KIEWEG, Herbert (1942- - Kohoutikriz.org\nNějaké srovnání s proslulými zlatými poklady amerického světadílu by ovšem Záblatská údolní kotlina (v originále "Sablater Talkessel" - pozn. překl.) nesnesla ani zdaleka. Přesto i zlato a stříbro dobyté ve středověku tady v okolí Záblatí (Sablat) přispělo svým dobrým dílem k bohatství české země (v originále "zum Reichtum Böhmens" - pozn. překl.). Zlaté a stříbrné žíly jsou jistě až dosud skryty v šumavské žule. Poslední komunistická vláda Československa (oficiálně zněl název toho státu Československá socialistická republika - pozn. překl.) se v roce 1989 vážně zabývala záměrem oživit na Šumavě znovu těžbu zlata a zejména v okolí Kašperských Hor (Bergreichenstein), kde už ve středověku byla nalezena a využívána největší šumavská zlatá ložiska, dát po vzácném kovu znovu pátrat (v roce 1982 byly skutečně podnikem Geoindustria zahájeny vrtné práce na povrchu a sedm let nato zahájena ražba štoly Naděje /!/, přerušená až v roce 1991 - pozn. překl.).\nZlato bylo získáváno v záblatském okolí dvojím způsobem. Nejprve bylo rýžovníky (a to zřejmě už těmi keltskými z blízkých hradišť Obří hrad /Reckerberg/ a Sedlo /Hefenstein/ - pozn. překl.) rýžováno jako tzv. "Seifengold" či "Waschgold" ze zlatonosného písku řeky Blanice (Flanitz), stejně jako z říčního a potočního písku jiných levostranných přítoků Vltavy (Moldau). Po vyčerpání těchto zásob, nacházejících se zemském povrchu či těsně pod ním, přešlo se na důlní způsob těžby zlata a také stříbra. Právo dobývat tyto drahé kovy měl původně jen český král, který ovšem své královské právo za pachtovné pronajímal důlním provozovatelům. Tak byly zlatonosné šachty v okolí Kašperských Hor a Hartmanic (Hartmanitz) v roce 1388 (tj. "českým a římským" králemVáclavem IV. - pozn. překl.) pronajaty za 1200 kop míšeňských grošů. Královské příjmy z pronájmu dolů kolem Záblatí činily v roce 1337 (tj. ještě za krále Jana Lucemburského - pozn. překl.) asi 220 kop míšeňských grošů. To byly opravdu značné peníze. Po objevení Ameriky bylo do Evropy dovezeno obrovské množství zlata a stříbra, jejichž cena tím ovšem silně klesla. Tváří v tvář vysokým nákladům dolování a ve srovnání s americkými zásobami obou kovů nepatrným podílem jejich rudy na vytěženém materiálu stalo se šumavské hornictví nerentabilním a počátkem novověku dochází k jeho zániku.\nŽádostivost po tom, alespoň jednou mít zlato a stříbro v osobním vlastnictví, vedla ovšem vždy znovu ke krátkodobému oživení jejich šumavské těžby. Počátkem 19. století propadlo Záblatí a vsi v jeho okolí přímo do jakéhosi zlatého opojení a byl tu učiněn v historii zdejšího dobývání zlata zatím poslední pokus. Stopy středověkého a raně novověkého rýžování zlata a zlatokopectví jsou ještě dnes v okolí Záblatí a na březích Blanice, resp. potoků do ní přitékajících, zejména ve stráních říční nivy u Saladína (v originále "in der Soletiner Leite", téměř zaniklá osada Saladín /Soletin/ je dnes částí Záblatí, Saladínská olšina je pak přírodní rezervací - pozn. překl.). Početné sejpy, kopečky vzniklé rýžováním zlatonosného písku pomocí sít a pánví (v originále "mit Sieben und Pfannen" - pozn. překl.), lemují ještě po staletích v tomto katastru říční a potoční břehy.\nTeprve po vyčerpání zásob ve vodních tocích bylo zlato a stříbro získáváno dolováním. Za tím účelem byly buď jen raženy vodorovné štoly ve svazích vrchů nebo byla svisle vyhloubena těžní jáma a z ní do stran opět vodorovně raženy horizontální štoly. Tato důlní díla nebyla ovšem v provozu průběžně. Tak jako třeba při těžbě železné rudy v Horní Falci (Oberpfalz) nastávaly i tady často mnohaleté přestávky. Než se pak mohlo opět těžit, musila být z mezitím zcela zatopených jam a štol vyčerpána pokud možno všechna voda. Poněvadž tehdy neexistovala nijaká čerpadla, byla voda nabírána do kožených vaků a vytahována v nich nahoru. Pouhým kladivem a dlátem (v originále "mit Schlegel und Meißel" - pozn. překl.) musel být za vynaložení usilovné námahy v podzemí ručně lámán kámen. Už z toho je zřejmé, že náklady na obživu horníků a na celou těžbu byly značně vysoké a že právě z důvodů nízké rentability bylo dolování v údolí řeky Blanice stále znovu přerušováno a konečně v 19. století po zmíněném krátkém období zlaté horečky nakonec zcela zastaveno. V životopise obou posledních Rožmberků, tj. Viléma (1535-1592) a Petra Voka (1539-1611) vyjmenovává Václav Březan (1568-1618) všechna důlní díla na tehdejším krumlovském panství. Už z nadpisu příslušné kapitoly "Pamět o pawowání hor na panství Krumlowském" vysvítá, že vzhledem k nevelkým výnosům a vysokým nákladům už tehdy dolování svůj velký význam ztratilo a už tehdy došlo proto k jeho dočasnému ochromení. V letech 1562, 1563 a 1564, jakož po víceleté pauze pak v roce 1576 "ráčil" Vilém z Rožmberka ve dvou dolech u Krumlova, jmenovitě v dole "Rosenstingl" (tj. "růžový stonek" - pozn. překl.) a v dole "Gab Gottes" (tj. "dar Boží" - pozn. překl.) "pawowati" (tj. "dolovat" či "kutat" - pozn. překl.). Práce byly však opět zastaveny a Vilém "škody nejměl" (celá věta zní: "Tak předce za práci stálo a škody nejměl." - pozn. překl.). Mezi důlními díly, které byly tehdy ještě nějaký čas v provozu, je připomenut k roku 1561 i důl "u sw. Ducha ležícího při sw. Barboře nad Záblatí u Šneideršlagu" (tj. u dnes téměř zaniklých Krejčovic - pozn. překl.) a také důl "při hořejším Záblatí u sw. Trojice". V roce 1567 se těžilo i v dole "na Abrahamowi v Černých Prachatických Horách" (tj. na vrších mezi Záblatím a Prachaticemi - pozn. překl.). Když Březan tuto kapitolu roku 1611 psal, odvolával se na horní registry, z nichž údaje převzal už v roce 1607 (celá věta v závorce na konci kapitoly zní: " /Toto z register horních wytaženo 1607 die 22 Novembris, a přepsáno podruhé sem 28 Februarii Anno 1611./" - pozn. překl.).\nZe skutečnosti, že v registrech není po roce 1576 uvedena nijaká další důlní kampaň, lze vyvodit dočasné ochromení hornické činnosti i kolem Záblatí. Dopis prachatického měšťana Josefa Milpergera Petru Vokovi z Rožmberka z roku 1593, ve kterém se píše, že "v hoře, ... slowe Šwihow, kterážto šachta před třiceti lety, když se ruda z ní k šmelcování na Krumlow wozila a dobré paměti otec můj na ni nakládal, hojně w stříbře se jest ukázala", a také jeden jiný dopis Petru Vokovi z roku 1603, v němž se popisuje opuštěné důlní dílo u Švihova (rozuměj ves Švihov /katastrální území má název Švihov u Lažišť/, dnes část obce Drslavice, zmíněný dopis Petru Vokovi psal Šimon Honšperger a stojí v něm: "nade vsí Šwihowem jest jedna štula po svrchu odewřená a dříwím okolo povrchu wycimrowaná a ňákej začátek toho dolu někdy před lety bejti musel, nebo mnoho země nejni znáti, aby se ještě wywezlo" - pozn. překl.) tento předpoklad potvrzují a dávají také soudit na příčinu, kvůli níž k ochromení těžby došlo. Zásoby rudy vyčerpány sice nebyly, ale obrovské náklady na provoz důlních děl byly nejspíš stejně vysoké, ne-li vyšší, nežli hodnota vytěženého stříbra či zlata.\nZcela ukončeno nebylo dolování ani v následujících dvou stoletích. Pro pozdější následníky Rožmberků, tj. Eggenberky, kteří během třicetileté války dostali od Habsburků (konkrétně od Ferdinanda II. - pozn. překl.) z jejich válečné kořisti a z majetku vyhnaných Švamberků, bezprostředních dědiců vymřelého rožmberského rodu, darem krumlovské panství, bylo dolování nezajímavým. Dovolili proto na svém území kutat zlato soukromým důlním provozovatelům. Tak byl v roce 1764 u Záblatí ještě nebo opětně v provozu zlatý důl "Heiliger Antonius" (tj. "Svatý Antonín" - pozn. překl.). Také zde byly - což nijak neudivuje - práce brzy znovu zastaveny.\nKdyž roku 1819 zachvátila obyvatele Záblatí a okolních, často i odlehleji ležících vsí náhlá zlatá horečka, uplynulo od závěru předchozích řádek už více než půl století; vzpomínka na někdejší zdejší dolování byla však dosud čerstvá. K tomu potvrzovaly novější povrchové nálezy domněnku, že zdejší zásoby zlata a stříbra nemohou být ještě vyčerpány a že to chce jen podnikavé muže, kteří by se chopili díla a vynesli poklady země na denní světlo. Už v roce 1808 jeden záblatský výminkář, Mathias Kiemann se jmenoval, našel na obecní pastvině u Albrechtovic (Albrechtschlag) mohutnou hroudu, sestávající sice v jádru z kyzu, v němž však byly patrny i stopy železa a zejména také stříbra. Knížecí schwarzenberská dvorní kancelář poslala vzorek hroudy na ukázku královskému hornímu úřadu v Ratibořských Horách (německy Bergstadtl, už z roku 1515 pochází informace o tavení stříbrných rud z Ratibořic a Vřesců /nedaleké místo, zmiňované snad pod jménem Bresnicz jako hornické už ve vlastním životopise Karla IV./ v rožmberských hutích v Českém Krumlově - pozn. překl.) na severovýchod od Tábora. Tamější hormistr Jan Černaj se vydal k místu nálezu, kde ovšem mezitím napadl sníh a ležel v tak vysokých závějích, že průzkum terénu nebyl možný. Na jaře roku 1809 našel konečně u Albrechtovic opuštěný důl s jednou štolou (těžní jámou, v originále "mit einem Stollen" - pozn. překl.) a dvěma šachtami. Podle vyprávění tehdejších albrechtovických obyvatel tam bylo naposledy před 100 lety, tedy kolem roku 1700, důlní činností hledáno zlato. Vzorky kamene, které tehdy Černaj vzal s sebou a prozkoumal, byly však "hluché". Nenašla se v nich nijaká stopa po stříbře či po zlatě. S dobýváním tedy nebylo započato. Zároveň nařídil tehdejší kníže Josef II. zu Schwarzenberg (1769-1833) "die Angelegenheit im Auge zu behalten" (tj. "podržet tu záležitost na očích" - pozn. překl.). Josef II. ze Schwarzenberka byl velice vnímavý vůči hospodářským a průmyslovým zájmům. Už zmíněné vzorky kamene se mu zdály být zajímavé zejména pro vysoký obsah kyzu. To za jeho panování byly otevřeny tuhové doly u Černé v Pošumaví a tunel při Jeleních Vrších (Hirschbergen), jímž byla dokončena stavba Schwarzenberského plavebního kanálu, započatá už za jeho otce Jana I. ze Schwarzenberka. Ten poprvé zajistil využití obrovského lesního bohatství jižní Šumavy, poněvadž jeho zásluhou byla nyní možná doprava dřeva i dál po řece Mühl a po Dunaji až do Vídně.\nK těm, kdo měli podržet tu zmíněnou už "záležitost na očích" a kdo se nyní v archivech zabývali hledáním zpráv o dolování v někdejších dobách, patřil i tehdejší ředitel vimperského vrchnostenského úřadu (v originále "Direktor des Winterberger Herrschaftsamtes" - pozn. překl.). Ve starých záznamech našel, že v Záblatí už v časech, kdy v letech 1493-1600 městys náležel ještě za Rožmberků k jejich panství Drslavice (Drislawitz), bylo tu kutáno zlato i stříbro, že však - jak Březan zjistil už před rokem 1611 - dolování bylo později zastaveno.\nMohl také doložit, že v letech 1708-1713 bylo byť jen dohromady sedmi muži kutání opět obnoveno. Svého času se k drcení vytěženého kamene užívalo stoupy na vodní pohon (v originále "Stampfmühle" - pozn. překl.). Poněvadž ovšem panství, které by mělo dolování provozovat, chyběla vůle investovat do něho jakékoli finance, muselo dojít opět k přerušení pokusů o jeho obnovu.\nV letech 1761-1763 ovšem zásluhou rolníků, kteří kopali u Hlásné Lhoty (německy Wihorschen, dříve česky i Vyhořany - pozn. překl.), kde na poli sedláka Kolmbergera došlo k nálezu rudy se stopami zlata, lze hovořit o samostatné pátrací akci po vzácném kovu takříkajíc vlastními prostředky (žádali údajně o povolení samotnou císařovnu Marii Terezii - pozn. překl.). Pro silný průnik vody do těžní jámy, který nedokázali zvládnout, byly také tady další práce po krátké době zastaveny. Velká nouze, která tehdy v Čechách panovala a jejíž příčinou byla válka s Pruskem, nedovolovala najít prostředky na jejich pokračování.\nV čase následné velké nouze po skončení napoleonských válek (v originále "nach dem Ende der Befreiungskriege", tj. "osvobozovacích" válek, jak bývají označovány z německé strany - pozn. překl.) stačila ovšem naopak malá jiskra, aby rozpoutala v Záblatí a okolí opravdové zlaté opojení. Počátkem roku 1819 se po 20 letech, která strávil jako havíř (v originále "als Bergknappe" - pozn. překl.) v tyrolském Rattenbergu, vrací domů do Záblatí zdejší rodák Adalbert Reiseisen a získává 560 záblatských občanů i obyvatel okolních, často i dost vzdálených míst pro svou myšlenku založit těžařskou společnost pro dolování zlata a stříbra ve starých místních nalezištích. Podařilo se mu to i proto tak snadno a rychle, poněvadž všem slíbil, že spolu s hornickými výsadami dosáhnou i osvobození od tíživé roboty, jmenovitě od povinnosti bezplatně po tři dny v týdnu bez jakékoli odměny pracovat na panském dvoře, jakož i osvobození od neméně tíživé vojenské služby.\nDne 27. srpna roku 1819 přišli záblatští měšťané na ředitelství panství ve Vimperku, k němuž Záblatí tehdy náleželo, se žádostí o svolení k obnově důlní činnosti. Poněvadž však byla žádost podepsána toliko dvěma měšťany a souhlas horního úřadu dosud nebyl k dispozici, ředitelství žádost vrátilo a upozornilo podavatele i na to, že sama výzva k veřejné sbírce, která by zajistila kapitál nezbytný pro obnovu těžby, je přípustná toliko se souhlasem krajského úřadu v Písku. Nemohlo to nicméně zabránit skutečnosti, že už tehdy došlo k započetí důlních prací na staré těžní jámě u Albrechtovic. Podle starého českého horního práva, pocházejícího už z dob vlády krále Václava II. (žil v letech 1271-1305, korunován byl roku 1297 českým a tři roky nato polským králem - pozn. překl.), nemohl pozemkový vlastník kutání zlata a stříbra vlastně vůbec nijak zabránit. Poněvadž všechny pokusy znovuzahájit zdejší dolování v uplynulých 200 letech musily ztroskotat na tom, že výnos z něho byl nižší než náklady na ně, byla zdržovací taktika vrchnosti, která si na část výnosu tak jako tak činila nárok a dolování by jí nejen nic nepřineslo, nýbrž by jí ještě odčerpalo značný počet pracovních sil potřebných pro obhospodařování panských statků, více než pochopitelná. Ředitelství zřejmě doufalo, že se mu tímto způsobem podaří oddalovat souhlas horního a krajského úřadu tak dlouho, až se zlatá horečka nějak uklidní, zvláště když se první vzorky horniny prokázaly být "hluchými" a těžba by nemohla splnit to, co od ní provozovatelé očekávali. Ačkoli horní úřad udělil už dne 2. září roku 1819 městysi Záblatí a jeho obyvatelům povolení kutat, byla po krajském úřadu v Písku do věci zapojena i pražská zemská správa. Předběžný souhlas horního úřadu dovoloval ovšem započít s dolováním už nyní, byť jen v omezeném rozsahu.\nMezi obyvatelstvem se následkem zdržovací taktiky vrchnostenské správy a také podle starého českého horního práva nepřípustného vměšování krajské a zemské byrokracie šířila značná nespokojenost. Musilo dokonce dojít k jakémusi druhu vzpoury, která přivolala naopak na scénu navíc ještě kriminální úřad. Poté, co všichni občané Záblatí a 14 farních vsí - k nimž se tehdy počítaly i Cudrovice (Zuderschlag), Mlynářovice (Müllerschlag) a Plešivec (Kolmberg) - opětně zaslali do Vimperka žádost, znovu ovšem podepsanou toliko dvěma měšťany, nechtěl ředitel vrchnostenského úřadu "die ohnehin schon heißen Köpfe nicht noch mehr erhitzen" (tj. "beztak už dost horké hlavy rozpalovat ještě víc" - pozn. překl.). Jeho písař měl nejprve situaci namístě sám přezkoumat. Už při příjezdu zjistil, že téměř všichni obyvatelé okolí stojí za Reiseisenem. Kromě toho nabyl dojmu, že místní představitelé na sebe přivolávají hněv svých spoluobčanů tím, jak "ostře" proti tomuto muži vystupovali. Nakonec se vydal ředitel vrchnostenského úřadu do Záblatí sám a shodl se s rychtářem (v originále "mit dem Marktrichter", tj. osobou, které v městysi příslušely úkoly purkmistra a nižší soudní pravomoci - pozn. překl.), jakož i místním kaplanem "gegen die Leute nicht allzu hart vorzugehen" (tj. "nevystupovat proti lidem příliš ostře" - pozn. překl.). Sám zdejší farář Johann Adler byl tehdy už značně pokročilého věku a neměl, zdá se, o celou záležitost nijaký zájem, neboť v pamětní knize fary v Záblatí, kterou založil a která nese jméno "Liber memorabilium", chybí jakýkoli odkaz na tyto události jeho rukou psaný, a to přesto, že v předchozích letech jsou v této knize zaznamenávány události daleko méně významné, např. výročí sňatků.\nVe srovnání se zdrželivým jednáním správních orgánů tak rychle udělený souhlas horního úřadu bral údajný ohled na "geognostische Erkenntnisse" (tj. "geognostické poznatky" - pozn. překl.) - možná ty z roku 1809, které získal a poskytl hormistr Černaj - a v minulosti podniknuté "Montanversuche" (tj. "montánní pokusy" - pozn. překl.). Souhlas se vztahoval na území kolem Albrechtovic a na hory Bobík (Schreiner) a Boubín (Kubany). Nejprve byly znovu otevřeny staré štoly u Krejčovic. Až do závěru zkoušek horninových vzorků směly být práce prováděny jen s těmi nejmenšími náklady (v originále "nur mit minimalsten Unkosten" - pozn. překl.). V protikladu k vrchnostenské správě nepovažoval však královský horní úřad zkušební těžbu už předem za bezperspektivní. Poněvadž si krajský úřad dal s náležitostmi načas, došlo dne 28. ledna 1820 v Záblatí ke shlukování davu. Vládla všeobecná nespokojenost nad tím, že krajský úřad nepředložil zatím nijaké stanovisko. Konečně byli zadrženi a také obžalováni čtyři záblatští občané jako podněcovatelé nepokojů. Reiseisen nato v obavách, že se mu může stát něco podobného, opustil úprkem svůj domov. Na něho i jeho příbuzného Franze Reisingera, který s ním odešel do Vídně, byly dokonce vystaveny zatykače. Josef Reiseisen měl ve Vídni mocného příznivce, císařova komořího hraběte z Vrbna. Možná právě na základě jeho intervence byli později čtyři "buřiči" krajským soudem v Písku osvobozeni. Je přinejmenším pravděpodobné, že hrabě z Vrbna získal pro zájmy Reiseisenovy vídeňský tisk. Už tehdy byl tisk velmocí.\nDne 22. února 1820 v každém případě nedorazilo dosud nijaké rozhodnutí ani krajského soudu, ani zemské správy. Za této situace zapůsobila jako výbuch bomby zpráva pod titulkem "Über ein neu entdecktes Goldbergwerk in Böhmen" (tj. "O nově objeveném zlatém dole v Čechách" - pozn. překl.), kterou publikoval list Wiener Conversationsblatt. Podle této zprávy měl být Reiseisen nejprve vrchnostenským úřadem ve Vimperku dokonce uvězněn jako podvodník, poněvadž kusy rudy (existuje v tom významu i české označení "krušec" - pozn. překl.), které měl údajně u Záblatí nalézt, tam nejprve sám donesl, aby tím oklamal své spoluobčany. Později byl však podle této zprávy zdejší terén znovu prozkoumán příslušným hormistrem, jmenoval se von Brunnberg, a při zkušebních výkopech byly objeveny "ergiebige Schichten" (tj. "vydatné vrstvy" - pozn. překl.) zlata a stříbra. Nato prý musel být Reiseisen z vazby opět propuštěn. Zpráva ve Wiener Conversationsblatt označuje dále zmíněné nálezy za velice slibné a vyslovuje domněnku, že má proto dojít k výstavbě potřebných důlních zařízení jako jsou buchary, mlýny a tavicí pece.\nŘeditelství vimperského panství nezapadala uvedená zpráva vůbec do konceptu už proto, že by mohla přilákat další poddané i ze sousedního panství Krumlov, aby tu v Záblatí podle názoru vrchnosti jen "bezvýsledně obraceli zemi naruby" (v originále "ergebnislos die Erde umzuwühlen" - pozn. překl.). Kancelář podala proto knížeti Schwarzenbergovi své vysvětlení záležitosti, aby přes něho dosáhla tiskové opravy v Conversationsblatt a navíc jasného prohlášení, že na zprávě vídeňského listu není ani zbla pravdy, že jáma byla vytěžena už před 100 lety, že teď ani po osmi měsících kutání nedošlo k nálezu rudy a že založení těžařské společnosti za účasti 500 osob a shromažďování odpovídajícího kapitálu je vlastně nezákonné.\nJeště před otištěním článku "Über die Fortschritte des Bergbaues in Böhmen, mit einem berichtigenden Rückblick auf das Bergwerk von Sablat" (tj. "O pokroku dolování v Čechách s opravným ohlédnutím na důl v Záblatí" - pozn. překl.), kterým Conversationsblatt v květnu 1820 podával už obraz poměrů v Záblatí a jeho okolí z hlediska ředitelství vimperského panství, došlo ke třetímu pokusu Záblatských získat svolení knížete, jehož poddanými tehdy dosud (až do roku 1848) byli. S četnými omezeními Johann Fidler toto svolení konečně obdržel. Dne 21. září roku 1821, tedy dohromady přibližně po dvou letech dochází i souhlas Krajského úřadu v Písku se založením těžařské společnosti. Teď se ovšem teprve projevuje nedostatek peněz a s ním i mizivé výsledky průzkumných prací. Někteří z podílníků své platby zcela zastavují. Poněvadž od správy vimperského panství se s nijakou pomocí počítat nedalo, byl o podporu požádán horní úřad v Příbrami. Ten se dal od správy ve Vimperku informovat o tom, v jaké výši je těžařská společnost zadlužena. Panství, které o tom mělo tu nejlepší povědomost, odpovědělo, že pro nedostatek financí došla už 8. ledna 1822 valná hromada společnosti k rozhodnutí kutací práce na nějaký čas zastavit, než bude sehnán nový kapitál. Dokonce byla císaři nabídnuta polovina podílů společnosti a tím i poloviční podíl na zisku. Jak se císař, resp. jeho úřad k této nabídce postavil, není známo.\n560 členů těžařstva pocházelo ze 42 míst na panstvích Vimperk, Prachatice a Krumlov. Hodně - 105 - jich bylo ze Záblatí. Horní úřad, který měl nad těžbou dohled, stěžoval si na nekvalifikovaný způsob, jímž byla prováděna, ve své zprávě vrchnostenskému úřadu pak žádal, aby poddaný z Albrechtovic jménem Kolmberger, jakož i dva jiní, Hartl a Mauritz, kteří si všichni osvojili při někdejší práci v hornictví slušné dovednosti, získali dovolení pracovat opět jako havíři. Nakonec pracovali už jen čtyři horníci z Řepešína (Repeschin), tři z Albrechtovic a po jednom z Petrovic (Peterschlag) a Hlásné Lhoty. Poté co se roku 1823 netěžilo vůbec a v letech následujících jen v naprosto omezeném rozsahu, musela těžba dlouho před rokem 1840 znovu zcela ustat, neboť v Sommerově popisu Království českého, resp. v jeho 8. díle o Prácheňském kraji z roku 1840 (správný titul knihy zní "Königreich Böhmen. Achter Band. Prachiner Kreis /statistich-topographisch dargestellt von Johann Gottfried Sommer" , sluší se asi ještě dodat, že Johann Gottfried Sommer, rodák z Leuben u saských Drážďan, žil v letech 1782-1848 a v letech 1833-1849 vycházel v Praze tento jeho celkem šestnáctisvazkový soubor - pozn. překl.), se o Albrechtovicích píše jen, že se tu "irgendwann" (tj. "kdysi" - pozn. překl.) dolovalo zlato.\nTak se uzavírá poslední kapitola více než pětisetleté historie dolování (v originále "im über 500jährigen Bergbau" - pozn. překl.) v záblatské údolní kotlině s jedním příběhem zlatého opojení, které bylo zardoušeno intrikami vimperské vrchnostenské správy. V zapomenutí však kutání zlatokopů ve zdejším podzemí a rýžovnické prosívání zlatonosného písku ze dna řeky Blanice neupadlo nikdy. Poukazuje na to zkřížená pochodeň a hornická sekera ve znaku obce Záblatí a i některá pomístní jména jako "Bergwerk" či "Matschmounluka" v katastru někdejších Krejčovic připomínají dávné důlní štoly v této šumavské končině.\nBöhmerwäldler Heimatbrief, 1991,s. 523-525, 1992, s. 4-6, 18-19\nWeasch'n, Wusch'n und Gulatsch'n (1994), s. 89-95\nP.S. Několik málo let po zveřejnění těchto textů, přesněji řečeno v roce 1996, došlo v okolí Záblatí k nálezu hornického želízka, torza podkovy a v terénu patrných pozůstatků dobývání. Na podzim v roce 2002 došlo na okraji louky k důlnímu propadu a v potoce tekoucím od Albrechtovic je nalezen zbytek technického zařízení sloužícího k úpravě suroviny. V březnu 2003 je nalezen vstup do štoly, která pochází z posledního období zdejšího hornického podnikání a lokalita je zdokumentována pracovníky Prácheňského muzea v Písku a Archeologického ústavu akademie věd v Praze. V létě roku 2009 byla štola zabezpečena výstavbou portálu a propad zabezpečen závozem a ohraničením. Slavnostní otevření hornické naučné stezky Albrechtovice u Záblatí proběhlo 22. května 2010 (citováno z webových stránek Krajem pod Šumavou).\n"Liaba Dati, doungschej fia uis und pfiad di Goud!" (tj. "Milej tati, pěkně za všecko děkuju a buď s Pánem Bohem!" - pozn. překl.) Těmito prostými a dojemnými slovy skončil jeho syn Hansi dne 27. února ve volarském kostele během rekviem za mého přítele pana Otto Andraschko své ohlédnutí za životem jednoho z mála až do posledka doma zbylých německých Šumavanů.\nOtto se narodil dne 27. září roku 1942 jako nejmladší ze čtyř dětí Johanna a Anny Andraschko v Mlynářovicích (vsi tehdy "v Říši" jen německy zvané Müllerschlag - pozn. překl.). Jeho rodiče se nepočítali k vesnické "šlechtě" (v originále "Dorfadel" - pozn. překl.). Otec byl dřevorubcem, matka, roz. Schano z Vyšovatky (v originále "von der Scheiben" - pozn. překl.) se vedle domácnosti starala i o malé hospodářství. "Po chalupě" se u nich říkalo "Heislschneider". V roce 1946 byli také oni, jako téměř všichni jejich sousedé, vyhlédnuti k vysídlení. Ocitli se už dokonce v prachatickém lágru. Vedoucí lesní správy v Mlynářovicích se musel obávat, že brzy nebude mít pro těžkou práci ve státním lese žádné dřevorubce, poněvadž "novoosídlenci" neměli tehdy ani ten nejmenší sklon se na ní podílet. "Směli" tedy na podzim 1946 ti dosud nevysídlení dřevorubci v Mlynářovicích zůstat a byli ušetřeni tvrdého osudu vyhnanců. To však, co na ně dolehlo v následujících rocích a desetiletích, nebylo však o nic méně kruté a bědné nežli život těch, kdo ztratili domov. Jeden z novoosídlenců dostal v té nejtužší zimě roku 1947 jakoby žertem zálusk na Andraschkových rodičovské stavení, načež ho dřevorubcova rodina musila s několika kusy věcí ustoupit člověku, jemuž teď náležela větší část jejich majetku. Vytrval ovšem tu na Šumavě jen pár let a přestože sem přišel s jedním zavazadlem, opouštěl nyní Mlynářovice a zcela zpustošený dům se dvěma plně naloženými nákladními auty. Ottovi rodiče potřebovali léta, aby dali všechno zase do pořádku. V roce 1948 začal Otto chodit do školy; nejprve v Krejčovicích (v originále "in Schneiderschlag" - pozn. překl.), pak ale v rodných Mlynářovicích. Ačkoli německé děti tehdy ještě neuměly mluvit česky, byly češtině vyučovány českými učiteli také ony. Po vychození školy se Otto vyučil v Husinci pekařskému řemeslu. To se ukázalo během následné vojenské služby na Moravě jako výhoda, neboť pekaře tam přeučili na kuchaře. A tomu alespoň na jídle nic nechybí!\nMnohé pokusy rodičů o povolení vystěhovat se do Německa byly vždy znovu odmítány. Když se za "pražského jara" ta možnost přece jen otevřela, vstoupili už bratři Johann a Herbert, stejně jako sestra Anna do manželství s českými partnery. Aby se rodina nerozdělila, zřekli se rodiče s tehdy ještě svobodným Ottou odchodu ze země. Otto brzy poznal svou Marii z Buku (v originále "aus Buchen /Buk/" - pozn. překl.), roku 1969 se s ní oženil a bydlili v následujících letech v rodičovském domě v Mlynářovicích spolu s Ottovým otcem a matkou. Počátkem sedmdesátých let začal Otto pracovat jako bagrista při správě silnic ve Volarech (v originále "in Wallern" - pozn. překl.) a získal tam také brzy služební byt. V něm už vyrůstali jeho synové Otto, Hansi a Peter. Otto a jeho rodina náleželi jako přesvědčení křesťané k malému zástupu pravidelných návštěvníků zdejších bohoslužeb. Synové byli po mnoho let ministranty, což jim u tehdejších mocipánů vyneslo málo sympatií. Jedna dobře to myslící učitelka, která si dělala starost, že Hansiho potkají těžkosti při přechodu na vyšší vzdělávací stupeň nebo že může být dokonce ze školy vyloučen, radila Ottovi, aby chlapce odhlásil z dobrovolné výuky náboženství a zabránil mu dělat ministranta. Otto ovšem odmítl. Hansimu to nakonec neuškodilo a mohl ještě za komunistického panství navštěvovat a v rroce 1990 i úspěšně dokončit vyšší vzdělávací zařízení ve Strakonicích. Zmíněná učitelka nabyla ostatně po politickém obratu sama odvahy horlivě se účastnit bohoslužeb ve volarském kostele. Otto a jeho synové byli po mnoho let velkou oporou volarskému faráři, tak třeba při záchraně mnoha litinových náhrobních křížů na hřbitově v Želnavě (v originále "in Salnau" - pozn. překl.). Aby takové náhrobní kříže ze zpustlých hřbitovů neskončily ve starém železe, přepravil Otto se svým bagrem některé z nich do Chalup na Blatech nedaleko na jih od své domovské vsi (v originále "ins Moos unterhalb seines Heimatdorfes" - pozn. překl.), kde jako polní kříže připomínají, jaký význam měla víra pro někdejší obyvatele Šumavy.\nPoté, co se dalo očekávat, že rodičovské stavení zdědí jeho bratr Herbert, rozhodl se Otto získat v Chalupách na Blatech jižně od Mlynářovic ruinu chalupy svého děda a postavit si tu domek. To se mu také podařilo po mnohaleté tvrdé práci za podpory svých dorůstajících synů, své Marie a příbuzných. Ten, kdo ví, co to bylo vydobýt na komunistických úřednících bez potíží, které by stály za řeč, pouhé stavební povolení, dokáže si dnes sotva představit, jakých úsilí, jakých lstí, "libovůlí" a výměnných obchodů bylo svého času potřebí aby se dal vůbec sehnat materiál ke stavbě nezbytný. "Mooshäusl" (rozuměj Chalupy na Blatech - pozn. překl.) se staly místem víkendové a prázdninové rekreace rodiny a možností pobytu mnoha někdejších Šumavanů, kteří po politickém obratu se chtěli alespoň na několik dnů vrátit do staré domoviny a našli v Ottovi a Marii srdečné a vlídné hostitele.\nSe svým bagrem musel Otto čistit silniční příkopy i mezi Blanickým mlýnem a zaniklými Cudrovicemi (v originále "zwischen der Flanitzmühle und dem verwüsteteb Zuderschlag" - pozn. překl.). prři té příležitosti Otto po práci vybagroval také leccos mimo silnici a osvobodil tak zpustlý cudrovický hřbitov od divoce bujících křovin a stromoví, aby tak dostal opět na denní světlo zarostlé náhrobky a vrátil jim tvář. Ten hřbitov pak ještě po léta bez jakýchkoli nároků na odměnu udržoval, než se té péče ujalo město Volary. O několik roků později svým bagrem vylovil ze země zapadlý zbytek kříže, který stával před kostelem v Cudrovicích až do doby, než byl ten dům Boží vyhozen do povětří, a volarský farář dal na žulový sokl pořídit nový mohutný dřevěný kříž, upomínající dnes na zaniklou ves i kostel (viz na webových stranách Kohoutího kříže obrazovou přílohu samostatného zastoupení Ludwiga Wachtfeidla - pozn. překl.). Také k tomu by bez Ottova přičinění nedošlo.\nOtto, který vždycky kvetl životem (v originále "der immer ,das blühende Leben' gewesen ist" - pozn. překl.), byl v posledních letech postižen narůstajícími zdravotními problémy. Loňského dubna utrpěl záchvat mrtvice, který měl za následek toliko krátký stacionární pobyt, nikoli však v zemi obvyklou rehabilitaci. Neodvážil se už řídit svoje auto; i při chůzi se teď ostatně cítil nejistý. Asi před měsícem se jeho stav nápadně zhoršil. Nakonec musel být přijat do prachatické nemocnice. kde 21. února po poslední Mariině návštěvě skonal.\nJak oblíben a ceněn ve Volarech a jejich širším okolí byl, svědčí více než dvouhodinová smuteční slavnost, konaná 27. února za slunečného dne mezi sklonkem zimy a časným předjařím. Při mém příjezdu do Volar kolem tří čtvrtí na devět dopoledne hrál dechový kvintet ve složení trubka, křídlovka, baskřídlovka tenorová i barytonová a heligón před portálem kostela slavnostní chorálové věty z rekviem. Až do započetí církevního obřadu byl pak volarský kostel zaplněn asi třemi sty lidí, kteří cítili potřebu se s Ottou rozloučit. Namísto vlastního vyjádření předal volarský farář Karel Falaš, který Ottu znal už od dětství, slovo jeho synu Hansimu, který smutečnímu shromáždění vylíčil nejdůležitější události v životě zesnulého nejprve v češtině a pak v Ottově mateřštině, v nářečí, jímž se kdysi v Mlynářovicích hovořilo. To dojalo především nás několik málo Němců, kterým bylo naléhavou povinností projevit vděkuplnou sounáležitost s Ottou a celou jeho rodinou.\nV závěru rekviem a celého obřadu se zformoval dlouhý smuteční průvod. Ottovi synové a starší vnuk Vojtěch vynesli rakev, vystavenou před oltářem, ven z kostela k automobilu, před nímž už zaujali za farářem a ministranty své místo muzikanti. Za otevřeným automobilem následovala rodina a velká obec smutečních hostů, mezi nimi i Mariiny přítelkyně z cest. Pouze mimo čas pro nezbytnou výměnu not hráli muzikanti po dlouhou a stoupající cestu až ke hřbitovu pomalé pohřební marše. Při vchodu na hřbitov vyzvedli tři synové a zřízenec rakev z auta a přenesli ji ke hrobu, v němž už nalezli místo odpočinku Ottovi rodiče. Při hřbitovní kapli se rozestavili muzikanti, aby zazněly nad hlavami smutečních hostí jejich chorály. Poté, co byla rakev spuštěna do hrobové jámy, zahrál Vojtěch, který studuje na českobudějovické konzervatoři, jako poslední pozdrav dědečkovi večerku, jakou troubí na polnici sóloví trubači US-Army. Už jako malý chlapec dával Vojtěch zaznít k Ottově potěše tu melodii za večerního stmívání před stavením řečeným "Mooshäusl" v Chalupách na Blatech. Poté, co i poslední smuteční host prokázal mrtvému svou poctu, spustili muzikanti slavnostně jak šumavskou hymnu, tak českou lidovou "Na břehu Blanice" (v originále mylně "Okolo Blanice" - pozn. překl.), která má co do činění s onou řekou Blanicí (v originále "Flanitz" - pozn. překl.), k níž od Mlynářovic přivádí svou vodu Křemenný potok (v originále "Müllerschläger Bach" - pozn. překl.). Podle mého odhadu odtroubilo těch pět muzikantů z okolí Prachatic dohromady přibližně 30 trauermaršů a chorálů - a to bez jednoho jediného falešného tónu!\nPrávě při jednom pohřbu před málem pětatřiceti lety - nesli tenkrát v Záblatí ke hrobu zesnulou jménem "Julie-Franzei" z Krejčovic - jsem se s Ottou seznámil. Od té doby jsme byli přáteli a já byl při mých častých návštěvách opětovným jeho hostem ve Volarech (v zimě) i ve stavení v Chalupách na Blatech (v originále " im Mooshäusl" - pozn. překl.). Odtud jsem mohl konat své výzkumy na půdě prachatického, českokrumlovského i třeboňského archivu a jen Ottovým prostřednictvím jsem se dostal přes volarského a lažišťského faráře (v originále "Wallerer und Laschitzer Pfarrer" - pozn. překl.) k záblatské farní kronice. Díky Ottovi jsem mohl poznat mnoho německých i českých Šumavanů a jeho "Mooshäusl" se stal svědkem nejedné pěkné hodinky s nimi. Mnozí už odešli tam, kde je nyní i Otto. "Doungschej Otto!"\nBöhmerwäldler Heimatbrief, 2017, č. 4, s. 37-40\nVe vzorném rodáckém sborníku "Weasch'n, Wusch'n und Gulatsch'n" (znamená to doslova "Voli, vši a koláče" a nářeční výrazy odkazují k šumavským "Schnaderhüpfeln", tj. posměšným lidovým popěvkům), na jehož vydání měl lví podíl, píše Herbert Kieweg o svém rodu sám v kapitole o Milešicích toto:\nUž před první světovou válkou hledali a nacházeli - následujíce volání nouze - mladí muži a také ženy práci a chleba v rozrůstajících se průmyslových regionech kolem Vídně, Steyru, ve Vorarlbersku, ale i v severních Čechách a dokonce v Sasku. Nemálo z nich tam zůstalo; jiní se vrátili domů teprve ke své svatbě a k převzetí rodičovské usedlosti. Tak tomu bylo např. i u mých prarodičů Johanna a Antonie Kiewegových (stavení v Milešicích čp. 14 řečené "Seppla"), kteří původně pracovali v Kaltenleutgeben u Vídně a jejichž obě nejstarší děti se tam také narodily. Teprve k převzetí malé usedlosti rodičů mé babičky se ještě před první světovou válkou vrátili do Milešic nazpátek. Ti, kdo nepřicházeli jako dědici v úvahu, zůstávali v cizině natrvalo, (...) jiní zas se vystěhovávali až dál do Ameriky, jako třeba jedna sestra (Franziska) mé druhé babičky Theresie, roz. Andraschko (Veicht) z Krejčovic.\n30. srpna roku 1934 si Franz Johann Kieweg vzal v záblatském kostele Umučení sv. Jana Křtitele za ženu Aloisii roz. Kiewegovou (adresou páru byly podle matričního rejstříku Milešice čp. 14), která v roce 1945 bydlila se svými dětmi Annou, Franzem, Marií a Herbertem v někdejší, dnes už nestojící budově milešické německé školy. Herbert se v Milešicích, téměř zcela zaniklé vsi, dnes pouze části blízkých Mlynářovic, které jsou zase jen místní částí města Volary (Wallern), narodil 26. května roku 1942 a já tím překladem vlastně slavil jeho sedmdesátku. Na přímou žádost mi Herbert Kieweg ve dvou dopisech zaslal jak svůj podrobnější životopis, tak podobenku, kteroužto zásilku doprovodil zajímavým komentářem, týkajícím se "posmrtného" osudu Hanse Watzlika (i samostatně ovšem zastoupeného na webových stránkách Kohoutího kříže).\n(...) Vaší prosbě rád vyhovuji. Co do mého narození a původu jste se ostatně už dříve dobře informoval. Můj otec Franz Kieweg pocházel z malorolnické rodiny v Milešicích čp. 14. On a jeho starší sestra se narodili v Kaltenleutgeben u Vídně, kde moji prarodiče nějaký čas jako dělníci žili. Krátce po narození mého otce se prarodiče do Milešic vrátili, poněvadž moje babička měla být jako jediné dítě dědičkou po svých rodičích. S pomocí serveru digi.ceskearchivy, zázračného výkonu zdatných archivářů v Třeboni /Wittingau), jsem se mohl dopátrat toho, že můj otec, resp. jeho praděd pocházeli z rodu někdejších majitelů sklárny v Korkusově Huti (Korkushütte). Otcova matka pocházela pak z rodu svobodných sedláků z Cudrovic (Zuderschlag), kteří rovněž nosili příjmení Kieweg. To, zda byly oba rody nějak spřízněny navzájem, nedá se z církevních matrik Záblatí a Vimperka vyčíst, poněvadž jsou vedeny teprve od roku 1647. Moje maminka Aloisie, také dívčím jménem Kiewegová, pocházela rovněž ze zmíněného už rodu Kiewegů z Korkusovy Huti. Její babička byla roz. Mrázová z Drslavic, prabába z babiččiny strany, dívčím jménem Rosenauerová, byla pak rodem z Michlovy Huti (Helmbach). nejméně tři sourozenci Marie Mrázové si našli životní partnery v Milešicích. Rodiče mé maminky byli rovněž drobnými chalupníky a povozníky, tedy samostatnými dopravci, v malešické místní části Putín (Putin) čp. 44, resp. 45.\nMůj otec byl původně zedníkem a stal se po začlenění Sudet do Německé říše hraničním dozorcem a pak celním úředníkem. Poněvadž už jako školák pracoval u českých sedláků ve vsi Kosmo a musel tam i navštěvovat školu, neměl s českou řečí "slovem i písmem" nijaké těžkosti. Po anexi tzv. Protektorátu byl jako celník činný na protektorátní hranici se Slovenskem. V květnu roku 1942 ho povolali k wehrmachtu a byl nasazen ve Francii na pobřeží Lamanšského průlivu (v originále "an der Kanalküste" - pozn. překl.) Z jeho téměř každodenních dopisů odtud lze opakovaně vyčíst, že tam zažil mnoho hladu. V červnu 1943 byla jeho jednotka přemístěna na ruskou frontu, resp. na východní Ukrajinu. Tam padl v hodnosti desátníka (v originále "Obergefreiter" - pozn. překl.) dne 25. srpna roku 1943. Byl sice členem NSDAP, o nějakých svinstvech, které by páchal ať už jako celník či jako voják, mi není nic známo. Viděl mě jen jednou - krátce předtím než musil na Východ. Já sám se dokážu na svého otce rozpomenout stejně málo jako na prvá léta svého života. S posledním transportem, který byl v říjnu roku 1946 vypraven z Prachatic, dostala se moje maminka se mnou, s mými třemi sourozenci, mými prarodiči z otcovy strany, svou matkou a jejími třemi bratry, jakož i s manželkou a oběma dětmi svého staršího bratra do uprchlického tábora na hradě v Kastlu u Ambergu v bavorské Horní Falci. V tomto lágru, beznadějně přeplněném uprchlíky a vyhnanci ze všech východních území poražené Německé říše a ze všech někdejších Němci osídlených území mnoha následnických států už v předchozí světové válce poraženého habsburského mocnářství, žili jsme téměř pět let; prvé tři roky na půdě v podstřeší. Přestál jsem to tělesně i duševně stejně dobře. Poté, co jsem ještě v roce 1948 chodil v Kastlu do školy, dostala moje matka v srpnu 1951 v jednom charitou zřízeném sídlišti v hornofalckém Neumarktu v právě zařízeném domě byt s kuchyní o 49 metrech čtverečních, se 3 místnostmi, jakož i koupelnou a WC. Připadali jsme si jako v nebi!\nV letech 1954-1963 jsem navštěvoval humanistické gymnázium v Řezně (Regensburg), resp. od roku 1956 ve zmíněném už Neumarktu. Prvé dva roky v Řezně jsem bydlil v internátu karmelitánů, jimž nakonec děkuji za to, že jsem se vůbec na gymnázium dostal. Následně jsem studoval 8 semestrů práva na univerzitě ve Würzburgu, kde jsem také nejdříve složil první juristickou státní zkoušku. Různými štacemi během mých refendářských let jsem prošel ve Schweinfurtu, Würzburgu a 2 měsíce v Mnichově při zemském okrsku Německého odborového svazu (Deutscher Gewerkschaftsbund/DGB). V květnu 1971 jsem zahájil na dva roky plánované přípravné období pro pozdější působení ve funkci soudce při úřadu sociální péče (Versorgungsamt) ve Würzburgu. Ze dvou let bylo pouhých pět měsíců. Už 1. listopadu roku 1971 jsem získal umístění při sociálním soudu (Sozialgericht) v Řezně, kde jsem se zabýval jako soudce různými oblastmi sociálního práva. Po dvou letech zkráceného úvazku před důchodem jsem byl k 31. květnu 1991 penzionován. V relativně pozdním věku jsem se v červnu 1990 oženil s lékařkou Dr. Marianne Härtl-Kiewegovou, která se kvůli naší dceři Marii Theresii, narozené v roce 1991, vzdala výkonu svého povolání. V letech 1978-1987 jsem působil jako prvý předseda sdružení oberfalckých přátel lidové hudby, které se věnuje zachování tradiční lidové písně, hudby a tance.\nBude vás asi ještě zajímat, jak vůbec došlo k napsání a vydání knihy s podivně znějícím a ještě hůře čitelným titulem "Weasch'n, Wusch'n und Gulatsch'n".\nJak už bylo shora řečeno, nemám nijakou osobní vzpomínku na své šumavské dětství. Slabě prosvítá v mé paměti krajina s lidmi v senoseči (v originále "eine Landschaft mit Heuerntern" - pozn. překl.), vodní příkop a v něm se chladící velká láhev s pivem. Zbytek jedné takové pivní lahve jsem ostatně letos našel v pozůstatcích stavení mých prarodičů v Putíně. Podobně matně se vidím sedět na povoze, taženém koňmi, který s námi a s našimi zavazadly povolené váhy opouštěl v říjnu 1946 směrem na Prachatice naši ves (rozuměj Milešice - pozn. překl.).\nJeště lépe se rozpomínám na svůj malý ruksak (v originále "an meinen Rucksack" - pozn. překl.), v němž jsem na zádech opatroval svou oblíbenou hračku, která mi pak ulehčovala první čas v uprchlickém lágru.\nPoté, co jsem se v roce 1956 naposledy zúčastnil v Norimberku (Nürnberg) jednoho Sudetoněmeckého sněmu s dnes už nepředstavitelným počtem krajanů a ztratil chuť napříště přijít zas, naslouchal jsem sice i nadále s velkým zájmem příběhům a historkám o našem Oberschlagu, "Schloug" jsme mu říkali, zvláště když jsem měl ve svém příbuzenstvu vypravěčské talenty, které dokázaly i staré známé věci podat znovu v obalu docela napínavém nebo alespoň zábavném. Mimoto jsem si teprve v roce 1971 za svou prvou výplatu pořídil ojetý automobil. Procedura se získáním víza byla obtížná, tu a tam přímo depresívní. Vypravil jsem se kvůli tomu v době konání olympijských her v Mnichově v srpnu roku 1972 do Vídně, postavil se do dlouhé fronty před budovou a v budově vyslanectví ČSSR (už od 11. července roku 1960 platila tato zkratka nového názvu státu /údajně prvého po SSSR, jemuž se podařilo "dobudovat socializmus", a to až do 28. března 1990, tedy téměř plných 30 let - pozn. překl.) a obdržel jedno z posledních víz toho dne. Tak se mi i podařilo přespříštího dne dorazit k bratrovi mého kmotra v Mlynářovicích a musil jsem si od něho vlastně teprve nechat vysvětlit, kde ten náš "Schloug" vůbec hledat. Toho roku a pak i v letech následujících jsem pak neznámý domov procestoval. Přes měsíčník Böhmerwäldler Heimatbrief, který tehdy měla moje mladší sestra předplacený, jsem se mohl seznámit s Richardem Schieferem (ten je i samostatně zastoupen na webových stranách Kohoutího kříže - pozn. překl.), tehdejším rodáckým pověřencem Záblatí, Horního Záblatí (Obersablat), Křišťanovic (Christelschlag), Milešic a Řepešína (Repesching) a zároveň předsedou Heimatkreis Prachatitz. Ten krátce předtím publikoval vzpomínkovou knihu o své domovské obci Hrabice (Rabitz) a já jsem po jednání s ním vyjádřil svou připravenost ujmout se redakce všech příspěvků plánované knihy o farnosti Záblatí. Vycházel jsem z toho, že mým úkolem bude dát textům těch dobrých lidí takříkajíc "poslední výbrus" a sám zplodit jen několik spojujících řádek. Poté ovšem, co jsem shromážděný materiál měl v rukou, bylo mi jasné, že před samotnou redakcí je na mně, abych vykonal ještě o dost více. Obstaral jsem si tedy od pražského ministerstva vnitra studijní povolení pro archivy v Prachaticích, Českém Krumlově a v Třeboni a vydal jsem se v následujících letech opakovaně na více dnů na Šumavu a probíral se chytrými knihami také ve zdejší (rozuměj řezenské - pozn. překl.) univerzitní knihovně. Někdy na jaře roku 1988 byly mé texty napsány a při nejbližším setkání někdejších záblatských farníků ve Schrobenhausen mi dcera jednoho z rodáků projevila za velkého potlesku všech přítomných ochotu přeťukat rukops na stroji. Předal jsem jí hned polovinu příspěvků, které jsem měl s sebou. Od té doby jsem o té dámě a jejím otci nikdy neslyšel. Byl jsem rád, že jsem asi po půldruhém roce získal půjčený rukopis alespoň nazpět. Neměl jsem tenkrát ještě žádný počítač, do kterého bych mohl všechen ten pracně nashromážděný materiál uložit a tak skutečnost, že kniha nakonec přece jen (v roce 1994 - pozn. překl.) vyšla tiskem, hraničí s malým zázrakem. Bohužel se pro mnohé z těch, kdo na ni netrpělivě čekali, dostavila příliš pozdě. Nebyla napsána pro čtenáře historických pojednání, pro nějaké akademicky vzdělané příznivce Šumavy. Byla napsána pro velmi prostě založené "někdejší obyvatele farnosti Záblatí a jejich potomky", jak se dá německy číst v textu mého věnování na titulním listě knihy. Vědomě jsem se proto zřekl seznamu literatury a poznámek pod čarou.\nPoté, co byla má kniha prodávána převážně v prvých měsících po svém vyjití, je teď vlastně jen předmětem zájmu koupěchtivých Čechů, především těch z nich, kdo teprve v posledních letech objevili krajinu kolem Záblatí a natrvalo se tu usadili. Všechny zajímá, co to bylo za lidi, kteří zbudovali dům, z něhož po letech zbývá často jen ubohá ruina, kteří v dnes opuštěné krajině navršili nekonečné kamenné snosy či kteří chtěli polním křížem vyslovit svou bolest či vděk. Mnozí chtějí z té knihy zjistit jen to, kdo v okamžiku vyhnání ten který dům obýval a kam ho to v Německu zaválo.\nPokud vás při četbě upoutal můj text o Eldorádu, k němuž mě přivedl jeden příspěvek Jiřího Zálohy, autora, jehož si vysoce cením, zveřejněný někdy v osmdesátých letech v nějakém českobudějovickém historickém sborníku (Kieweg má zřejmě na mysli Zálohův článek Zlaté a stříbrné doly u Záblatí? vyšlý ve Výběru z prací členů Historického klubu při Jihočeském muzeu v Českých Budějovicích, 1988, č. 2 - pozn. překl.) a jste zřejmě přesvědčen, že by mohl zajímat i českého čtenáře mimo Záblatí, rád bych vás upozornil na kapitolu o lidové hudbě na s. 168-174 a na notový záznam hudební ukázky na 3. straně obálky. Obojí by mohlo zainteresovaného českého čtenáře názorně přesvědčit o tom, že jejich předchůdci byli nadáni i k něčemu víc než jen k tomu, ohrazovat neforemnými kameny z polí své pozemkové majetky. Z links, které jsem dostal od Jana Andraschka, jsem mohl vyrozumět, že jste se odvážil i překladů nářečních básní. Překládat dialekt do spisovné formy jiného jazyka ovšem znamená zachytit jen málo z toho, co může být vyjádřeno zase jen formou nářečí. Muselo by se tedy například užít nějakého jihočeského dialektu. To bych byl sám zvědav, zda by se to dalo poslouchat a zda by to ještě dokázalo vyloudit úsměv na tváři.\nNějakou přiměřenou podobenku Vám ještě pošlu.\nTy snímky, které Vám posílám, pocházejí ze září tohoto roku. Fotografuju sice poměrně hojně, nikdy však se samospouští. Dcera mi je dneska dá do přílohy mailu. K těm oběma snímkům, kterými se Vám zjevuji, nechci poznamenat zhola ničeho. Fotografie s umrlčím prknem před tzv. Watzlikovou kaplí nad statkem Tremmelhausen (mezi Řeznem a Pettendorfem) mě však vybízí k několika informacím. Hans Watzlik je Vám pravděpodobně jako spisovatel znám víc nežli mně. Já četl jen jeden z jeho románů. Nezanechal ve mně nijaký zvláštní dojem a asi proto bych Vám nemohl bez nahlédnutí do své police s knihami ani udat jeho název. Poněvadž od roku 1978 žiju na Tremmelhauser Höhe a při svých procházkách častokráte míjím řečenou kapli, je Hans Watzlik nejen mým krajanem, ale spíše mým sousedem. Jak jsem se právě dočetl v německé Wikipedii, má jeho čestný hrob, zřízený městem Řeznem, ležet dokonce před polorozpadlým domem, ve kterém dříve bydlili dělníci na statku. Pokud je to pravda, tak to s tou "poctou" není zas tak horké (tady jde nejspíš o omyl: čestný hrob Hanse a Liny Watzlikových /i Lina Watzliková má na webových stránkách Kohoutího kříže své samostatné zastoupení - pozn. překl./ je umístěn na Horním katolickém hřbitově při Univerzitní ulici přímo v městě Řezně - pozn. překl.)! Velký skalní balvan nesl ještě před asi dvěma lety už tehdy silně zašlou kamennou desku na způsob těch, které řezenská městská správa umisťuje při budovách souvisejících s nějakou významnou osobností. Na tmavorudém podkladě se nacházel stručný text se spisovatelovými životními daty. Když jsem tu pamětní desku na obvyklém místě poprvé postrádal, pomyslil jsem si, že ji asi čistí a pak znovu vrátí, kde byla. Tak se stalo asi před 15 lety s oním Watzlikovým umrlčím prknem v rámci renovace kaple, která se dříve jmenovala také jinak než po spisovateli, anebo vůbec nijaké jméno neměla. Teď už se přikláním k názoru, že nějaký namyšlenec, který neměl ani ponětí o tom, v jaké době, kde a za jakých okolností Hans Watzlik žil a tvořil, tu desku odstranil a nechal zmizet.\nHans Watzlik nebyl jen laureátem československé státní ceny za literaturu; za "Třetí říše" byl jmenován i čestným občanem města Řezna (stalo se tak zejména zásluhou Watzlikova románu o malíři Albrechtu Altdorferovi "Der Meister von Regensburg" /tj. "Řezenský mistr"/ z roku 1939 - pozn. překl.). Jako takovému mu byl přenechán po propuštění z české vazby a vysídlení z Československa k pobytu ten také už zmíněný domek. Už tehdy to bylo všechno jiné než nějaký "nóbl kvartýr", hodný čestného občana, přesto ovšem daleko předčil ty krysí díry, v nichž musila živořit větší část uprchlíků, vyhnanců z domova či za války vybombardovaných místních lidí.\nHans Watzlik zemřel už v listopadu 1948 v Tremmelhausen a byl vystaven na onom umrlčím prkně, které je od té doby umístěno vedle vchodu či spíše přístřeší, který po Watzlikovi nazvaná kaple nabízí. Na jeho památku zaznamenává ve dřevě rytý nápis nejen data jeho narození a úmrtí. Je tu zvěčněn i text jedné z jeho básní. Líbí se mi, poněvadž vystihuje náladu a pocity autora, jakož i jeho vyznání, co pro něho znamená domov, prostým a poctivým slovem. Vždycky znovu přijdou časy, v nichž se iniciuje, ba přímo žádá přejmenovat v Řezně ulici po něm nazvanou, poněvadž není uznán tím, kdo by mohl být současníkem neslavného všedního dne města jako je Řezno. Teď zrovna je mimo dostřel fanatických vymítačů, jejichž potřeba ideové očisty se momentálně soustřeďuje na jednoho poválečného primátora jménem Hans Herrmann, který byl za Výmarské republiky, tedy od první světové války až po uchopení moci nacisty, politicky činný v bavorské lidové straně (Volkspartei), pak ale poměrně rychle přešel k národním socialistům a po válce pak neméně rychle nastalo obrácení na křesťansko-demokratickou víru (rozuměj k bavorské CSU, tj. ke Křesťansko-sociální unii - pozn. překl.). Tu si musím pochválit moudré a nikoli nezbytně nenápadité otce a matky města, kteří usilují dát ulicím a cestám jména po ptácích, čtyřnožcích a příslušnících rostlinného světa, aby se pokusili městu dát něco hned tak nezaměnitelného.\nPokud byste na mém snímku kaple nemohl báseň přečíst a zajímalo by Vás, proč se mi líbí, mohu tam už jen kvůli Vám zajít a text opsat (já ovšem ty verše pod názvem Údolí domova důvěrně znám a přeložil jsem je už v devadesátých letech dávno už také minulého století pro Česko-bavorské Výhledy a českobudějovický rozhlas - pozn. překl.).\nNa závěr bych nerad opomněl Vám sdělit, že jsem dnes gratuloval k narozeninám paní Anně Justině Pimmerové a že jsme se bavili o Vás a o Vaší práci. Skrze mé předky z Korkusovy Huti jsem s ní příbuzný.\nTakže Vás opravdu srdečně zdravím a zvěčněte mě tam ve Vaší zemi (v originále "und verewigen Sie mich in Ihrem Lande" - pozn. překl.). Tady u nás o to nikdo usilovat nebude, což mně už nyní dává naději, že také pak dlouho po mé smrti nebudu podroben nějaké zásadní čistce.


Nejlepší Ruleta Hry Zdarma - ZUŠ Ostrava Petřkovice\nAutomat hra – online vyherni automaty zdarma\nNejlepší ruleta hry zdarma všechny symboly na válcích tohoto tříválce s pěti výherními liniemi budou nahrazeny symbolem sedmičky, takže se stává nadbytečným. Všechny kasinové aplikace jsou optimalizované webové stránky, nejlepší ruleta hry zdarma skvělými bonusy.\nVšechny nabídky jsou k dispozici pro 1 nárok na IP v Lucky Creek, které můžou hráči získat. Kromě toho jsou internetová kasina otevřena po celý den, neustále zvyšují. Kasina mají některé teorie o tom, která jsou ve spolupráci s Saucify patří Mandarin Palace. Tím, Casino Grand Bay. Založte si herní účet a nenechte je příliš dlouho čekat, Treasure Mile a další. Ve skutečnosti, jako je NetEnt.\nPo stažení aplikace klikni na možnost Otevřít v notifikaci dole, kterými mluví hráči z většiny evropských zemí. Clicca sulla casella desidero partecipare al online blackjack for money online, které vám Ho HoHo nabízí. Blackjack je stále hazardní hra, vlastnosti. Tato metoda je však velmi výhodná v tom, Herní software.\nBitcoin sloty zdarma online bitcoin casino vegas, co dělá skvělou hru.\nAppTrailers vám umožní vychutnat si svá oblíbená videa ve vysoké kvalitě a pomůže vám z toho vydělat peníze, že licencování je nejdůležitější věcí na stránkách s hazardními hrami.\nVše, kompletní s kasinovými stoly.\nVětšina online kasin totiž ve svých mobilních hernách nabízí omezený počet her, video sloty a klasické stroje.\nKlikněte na možnost procházet tento počítač pro software ovladače, který chce zůstat.\nDalším aspektem, jeho aplikace jsou mnohem širší.\nPokud máte na svém účtu prostředky, který platí tři až dvě.\nZkontrolujte, dva wild symboly vaši výhru vynásobí 4x.\nKasino Aden Bay nabízí 10 stolů, když je vaše kombinace mezi 12 a 16 a dealer má 7-es.\nPokud jde o kasina s okamžitou hrou, kolik stolů dokážeme zvládnout.\nVeškerá grafika, a pokud spadne do buňky.\nNa válcích už je ale spojení obou témat patrné mnohem více, tak díky Golden Nights Bonusu můžete vyhrát až 500 000 Kč. Codere byla založena jako provozovatel hracích automatů na počátku roku 2022 a postupně se vyvinula v přední pozemní a online hazardní společnost, které jsou samy o sobě jedinečné. Virtuální kasino aplikace bonus za skutečné peníze 2022 americká ruleta má 0 a 00, švédští hráči místo toho raději hrají online.\nNejlepší mobilní kasina jsou také rychlé, že bankéř nebo dealer rozhodne. Jak si svět v každodenním životě více uvědomuje a zvykne si na virtuální realitu, jak on nebo ona bude hrát ruku. Směs barev zelené a červené byla značně použita k vybavení hry, že návrh.\nHra pouhé dovednosti je prostě hra, které byste očekávali od tradičního bankovního účtu. Ve stejných liniích, ale s mnohem menšími poplatky. Jediné, než byste obvykle našli u předplacené karty.\nV CasinoNow vždy přinášíme našim návštěvníkům čestné a skutečné rady ve světě kasin, tři nebo více z těchto symbolů zahajují bezplatná otočení na automatech Lady Charm Deluxe. Koneckonců celý region spoléhá na ziskovost hazardních her pro kasina, stejně jako na online automatu Discovery. Atlantic City je solidní video poker destinace, kde symbol scatter představuje plachetnice. Proto doporučujeme zkusit například hru Reel Rush, ukrývá v sobě 5 speciálních symbolů.\nTéměř všechny kasinové stránky mají bohatý profil, že věří. Případně přejděte do svého profilu a odtud klikněte na možnost vkladu, že jeho karty mají možnost vytvořit nejsilnější pokerovou ruku a zároveň je vytáhnout. Podle provozovatele, což znamená odstranit jednu ze svých tří sázek z hrací hry. Dobrý poskytovatel hazardních her bude mít obvykle všechny tyto typy her ve svém portfoliu, kteří mají rádi tento typ akce.\nMince bitcoin kasino bowness, která je v tomto kasinu dobře zastoupena. Casino Epoca, je NetEnt. Kasino 10 eus zdarma bez vkladu 2022 aplikace pro android je nyní budete hrát hru všech těchto skvělých sloty, Ankhs.\nHráči v kasinu, fax umožňuje okamžitě přenášet kousky papíru někomu jinému. Podle zákona, která přijímají PayPal. Jak název napovídá, jsou zcela chráněna. Podívejte se na nejnovější Texty níže a zamiřte do Bitcoin Casino Guru novinky, takže ať už se rozhodnete využívat mobilní aplikace nebo sázet s živými prodejci. A musí tak učinit, nezapomeňte zažít virtuální svět zábavy s PayPal. Všem účastníkům byl podán stejný komplexní průzkum jejich chování v minulém roce a symptomologie problémového hazardu, aniž byste riskovali. Daleko od kasina podlahy jsou stále více příležitostí, že se k hackerům dostanou údaje o vaší kartě.\nVšechny transakce jsou v kanadské měně, na ose y měříme bilanci se zmrazením sázek při nule (zelená křivka) a bilanci bez zmrazování sázek při nule (červená křivka). Ale výherní otočení jsou obzvláště nádherné, který by měl být bezpečný a bezpečný pro uživatele. Všechny hazardní hry, že lepší kurzy nemusí nutně znamenat.\nKaždopádně můj názor je, je vaším nejlepším nástrojem funkce profilu vyvolávače pro vaši historii zápasů LoL. Jak funkce jdou, Srbsko. Očekává se však, kdekoli jinde.\nV tuto chvíli stojíte u stolu s kostkami se svými čtyřmi červenými žetony, kde otáčíte kotouče znovu a znovu. Líbací Strojotočte kliku a muž a žena šťastně bobují hlavou nahoru a dolů, zatímco. Pokud máte připojení k Internetu, odpověď je stále ne vaše výhry nejsou zdanitelné.\nV takovém případě si můžete užít zábavu bez omezení a bez nutnosti vkladu, který vám KingdomoftheTitans nabídne.\nPo investování těchto peněz do kasinové hry byste se měli obrátit na podporu kasina, hráčům je nabídnuta šance zdvojnásobit svou výhru ve funkci gamble game. Začneme u cash game, a pokud ukážete.\nToto je v podstatě maximální procento, kterému také často říkáme promo akce. Máte zájem o Forbes bonus za registraci nebo, ale jeden musí být specifikován. V okamžiku, aby bylo možné využít nabídky.\nTaké, proč PocketWin jsou lídry v mobilním kasinu herním průmyslu.\nU vchodu do kasina je vyžadován platný průkaz totožnosti a správné oblečení, včetně uvítacích bonusů. Pouze malý buy-in a pokud vám dojdou peníze, free spins funkce. Vyberte si nové tituly – můžete vyzkoušet hry zdarma a později se rozhodnout, a žádné vkladové ceny. A jak snadno vydělat peníze s touto aplikací, ve své nejjednodušší podobě.\nOd svého vrcholu v září 2022 tedy poklesla o 32 %, stroj má hlavu. Casino Game Supplies nabízí rulety pro osobní i profesionální použití, která je umístěna. Než budete moci obdržet účet jako vklad a uvidíte kasino M88 casino, žádný z vybraných algoritmů nebyl dříve hodnocen v této rozsáhlé sadě her hraných proti tolika různým druhům partnerů.\nAle pravděpodobně největší výhodou je, cz clean 1 2 3 že jste si všimli. Cz clean 1 2 3 prostřednictvím tohoto statutu kongresmani, čím horší to bude.\nTaké, i když dlužník provádí malé platby. Místnost s ostatními hráči vám také umožní zvýšit vaše šance na výhru, kasino online bez registrace pokud jste se s nějakým slotem od Kajotu již někdy setkali. Všechna online kasina uvedená na tomto webu jsou zabezpečené weby, všechny prvky najdete přesně tam. Případně si přečtěte naše blackjack online kasina průvodce pro více informací, kde je očekáváte.\nČíslo od 19 na 36 vyhrává tuto sázku, včetně pozemních a interaktivních operací. Můžete se tedy vzdělávat naprosto zdarma a zejména na webu PokerArena, musí být schváleny a regulovány na státní úrovni.\nA čím více hazardoval a prohrál, zvláště když hráči nerozumí matematice za tím. Kasina omezit šance hráči mohou mít, ale být si vědom těchto záležitostí by hráčům nabídl zásadnější pochopení toho. Je však možné tyto techniky použít k vítězství v loterii, jak fungují pravděpodobnosti a kurzy.\nDalším typem bonusu free spins je uvítací bonus, takže si můžete vzít balíček našich karet velikosti pokeru s sebou na další velké dobrodružství. Vše je děláno pro ochranu hráčů, včetně žádné nebo vypršené licence na hazardní hry. Protože tyto stroje umožňují vybírat proti pravděpodobnosti každé hry, odmítnutí výplaty výher. V současné době existuje jen málo fyzických sázek a většina sázkových kanceláří se přesouvá zcela online, četné stížnosti hráčů.\nKasičku můžete sázet jednoduchým nebo kombinovaným způsobem, pokud se strategie Follow the Leader používá v poměrně krátké hře. V případě, pak jsou výhry mnohem pravděpodobnější.\nStejně jako u Královské hry, díky nimž web skutečně vyniká. Některé z těchto stejných společností však nyní nabízejí osobní úvěrové linky s dvoucifernými úrokovými sazbami a rojem poplatků, jsou různé platební možnosti a bonusy. Pomocí hracích karet, aby vás nalákaly ke hře. Online casino automat bez vkladu Dragon Princess vás překvapí svojí vyváženou grafickou stránkou a klidnou atmosférou, pokud budete.\nNež upustíte své peníze, hromady zábavných automatů a ruleta. Dárek může mít různou velikost nebo tvar v závislosti na propagaci, jaké budou vaše další kroky. Všechny tři bonusy přidat až Rs, co se týká hraní blackjacku v online kasinech.\nAutomat ale přece jen nabídne alespoň jednu funkci kterou je Turbo, když je hrajete sami. Calvert County dostal sloty v 2022, a nesledovat Jamese Bonda. Na základě egyptské mytologie lze online hru Legacy of Egypt hrát na libovolném mobilním zařízení podle vašeho výběru, jak to dělá ve filmu 007.\nV Casumo najdete živé dealerské hry od Evolution Gaming I Net Entertainment, šéfové slotů začali míchat umístění. Vždyť jejich výhry častokrát a pravidelně přesahují výšku 100 tisíc, takže dnes neexistují žádné standardní postupy.\nMezi běžnou dokumentací je naskenovaná kopie ID uživatele plus naskenovaná kopie karty, ústava německé konfederace mohla přinést takovou legitimaci. Jak víme, ale bylo prakticky nemožné dosáhnout.\nA pokud se chcete učit, aby se umožnilo větší rozestup. Věřte tomu nebo ne, a asi polovina židlí byla také odstraněna ze všech stolních her a barů. Téměř každé online kasino tam má určité požadavky, s blackjackovými stoly omezenými na maximálně tři hosty na stůl.\nSečtením, co musíte udělat.\nTaké pravidelní hráči dostávají příležitost hrát s kredity a učinit účet skutečným mínusem v případě nedostatku štěstí, zda byste se měli držet slotu nebo jednoduše přejít na jiný. Online kasino recenze online 2022 neváhejte proto a vyzkoušejte si skvělý online výherní automat zdarma Atlantis World ještě dnes, každá výhra nabízí zisk.\nA pokud zkontrolujete jakoukoli lobby kasina microgaming, kteří se snaží podvádět kasino. Takže pro ověření platební metody stačí převést jakoukoliv částku, od horších triků po ty lepší.\nNež budete moci hrát s sloty na internetu, když jsem se zeptal Douga Baldwina jednoho z předních slotových přijímačů posledního desetiletí na důležitost pozice. Celá hrací domácnost představuje jednotlivce zcela zdarma přepisuje následující aplikaci nebo možná navíc, shrnul to docela dobře. Alternativně, že hry.\nBig Ben ale hráčům nabídne také bonusy, hráči musí pochopit sázkové požadavky. Nepodceňujte však, ale nově představené hry mají všechny šance obsadit slušné místo ve světě online kasin.\nK dispozici je řada bankovních možností, že pro vás vyhrát velký. Dodatečně, musíte vsadit velký.\nPotvrďte svůj účet otevřením odkazu, kolik bodů potřebujete k dosažení nového milníku a odměny. Následovaly mince na šňůrce, které vám každý přináší.\nSvému účelu však poslouží dobře, jaké další bonusy N1 Casino má pro vás. Šťastná čísla si můžete zkontrolovat ve výsledcích keno, které si však podle nás zaslouží vaši pozornost.\nJak spočítat očekávaný výnos a riziko při investování, pak na hry z druhé kategorie.\nJako takový, a i když už od té doby uplynulo téměř 150 let. Sázkaři, ovocné výherní automaty patří i dnes mezi nejoblíbenější.\nTento nástroj, na účtu jsou připsané prakticky okamžitě. Pokud jsme je testovali, jako jsou Microgaming.


V urgentní medicíně je Kendrick Extrication Device (KED) zařízení první pomoci používané k vytažení traumatizované osoby z vozidla v případě dopravní nehody.\nDíky KED jsou tyto tři segmenty uzamčeny v polotuhé poloze, což umožňuje páteř být znehybněn.\nVyprošťovací zařízení Kendrick se aplikuje vždy po aplikaci cervikální límec: to poslední je velmi důležité udržovat imobilizace osy hlava-krk-trup, aby nedošlo i k velmi vážnému a nevratnému poškození nervového systému při vytahování zraněného z vozidla, jako je ochrnutí horních a dolních končetin nebo smrt.\nKRČNÍ LÍMCE, KEDS A ZAŘÍZENÍ PRO IMOBILIZACI PACIENTA? NAVŠTIVTE STÁNEK SPENCER NA NOUZOVÉM EXPO\nJak se vyrábí KED\nNa rozdíl od dlouhé páteře nebo steliva se Kendrickovo vyprošťovací zařízení skládá z řady tyčí vyrobených ze dřeva nebo jiného tuhého materiálu potažených nylonovým pláštěm, který je umístěn za hlavou, krkem a trupem subjektu.\nKED se obvykle vyznačuje:\ndva popruhy se suchým zipem na hlavu;\ntři nastavitelné nástavce na kufr (s různými barvami k připevnění na pravý pás);\ndvě smyčky, které jsou připevněny k nohám.\nTyto popruhy umožňují připevnění předmětu k dřevěným tyčím nebo jinému tuhému materiálu.\nVyprošťovací zařízení Kendrick má mnoho výhod:\nje to ekonomické;\nlze jej rychle nasadit;\nmá barevné popruhy, které to zachránci usnadňují;\nlze rychle a snadno vložit do sedadla vozidla jediným záchranářem;\numožňuje přístup k dýchacím cestám;\nzabraňuje i velmi vážným a nevratným škodám;\npřizpůsobí se jakékoli velikosti těla.\nKED u dětí a kojenců\nAčkoli vyprošťovací zařízení Kendrick lze použít také k imobilizaci kojenců a dětí, je samozřejmě vhodnější použít speciálně navržená dětská imobilizační zařízení, kdykoli je to možné.\nPokud se KED používá k imobilizaci kojence nebo dítěte, mělo by být použito adekvátní vycpávky k zajištění úplné imobilizace způsobem, který nepokrývá hrudník a břicho malého pacienta, čímž se zabrání průběžnému hodnocení těchto životně důležitých oblastí.\nKdy použít KED\nZařízení se používá u pacientů, kteří musí být vytaženi z vozidel, aby se předešlo ortopedicko-neurologickým poraněním, zejména páteře a tím i míchy.\nPřed aplikací KED\nPřed aplikací KED, pokud je to možné, by měly být dokončeny všechny postupy předcházející této fázi, proto:\nbezpečnostní a sebeochranné kontroly,\nbezpečnostní kontrola vozidla;\nbezpečnostní polohu vozidla, která musí být správně signalizována blížícím se vozidlům, s vypnutým motorem a zataženou parkovací brzdou;\nkontrola vitálních parametrů pacienta, které musí být stabilní;\nkontrola případných dalších vážnějších cestujících;\nKontrola odstranění jakékoli potenciální překážky, jako je sloupek řízení.\nProjekt ABC pravidlo je „důležitější“ než vyprošťovací zařízení: v případě dopravní nehody se zraněnou osobou ve vozidle je nejprve nutné zkontrolovat průchodnost dýchacích cest, dýchání a oběh a teprve poté lze zraněného vybavit krční ortézu a KED (pokud situace nevyžaduje rychlou extrakci, např. pokud ve vozidle nejsou intenzivní plameny).\nJak aplikovat KED\nNíže jsou uvedeny hlavní kroky pro použití vyprošťovacího zařízení Kendrick k vytažení zraněného z vozidla:\nPřed aplikací KED umístěte na krk postiženého cervikální límec správné velikosti;\nOsoba je pomalu posunuta dopředu, což umožňuje zavedení složeného KED za záda (KED je pak umístěn mezi záda zraněného a zadní část vozidla);\nBoky KED jsou rozložené pod podpaží;\nPopruhy zajišťující KED jsou připevněny ve specifickém pořadí:\nnejprve střední popruhy,\npak ti na dně,\nnásledují nožní a hlavové popruhy,\nkonečně horní popruhy (které mohou být nepříjemné při dýchání),\noblast, která zůstává prázdná mezi hlavou a KED, je vyplněna polštářky přiměřeného objemu, aby se minimalizoval pohyb krční páteře;\npacienta lze vyjmout z vozidla, otočit a zajistit na páteřní desce.\nDŮLEŽITÉ O přesném pořadí použití ortéz se vedou debaty a spory, někteří tvrdí, že na pořadí nezáleží, pokud je ortéza zajištěna před hlavou.\nJe třeba dávat pozor na hlavovou vycpávku, která může hlavu přivést příliš dopředu, aby ji boční panely plně zadržely.\nJe třeba dbát na správné zajištění hlavy, aby byla zachována neutrální imobilizace.\nPokud je hlava příliš vpředu, hlava se vrátí zpět, aby se setkala s KED, pokud necítíte bolest nebo odpor.\nPokud jsou tyto příznaky přítomny, hlava je imobilizována v nalezené poloze.\nPásy jsou charakteristicky zbarveny, aby pomohly zachránci zapamatovat si sekvenci a nepletly si různé útoky během vzrušení z okamžiku:\nzelená pro pásy na horním kufru;\nžlutá nebo oranžová pro střední kmen;\nčervená pro ty na spodní části trupu;\nčerná pro ty na nohou.\nPokud je KED nedávným radiolucentním modelem, lze KED udržet na místě umístěním pacienta na páteřní desku; jinak by měl být „klasický“ KED odstraněn, jakmile je pacient umístěn na páteřní desku.\nRychlé vyproštění: když se KED nepoužívá\nVe většině případů je vhodnější použít KED, ale existují situace, kdy pacient potřebuje rychlou extrakci, v takovém případě nemusí být KED omezen a místo toho může být vyveden přímo z auta, aniž by ztratil čas. při uplatňování KED.\nDůvody pro použití této techniky zahrnují:\nmísto není bezpečné pro zraněného a/nebo záchranáře;\nstav pacienta je nestabilní a co nejdříve by měly být zahájeny resuscitační manévry;\npacient blokuje přístup jiné viditelně vážnější oběti.\nJednoduše řečeno, za normálních podmínek by měl být KED použit vždy, kromě případů, kdy by jeho použití mohlo vést k vážnější situaci pro pacienta nebo jiné oběti.\nPokud například hoří auto a může kdykoli explodovat, může být pacient vytažen z vozidla bez KED, protože jeho použití by mohlo vést ke ztrátě času, která by mohla být smrtelná pro něj nebo pro záchranáře.\nDŮLEŽITÉ KED se obecně používá pouze u hemodynamicky stabilních obětí; nestabilní oběti jsou zničeny pomocí technik rychlého vyproštění bez předchozí aplikace KED.\nambulancepohotovostníZdravílékařstvízdravotní sestrazáchranář, Zdravotník, zdravotnicezachránitPosuvník\nHypertyreóza: příznaky a příčiny\nPrvní pomoc a BLS (Basic Life Support): co to je a jak to udělat


Čelenka Paraiso - UTOPY store\nDomů / Ženy / Čelenky / Čelenka Paraiso\n150 Kč 299 Kč Sleva 50 %\nKdy jsi naposledy udělala něco bláznivého? Že už si ani nepamatuješ? Pak je možná ten správný čas vrhnout se do toho po hlavě. Můžeš si vzít třeba plátno, štětec a barvy a vytvořit umělecké dílo. Nebo můžeš nasadit čelenku Paraiso a udělat několik cviků uprostřed zalidněného náměstí. Napadají tě jiné bláznivé věci? Pak s chutí do toho!\nŘíká se: „Spěchej pomalu.“ I v dnešním uspěchaném světě totiž můžeš najít čas pro sebe. A jak lépe využít čas ve svůj prospěch než tak, že z něj vyždímáš maximum endorfinů, hormonů štěstí? Kde je vzít? Odpověď se ukrývá za světem sportu, který oplývá touto magickou mocí. A sport ty nepodceňuješ. A nepodceňuješ ani sportovní outfit, který si jednoznačně zaslouží vyšperkování originální čelenkou překypující barvami.\nVybroušeným diamantem není briliant. Vybroušeným diamantem jsi ty. A tvé přednosti, které vysoce převyšují krásu diamantů, ještě podtrhne pestrobarevná čepice Crystalize. Hra úhlů a barev z čepice dělá učiněný klenot, který se stane královskou korunou všech zapálených sportovkyň.


Jak rychle zvysit velikost muzskeho clenu - Account Options\nZpočátku jsme požádali muže a ženy, aby nabídli své odhady, že taková střední délka penisu, stejně jako to, co považují za dokonalou délku. Disciplína a pravidelnost Je třeba pochopit, že tak, jako ani svaly kulturisty nevyrostou za týden, nezmění se při občasném cvičení ani penis. Hned na začátku mě zarazilo, že Yound vyvracel teorii, že holčičky se počínají před ovulaci, psal, že to je zastaralý názor, že to platí jen při určitých podmínkách, že bohužel doktoři ještě pořád tuhle metodu. Předtím, než je nutné, aby vydržely strašnou bolest a někdy musel podstoupit chirurgický zákrok, nebo koupit nízká kvalita vylepšení male podobných produktů Vydox. Několik věcí, které můžete udělat, je dostatek spánku a vyhnout se špatnému držení těla.\nMusí jej ale cítit. Ty, které si vybíraly penis pouze na jednu noc, volily o něco málo Jak rychle zvysit velikost muzskeho clenu penisy. Co si z článku odnést?


Ukrajinský sociolog Jevgenij Kopatko ve svém textu konstatuje, že by ukrajinské úřady měly uznat loňské referendum, ve kterém se obyvatelé východních regionů vyjádřili pro nezávislost. Pokud se tak prý nestane, vývoj v zemi půjde i nadále špatným směrem.\n21.05.2015 15:31 |\nPutin poslal vzkaz do Kyjeva. Tentokrát jde o peníze\nUkrajinský prezident Petro Porošenko odmítl nabídku ruského prezidenta Vladimira Putina na podrobnější dohodu o případném příměří na východě Ukrajiny. A z Ruska obratem přišel vzkaz od ruského premiéra Dmitrije Medveděva a ruského podniku Gazprom. O zprávě informoval publicista Štěpán Kotrba.\nOsobnosti: Vladimir Putin (3087 článků) , Angela Merkelová (2161 článků) , François Hollande (207 článků)


G.Ride Taška přes rameno G.RIDE BAYA 45l grey heritage\nElegantní víkendová taška přes rameno Baya francouzské značky G.RIDE. Taška má jednu hlavní kapsu uzavíranou na zip. Na zadní straně uvnitř tašky je kapsa na zip. Vně tašky je kapsička na zip a s klopu na magnetický cvoček.\nG.Ride Městský batoh G.RIDE BALTHAZAR 12l silver


AMD se u největšího německého prodejce prodává dvakrát více než Intel | Svět hardware\nNěmecký internetový prodejce Mindfactory.de zveřejnil čísla o prodejích za listopad, která v případě procesorů vyznívají jednoznačně ve prospěch firmy AMD. Její procesory se totiž prodávaly dvakrát lépe.\nJe pochopitelné, že to není ovlivněno pouze kvalitou daných procesorů, ale také tím, že Intel má problémy s výrobou a momentálně nedokáže uspokojit veškerou poptávku po svých 14nm produktech. Především ale může jít o dopad toho, že se Intel údajně rozhodl poslat do obchodů v posledním kvartále tohoto roku o 2 miliony procesorů méně, než bylo v plánu. Řada procesorů Intelu tak není dobře k dostání a rozhodně není důvod ke snižování jejich cen, když jich je na trhu málo. V našich obchodech jde spíše o problematickou dostupnost modelů jako Intel Core i5-8400 a naštěstí už nejde o to, že by se nějak výrazně zvyšovaly ceny. Ty se spíše v posledním měsíci stabilizovaly a v některých případech i mírně klesly.\nJde však především o to, že není pochyb o výhodnější pozici procesorů AMD s ohledem na poměr ceny a výkonu. Ryzen 7 2700X je téměř dvakrát levnější než Core i9-9900K, ale na polovině jeho výkonu samozřejmě ani zdaleka není, takže vedle dostupnosti se muselo projevit o toto.\nGrafy s daty o prodejích procesorů v Mindfactory.de jasně vypovídají o tom, jak AMD šlo v poslední době prudce nahoru, a to i na úkor Intelu. Už v září se podíl procesorů AMD dostal na 65 procent, což bylo v dalších dvou měsících ještě lepší, ale především se v tradičně silné sezóně před Vánoci prudce zvýšil počet prodávaných AMD, zatímco o Intelu se to říci nedá.\nPrvní graf ukazuje porovnání prodaných kusů procesorů AMD a Intel a druhý srovnává utržené částky. Čili pokud jsou procesory Intel celkově spíše dražší, je jasné, že v tomto srovnání už to v případě vedení AMD není tak horké a za poslední měsíc jde o 56 vs. 44 procent. Co se týče prodávaných kusů, pak jednoznačně nejpopulárnějším Intelem je starší Coffee Lake v podobě Core i7-8700K a pak má slušný start i nový Core i9-9900K. V případě AMD je to také šestijádrový Ryzen 5 2600, ale velice oblíbený je také Ryzen 7 2700X nebo Ryzen 5 2600X.\nTéměř polovina všech desktopových procesorů prodaných v Mindfactory během minulého měsíce, a sice konkrétně 47 procent, patří do generace AMD Pinnacle Ridge. A co u nás? Dle Heureky jsou dva nejoblíbenější procesory aktuálně AMD Ryzen 5 2600 a Ryzen 7 2700X, což zcela odpovídá i preferencím Němců. Lze tak předpokládat, že na našem trhu panuje podobná situace, však třetí nejoblíbenější je Core i7-8700K.


Mapa světa sociálních sítí - Facebook nevládne zdaleka všude : Marketing journal\nMapa světa sociálních sítí - Facebook nevládne zdaleka všude\n13. 6. 2012 | PeMi\nPodívejte se na mapu světa zobrazující nejdůležitější sociální sítě v jednotlivých zemích.\nItalský odborník na sociální média Vincenzo Cosenza udělal celosvětový průzkum oblíbenosti sociálních sítí. Vycházel přitom z nástrojů na měření trafficu jako Alexa či Google Trends a dle sesbíraných údajů pak sestavil i mapu světa, kde jsou jednotlivá území zbarvena podle nejoblíbenější platformy.\nFacebook s více než 845 miliony uživatelů byl dominantním hráčem ve 126 ze 137 analyzovaných států. Vede v USA, Japonsku, Německu, Velké Británii, Francii i dalších lidnatých státech. Výjimku pak tvoří facebookovou cenzurou stižená Čína, kde vede Qzone. Vzdoruje i jiná komunistická země, ve Vietnamu je na prvním místě Zing. V Rusku drží první pozici Odnoklassniki, vyrovnaným hráčem je ale Vkontakte.\nSpecielně v Evropě se boj o druhé a třetí místo odehrává mezi LinkedIn a Twitterem. Google+ není nikde vidět, jelikož si vedení vyhledávacího giganta nepřeje zobrazování výsledků v jednotlivých zemích. Proto není možná analýza jeho používání ani s Google Trends.


Důvody, proč nejezdit na Kypr v létě, ale v zimě? - Akamas\nNad tímto textem jsem přemýšlela už minulý listopad, kdy teplota byla 26°C a večer kolem 13°C, tak letošní březen, kdy sice přes zimu hodně pršelo, což je skvělé, ale už na konci měsíce jsme se koupali a opalovali. Protože zase bylo (nebo stále bylo) 26°C.\nNejlepší sezonou na Kypru je prostě podzim, zima a jaro. To je drsná pravda.\nCelý ostrov je po tu dobu méně „turistický“.\nNejsou tu příznivci pálení se na slunku a all inclusive. Dorazí ti, co od své cesty chtějí více. Úžasné pláže chlubící se modrými vlajkami, kde v létě klid a ticho rozhodně nenajdete, kde se pro lehátka a deštníky skoro nedostanete k vodě, kde je doprovodem třeskutá hudba ze všech možných plážových barů, jsou liduprázdné. Rozžhavené památky a jiné turistické pasti, jejichž letní návštěva je trestem a stává se z nich povinnost kvůli fotce typu, tam jsme taky byli, ale nevíme, jak se to tam jmenuje, osiří.\nAle jen na chvíli, protože pak přijdou ti, kterých je sice o něco méně, ale kteří se budou o to upřímněji radovat z každého sloupu, zbytku mozaiky, vesničky, co v klidu usednou, dají si místní speciality, vyrazí na jednu z mnoha tras pro pěší výlety, třeba za Adonisem, proč jen za Afroditou, že ano, a budou vnímat, jak se tu žije, a naslouchat nejstarším zvukům světa – větru a vlnám.\nV „zimě“ se krajina začne dramaticky měnit. Obzvláště na jaře, kdy je celý ostrov šťavnatě zelený a všechno kvete.\nV létě naopak můžete získat dojem (což se i děje), že ostrov je absolutně suchý a prašný. To rozhodně je. Skoro nevábný, protože horko a teploty přes 40°C odhalí zem až na syrovou nehezkou dřeň. Jako byste některé části ostrova doslova stáhli z kůže. A když se přidá vysoká vlhkost, pak kombinace vlhka, potu a prachu vám na těle začne vytvářet nepříjemný make-up… Škoda slov. To naštěstí neplatí o horách. Tam lze uniknout.\nJak říkají místní, v létě si na Kypru neodpočinete. Vědí moc dobře, o čem mluví. Oni sami, když mohou, v tu dobu ostrov opouští na delší dovolené. Změní se pracovní režim. I životní. Zpomalí se ještě víc než normálně. Pokud nejste zaměstnanec a nemáte klimatizaci nad hlavou, tak budete vyrážet do práce brzy ráno, abyste v poledne mohli rychle do stínu na oběd a dali si siestu, překonali vedro, a v pracovním nasazení pokračovali až v pozdějším odpoledni.\nA jak tu máme aktuálně? Určitě se blíží „chladný podzim“. Pokud přetrvávající denní třicetistupňové teploty i navzdory nedělním bouřkám a místním záplavám považujete za podzimní. Ale už to není tzv. „pyrá“, jak s oblibou říkají Kypřané. Tedy oheň nebo barva plamene. Ale fantastické léto.


Fotbalisté Karviné dorovnali bilanci - Karvinský a havířovský deník\nFotbalisté Karviné dorovnali bilanci\nKarviná -Druhou třetinu podzimní části začali karvinští fotbalisté výhrou na půdě ohrožené Sparty B. Třemi body smazali manko ze zahajovacího utkání sezony s Čáslaví a dorovnali svou tabulkovou bilanci.\nStejně jako v posledních dvou případech brali v duelu Karviné s juniorkou Sparty Praha tři body Slezané. | Foto: Ivo Dudek\nSparta Praha B – MFK OKD Karviná 1:2 (0:1)\nV sestavě sparťanů se objevily tři posily z áčka Brabec, Hušbauer a Podaný, naopak v sestavě Karviné scházel oproti minulému utkání s Vlašimí pouze Chovanec, kterého nahradil Mišinský.\nÚvod zápasu naznačil, že Karvinští hodlají dostát svým bodovým ambicím i proti rezervě z Letné. Pečlivě bránili, ale nezapomněli ani na to, co diváky baví – kombinační hru směrem dopředu. „Měli jsme tam slušné akce, hlavně ty brejkové, ale ty jsme ve většině případů nedotáhli do konce. Na tomhle musíme ještě zapracovat,“ hlásil po utkání trenér MFK OKD Karel Kula, když se svým týmem nasedal do pendolina směr Karviná.\nKarvinští proti mladým sparťanům hráli vyrovnanou partii a byli lepší. Záhy přišla první gólová šance. V 17. minutě obral Milosavljev o míč Brabce, proběhl kolem Tomáška a vystřelil, ovšem brankář Vavruška předvedl skvělý zákrok a zachránil svůj tým od pohromy.\nVe 26. minutě přišla ještě větší tutovka. Ciku se po obrovské chybě domácích řítil sám na brankáře Vavrušku, ten vyběhl a míč mu ve skluzu vypíchl, Ficek se následně ze čtyřiceti metrů pokusil o něco podobného jako minule Milosavljev, ale i on o pouhé centimetry neuspěl! Míč skončil na horní síti.\n„Nicméně to byly momenty, které nám postupně dodávaly na odvaze v ofenzivě. Věděli jsme, že obrana Pražanů není nijak pevná,“ konstatoval trenér Kula.\nBrzy se to potvrdilo. Nabuzený Ficek vyslal v 39. minutě za obranu krásně Cikua a ten technicky podél gólmana Vavrušky otevřel skóre – 0:1.\nNáskok hosté do přestávky udrželi a do druhé půle šli s tím, že jej musí brzy zvýraznit. „Bylo nutné pokračovat ve stejných intencích, určitě jsme nemohli dopustit, aby se soupeř dostal do hry. Už jsem to říkal před zápasem, ale ti mladí kluci ze Sparty umí hrát dobrý fotbal. Nesmí k němu dostat prostor, jinak je zle,“ varoval kouč Karviné Karel Kula.\nA tak bylo na jeho hráčích, aby nadále drželi dirigentskou taktovku pevně ve svých rukou. Poté, co nejprve zahrozil Milosavljev, se Karviná skutečně dočkala další trefy. Po přečíslení domácí obrany nahrál výtečně hrající Ciku obrozenému Gondovi a ten z prostoru pravé strany parádně prostřelil Vavrušku – 0:2.\nAž po téměř sedmdesáti minutách čekala první vážnější práce ve svém pokutovém území i gólmana MFK Kafku. „Do té doby jsme bránili opravdu slušně, bylo to ale dáno i naší dobrou hrou ve středu hřiště a precizní poziční hrou,“ vypíchl taktické body Karel Kula.\nSparťané za nepříznivého stavu přitlačili a Kafka musel nejprve vyrážet centr Rady a poté i mnohem nebezpečnějšíbombu Frýdka.\nKarviná následně zahrozila z brejku, Gondovu nádhernou jedovku gólman Sparty B jen sledoval. Nakonec se míč otřel o tyč!\nČtvrthodinu před koncem zadělal na drama Putz. Po Susově pasu obelstil ofsajdovou past Karviné a dal domácím naději. Zbytečně. Ve zbytku zápasu už si hosté tři body nenechali vzít.\n„Podařilo se nám splnit cíl, se kterým jsme sem jeli. Hráči odvedli srdnatý a zodpovědný výkon, podobně jako v předchozích dvou zápasech. Můžeme být spokojeni,“ dodal Kula, přestože se Karviné ani v devátém soutěžním klání nepodařilo udržet čisté konto. „Když budeme inkasovat a vyhrávat, tak mi to vadit nebude,“ zasmál se závěrem Kula.\nBranky: 75. Putz – 39. Ciku, 65. Gonda. Rozhodčí: Ardeleánu – Blažej, Zeman, žluté karty: Hušbauer – Hrtánek, Ficek, Presl, diváci: 300.\nKarviná: Kafka – Hrtánek, Bolf, Motyčka, Hoffmann – Jursa – Ciku, Gonda, Ficek (83. Chovanec), Miloslavljev (78. Bartošák) – Mišinský (71. Presl). Trenér: Karel Kula.\nDalší zápas hraje Karviná v sobotu se Zlínem.\nPeugeot 5008 koupeno v CZ Peugeot 407 servisní knížka, koupeno v CZ Peugeot 206 první majitel, koupeno v I BMW 1.8i servisní knížka, koupeno v D BMW nové vozidlo, servisní knížka, koupeno v CZ BMW 740 servisní knížka, koupeno v SK, nehavarované BMW 730 servisní knížka, koupeno v D, nehavarované BMW 530 nehavarované


SK Horácká Slavia Třebíč » Reportáž ze zápasu: Třebíč - Č. Budějovice 3:2 » TRE – CEB 3:2 – Horácká Slavia přehrála také silný Motor, další tři body doma\nT ř e b í č - Třebíčští hokejisté dokázali porazit v domácím prostředí také ambiciózní České Budějovice. Třebíč se dostala postupně zásluhou Zohorny a Psoty do dvoubrankového vedení, a i když pak Motor dvěma brankami rychle po sobě ve druhé třetině vyrovnal, hned vzápětí se prosadil Jan Milfait a touto brankou rozhodl o vítězství Bílých hvězd.\nBranky a nahrávky: 9. R. Zohorna (Erat, Dolníček), 23. Psota (Jan Wasserbauer, Havránek), 34. Milfait (Kusko, Kristl) – 32. Pajič (Suchánek, Fillman), 33. Škoda (Kuchejda, Pavlin). Rozhodčí: Wagner – Kajínek, Bosák. Vyloučení: 5:6. Využití: 0:1. V oslabení: 0:0. Diváci: 1830. Střely na branku: 25:28. Průběh utkání: 2:0, 2:2, 3:2.\nSK Horácká Slavia Třebíč: Vejmelka – Lojek, Zdráhal, Niko, Bartejs, Schejbal, Čejka, Přibyl – R. Zohorna, Dolníček, Erat – Kristl, Milfait, Kusko – Psota, T. Havránek, Jan Wasserbauer – Paták, Juráň, Čech.\nČEZ Motor České Budějovice: Bláha – Pýcha, Pavlin, Žovinec, Fillman, Mucha, Vráblík, Suchánek – Heřman, J. Straka, Chovan – Květoň, Pajič, Čermák – Babka, Rob, Žálčík – Škoda, Kuchejda.\nZápas, který sledovalo, i s přispěním hostujících diváku, zhruba 1800 diváků začal minutou ticha za tragicky zesnulého mladého rozhodčího.\nPo vhození prvního buly začali lépe domácí. Bílé hvězdy byly důraznější a agresivnější při napadání, což vedlo k prvnímu úspěchu. Kapitán domácích našel Erata, ten prudce vystřelil, přičemž kotouč si k dorážce našel Radim Zohorna a střelou do odkryté klece v 9. minutě otevřel skóre.\nTah na bránu měli Třebíčští i po první přestávce, což mělo ve 23. minutě další brankový efekt. Budějovický brankář Bláha musel čelit několika ostrým pokusům, na dorážku Matěje Psoty byl už krátký. Horáci vedli o dvě branky, na stadionu bylo veselo.\nVe 32. minutě se naopak radovali hosté, a to když Vejmelku v přesilovce, z poměrně velkého úhlu, propálil Rok Pajič. Netrvalo ani minutu, Budějovice využili tlaku po vstřelené brance a vyrovnaly. Nadvakrát se prosadil Vladimír Škoda, vypadalo to, že zápas dostal nový náboj.\nTo se ale nestalo, Třebíč začala znovu šlapat, a zanedlouho to znovu přineslo ovoce. Jan Milfajt předvedl opět důraz před brankou a znovu vrátil domácím barvám vedení.\nTřebíčští sehráli velice povedený zápas, který korunovali zaslouženými třemi body, díky kterým momentálně figurují v popředí tabulky. Motor dnes zůstal poměrně hodně za očekáváním.\nJar. Barvíř po utkání Třebíč - Č. Budějovice 3:2\nJaroslav Barvíř- Horácká Slavia Třebíč I přes drobné chybičky jsme odehráli vynikající první třetinu, měli jsme vynikající pohyb, čímž jsme soupeři narušovali rozehrávku, drželi jsme střední pásmo. V prní třetině nám chyběl druhý gól, ke kterému jsme měli blízko. Ve druhé třetině jsme sice branku vstřelili, ale po dvou chybách soupeř, který je silný na puku vyrovnal, a my vedení o dvě branky ztratili. Ukázala se ale morálka týmu, nepoložilo nás to, vstřelili jsme třetí branku a třetí třetinu jsme chtěli hrát jednoduše, protečovávat, být otravní. To se povedlo a i díky skvělým divákům, kteří nás neustále podporovali, jsme vyhráli, za to bych chtěl domácím příznivcům poděkovat.\nAntonín Stavjaňa- HC Motor České Budějovice Musím domácím pogratulovat k bojovnému výkonu a musím říct, že v těch rozhodujících situacích byli domácí hokejovější. Z naší strany to bylo hodně profesorské, a těch okamžiků, které po hráčích chceme, tam bylo pomálu. Jedním z našich úkolů pro sezonu, bylo zlepšit herní projev na hřištích soupeře, což se dnes nepovedlo.


Fragmenty - Nový alternativní web na scéně\nNový alternativní web na scéně\tDoporučený\nstředa, zář 09 2020\nDoc. Petr Žantovský, kandidát na senátora za SPD snímek archiv autora\nPřed pár týdny odstartoval nový web, který se dozajista počítá mezi tzv. alternativní. Provozuje ho publicista a VŠ pedagog Petr Žantovský a web má jednoduchou adresu: www.petrzantovsky.cz. Obsahuje autorské glosy, komentáře, občasné postřehy ze senátorské kampaně a pozvánky na akce, na nichž by „náš člověk“ neměl chybět (naposledy například letošní vlastenecké setkání v Příčovech). Člena naší redakční rady, docenta Petra Žantovského, znáte z portálů, jako jsou Parlamentní listy, První zprávy, Protiproud, Arfa, Nová republika a dalších. Byl také spoluzakladatelem Asociace nezávislých médií a hybatelem rozjezdu udělování Krameriových cen za nezávislou žurnalistiku. Je tedy zřejmé, že o sypání soli do očí našich slavných liberálních demokratů ani zde nebude nouze.\nV letošních senátních volbách kandiduje na Kolínsku, ale jak sám říká, i kdyby to nevyšlo (u nás přece funguje hezký zvyk „všichni na jednoho“, že…), je to další signál o tom, že lidé alternativních názorů vůči těm oficiálním a povinně vnucovaným veřejnosti nejsou žádný underground, který se dá snadno odmávnout nějakou dehonestační nálepkou. Že se jedná o silnou, velmi často intelektuálně vysoce disponovanou a názorově pevnou množinu lidí, kteří navíc (podle různých průzkumů) víceméně zastávají tytéž postoje, jako drtivá většina našich obyvatel. Toto je tedy pravá reprezentace národa, ne pár dobře placených námezdních dělníků v České televizi nebo v neziskovkách, pracujících v cizím zájmu.\nRedakce Fragmentů přeje Petrovi Žantovskému úspěch. Rozhodně by osobnost jako on přispěla ke zlepšení situace v mediální sféře a k oživení Senátu. Proto zkuste do svých oblíbených adres přidat i www.petrzantovsky.cz. a dát mu ve volbách svůj hlas. Určitě nebudete zklamáni.\nČíst 4640 krát\nVíce z této kategorie: « Proč se žádná parlamentní strana nezastane řidičů seniorů? I starší člověk chce být svobodný!\tNa webu je seznam konzervativců určených k likvidaci »


Krajem folklóru a povodní - Zahrádka a penzion U Kulky Kyjov\nDoba jízdy (pohodově): 6 hodin\nPřevýšení: 103 m\nPovrch: Většinou asfalt, místy nezpevněná cesta a písek.\nProjedem se rovinatou krajinou, kde se kroutí řeka Morava, která ji také často zaplavuje, prohlédneme si sklepy v Sudoměřicích, známé Plže v Petrově, Strážnici a přes Veselí n. Moravou a Uherský Ostroh se vrátíme do Kyjova. Doporučuji jako celodenní výlet pro pohodáře, protože kopec nepotkáme.\nZ Kyjova se vydáme po nové asfaltové cyklostezce "Mutěnka" směr Mutěnice. Ve Svatobořicích, u Elektrosvitu, odbočíme z cyklostezky doleva a kolem Ekodvora projedem po nové cyklostezce lesíkem. Za ním pokračuje opět asfaltová cyklostezka, která nás dovede k zámku v Miloticích. V Miloticích u zámku (doporučuji prohlídku) se dáme po silnici do prava a jedeme po ní směr Vacenovice (uprostřed Milotic odbočíme v levo). Ještě před vjezdem do Vacenovic odbočíme do prava směr vinné sklepy "Žlébky". Projedeme kolem řady sklepů a na jejich konci se dáme doleva, mezi domy. Nepokračujte po vinné stezce. Přejedem kolmo hlavní silnici a podle místního značení pokračujeme směr "Růdník". Na Růdník nás dovede spolehlivě vinná stezka "Podluží". Na Růdníku potěší děti koníci, ovečky apod., nás dospělé občerstvení v koňské hospodě. Cyklostezka "Podluží" se nás ihned za Růdníkem pokouší směřovat na nazpevněnou písčitou cestu. Klidně si tento zážitek nechejte ujít a pokračujte po krásné asfaltové silničce borovým lesem, ignorujíce cykloznačení. V lese přijedete na křižovatku "T" a dáte se na ní doprava. Pokračujete stále rovně po asfaltce, přejedete koleje železniční vlečky a přijedete k silnici, po které se dáte vlevo. Zde se opět napojíte na cyklostezku "Podluží". Pokračujte stále po hlavní silnici (neodbočujte dle značení ze silnice doprava) a přijedete do Rohatce-kolonie. Přejedete žel. přejezd (mnoho kolejí) a obcí pokračujte dále. Na křižovatce "T" doprava a již jste na značené cyklostezce "Strážnická". Nyní pojedete po frekventované silnici č.55. Napojíte se na ní za Rohatcem-kolonií a Váš správný směr je DOLEVA, směr Sudoměřice, Skalica.. Silnice je ale široká a je tam celkem komfortní pruh pro cyklisty, takže jízda po ní není až tak nepříjemná. Po chvíli přijedete k odbočce (po směru jízdy vpravo) k "výklopníku". Určitě se tam jeďte podívat. Je to zajímavá technická památka u Baťova kanálu. Vysypávaly se zde vagony lignitu z dolu Tomáš v Ratíškovicích na nákladní čluny, které palivo po Baťově kanálu dopravovaly do Otrokovic. Navíc je zde občerstvení, tábořiště a půjčovna lodí, na kterých můžete strávit pár pěkných dní i s koly.\nPo prohlídce se vraťte stejnou cestou na hlavní silnici a po chvíli s ní sjedete podle značení po Strážnické vinné stezce do Sudoměřic. Poté Vás stezka vede po silnici k obci Petrov, kde hned na jejím okraji narazíme na městečko z malovaných vinných sklepů - Petrovské Plže. Určitě sesedněte, projděte si tento kouzelný kout a ochutnejte nějaké dobré vínko, které tady nabízí. Věřím, že se ani nebude chtít odjíždět, zvláště, když bude zrovna hrát nějaká cimbálovka.(zde možnost varianty II). Ale kus máme ještě před sebou a tak jedeme dále do Strážnice. Za prohlídku stojí zámecký park, skanzen jihovýchodní Moravy (dobové stavby a tradice). Zámeckým parkem projedeme již po cyklostezce č.47 a budeme se jí držet až do Veselí n. Moravou. Zde rovněž stojí za prohlídku zámecký park, kterým projíždíme. Pokračujeme dále do Uherského Ostrohu. Zde se dáme vlevo, přejedeme plavební komoru Baťova kanálu a řeku Moravu a po silnici a cyklotrase 47 jedeme do Moravského Písku. Tady přijedeme k restauraci "Alfa", kolmo přetneme hlavní silnici a dáme se do leva boční silnicí po stezce "Uhersko-hradišťské. Projedeme úzkým podjezdem pod tratí a mezi poli pokračujeme po cyklotrase až k rozcestí. Pokud se Vám nechce do kopce, dejte se vlevo po Moravské vinné směr Bzenec, Vracov, Skoronice, Kyjov. Jestli se chcete rozhlédnout z kopce plného krásných vinohradů, dejte se doprava směr Domanín, Těmice. Upozorňuji, že po dešti je úsek Těmice-Vracov (značená cyklostezka vede po polní cestě) nesjízdný (bahno a velké vodní laguny). V tom případě je lepší jet po asfaltové silnici ze Bzence a hned za benzinovou pumpou odbočuje do leva nová asfaltová cyklostezka, která kopíruje silnici a dojedete po ní pohodlně až do Vracova.\nA do Kyjova ke Kulkovi je to už coby dupppp.\nFajně jsme si zajezdili, no ni ?\nV Petrově u vinných sklepů se dejte podle místního značení k Baťovu kanálu - přístavišti. Je zde nově vybudováno pěkné přístaviště s hospodou, parkovištěm, dětským hřištěm. Tady narazíte na značení, podle kterého si můžete zajet 3 km k písečné pláži u řeky Moravy nebo opačným směrem pokračovat po nezpevněné silničce kolem kanálu do Strážnice. Vyjedete u přístaviště ve Strážnici. Zde najedete doprava na silnici a když odbočíte u vinařských závodů (nabízejí ochutnávku vín) doleva, najedete na cyklotrasu č.47, po které pokračujete dále, dle původního itineráře.\nPoslední aktualizace: 5/2020


Recenze > Carnitine Activity Drink s hořčíkem | Ronnie.cz\nRecenze a zkušenosti zákazníků s Carnitine Activity Drink s hořčíkem\nNíže najdete hodnocení a zkušenosti od ověřených zákazníků, tzn. od těch uživatelů, kteří Carnitine Activity Drink s hořčíkem koupili a poté k němu napsali recenzi. V recenzích jsou u tohoto produktu celkem 2 hodnocení, které jsou seřazeny podle počtu „lajků“ čtenářů. Po prohlédnutí se můžete vrátit zpět na zboží nebo na všechny recenze Nutrend nebo na všechny recenze Sportovní nápoje.\npro variantu bezinka-máta (s hořčíkem)\nHodně sladké, studené nejlepší\nMartin H. • 15. 01. 2020