Murmansk, Petrohrad, Azimut | Vlakem za severní Polární kruh | Poznávací zájezdy - Rusko | Rusko | Růžena Halmanová CK Halmatour\nTermín: 13.08. (Pá) - 26.08. (Čt) 2021\nDoprava: Vlakem / Ostrava\nCena: 34 071 Kč\nVlakem až za Severní Polární kruh, uvidíte města Murmansk, Solovecké ostrovy-Solovki, Petrohrad, Kronštadt Zájezd je nenáročný, pěší tůry přírodou kolem 5-7 km, dále po památkách po městě, cestování lodí asi 35 km na Solovki. Petrohrad patří mezi nejkrásnější města světa. Solovki jsou v současné době nejnavštěvovanějším městem Ruska turisty z celého světa. Murmansk je největší město světa za severním polárním kruhem. Po 1.svět.válce sem byla z Petrohradu přivedena železnice v délce 1445 km a město se rychle rozrostlo. Město je důležitým přístavem, jediným ruským v Barentssově moři, který po celý rok nezamrzá, protože jej omývá Golfský proud. Koncem května již se blíží Polární záře a teplota pomalu stoupá k 10-15°, koncem července zase tyto záře pomalu končí. Městskou dopravu zajišťují trolejbusy, které jsou v provozu nejseverněji na světě. V době zájezdu bývá obvykle teplota v těchto městech i přes 20°. UPOZORNĚNÍ: vzhledem k tomu, že ještě není 100% znám jízdní řád po Rusku, může být termín zájezdu až o 1 den posunut, obsah programu se nezmění. Hotely jsou zajištěny v centru nebo v blízkosti centra města.\nUpozornění: pokud by někdo chtěl jet vlakem celou cestu, musí počítat s dřívějším odjezdem o 2 dny, a návrat o 2 dny později, tzn. 15 denní zájezd. Cena zájezdu by byla stejná.\nPoznámka: všechny časy jsou dle současného jízdního řádu tj. Leden 2020. V případě změny jízdy vlaků, bude zájezd upraven. Nabídnutý program bude dodržen s event. nutnou úpravou (sled prohlídek) .\n1.den odlet Praha - Petrohrad, po příletu ubytování, Něvský prospekt, noc hotel Věsta***\n2.den po snídani křižník Aurora, Petropavlovská pevnost, Zimní palác-exteriér, Katedrála sv. Izáka, Palácové náměstí, Něva a okolí, večer odjezd do Murmansku v lehát/lůžkovém voze T/4, noc ve vlaku\n3.den snídaně ve vlaku, celý den strávíme ve vlaku, pozorování krajiny kolem, projedeme tundrou i městečkem Severnyi Poljarnyj Krug, tím překročíme Severní polární kruh, příj. do Murmansku kolem 21,30 hod., odchod na hotel cca 250 m, ubytování v hotelu Azimut****, nocleh\n4.den po snídani začátek prohlídky města: socha Aljoši s krásným pohledem na přístav, atomový ledoborec Lenin, Katedrála - krásná, jak venku, tak uvnitř, je nasycena pozitivní energií, je součástí pamětního komplexu věnovaného námořníkům, kteří zemřeli v době míru. Chrám všech svatých na ul. Skalnaya, památníček kocoura Semjona, který 7 let hledal své páníčky. Skanzen vesničky. Nocleh v hotelu Azimut****\n5.den snídaně, prohlídka města ještě to, co jsme nestihli. Ráno si ponecháme zavazadla v hotelu (za úhradu), v odpoledních hodinách volno k možnosti nákupů dárků a památek, odjezd nočním vlakem v lehát. voze T/4 do Kemi\n6.den příjezd ráno do Kemi, ihned odjezd do přístavu, následně lodí na Solovecké ostrovy - na seznamu UNESCO. Odchod na hotel, pak bude prohlídka ostrova a kláštera Kreml, posvátné jezero a jiné památky. Nocleh hotel Solo**\n7.den po snídani, v ranních hodinách možnost fakult. výletu na Zaječí ostrov, po poledni odjezd lodí do přístavu, následně na nádraží a nočním vlakem v lehát.voze T/4 do Petrohradu.\n8.den snídaně ve vlaku, v dopoledních hodinách příjezd do Petrohradu, město bylo založeno v 18.stol. Petrem Velikým, dnes je zařazeno na seznam UNESCO, transfer na hotel MHD nebo vlakem, ponechání zavazadel v úschovně na hotelu (za úhradu), prohlídka Něvského Prospektu atd. Nocleh hotel Věsta***, ev. jiný 3* hotel v blízkosti Něvského prospektu\n9.den snídaně, odjezd na ostrov Kotlin, kde je město Kronštadt, cestou uvidíme několik ostrůvků - opevnění Petrohradu. Na ostrově Vánoční katedrála, nejdražší silnice světa, aj. Fakultativně noční lodní vyhlídka na osvětlené rozevřené zvedací mosty nad Něvou. Nocleh hotel Věsta***\n10.den snídaně, fakultativní výlet do Petrodvorce neboli Ruské Versailles palác a palácový park se 134 fontán, sochy, a jiné nádhery paláce a zahrad, atp. Nocleh hotel Věsta***\n11.den snídaně, volný program, do 11 hod. opuštění pokojů, odjezd na letiště a odlet do Prahy\nHotely: 4x v Petrohradě hotel Věsta*** u Něvského prospektu, 2x hotel Azimut**** v Murmansku v blízkosti nádraží, 1x Solovki hotel Solo**. Popis pokojů kromě Solovek: všechny pokoje jsou 2 lůžkové, některé jsou s možností přistýlky. Každý pokoj má vlastní WC+sprcha/vana, fén, lednička, klimatizace, TV, WIFI, hotel Azimut má výtah. Solovki hotel Solo** zde jsou pokoje: 1. kategorie-2lůžkový pokoj s WC+sprcha, 2.kategorie-2x2lůžkový pokoj s jedním WC+sprcha, pokoje nelze vybírat. V pokojích je ložní prádlo, ručník a toal.potřeby. Internet nefunguje stále, signál není také 100%.\n4 lůžkové kupé v lehátkových/lůžkových vozech T/4 (4osoby v 1 kupé), společné WC a umývárna. Každý cestující dostává při nástupu čisté ložní prádlo s malým ručníčkem. Každý vagon má samovar k uvaření kávy/čaje..\nUpozornění: program zájezdu je zpracován tak, aby bylo možné se zájezdu zúčastnit také méně zdatní turisté, ti zdatnější mají možnost si program doplnit individuálně, ev. se souhlasem ostatních účastníků a vedoucího zájezdu.\nV ceně zájezdu je 7x snídaně na hotelích a 2x snídaně ve vlaku. Na trase Murmansk-Solovki nelze z časových důvodů zajistit snídaně. proto je nutné si stravu zajistit sami, je nutno počítat s tím, že příjezd na Solovki a možnost nákupu potravit budete mít až kolem poledne. Neočekávejte na ostrovech velký výběr nabídky potravin v obchodě. V úseku Petrohrad-Murmansk dostanete ve vlaku ráno snídani a pak celý den je možné se stravovat v jídelním voze, nebo se zásobit před odjezdem z Petrohradu. Do Murmansku je příjezd až ve večerních hodinách\nletenka Praha-Petrohrad-Praha, vlakové jízdné Petrohrad-Murmansk a zpět, 3 noci v lůžk./lehátkovém voze T/4 ve vlaku, vedoucí zájezdu (min.10 osob), okruh busem v Murmansku s ruským průvodcem 5-6hod., na Solovkách 4hod., 1 den v Petrohradě-max.7-8 hod., pozvání k vyřízení víz, 7 noclehů, 7x snídaně v hotelích (2-4*) ve 2lůžkových pokojích s možností přistýlky, loď na Solovki, doprava do Kronštadtu, zákonné pojištění CK, DPH, poplatek do Garančního fondu.\npoplatek za víza a poplatek centru 2500 Kč (CK je vyřídí), MHD a ostatní doprava, vstupné do objektů - doporučeno cca 3500 Rublů (cca 50 Eur), kapesné a další osobní výdaje, ostatní strava, cestovní zdravotní pojištění - toto je nutné k vystavení víza. Vše, co není napsáno "cena zahrnuje"\nPokud budete chtít využít pojištění, které máte k platební kartě, napište nám, my Vám sdělíme údaje, které musí potvrzení od banky splňovat.\nSleva First minute prodloužena do 31.3.2020 Ostatní slevy jako sleva z ceny zájezdu pro děti až do 11 let, pracovníci železnice s vlastními jízdenkami OSŽD, ceny a podmínky sdělíme na dotaz Příplatek za single pokoj 3990 Kč (Solovki nelze)\nPříplatky povinné: poplatek za víza Rusko 2500 Kč (CK je vyřídí), cestovní pojištění - toto je nutné k vystavení víza.\nV ceně letenky je 1 odbavené zavazadlo do 15 kg, 2 zavazadla kabinová o váze 8 kg + 3 kg. Rozměry pro cestu tam i zpět: 1 ks 8 kg (56x45x25 cm) + 1 ks 3 kg (40x30x15 cm). Jízdenky jsou vystavovány na jméno a číslo pasu. Fakultativní výlety se budou konat pouze v případě min. počtu účastníků 10 osob.\n-4% 34 071 Kč\n-4% 34 551 Kč\n1. z 12 hotelů v Murmansk\nHotel is good, but....\nThis only hotel in the Arctic Circle. This’s where the pros are over. Having warned in advance about our visit, according to the rules of the contributor, we drew attention in the letter to a... celá recenze s možností překladu\nAlkyn, Rhodos, Řecko, 14:03 09.05.2021\nThe worst hotel Ive ever been\nGo to anywhere but not to the Azimut. We arrived at the hotel at 2 am because our flight from Moscow was delayed. I booked two rooms because I travel with teens. I asked to put the rooms in the some... celá recenze s možností překladu\nWanderer548551, 21:21 02.03.2021\nThis was a nice experience. Employees were kind and the place was clean. The location is quite excellent. The restaurant in general was ok. Meals are very tasty but you have to wait a lot of time to... celá recenze s možností překladu\n161agustinav, Federální distrikt hlavního města, Argentina, 23:21 24.02.2021\nMísto Vlakem za severní Polární kruh\nHotel Murmansk, Petrohrad, Azimut\nTermín 13.08.2021 - 26.08.2021


Imunohistochemie nejen pro začínající laboranty (HPST seminář) | HPST\nImunohistochemie nejen pro začínající laboranty (HPST seminář)\nPozvánka na HPST seminář: Imunohistochemie nejen pro začínající laboranty\nRádi bychom Vás pozvali na dvoudenní seminář Imunohistochemie nejen pro začínající laboranty, který se uskuteční v Praze, v konferenčních prostorách Wellness Hotelu Step, v termínu 31. 10. - 1. 11. 2019.\nTěšit se můžete na bohatý program věnující se problematice imunohistochemie. Zároveň doufáme, že to pro Vás bude zajímavá příležitost potkat se s kolegy z oboru a prodebatovat témata, která Vás nejvíce zajímají. Již teď se také můžete těšit na večerní program, neboť první den semináře společně zakončíme ve Škole vaření Chefparade a věříme, že to pro Vás bude Kulinářský zážitek s trochou té praxe. Pod odborným dohledem šéfkuchaře si společně uvaříme a následně i sníme večerní menu o několika chodech, které bude složeno z chutí celého světa.\nÚčast na dvoudenním semináři je bezplatná. Vzhledem k tomu, že je kapacita sálu omezena, prosíme Vás o včasnou registraci přes registrační formulář.\nZ důvodu naplnění kapacity byla registrace na seminář ukončena.\nPROGRAM: viz níže soubory ke stažení\nV případě dalších dotazů nás neváhejte kontaktovat: Alena Rego, tel. 601 328 417, e-mail: alena.rego [at] hpst.cz nebo Radka Černochová, tel. 732 443 059, e-mail: radka.cernochova [at] hpst.cz\n*Program semináře a ubytování bude zajištěno ve Wellness Hotelu Step (adresa Malletova 1141/4, 190 00 Praha 9) www.wellness-hotel-step.cz. V hotelu není třeba se registrovat, ubytování bude zajištěno společností HPST.\n**Večerní program 31. 10. se uskuteční v Chefparade, studio Holešovice (adresa Bubenské nábř. 306/13, budova 36, 170 00 Praha 7 - Holešovice) https://www.chefparade.cz\npdf, 57.04 KB


The Washington Post: Nejhorší scénář - Euro.cz\nThe Washington Post: Nejhorší scénář\nRedakce Euro.cz, red, 22. 4. 2013\nObří exploze, která otřásla továrnou na hnojiva v texaském Westu, by měla spustit bedlivé přehodnocení pravidel ovládajících nebezpečný chemický průmysl. Náhlý příliv levného přírodního plynu začal přitahovat chemické společnosti zpět do USA. Jsou to nepochybně užitečná a cenná pracovní místa. Ale chemická výroba s sebou samozřejmě nese také rizika, ať jde o jedy nebo výbušniny.\nSprávná odpověď je prostá: ať firmy jasně vyhodnotí rizika, jimž ony a všichni v okolí továren čelí. Pak nechť učiní zodpovědné kroky, které tato rizika sníží, a připraví plány pro případ problémů. Středeční výbuch by z tohoto pohledu neměl být vnímán jako překvapení, ale jako nejhorší ze scénářů, na něž má být firma připravena.\nPředstavitelé průmyslu tvrdí, že to, co se stalo ve Westu, je extrémně vzácné. Ale nehoda alespoň odhalila, v jakém regulatorním marazmu musí průmysl fungovat. Regulátoři by měli přijít s jasnými kroky ke zefektivnění systému.\nThe Daily Telegraph: Modernizace a Thatcherová\nPohřeb baronky Thatcherové se stal momentem, kdy vzpomínky na její pobyt v úřadu byly vystřídány spory o její odkaz. David Cameron byl jedním členem svého kabinetu vyzván, aby opustil cestu „modernizace“ Konzervativní strany. Ale uvědomme si, že stranu nikdy nikdo nezmodernizoval více než právě lady Thatcherová.\nV roce 1979 zdědila zemi na kolenou a vtáhla ji, kopající a křičící, do závěru 20. století. Pokud chce Cameron skutečně ukázat, že je dědicem lady Thatcherové, musí hlavně pochopit, že těžká politická rozhodnutí přinášejí ovoce. Reformy sociálního systému, vzdělávání i zdravotnictví spadají do této kategorie.\nJsou to oblasti, s nimiž se Thatcherová potýkala spíše okrajově, protože primárně se snažila sejmout odborářskou smyčku z krku britské ekonomiky. Kdyby však byla premiérkou dnes, bude také hledat radikální řešení pro tyto problémy. Neříkala by tomu modernizace, ale přinesla by nový pohled na způsob, jímž provozujeme své veřejné služby.\nPravda: Alibisté v sutanách\nNa Slovensku se v den Hitlerových narozenin organizuje „nábožná pouť na počest mučedníka“ Jozefa Tisa, který nechal 72 tisíc Židů odlifrovat do táborů smrti. Poutními místy se těmto lidem staly tabule na Tisově rodném domě v Bytči a busta, kterou odhalili v Rajci jeho ministrovi a konfidentovi nacistických tajných služeb Ferdinandu Ďurčanskému.\nZatímco polská katolická církev se zapojila do odboje, ta slovenská při hodnocení krvavých časů mlčí. Musela by přiznat, že se mnozí její faráři stali aktivní součástí nelidského režimu.\nCírkev dnes ráda používá zaklínací formulku: to je téma pro historiky. Výročí Tisovy popravy si jeho obdivovatelé odbyli ve čtvrtek v Bratislavě veřejnými modlitbami a pak ještě zádušní mší v kostele svatého Jana Boska v Trnávce. Toho Dona Boska, jehož vosková socha a část pravé ruky právě putují po našich městech. Jinde ve světě se prý při ukazování této relikvie dějí zázraky. Na Slovensku by byl zázrak, kdyby si církevní pastýři konečně uvědomili, v jakém století žijí.


11. 8. 2019 / Kateřina\nBc. Daniel Martínek z Jihočeského streetworku PREVENT si ke studiu vybral Zdravotně sociální fakultu Jihočeské univerzity. „Neměl jsem představu, co přesně dělat po studiu, ale měl jsem jasnou představu, co dělat nechci,“ říká.\nVzpomínáte na svůj první pracovní den v terénu v Preventu?\nAno, na nějaké úseky svého prvního dne si vzpomínám. Očekával jsem, že to bude práce, která mi bude dávat smysl, bude tu možnost pro kreativitu a bude v ní co nejméně rutiny. Očekávání se z větší míry naplnilo.\nVe streetu pracuji nyní jeden rok. A ano, pohled se mi z části určitě změnil.\nProč jste streetworkerem?\nZ důvodů, které už jsem výše zmínil. Hlavní důvod neumím říct, je to souhra více důvodů.\nAno, dostává se mi zpětné vazby od klientů v různých podobách. Myslím si, že výsledky své práce mohu pozorovat, i když málokdy jsou jasně viditelné.\nMožná to, že podporujeme fetování.\n← Sledujte náš Youtube kanál\nJsme na Instagramu! →


Hranické listy: Už ty blbosti nemohu číst ani poslouchat\nUž ty blbosti nemohu číst ani poslouchat\nV žádosti o dotaci na opravu komunikace v ulici Komenského vrchnost našeho města garantuje:\n- zlepšení špatné průjezdnosti městem\n- snížení průměrné spotřeby paliva na průjezd komunikací\n- snížení negativních vlivů na životní prostředí.\nJak nesmyslně v této souvislosti zní vysvětlení mluvčího radnice, proč nelze v ulici Komenského s tamními retardéry nic dělat:\n„Byly postaveny z dotací Evropské unie a v případě, že bychom je chtěli zrušit, museli bychom peníze vrátit a navíc zřejmě zaplatit i nějakou pokutu“.\nAle vždyť právě ty retardéry způsobují neplnění podmínek přidělení dotace!?!:\n- průjezdnost se výrazně zhoršila\n- opakované přeřazování, zpomalování a zrychlování výrazně zvyšuje spotřebu paliva a tedy i množství jedovatých plynných zplodin, stejně jako polétavého prachu; hluk v okolí retardérů přesahuje hygienické limity\n- došlo ke zvýšení negativních vlivů na životní prostředí.\nŠtítky: Nakládání s majetkem a prostředky města, Transparentní radnice, Životní prostředí\nMusím nesouhlasit, pokud se dodrží rychlost v celém úseku mezi retardéry na 30km/h, není třeba přeřazovat a průjezd je plynulý. Díky retardérům je možné se na ulici Komenského dostat z ulice Skalní, což dříve bylo problematické. Já s retardéry souhlasím. Petra konečná\n23 února, 2012 21:21\nPaní Konečná máte pravdu, pokud by se dodržela rychlost 30 km/hod v celém úseku mezi retardéry, byl by průjezd plynulý. Problém je v tom, že se jedná o teorii, která v praxi na ulici Komenského z více důvodů nefunguje. Předně nejsou retardéry na tuto rychlost postaveny. Viz některé z předchozích příspěvků na těchto stránkách. Drtivá většina řidičů nechce ničit své auto a 3 ze 4 retardérů přejíždí rychlostí přibližně 20 km/hod. Objektivní je i problém častých kolon aut - důsledek - pokud některý z řidičů sníží před retardérem rychlost ještě více, všichni řidiči za ním musí snížit rychlost rovněž. Stačí ulicí autem projet a přesvědčit se, že realita je jiná, než teorie.\nSouhlasím s Vámi, že je třeba se bránit před několika bezohlednými řidiči. K tomu účelu jsou zde však rozumnější možnosti řešení než trestání všech řidičů i obyvatel v této ulici.\nDěkujeme Vám za kultivované vyjádření Vašeho názoru.\n24 února, 2012 15:02\nNemohu než souhlasit s paní Konečnou - jezdívám ulicí Komenského i v dopravní špičce, svou rychlost přizpůsobím aktuální situaci a tak jedu plynule. Retardéry v pohodě přejíždím i při maximální rychlosti 30 km / h.\nS omezením rychlosti ani s retardéry nemám problém.\nMožná to cosi vypovídá o stylu jízdy toho kterého řidiče, o ochotě podřídit se a respektovat nastavená pravidla.\n22 března, 2012 22:12\nMílo nechejte si zkontrolovat tachometr. V době špičky, jak píšete, se Vám určitě nikdy nepodaří Komenského projet třicítkou :-)) Musíte totiž jet maximálně tak rychle, jako ti před Vámi. To znamená max. 20 km/hod. (Ne každý je ochoten si ničit auto jako Vy)\n27 března, 2012 20:43\nNerozumím tomu, co se děje na radnici\nPéče o chráněný strom\nNěkteré komentáře z ledna 2012


Jak se člověk stane odborníkem na pojištění v letectví? Náhodou, samozřejmě - Confido broker\nHana Kulhová, vedoucí oddělení pojištění leteckých rizik ve společnosti RENOMIA, se dnes směje, když vypráví, jak to všechno začalo. Od manuálu, který dostala k načtení přes víkend, k pozici jednoho ze špičkových odborníků v úzce specializovaném oboru, vedla nesmírně zajímavá a vůbec ne jednoduchá cesta.\n„Odborníkem na cokoli se člověk nestane přes noc. Pokud ano, tak jsem něco udělala špatně“, komentuje s nadhledem svoji působivou kariéru žena, která si klienty získává zkušenostmi a schopností porozumět všem jejich problémům a potížím. Její specializace v Česku byla – a dodnes je – vzácná. O to víc, že obor letectví je všeobecně doménou mužů. A víte co? Hana Kulhová si z toho vůbec nic nedělá.\nVlastně náhodou. Krátce poté, co jsem v roce 2006 začala v RENOMIA pracovat, tehdy v oddělení mezinárodního pojištění, jsem dostala nabídku převzít péči o jednu velkou, nejmenovanou místní aerolinku. Nabídka přišla s tím, že zkušenost s pojištěním v zahraničí mám, jazyky umím, a v podstatě je to pojištění jako každé jiné. Třeba jako auta. Navíc skvělá příležitost se profesně posunout, získat nové zkušenosti,\na na druhé straně budu mít zahraničního partnera jako oporu. Spolu s nabídkou mi takhle v pátek odpoledne na stole přistál manuál o 900 stranách miniaturního textu jakožto základní „čtení na víkend, abych se zorientovala v základech“. Dnes se tomu můžu smát, ale tehdy mi do smíchu moc nebylo.\nZorientovala jsem se. Ale vyžadovalo to spoustu hodin samostudia, účast na odborných workshopech\na školeních v zahraničí a každodenní práci s klienty, které jsme postupně získávali. Odborníkem v tak specializovaném oboru se podle mého názoru stanete ve chvíli, kdy poznáte zázemí klientů, jejich každodenní rutinu a mentalitu, když dokážete přemýšlet jako oni a pochopíte, co je trápí. Pokud dokážete jejich obavy a potíže promítnout do typu ochrany, na kterou se budou moci spolehnout, stanete se pro ně partnerem.\nAno, Pavel Nepala, mě tak nazývá. A byli jsme první, to je pravda.\nJe to zvláštní a nechci se plácat po rameni, ale asi ano. Dělali jsme průzkum a nepotkala jsem kolegu\nz branže, který by měl tak široký záběr odbornosti, jako mám já.\nTakhle na to nahlíží většina lidí. Na otázku, co dělám, jsem se naučila říkat „pracuji v letectví“. A teprve pak přiznám, že se zabývám pojištěním leteckých rizik. Což je obecný pojem, pod který samozřejmě zařadíme letadla, ale taky vrtulníky, balóny a drony, což je teď nový a zajímavý segment. Ale patří tam\ni výrobci letadel a různých leteckých dílů, jsou to letiště, provozovatelé hangárů, servisní organizace, které veškerou tu leteckou techniku opravují. A k tomu patří ještě veškerý personál, který tam pracuje – piloti a stevardi, i pro ně jsou určité speciální pojištění. Takže to není jenom o letadlech.\nKaždý případ je svým způsobem unikátní, protože v letectví nelze pojišťovat podle šablony a tabulky. Pro každého klienta se ochrana vyjednává opravdu individuálně. Ale mám jeden zajímavý zážitek. Před pár lety mi zatelefonoval jistý pán s tím, že je pilot a potřeboval by poradit s pojištěním. Kladl otázky, ze kterých bylo jasné, že mě zkouší, a zhruba po hodině mi řekl: „Víte paní Kulhová, já už vás nebudu trápit, já jsem si vás tak zkoušel, ještě když jste žena, tak jsem si říkal, jaké to bude. Za mnou sem chodí hodně takzvaných odborníků, a já si po dlouhé době konečně můžu s někým promluvit. Tak víte co, my to pojištění s vámi uděláme.“ A udělal. Navrhli jsme mu spoustu zajímavých řešení, sjednotili stávající pojištění\na vymysleli různé bonusy. To, co doposud dělal sám se svojí účetní, svěřil celé nám. Spolupracujeme už čtvrtým rokem a máme poměrně nadstandardní, spíš přátelský vztah. On je pro mě takovým guru a když něco potřebuji probrat a poradit, nikdy neodmítne.\nAno, je to, jak říká jeden dobrý klasický film „Pane správče, musíte se snažit“. Fakt se musíte snažit a pokud možno proplouvat s relativně zdravým, čistým štítem.\nČlenové sítě RENOMIA NETWORK mají možnost využívat služby specializovaných oddělení RENOMIA a v případě zájmu o pojištění leteckých rizik pro Vás rádi připraví návrh řešení.\nConfido broker, s.r.o.\nNáměstí T. G. Masaryka 3\n+420 724 306 417


Fotoaparát Sony DSC-HX60 | Euronics Český Těšín\nPopis produktu Model Sony Cyber-Shot HX60 vás neohromí jen 30x přiblížením, ale i snímky ve kvalitě 20,4 MP a výkonným procesorem, který zvládne odst... celý popis\nPři fotografování můžete ostře zachytit i vzdálené objekty. Umožní vám to 30x optický zoom zabudovaný v jeho objektivu. Takové přiblížení se vám bude hodit především při fotografování krajiny, zvířat či jiných krás přírody.\nMožnosti ručního nastavení\nPřestože za vás může fotoaparát nastavit řadu funkcí automaticky, je zde stále prostor, abyste si režim focení určili sami. Pomocí ovladačů na vrchu přístroje můžete upravovat clonu, závěrku či expozici tak, jak si přejete. I vy si tedy můžete vyzkoušet, jak fotí profesionálové.\nPřístroj je otevřený případným doplňkům, které lze k němu pořídit. Na vrchní straně se nachází univerzální patice pro přípojení externího blesku, mikrofonu a dalších vychytávek. Fotoaparát samozřejmě disponuje i vlastním výklopným bleskem. Ten se ukrývá pod krytem až do doby, než si jej zavoláte na pomoc při focení ve tmě.\nPráci s fotografiemi a jejich sdílení vám usnadní podpora připojení přes Wi-Fi a technologie NFC, s nimiž lze své snímky přenášet bezdrátově do ostatních zařízení, jako je smartphone, tablet či notebook, ve kterých je pak můžete začít dodatečně upravovat, nebo se o ně podělit s ostatními.


Jak je to v současnosti s energetickým štítkem? | Finanční rozcestník\n← Odborné překlady z čínštiny pro firmy i jednotlivce\nU jednotlivců i celé společnosti je patrná snaha o snížení spotřeby energií. Pro jednotlivce jsou nejdůležitějším hlediskem samozřejmě finance, protože náklady na vytápění objektu a na elektrickou energii nejsou zanedbatelnou položkou v rodinném rozpočtu. Výsledkem snahy o informovanost spotřebitelů je i energetický štítek elektrických spotřebičů, údaj o energetické náročnosti, tedy spotřebě energií. Energetická třída se povinně uvádí u praček, sušiček, myček nádobí, ledniček, mrazáků, elektrických trub, TV, klimatizačních jednotek i zdrojů světla a svítidel spotřebiče se pohybuje od A až po G. Stupnice se rozšířila ještě o A+, A++ a A+++.\nNovinkou je naopak Průkaz energetické náročnosti budovy, někdy také označovaný jako energetický štítek budovy, který je již od ledna letošního roku požadován pro novostavby a v případě prodeje či pronájmu ho budete potřebovat i pro starší domy a byty větší než 50metrů čtverečních. Energetický štítek zatím nepotřebují objekty určené k rodinné rekreaci či kulturní památky a objekty v památkových zónách.\nPrůkaz energetické náročnosti budovy slouží k zjištění provozních nákladů na energie a jeho platnost je omezena na deset let, pokud tedy nedošlo k přestavbě či jinému výraznému zásahu do budovy.\nMnoho lidí propadlo panice, protože pořízení průkazu energetické náročnosti budovy se prodraží a navíc odborníků pověřených jejich vydáváním se zatím nedostává. Proto se v současnosti majitelé nemovitostí nemusí bát sankcí za porušení zákona a pan ministr průmyslu a obchodu uvedl možnost nahrazení průkazu vyúčtováním za elektřinu, plyn a teplo za poslední tři roky.


Ve věku 86 let zemřel novinář Jan Petránek - Aktuálně.cz\nVe věku 86 let zemřel novinář Jan Petránek\nAktualizováno 11. 11. 2018 9:16\nČeský novinář, komentátor a disident působil před rokem 1968 v Československém rozhlase. Vysílal i během okupace 21. srpna. Podle informací Českého rozhlasu zemřel v sobotu večer na selhání srdce. Oznámila to jeho rodina. Petránek byl signatářem Charty 77 a přispíval do samizdatových Lidových novin. Novinářské práci se věnoval i po odchodu do důchodu roku 1993.\nPetránek se narodil 28. prosince 1931 v Praze. Do rozhlasu nastoupil v roce 1951, pracoval jako zahraniční korespondent a odborník na kosmonautiku. V 60. letech působil jako zpravodaj například v Sovětském svazu nebo v Indii.\nV roce 1969 ještě komentoval v rozhlasu v přímém přenosu přistání Američanů na Měsíci, v době začínající normalizace ale musel rozhlas opustit a živil se jako topič. Ještě před listopadovou revolucí v roce 1989 začal psát do samizdatových Lidových novin, po legalizaci deníku se stal jeho redaktorem. Později se jako komentátor vrátil do rozhlasu.\nPřeložil dějiny Spojených států a Středního východu, napsal povídkové knihy Andělé a čerti a Pod hvězdným šapitó. Byl také textařem, psal třeba pro skupinu Šanson - věc veřejná, se kterou i vystupoval.\nV roce 2013 převzal Petránek novinářskou cenu Karla Havlíčka Borovského v kategorii Opus Vitae za dosavadní novinářskou činnost. Podle organizátorů za ryzí novinařinu, obdivuhodný rozhled a životní nezmarství.


Alarm für Cobra 11 :: Zobrazit téma - Povídka č. 018 - Diamanty\nPovídka č. 018 - Diamanty\nZaslal: 15.12.2009 21:32\nTak po dlouhé vám dávám další povídečku, kterou mám dlouho uloženou v PC. tak doufám, že se vám bude líbit a taky vám přeji pěkné počteníčko. Jsou to moje první začítky s povídkami a tak tam budou nějaké chybičky a za které se omlouvám.\nSemir byl na návštěvě u Tiny a Toma. Hrál si s Martinem. Tina byla začtená do jednoho článku v novinách. Tom si povídal se Semirem. Za chvilku zazvonil zvonek u dveří. Martinek šel otevřít.\nELENA: „ Ahoj. Máš doma maminku??“\nMARTIN: „ Ahoj. Mám.“\nELENA: „ Zavoláš mi ji??“\nMARTIN: „ Zavolám.“ Martin šel za Tinou.\nMARTIN: „ Mami.“\nTINA: „ Copak je??“\nMARTIN: „ Teta Elena chce s tebou mluvit.“\nTINA: „ Neřekla ti proč??“\nMARTIN: „ To neřikala.“\nTina šla za Elenou. Elena stála u branky.\nTINA: „ Copak mi chceš??“\nELENA: „ No, když ti to řeknu, tak to Semir vykecá.“\nTINA: „ Podle to co?? Ono se to rychle rozkřikne velmi rychle.“\nELENA: „ No, dobře tak já to řeknu. Víš, že budeš tetou??“\nTINA: „ Gratuluju. Jan už to ví??“\nELENA: „ Ještě ne. Dneska večer mu to řeknu.“\nTINA: „ Už víš co to bude??“\nELENA: „ Ne, ale chtěla bych holčičku Šarlotku.“\nTINA: „ To je hezky jméno. Můžu jim to říct.“\nELENA: „ Jak chceš.“ Tina a Elena si ještě povídali. Pak přišla Tina za Tomem a Semirem.\nTOM: „ Kdo to byl??“\nTINA: „ Elena.“\nTOM: „ Můžu se zeptat co chtěla??“\nTINA: „ No, že očekávají potomka.“\nSEMIR: „ No, podívejme se Jan krátce po svatbě a bude otcem.“\nOdpoledne Bonrát a Hote měli roztahané papíry po celé služebně. Dávali dohromady nehody za uplynulí rok. Všichni na služebně skákali přes papíry. Tina, Semir, Tom a Andrea se vraceli z oběda na služebnu. Když přišli na služebnu Hote s Bonrátem hledali určité papíry. Tina, Tom, Semir a Andrea skákali přes papíry. Úspěšně přeskákali přes papíry. Když si jich všimli Bonrát a Hote.\nBONRÁT: „ Nechcete nám pomoct??“\nANDREA: „ Proč??“\nBONRÁT: „ Aspoň to půjde rychlejš. A nebude to tady dělat do večera.“\nSEMIR: „ Ať vám pomůžou Tina a Andrea.“\nBONRÁT: „ Ví, že to není špatný nápad??“\nANDREA: „ Vy dva jste to vymysleli výborně. Mám tady plno práce a ještě vám budu pomáhat. Na to zapomeňte.“ Andrea odešla pryč.\nHOTE: „ Vy dva jste si něco udělali??\nSEMIR: „ Ne. Ani nevím co to do ní vjelo.“\nBONRÁT: „ Tino, pomůžeš nám??“\nTINA: „ Budu na vás tak hodná, že vám pomůžu.“\nBONRÁT: „ Aspoň jedna příjemná duše.“\nSEMIR: „ My půjdeme na tu naši práci. Co??“\nTOM: „ Jasně šéfe.“\nKaždý měl práci na odpoledne. Bonrát, Hote a Tina stihli udělat ještě 2 roky.\nVšichni se chystali domů. Tom a Semir se bavili před služebnou.\nTOM: „ Co jste si udělali??“\nSEMIR: „ Já nevim. Co zase vjelo do Andrey.“\nTOM: „ Že jste se pohádali??“\nSEMIR: „ Pohádali jsme se kvůli takové blbině.“\nTOM: „ Jaký??“ Andrea byla celý den na všechny nepříjemná. Andrea odcházela domů, Tina se bavila s Hotem\nHOTE: „ Co si udělali??“\nTINA: „ Já nevim. Na obědě už byla taková.“\nHOTE: „ Že se pohádali. Andrea se ti nesvěřila??“\nTINA: „ Nesvěřila. Je tajemný hrad v Karpatech.“\nHOTE: „ Ani Semir.“\nTINA: „ Ne.“ Přišel k nim Bonrát.\nBONRÁT: „ Pro dnešek to zabalíme. Co??“\nHOTE: „ To bude nejlepší.“\nJeště se chvíli bavili. Andrea se hádala se Semirem před služebnou. Tom stál v pozadí. Po hádce Andrea odjela pryč. Pak přišli Tina s Bonrátem.\nBONRÁT: „ Rodinná krize??“\nSEMIR: „ Asi jó.“Hote přiběhl se zprávou.\nHOTE: „ Na A3 nehoda na 130 km.“\nSEMIR: „ Né.“\nHOTE: „ Vypadá to na smrtelné zranění.“\nTOM: „ Kdo tu zůstane??“\nTINA: „ Já tu zůstanu.“Nasedli do aut. Tom hodil klíče Tině od modrého mercedesu.\nTOM: „ Aby ses dostala domů.“\nTINA: „ Dík.“Semirovo auto odjelo na místo nehody.\nTOM: „ Co te mrtvý??“\nHOTE: „ Johanes Bachman. Soudce Krajského soudu v Kolíně. To je za tím vše.“\nBONRÁT: „ V autě jsme našli tento spis.“\nSEMIR: „ Co je v těch spisech??“\nBONRÁT: „ Spis o Hanzu Kellermanovi.“\nVšichni uviděli, že přijelo auto. Přijel modrý mercedes se zapnutým majáčkem. Z auta vystoupila Tina a šla za ni ma.\nSEMIR: „ Copak nám neseš za zprávy??“\nTINA: „ Bachman pracoval na případu Kellerman. Podle \_Krajského soudu v Kolíně chtěl dokázat jeho nevinu.“\nTOM: „ Co udělal ten Kellerman??“\nTINA: „ Podle soudu v Kolíně prý zabil svého mladšího bratra, ale Bachman mu věřil, že ho nezabil. Více informací u Krajského soudu.“\nSEMIR: „ Měl rodinu??“\nTINA: „ Měl. Manželka bydlí Kolín-Bonn a 20-ti letý syn je v Anglii na 3 roky.“\nTOM: „ To bude pro dnešek stačit.“\nSEMIR: „ Máš pravdu. Zabalíme to.“\nDneska to všichni zabalili a jeli domů se vyspat na další.\nDruhý den se sešli Tina, Tom a Semir u šéfky v kanceláři.\nŠÉFKA: „ tak co máme??“\nSEMIR: „ Mrtvého soudce a spis.“\nŠÉFKA: „ Máte více informací o Bachmanovi a Kellermanovi.“\nTOM: „ Více informací nám řekne Krajský soud.“\nŠÉFKA: „ Pročítali jste si ten spis??“\nSEMIR: „ Ano.“\nŠÉFKA: „ O čem je??“\nTINA: „ Pracoval na případu Kellerman. Chtěl dokázat jeho nevinu za zabití svého mladšího bratra.“\nŠÉFKA: „ Bachman chodil za Kellermanem do vezení??“\nTINA: „ Chodil. Stále sedí v kolínském vězení.“\nŠÉFKA: „ No, dobře. Víte co máte dělat. Zajet za manželkou, za Kellermanem a Krajský soud.“\nSEMIR: „ Dobře.“Odešli z kanceláře a šli rovnou před služebnu.\nSEMIR: „ Jak to uděláme??“\nTOM: „ To nevim.“\nSEMIR: „ Kdy budeš mít auto??“\nTINA: „ Nevim. Taťka mi nedal vědět.“\nTOM: „ My pojedeme za Kellermanem a Tina pojede za manželkou. No a pak se sejdeme u Krajského soudu.“\nSEMIR: „ No vidíš, jak si to hezky vymyslel. Co máš vlastně s tím autem??“\nTINA: „ Když mi ho dobrá duše minulý týden rozbila přesněji přímo sešrotoval.“\nTom se tajně smál, protože to byl Semir, který sešrotoval Tinino auto.\nTOM: „ Nebude lepší, když pojedeme.“\nSEMIR: „ No, dobře.“Tom hodil Tině klíče od modrého mercedesu a odjeli.\nTina zajela za manželkou Bachmana.\nTINA: „ Proč váš muž vyšetřoval případ Kellerman??“\nMANŽELKA: „ Kellerman pořád věří ve svoji nevinu a můj muž to už od počátku, kdy Kellerman nastoupil do vězení.“\nTINA: „ vy věříte taky v jeho nevinu??“\nMANŽELKA: „ Já jsem Kellermana znala a byl u nás doma vždy jsme si spolu vycházeli i s jeho mladším bratrem. Celá rodina je moc velmi milá a manžela jsem podporovala, aby Kellermana dostal z vězení.“\nTINA: „ Neměl nějaké nepřátelé nebo lidé, které ho neměli rádi a chtěli by se mu pomstít.“\nMANŽELKA: „ To mě nikdo nenapadá……… ale počkat jedna šance by tu byla. Nevlastní bratr.“\nTINA: „ Nevlastní bratr.“\nMANŽELKA: „ Ano, nevlastní bratr Jan Keller.“\nTINA: „ Ale, že nebylo ani zmínka ve spisu o Janu Kellerovi. O Kellerovi se vědělo i při prvním státní u soudu??“\nMANŽELKA: „ Ne, nevědělo. Muž na Jana přišel asi tak před týdnem.“\nTINA: „ Má doma nějaké spisy o Kellermanovi??“\nMANŽELKA: „ Ne, ale asi bude mít v práci.“\nTINA: „ To mi za tím bude stačit. Kdyby jste si na něco vzpomněla dejte mi vědět.“\nMANŽELKA: „ Dobře.“Tina předala svojí vizitku paní Bachmanové.\nTINA: „ Naschle.“\nMANŽELKA: „ Naschle.“\nTina odešla a odjela ke Krajskému soudu v Kolíně, kde už čekali Semir a Tom na Tinu. Tom a Semir se bavili s Bachmanovým kolegou a Tina byla v jeho kanceláři. Tina seděla u Bachamanovýho počítače. V počítači měl uložený spis Kellerman i s podrobnostmi. Tina stáhla spis na CD.\nSEMIR: „ Máš něco??“\nTINA: „ Hmm. Mám.“\nTINA: „ Bližší informace o případu uložený v počítači.“\nSEMIR: „ Ty jsi to poslala Andree.“\nTINA: „ Ne, stáhla jsem to na CD.“\nTOM: „ Ještě je něco v počítači??“\nTINA: „ Už nic zajímavého.“\nSEMIR: „ Ještě by jsme mohli projít šanony.“\nTOM: „ To je dobrý nápad.“\nProhledávali šanony v kanceláři. Tina našla v šuplíku fotku Bachmana, manželky a s bratry Kellermanovými. Semir byl ve vedlejší místnosti. Z druhé strany fotky bylo napsáno: „ Srpen – Španělsko 2000.“\nSEMIR: „ Máte něco??“Semir přišel k nim.\nTINA: „ Našla jsem fotku.“\nTOM: „ Ukaž.“Tina šla k nim ukázat jim fotku.\nSEMIR: „ Oni se znali??“\nTINA: „ Znali se velmi dobře. Občas jezdili spolu na dovolenou. Dalo by se říct, že to byla jedna velká rodina.“\nSEMIR: „ Kdo jsou tydle dva??“\nTINA: „ To jsou rodiče hanze a mladšího bratra Markuse. Rodiče zemřeli při nehodě, když se vraceli z dovolené z Chorvatska.“\nTOM: „ Co tendle mladík??“\nTINA: „ To je nevlastní bratr Jan Keller Markuse a Hanze.“\nSEMIR: „ Co?? Jejich nevlastní bratr??“\nTINA: „ Hmm. Ale občas se neměli moc v lásce. Keller je prý momentálně v zahraničí, ale Bachman přišel na to, že by měl být v Německu.“Semir a Tom se baví po cestě k autu.\nTOM: „ Už jste se udobřili??“\nSEMIR: „ Ještě ne.“\nTOM: „ Ještě ses nepochlubil kvůli čemu??“\nSEMIR: „ Kvůli myčce nádobí. Andree se líbí jiná a mě se líbí zase jiná, která se hodí do naší kuchyně. Andrea si stojí za svým.“Tině zazvonil mobil. Když dotelefonovala přišla za ni ma.\nSEMIR: „ Můžu se tě na něco zeptat??“\nTOM: „ Na………..“\nSEMIR: „ Já jí to řeknu sám.“\nTINA: „ Na co??“\nSEMIR: „ Jakou myčku nádobí sis vybrala do kuchyně??“\nTINA: „ Podle toho, která se tam hodí nejvíc. A taky podle toho kam ji chcete dát.“\nSEMIR: „ To mě napadlo taky.“\nTINA: „ a nebo si kupte 2.“\nSEMIR: „ Proč??“\nTINA: „ Aby ste byly spokojený.“\nSEMIR: „ Tak si vybav naší kuchyni.“\nTINA: „ No, vybavuju. Tam by se hodila myčka do linky, jako to máme my v kuchyni.“Semir šel ke stříbrnému BMW a zastavil se u auta.\nTINA: „ Taťka. Už si mám vyzvednout auto.“\nTOM: „ To bude mít Semir radost.“\nSEMIR: „ Už jdete??“\nTOM: „ Jó, už jdem.“Tina a Tom šli k modrému mercedesu.\nTOM: „ Semire, my jedeme pro auto.“\nSEMIR: „ Pro auto??“\nTINA: „ Pro moje spravený auto.“Všichni nasedli do aut. Semir odjel do kanceláře a Tina s Tomem odjeli do autosalonu, vyzvednout si opravené auto.\nTom a Tina už byli na místě a zaparkovali na parkovišti před autosalonem. Po cestě se bavili o Semirovi a Andree.\nTINA: „ Půjdeš se mnou?? Pozdravit mého otce??“\nTOM: „ Pozdravit tvého otce?? Mám, nemám……“\nTINA: „ Jdeš, nejdeš??“\nTOM: „ Pudu pozdravit tvého otce.“\nTINA: „ Bude mít ohromnou radost.“\nTOM: „ To máš pravdu.“Tina a Tom zašli za otcem. Otec na tam čekal.\nOTEC: „ Ahoj. Copak potřebujte??“\nTINA: „ Jdu si vyzvednout moje auto.“\nOTEC: „ Kdo ti ho tak hezky rozbil??“\nTOM: „ Může poděkovat Semirovi.“\nOTEC: „ Semir je takový šikula.“\nTOM: „ On rád ničí aut. Nejvíce, které si vypůjčí.“\nTINA: „ Ale nezapomeň, že taky rád ničí své auto.“\nTina si šla pro auto do takové velké garáže, kde byly auta, která byla rozbitá nebo šla na roční prohlídku a nebo na technickou. Tina vyjela z garáže a auto zaparkovala na parkovišti před autosalonem. Tom a otec čekali před budovou a povídali. Tina přišla k nim.\nOTEC: „ Tak co je novýho??“\nTOM: „ Nic. Pořád při starém.“\nOTEC: „ Přijďte někdy k nám i s Martinkem.“\nTOM: „ Přijdeme a moc rádi. Tenhle víkend asi né, protože jsme se dohodli s Petrou, že sejdeme v Hartbergu.“Na Tinu zavolal Michal, který pracuje v autosalonu, jako automechanik a znal Tinu.\nMICHAL: „ Tino, můžu se na něco zeptat??“\nMICHAL: „ Na Martina. Jestli o něm něco nevíš. Už jsem ho dlouho neviděl.“A přišel za Tinou.\nTINA: „ Vim, že pracuje na protidrogovém, ale nevim jestli tam ještě pracuje.“\nMICHAL: „ Ty to zjistíš.“\nTINA: „ A co za to??“\nMICHAL: „ To ještě nevim, ale něco vymyslím. A dej mi vědět. Děkuji předem. Ahoj.“\nTINA: „ Ahoj.“Michal odešel do dílny.\nOTEC: „ To jsem nevěděl, že Michal zná Martina.“\nTINA: „ Oni 2 spolu chodili na základku. Michal pracoval u jednoho soukromníka no a Martin si k němu dával auto. Soukromník zkrachoval a Michal přišel sem a Martin chodil sem za Michalem.“Ještě chvilku si povídali pak odjeli do kanceláře a pročítali si případ.\nDruhý den přišla šéfová k Semirovi a Tomovi do kanceláře.\nŠÉFKA: „ Tak co??“\nSEMIR: „ Ve spisech se vůbec nepíše o tom jejich nevlastním bratrovi. Ani nějaké základní informace.“\nŠÉFKA: „ O co jde ve spisech??“\nTOM: „ O pašování diamantů do Německa.“Za ni ma přišla Tina.\nSEMIR: „ Co máš ty??“\nTINA: „ 2 adresy. Na jedné adrese bydlí někdo jiný a na tý druhý adrese podle počítače by měl bydlet Keller.“Přišla za ni ma Andrea.\nANDREA: „ O Kellerovi jsem našla velmi málo. Trestní rejstřík má čistý.“Tině předala papír o Kellerovi a odešla. Tina pak papír předala dál až se dostal k šéfové.\nŠÉFKA: „ No dobře. Bylo by dobré se ještě zeptat Kellermana a Bachmanové.“\nSEMIR: „ Dobře šéfová.“Šéfka odešla z kanceláře. Tina, Tom a Semir odešli podle příkazů, které řekla šéfka.\nTina po návštěvě u Bachmanové jela na uvedenou adresu. Tina zastavila před domem a šla ke dveřím, ale dveře nebyly zavřené, ale pootevřené. Tina si vzala do ruky zbraň a vešla do domu. Prohlídka celý dům a pak našla Kellera mrtvého v kuchyni. Tina se ujistila, že je opravdu mrtvý a šáhla mu na krk. Tině zazvonil mobil.\nTINA: „ Mám. Z Kellera už nic nedostaneme.“\nTINA: „ Keller je mrtvý.“\nTOM: „ Předej to šéfový. Za chvilku jsme tam.“\nSEMIR: „ Co se stalo??“\nTOM: „ Keller je mrtvý.“\nSEMIR: „ Teď tomu vůbec nerozumím.“\nTOM: „ Já taky ne.“\nBěhem hodinky bylo místo činu uzavřeno policejními páskami. Lidé byly zvědavý co se stalo.\nDOKTOR: „ Byl zabit zbraní 9 mm.“\nSEMIR: „ Kdy zemřel??“\nDOKTOR: „ Je mrtvá asi tak 2 hodiny.“\nSEMIR: „ Ještě něco??“\nDOKTOR: „ Už ne.“\nDOKTOR: „ Naschle.“\nSEMIR: „ Naschle.“Semir a Tom šli za Hotem.\nSEMIR: „ Máš něco o Kellerovi??“\nHOTE: „ Keller pracoval jako soukromé očko. Na této adrese bydlí krátce.“\nTOM: „ Ještě něco??“\nHOTE: „ To je vše o Kellerovi.“Z prvního patra přiběhla Tina a šla k nim. V ruce nesla desky.\nTOM: „ Bylo něco v počítači??“\nTINA: „ Počítač je nepoužitelný. Z počítače vzali hardware, CD a diskety jsou taky pryč. Ale mám něco zajímavého.“\nSEMIR: „ A to je co??“\nTINA: „ Jan, Hanz a Markus byly asi 5 let v Jihoafrické republice kvůli diamantům. Ještě tam s ni ma Thomas Hamacher. Hamacher dost často jezdil do Německa s diamanty a prodával je dál za hranice Německa .“\nTOM: „ Co dělali Jan, Hanz a Markus v Jihoafrické republice??“\nTINA: „ Pomáhali brousit diamant. Některé diamanty rovnou dávali do šperků, které pak dále vyváželi nebo jenom vyváželi diamanty..“\nSEMIR: „ Jak věděl Jan, že Hamacher pašoval do Německa??“\nTINA: „ Důkazy. S těmi důkazy chtěli jít na policii Jan, Hanz a Markus a předat jim důkazy, ale Hamacher se pomstil Hanzovi a zabil jeho mladšího bratra.“\nSEMIR: „ Kellermana zavřeli za vraždu svého bratra a zapašování diamantů. Hanz si myslel, že to udělal Jan a Hamacher.“\nTOM: „ Bachman pořád věřil v jeho nevinnu.“\nTINA: „ A co třeba todle.“Držela v ruce malý lísteček s nápisem: „ KLD 250 v 14:00 Kolín-Bonn.“SEMIR: „ To je kolínský letiště. Hote, vyřiď šéfový, kde jsme.“\nHOTE: „ Dobře.“Tina, Tom a Semir odjeli na kolínské letiště. Seděli na lavičce a aby viděli až přistane letadlo z Jihoafrické republiky.\nTOM: „ Už jste se usmířili??“\nSEMIR: „ Tak na půl. Že jste si spolu promluvili??“\nSEMIR: „ Protože Andrea byla jako vyměněna. Řekni pravdu.“\nTINA: „ Dobře. Promluvila jsem s Andreou.“\nSEMIR: „ To bylo vidět, že sní promluvil.“Tom zahlídl Hamacher s 2 muži, kteří mu dělali ochranku.\nTOM: „ Ptáček už je tady.“Hamacher se pozdravil s jedním mužem, který od něj odkoupí diamanty. Tom, Tina a Semir šli za Hamachrem a neznáním mužem. Všichni nasedli do aut a odjeli.\nTOM: „ Kam můžou jet??“\nSEMIR: „ To se za chvíli dozvíš.“\nDorazili ke staré továrně. Hamacher a muž vešli do továrny a ukázali si diamanty a peníze. Tina, Tom a Semir vešli do továrny zadním vchodem a chovali se jako myšky. Když došlo k výměně diamantů za peníze tak vtrhli do místnosti Semir a Tom jen co zahlídli Hamacher a muž začali střílet Semira a Toma, okamžitě Semir zastřelil muže a byl na místě mrtvý. Hamacher přestal střílet a utíkal po továrně, Semir a Tom si rozdělili cestu. Setkali se ve velké hale, kde načapal Hamacher na ně pistoli.\nHAMACHER: „ Jen hezky pomalu položte zbraně na zem a pošlete je ke mně.“\nTom a Semir poslechli Hamachera a v tu chvíli se objeli Tina. Tina stála za Hamacherem a mířila na něj zraň. Tinu okamžitě zahlídli Tom a Semir. Hamacher vystřelil na Semira a Tom. Semir svalil Toma na zem a Tina vystřelila na Hamachera a byl na místě mrtvý.\nSEMIR, TOM: „ Díky.“\nTINA: „ Prosim.“Kellerman pustili z věznice domů.\nZaslal: 16.12.2009 5:20\nPokud bych Ti mohla poradit, možná bych se trošku zaměřila na nějaké pocity, na úvahy, na maličko jiný koncept\nZkus na to mrknout - každý odstavec začíná na způsob ,,Tina šla" ,,Tina odjela" ,,Tina přijela" ,,Tina přišla". Všimni si, že to ,,šel/šla/šlo/šli" máš v každém z těch začátků kdybys to pojala jinak, nezvykleji, jistě by to bylo ještě zajímavější\nVíš co, ne každá pasáž s dialogy musí být nutně odstartovaná příchodem hlavní postavy a i kdyby, pořád to jde napsat pokaždé jinak, vyhrát si s tím\nJinak samozřejmě děkujeme za novou povídku, je fajn, že měla happy end\nZaslal: 16.12.2009 21:35\nWoxy: tak to jsou moje začátky, ale jinak se budu snažiti v mých budoucích nových povídkách lépeji vylepšit. Dalo by se říct, že jsem v tom ještě neuměla tak dobře chodit jako ty moje poslední nové povídky.\nMě nějak ty pocity postav nějak nejdou dalo by se říct i do dneška. Asi bych potřebovala lekci jak psát pocity herců a jejich nálady. Jinak děkuji za kometík, každý učený nespadl z nebe.\nZaslal: 18.12.2009 21:12\nZaslal: 20.12.2009 13:04\nmimika: moc děkuji za pochvalu


Orchidea klub Brno - Turecko 2009\nAktuality > Expedice našich členů > Turecko 2009\nA ZASE TURECKO!\nI v roce 2009 se parta našáků z OK, která si stejně jako Karel Kreutz oblíbila orchideje Turecka, vydala po jeho stopách. Nebyly to však tentokráte hory na severu,ale pro změnu turecký jih.Zde pod pohořím Taurus a v nejjižnější provincii Hatay měla skupinka zapálených nadšenců pátrat po některých mimořádně zajímavých a endemických,nebo nově popsaných druzích. Na cestu dlouhou 7500 km je odvezl osvědčený touroperátor a kamarád RNDr. Vlastislav Vlačiha s prověřenou posádkou a autobusem od společnosti Nordbus.\nCesta ze severu Čech do Brna, kde se autobus kolem půlnoci v poslední dubnový den plní k nehnutí kamarády i proviantem na více jak 14 dnů vrcholí a naše cesta do Turecka tak může začít. Nejprve nás však ještě čeká Balkán a všechny ty průtahy na hranicích. Naše vlastní turecká anabáze pak doopravdy začíná až přejezdem mostu přes Bospor a pohledem na Zlatý roh a Istanbul. Jakmile máme překonánu tuto hranici Evropy je před námi konečně už jen rozlehlá Anatolie a všechny její výzvy i útrapy, které chceme podstoupit.\nPři několika dalších stech kilometrech cesty je to zatím pouze jen průjezd vnitrozemím ve směru na jih do starověké Lýkie. Přejíždíme pohoří Bey Daglari a z horského sedla z výšky 1290 m pak klesáme už až k moři na Tyrkysovém pobřeží. Je odpoledne a tak v pohodě stíháme navštívit prvotřídní památku v městečku Kale u věhlasné antické Myry. Je jí byzantský kostel, kde byl pochován sv. Mikuláš. Ten zde žil a konal dobré skutky na počátku 4. století. Byl zde také pohřben až do roku 1087, kdy byly jeho ostatky převezeny do italského Bari. Přesto se tu i dnes památka na "Noel Babu" udržuje a je turistickým lákadlem.\nOd těchto pamětihodností cestujeme pak už jen dále na východ. V nočních hodinách máme v plánu navštívit další zajímavost, tzv. Chimaery. Jsou to již z dob antiky známé věčně hořící ohně na ze země vyvěrajícím metanu. Tato atrakce je ve stráni nad bývalým antickým městem Olympos. Dnes Chiméry již za tmy nalézáme v lesích nad vesničkou Cirali. V pohodě absolvujeme tuto přírodovědnou atrakci a tak množství našich dojmů i fotozáběrů kazí až na závěr vydatný noční déšť. Pohostinství tamního motorestu nám však ale dává i na tuto nepříjemnost zapomenout a tak se ráno budíme do pohodového rána. Také proto,že nás zde už vítají i první bohatší nálezy orchidejí.Jsou to Serapias bergonii, Orchis sancta, Orchis coriophora a Ophrys apifera. Předchozí nálezy při naší cestě totiž provázel zatím jen Orchis anatolica.Za mimořádný nález při cestě vnitrozemím ale můžeme považovat nález několika rostlin s jen jedním velkým sytě rudě kvetoucím květem, kterou později určujeme jako zárazovitou Dyphelipeau.\nJe ale stále ještě ráno a naše cesta za vycházejícím sluncem nás vede dál na východ kolem zálivu u Antalye při Levantském moři. Turecká riviéra je zde vyhlášenou dovolenkovou destinací, ale ne pro nás. My se totiž v místech u nejzachovalejšího antického divadla v Aspendosu vydáváme na sever romantickým údolím řeky Köprü do zde severněji ležícího NP Köpröli. Zdejší mimořádnou pozoruhodností je tu kaňon řeky a starý antický most přes tuto burácející řeku. Atmosféru tohoto NP ještě navíc umocňují vysoké a zasněžené vrcholky ještě dál severněji ležícího pohoří Toros (Taurus).\nDost už ale bylo podobných pozoruhodností. My jsme sem přijeli přece hlavně za orchidejemi a náš itinerář nám říká, že ty by měli zaručeně růst už v nejbližším okolí. Již z první cesty sem před několika lety víme, že nejvíce zdejších nalezišť je zejména na hřbitovech u města Akseki. Jedeme proto tam. První průzkumné výpady ukazují, že se máme na co těšit, ale bohužel bouřková fronta nás už zase dohání a my se na noc musíme vrátit níže k moři kde, snad tolik ve stanech nezmokneme. Déšť nás na nocleh tedy nedostihne, ale břehy řeky kde jsme se utábořili se přesto záhy rozlévají a zaplavují pobřežní porost růžově kvetoucích oleandrů. Musíme proto vyhlásit protipovodňovou bdělost, která se však ale zvrhává ve všeobecnou bujarou zábavu. Vždyť i o takovémto rozšoupnutí při kamarádském veselí je tento zájezd.\nBrzo ráno však již už nažhaveni vyrážíme na hřbitov v Akseki. Orchidejí tam roste jako v minulých letech opět hodně, ale těch plně kvetoucích je zatím málo. Pár tořičů druhu Ophrys straussii obléhá skupinka fotografujících. Ještě zde kvetou také nějaké okrotice, ale vzácná Cephalantera kotschyana ještě nekvete. Nekvetou ani kompérie. Comperia comperiana je zde hojně zastoupena, ale teprve jen v malých poupatech. O rozkvetlém Himantoglossu affine si můžeme nechat jen zdát. Odjíždíme proto jižněji směrem na Aydinkent. Zde na jedné křovinami porostlé pastvině nacházíme orchidejí více. Hojný je třeba Orchis anatolica a Ophrys straussii i s jeho varietou leucotenia ,která je na pysku výrazně bíle ochlupená. Čeká nás také ale i mimořádné překvapení. Je tu nalezen jeden vzácný Ophrys lucis. Ten by měl být jinak již odkvetlý, ale opožděné jaro ho přichystalo pro nás jako lahůdku. Byl zde nalezen i kvetoucí Orchis italica a i další tořiče jako třeba Ophrys apifera. Ale i ty jsou zase jen teprve v poupatech. Nic naplat. Další kytky už tu nejsou a tak navštívíme po cestě alespoň místní skanzen. Pak už ale opouštíme i tyto vytipované lokality. Je letos přece jen brzo na to, abychom tu spatřili všechny zdejší orchideje a našli je v plném květu a proto vyrážíme přímo už do hor, na přejezd zasněženého pohoří Taurus. V nejvyšším bodě, ve více jak dvoutisícovém sedle, obdivujeme tak alespoň nádherná vysokohorská panoramata, kde ve zdejších drsných podmínkách rostou prastaré cedry a jalovce. Nalézáme také i pár alpinek. Po chvilce ale naše cesta pokračuje dál směrem do vnitrozemí.\nSilnice tímto směrem pokračuje sice až někam k velkému vnitrozemskému městu Konya. My ale cestujeme jen k bližšímu městečku Belören. Zde rostou na jednom malém hřbitově bohaté populace tořičů. Tyto populace tvoří jakýsi přechod mezi Ophrys reinholdii a Ophrys straussii. Byly dříve popisovány jako typ Belören, ale nyní je to už samostatný nový druh, Kreutzem nazvaný Ophrys konyana. Ale i zde se bohužel můžeme potěšit jen růžicemi těchto doposud nekvetoucích ophrysů, které zde nacházíme na mnoha místech v hustých skupinkách.\nProto obracíme rychle pryč na jih! Jen tak se budeme moci dočkat asi toho, za čím jsme přijeli z takové dálky. Máme před sebou dlouhý přejezd na jihovýchod k městečku Gülnar za vzácným Ophrysem isaura. Zde ho na známé lokalitě v malém borovém lesíku u dřevoskladu za obcí nalézáme několik skupinek. Je to asi nejvzácnějších kytka ze všech mediteránních ophrysů. Udává se, že některý rok nevykvete ani jeden a tak se není co divit, když byl zařazen do "Přílohy II Směrnice EK". Znamená to, že je na tento Ophrys vyhlášen ten nejvyšší stupeň ochrany. My však máme tento rok ale velké štěstí. Nacházíme zde dostatek těchto již plně rozkvetlých a nádherných tořičů.S pochopením k jejich vzácnosti si je nafotíme a pokocháme se. Kdypak zase budeme mít možnost vidět nějakou takovou vzácnost? Kdo se nabažil, může zde ale hledat dále. Roste zde dosti plně kvetoucích okrotic kurdských. Nalezla se i jedna rostlina bez chlorofylu, celá vybledlá. Také zde nalézáme statné kruštíky. Pokvetou však ale až později, měl by to být totiž Epipactis turcica. Ti co se hledají dále, až v obci, přinášejí také zprávu o nálezu onoho vzácného Ophrys isaura i tam a to je potěšující,,že zdejší výskyt není vázán jen na ten malý a lehce zranitelný prostor dřevoskladu. V okolí Gülnaru a celé této oblasti, která již leží v bývalé antické Kilikii, máme vyznačeny i jiné lokality se zajímavou orchideo květenou. Ale bohužel bouřky a drobné problémy zapadlého autobusu nás přece jenom trošku zdržují a tak jsme rádi, že po tak úspěšném dnu alespoň provizorně zabivakujeme na okraji silnice. Hlavní však je, že se podařilo vyprostit autobus a tak ráno můžeme pokračovat podle plánu, jako kdyby se nic nestalo.\nJsme už dost daleko na východě a blížíme se do provincie Icel (Mersin), kde máme naplánovány opět lokality zajímavých kytek. Přejezd je dlouhý. Pohybujeme se velkou část dne v povodí a údolí významné jihoturecké řeky Göksu. Tato prudká a vodnatá řeka, dříve nazývaná Kalykadnus, ústí do moře rozsáhlou deltou u města Silifke. I ono je naší zastávkou, ale ještě před příjezdem do něho se zastavujeme u malého pomníčku vysoko nad řekou. Ten připomíná, že při 3. křížové výpravě zde zahynul v proudech divoké řeky slavný císař Fridrich Barbarossa, což mělo za následek zmar jedné z největších výprav evropanů do Palestiny. Cestu tento den končíme u moře u dvou hradů Kizkalesi a koupelí v moři v příjemného kempu u městečku Davultepe.\nI v provincii Icel máme v podhůří Torose naplánované bohaté lokality a tak si odškrtáváme i Orchis syriaca, který zde hojněji roste společně s Orchis anatolica. Ten nalézáme i bělokvětý. Tořiče jsou zastoupeny opět Ophrys straussii a nově i Ophrys episcopalis a máme i první nález Limodorum abortivum. Nově popsaný druh tořiče Ophrys iceliensis pak nalézáme na hřbitově ve městě Gözne, doprovázený opět Ophrys straussii, ale i Orchisem tridentata a i několika rudohlávky. Po kratším výpadu do hor však zase musíme pokračovat dál. Přejíždíme rozsáhlou jihotureckou nížinu, kde jen míjíme města Tarsus a Adana. Blížíme se k nejjižnějšímu bodu naší cesty do provincie Hatay, s hlavním městem Antakya. Krajina se zde mění. Opět se objevují na obzoru hory, ale my si zatím jen všímáme směrovky s nápisem Issos.\nTo je totiž to místo, kde Alexandr Makedonský porazil na hlavu přesilu obávaných Peršanů.\nDalší cesta nás má zavést, v poblíž ležícím přístavním městě Iskenderun, do kempu kdesi u moře. Bohužel to ale není cesta, po čem musíme jet. Je to několik kilometrů rozkopaného staveniště, plného prachu a výmolů. Až za tmy ale slibovaný kemp nalézáme a ta hrozná cesta je zapomenuta. Po dobrém noclehu dokonce uvěříme majiteli kempu, že k cestě na jih můžeme použít zkratku přímo podle pobřeží. On oproti nám asi tušil, že to jako jediný autobus dokážeme. Zde se místo krásných výhledů na rozeklané a opuštěné pobřeží pouze s ležícími pytly cibule z nějaké havarované lodi spíše modlíme, aby autobus překonal všechny nástrahy cesty, včetně brodění několika potoky. Když pak ale zdárně dorazíme do Samabdangu u bývalého antického přístavu Seleukeia, myslíme zase už znovu na kytky.\nZde pod malým pohořím Ziyaret Dagi nacházímé nádherné místní druhy ophrysů. Je to především nově popsaný druh Ophrys ziyaretina, ale i nádherné tmavě kvetoucí tořiče druhů Ophrys antiochiana a O.amanensis. Vedle dalšího druhu Ophrys episkopalis nacházíme i odkvétající druhy připomínající druh Ophrys levantina. Pod 1759 m vysokou horou Djebel Akra, se přímo na hranicích se Sýrií skrývá antická hora nazývaná dříve Kassius. Ta je známa jako sídlo Panthenonu semitských božstev, hlavně nejvyššího jejich boha Baala. Naše cesta na jih zde už také doopravdy končí. Na hranicích za vesnicí Yayladagi nalézáme ještě vzácnou Platantheru holmbei, Serapias levantina a několik červeně kvetoucích hnědelů Limodorum abortianum variety rubrum. Po změně směru přímo na sever už míříme jen za památkami města Antakya. Ty nás nezklamou. V archeologickém muzeu obdivujeme soubor nádherných a světově unikátních mozaik z antického Dafne. Také návštěva skalního chrámu sv. Petra, kde se datují počátky křesťanství, zanechává hluboký dojem.\nČas je však neúprosný a tak už zase míříme dál. Přes město Osmanya se dostáváme až k antickému nalezišti pozdních Chetitů v NP Karatepe, ležícího vysoko nad místním přehradním jezerem. Zde mimo antických památek máme štěstí i na orchideje. Nacházíme dokvétající Orchis punctulata, Orchis fragrans i Orchis tridentata. Mimořádný je nález z kaluží vyrůstajících Ophrys apifera ve světlé varietě flava. Za focení stály i skupinky Ophrys episcopalis a raritou byl nález jednoho kusu Ophrys atica.\nCesta zpět domů nás však přivádí ještě do dalších zajímavých koutů Turecka, jako např. do nádherného pohoří Ala Daglar a nebo za světově unikátní zajímavostí Kapadocie. Tamější výtvory přírody ve zvětralých sopečných tufech nadchnou svou mimořádností asi každého a nemusí to být způsobeno ani časným budíčkem od hučení desítek brzy ráno startujících horkovzdušných balonů.\nPo dvou dnech bez orchidejí si ale přesto nenecháme na závěr naší cesty obrat ještě o nějaké orchideje. Nocujeme totiž na známých lokalitách u jezera Abant a i když času už moc není, přesto nacházíme toužebně očekávanou Steveniellu satyroides. Je v plném květu a k tomu přídavkem tam kvetou „hejna“ Orchis pinetorum, Orchis tridentata a Orchis morio. Po takových nálezech už musí být asi každý z nás spokojen. Proto se po těchto zážitcích mysl nás všech asi už zaobírá jedinou věcí, a to abychom se v pořádku, jak bývá zvykem, dostali po dlouhých devatenácti dnech domů.\nV první polovině května 2009 jsme zorganizovali v pořadí již sedmou velkou exkurzi za zajímavostmi přírody Turecka, které se opět měli možnost zúčastnit členové a příznivci Orchidea klubu Brno. Tentokrát byla zvolena trasa zčásti shodná s jarní exkurzí do jižního Turecka v roce 2003 ale upravená o bonus s návštěvou syrské enklávy (provincie Hatay), oblasti národního parku Karatepe a návštěvu okolí města Bolu kde jsme realizovali několik úspěšných průzkumných zastávek v letních termínech. Informace o nalezených druzích odpovídají názvosloví použitému v nové publikaci K. Kreutze Orchideje Turecka, které snad bude srozumitelné i pro zastánce starších jmen orchidejí.\nPrvní čtyři větší zastávky byly na místech již známých. Nejprve šlo o okolí známé turistické atrakce „Chiméry“ na pobřeží Středozemního moře, což jsou již v antických dobách pozorované přírodní hořící vývěry metanu západně od Antalye. Přes nepřízeň počasí byly u místního penzionu pozorovány pěkné populace druhů jako Serapias bergonii, Anacamptis sancta, A. coriophora a Ophrys apifera. Následovala návštěva okolí města Akseki na jižních svazích pohoří Taurus a zejména hřbitov v centru města, kde jsme měli i přes určité zpoždění vegetace štěstí na pěkné kousky druhu Ophrys straussii var. leucotaenia, dokvétající vzácný Ophrys argolica subsp. lucis a O. phrygia nebo Cephalanthera kotschyana, Orchis mascula subsp. pinetorum, O. simia a O. italica.\nChvíle velmi šťastných nálezů jsme si prožili na oblíbené lokalitě u města Gülnar, která je jednou z mála známých výskytem zdejšího endemita špičkové vzácnosti. Je jím Ophrys isaura. V některých letech je tu k nalezení jen několik málo kvetoucích exemplářů, my jsme tentokrát zdokumentovali 20 jedinců v květu na třech místech a s ním pěkné skupiny kvetoucích okrotic druhu Cephalanthera kurdica.\nDalší perlou byly lokality v horách u obce Gözne, asi 25 km od pobřežní metropole Mersin. Na osvědčené lokalitě u Yeniköy se opět pyšnily krásné rostliny druhů jako je Anacamptis morio subsp. syriaca, Orchis anatolica, Ophrys holoserica subsp. episcopalis a O. straussii nebo Limodorum abortivum a na místním hřbitově v Sogucaku se podařilo nalézt O. amanensis subsp. iceliensis ve společnosti dalších běžnějších druhů jako jsou Anacamptis pyramidalis nebo Himantoglossum affine, které ještě nekvetly. Následující zastávky v provincii Hatay, jižně od antického Antiochu až po hranice se Sýrií přinesly mnoho nového pro nás všechny a za již krásného počasí jsme díky chladnému průběhu jara obdivovali svěží mediteránní vegetaci na vápencových stráních a pastvinách pohoří Ziyaret, v borových lesích či opět místních zarůstajících hřbitovech. K endemitům této oblasti patří Ophrys straussii subsp. antiochiana, O. bornmuellerii subsp. ziyaretiana. K pěkným nálezům patřily také tořiče O. holoserica a O. amanensis, Platanthera chlorantha subsp. holmboei, Serapias levantina nebo Limodorum abortivum var. rubra. Velmi zajímavá, krásná a svojí bohatou minulostí doslova nabitá je také krajina kolem někdejšího chetitského sídla Karatepe severně od Osmaniye. Tam ještě dokvétal Orchis punctulata, žlutokvětý Ophrys apifera nebo Ophrys umbilicata subsp. attica a zajímavou pestrost předvedl i Ophrys holoserica. Také tato místa jsou dobrým lákadlem pro příští cesty.\nNa závěr okruhu po území Turecka jsme zvolili zastávku u cesty z města Bolu k jezeru Abant, asi 200 km před Istanbulem. V tomto výběžku pontického pohoří k Marmarskému moři bylo možné během pár hodin dokumentovat 15 druhů orchidejí v čele s takovými raritami jako je Steveniella satyrioides, Himantoglossum caprinum, Dactylorhiza romana, Ophrys oestrifera a Cephalanthera epipactoides nebo s bohatými populacemi druhů Orchis mascula subsp. pinetorum, Neotinea tridentata, Anacamptis morio.\nAčkoliv nás nejprve potrápilo deštivé počasí a v závěru doslova nesmyslná šikana maďarských celníků, nic nemůže vzít zpět tak cenné zkušenosti, které jsme získali na této cestě a měli možnost potěšit se jak ze šťastných nálezů, tak z exotické horské krajiny nebo zajímavých antických a středověkých památek. Celkově jsme zaregistrovali 51 taxonů z čeledi vstavačovitých a řadu dalších botanických skvostů, takže cesta dlouhá přes 7500 kilometrů svůj cíl splnila.


V tomto případě Rusům závidím - Haló noviny\nHodnocení: 5.9, celkem 93 hlasů.\nTé nadřazenosti se říká taky svrchovanost. A tu jsme, navíc velmi\nlacino, prodali. Nebo zaprodali, aby bylo demokraticky na výběr. velmi\nPlatit migranty podle německých, francouzských či švédských\nnormativů, žijí si lépe, než drtivá většina pracujících, o\ndůchodcích ani nemluvě. Tak tohle může napadnout jen totálního\ndebila, nebo někoho, komu EU leží opravdu v žalůdku.\nJak se mají "imigranti" v Německu : "Dvaatřicetiletý\nAhmad A. utekl dle svých slov v roce 2015 ze syrského Aleppa. Tam v tu\ndobu probíhaly těžké boje mezi povstalci a syrskou armádou. Migrant\nnakonec zakotvil ve městě Pinneberg, které leží v\nŠlesvicku-Holštýnsku na severu Německa. Momentálně tam žije v\ndvoupodlažním domku, který mu poskytla obec. Spolu s jeho dvěma\nmanželkami a šesti dětmi." :\nVoliči se nenechali zase opít rohlíčkem a prohlédli, proto se salekiv\nAž voliči skutečně prohlédnou, soudruh Špás už nebude mít kam


Rok výroby 1965 - 1979\nProti svým předchůdcům, modelům Renault Dauphine, R8 a R10 s motory vzadu byl Renault 16 doslova revoluční. Vpředu podélně uložený motor 1,5 litru o výkonu 63 koní poháněl přední kola prostřednictvím čtyřstupňové převodovky. Pětidveřový sedan o celkové délce 4,23 metru měl kuriózně různý rozvor náprav vlevo a vpravo: 265 centimetrů byly od sebe vzdáleny osy kol vpravo, ale 272 centimetrů vlevo. motor.\nZážehový čtyřválec byl poprvé u Renaultu celohliníkový s vkládanými vložkami válců. Zdvihový objem 1470 cm3, byl postupně zvětšován na 1565 a 1647 cm3. Výkony se pohybovaly od 40 až do 67 kW. Nejvyšší rychlost činila 140 až 170 km/h, spotřeba paliva se pohybovala mezi 8,5 a 10 l/100 km. Vnější rozměry er šestnáctky jsou 4231 x 1648 x 1450 mm.


Náš dlouholetý a stálý dopisovatel ostravaci.cz Jiří Jezerský, radní z Mariánských Hor, kterého Paroubek nazval bezvýznamným človíčkem, protože se dostal na kandidátku TOP 09 v nadcházejících komunálních volbách, mi poslal žádost tohoto znění:\nMilý příteli, hodně jsem přemýšlel nad tím, zda Tě mohu požádat o výpomoc v kampani, kterou vůči mé osobě vede nejmenovaná politická strana přes Kumara – romského aktivistu z Indie, nebo osobně pan Paroubek v Otázkách Václava Moravce. Abych vyvrátil jejich očerňování s „rasismu“ , chtěl bych zveřejnit průkazná fakta o tom, jak hluboce jsou pomýleni. Proto Ti posílám dvě nejdůležitější stránky z mého\nrozsudku , aby ostravaci.cz, pokud je to zajímá, si je mohli přečíst a porovnat s tím, čím se baví senzacechtivé redakce medií a někteří zkrachovalí politici.\nDěkuji Ti a zůstávám stále ostravak.cz – autor textových historických náhledů na Ostravu. Děkuji – Jiří Jezerský alias Josef Magdon, ten co píše dopisy své sestře Maryčce o Ostravě.\nProtože jsem byl s Jirkou fotit na BEDŘIŠCE kde mne zavedl, abych nasál její atmosféru, jsem přesvědčen o tom, že našemu spolupracovníkovi je třeba nabídnout náš „ostravacky“ prostor.\nUvádíme také část záznamu rozhovoru Václava Moravce s Jiřím Paroubkem\nBoris Renner – Ostravaci.cz\nK tématu i článek pana Olšera:\nVoliči Václava Havla…Foto: B. Olšer (2)\nPozdě bycha honit. Včera si v televizi pan Paroubek v rámci svého ulevování na rozloučenou dovolil i na mého kamaráda Jiřího Jezerského, radního z ostravského městského obvodu Mariánnské hory a Hulváky. Začal bojem proti extremismu a mezi jinými zmínil i nevýznamného člověka na nevýznamném místě kandidátky TOP 09, které navíc není ani členem. Václav Moravec mu skočil do řeči, tak zvaně ho utáhl na vařené nudli, jestli myslí Jiřího Jezerského a jeho výrok: „…Vystavte mi potvrzení, že mohu mít střelnou zbraň a že mi dáváte svolení, abych to vystřílel, a já to půjdu udělat…“ Jiří Paroubek to potvrdil a dodal, že ten člověk řekl jinými slovy „… dejte mi pistoli a já půjdu někoho postřílet…“ To exšéf ČSSD označil za extremismus a za „hnědnutí“ české pravice, i když zmíněná kauza se odehrála už před čtyřmi roky.\nPS: Nevýznamný Jiří Jezerský už vydal dvě knihy, zatímco významný Jiří Paroubek se k té první teprve chystá. Navíc Jezerský má dnes možná jako jediný český politik od soudu certifikát, že není rasista. Prokázal to rovněž módní přehlídkou v červnu v mariánskohorské knihovně Na Daliborce. kde byly předváděny modely, ušité romskými ženami v kurzu šití. Tento kurz byl pořádán společností MEozER Silesia za přispění mariánskohorskohulvácké radnice – sociálního odboru a radního Jiřího Jezerského – v rámci projektu evropského vzdělávacího programu Leonardo da Vinci. Romské ženy zhotovily několik součástí cikánského kroje: halenky, sukně, šátky, kalhoty, ozdobné prvky. Krize nekrize, pan Kocáb chce 400 milionů na pozitivní diskriminaci\nDatum: 18.8.2010 0:00


Moc smegmatu | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře Moc smegmatu\nJiný problém Petr 20.3.2012\nmlj problém je ten, že mám neustále hodně smegmatu za předkožkou. Každé rano když vstanu ji tam mám, není to vidět ale když přejedu žalud nebo předpožku prstem tak se ukaže že tam je (naváže se to na sebe, jako když se staví sněhluka se sněhem). Každé ráno se ho snažím umývat, ale večer t otam je opět. Nevíte čím to může být? Začalo to cca v době 3měsíce po nové partnerce (jsem s ní stále). Prvně se zdálo, že mám kvasinky, tak to vyřešila domácí léčba Jenamazolem (svědění, malé trochu bíle nebo červené pupínky, moc smegmatu) pomohlo to a přešlo. Nyní mám stále jen toto smegma, žádné svědění nic víc.\nProsím poraďte co to může být, resp. jak tomu předcházet aby se to již nevyskytovalo. Předem děkuji. Přeji pěkný den Petr\nNejspíš máte opravdu chronickou kvasinkovou infekci. Pokud se spolu s Vámi nebude léčit i Vaše partnerka, tak se jí nezbavíte.\nK léčbě můžete použít znovu Jenamazol. Léčbu Vaši partnerce stanoví gynekolog ( pro ženy jsou vhodnější intravaginální globule než masti ).


Bázlivec leknínový | Zahradnictví\nIng. Eva Hrudová, PhD., AF MZLU v Brně\nZahradní jezírka, rybníčky a menší vodní plochy, samozřejmě osázené vodními a bahenními rostlinami jsou moderním doplňkem zahrad i městské zeleně. Také v zámeckých zahradách a parcích najdeme četné fontány často osázené lekníny a další vodní plochy s rostlinami. Zejména na rostlinách malých jezírek a fontán je snadné všimnout si poškození listů, která mohou být způsobena bázlivcem leknínovým.\nPříčin poškození může být samozřejmě několik, vloni v létě se však poměrně často vyskytovaly požerky na listech a někdy i květech leknínů a stulíků způsobené bázlivcem leknínovým (Galerucella nymphaeae). Broukem z čeledi mandelinkovitých (Chrysomelidae) do níž patří například mandelinka bramborová, dřepčíci, ale také nový, karanténní škůdce kukuřice bázlivec kukuřičný. Poškozené listy leknínů, stulíků a popř. i ostatních živných rostlin hnědnou a zasychají, listy v přímém styku s vodou zahnívají. Rostliny působí neesteticky.\nBázlivec leknínový je žlutohnědý brouk podélného tvaru těla dorůstající šest až osm milimetrů. Larvy dosahují velikosti přibližně 9 mm, hřbetní stranu mají černou, břišní okrově žlutou. Kukly jsou oranžovohnědé a 6 – 8 mm velké.\nBázlivec leknínový má dvě biologické rasy, jednu živící se šťovíkem koňským (Rumex hydrolapathum) a rdesnem obojživelným (Polygonum amphibium) z čeledi rdesnovité (Polygonaceae), a druhou živící se leknínem bílým (Nymphaea alba) a stulíkem žlutým (Nuphar lutea), tedy rostlinami z čeledi leknínovité (Nymphaeaceae). Literatura uvádí, že brouci kladou vajíčka na tu živnou rostlinu, na které se živili jako larvy, takže jedinci vylíhlí z larev na leknínech a stulících nepřecházejí na rostliny z čeledi rdesnovité a naopak. Bázlivec leknínový je původně evropský druh. Byl introdukován i do Severní Ameriky, kde je experimentálně využíván k biologické ochraně proti vodním plevelným rostlinám kotvici plovoucí (Trapa natans) a kypreji vrbici (Lythrum salicaria).\nBázlivec leknínový jako škůdce leknínů, stulíku, a někdy i dalších rostlin má dvě generace ročně. Brouci přezimují na chráněných místech a na jaře po oteplení vylézají. Samičky kladou v květnu až červnu vajíčka do skupin na horní stranu listů leknínů a stulíku. Ke kladení si zpravidla vybírají tentýž druh rostlin, kterým se živily v průběhu svého larválního vývoje. Larvy se z vajíček líhnou zpravidla do týdne po nakladení. Druhá generace brouků se na rostlinách objevuje v srpnu, někdy ještě počátkem září. Dorostlé larvy se kuklí na listech živných rostlin, brouci se z kukel líhnou asi za tři týdny.\nOchranná opatření proti tomuto škůdci jsou obtížná, neboť použití chemických přípravků je z ekologického hlediska nemožné. Mohlo by totiž dojít k ohrožení ryb, obojživelníků a ostatních živočichů žijících ve vodních nádržích. Ochranu lze tedy provádět buď ručním sběrem larev, kukel a brouků, což je ovšem možné pouze na malých plochách (např. malá domácí jezírka, zámecké kašny apod.). Na větších vodních plochách se proti škůdci neprovádějí žádná opatření, často zde napadení rostlin zůstává nepovšimnuto. Řešením by snad mohlo být použití některých biologických přípravků, např. na bázi Bacillus thuringiensis. V Severní Americe je přirozeným nepřítelem bázlivce leknínového slunéčko Coleomegilla maculata živící se vajíčky škůdce. Introdukce tohoto slunéčka do Evropy by zřejmě byla možná, avšak z širšího ekologického hlediska velmi problematická. Lze se setkat i s doporučením splachovat brouky a larvy z listů proudem vody, takže je poté pozřou ryby. Preventivním opatřením redukujícím počet přezimujících brouků je odstranění odumřelých částí rostlin v břehových porostech, protože tam brouci zimují. Použití chemických insekticidů by mohlo přicházet v úvahu pouze v produkčních pěstírnách, kde nemůže dojít k ohrožení jiných živočichů. Také zde je však třeba mít na paměti, že je možné pouze použití přípravku, který je uveden v Seznamu registrovaných přípravků na ochranu rostlin vydávaném každoročně Státní rostlinolékařskou správou.


Vyhošťujte, jinak dostanete na migranty míň. Tajemník CDU chce tlačit na spolkové země – Novinky.cz\nZ Německa se často nedaří vyhostit přistěhovalce, jimž úřady zamítly žádost o udělení azylu. Berlínský tajemník z Křesťanskodemokratické unie (CDU) kancléřky Angely Merkelové proto navrhuje, aby vláda vyvinula na spolkové země tlak. Ty země, které budou s vyhošťováním ilegálních přistěhovalců méně úspěšné, by měly dostat z Berlína méně peněz. Tajemník Kai Wegner to řekl deníku Die Welt.\nBěženci ve frontě na registraci v Berlíně. Snímek je z loňského roku\npondělí 14. listopadu 2016, 20:58 - Berlín\n„Podpora vlády (spolkovým) zemím musí být zorganizována tak, aby podpořila proceduru vyhoštění a posílila vládu práva,” prohlásil Wegner.\nPodle něj by vláda měla posílat jednotlivým spolkovým zemím tolik peněz na přistěhovalce, kolik si zaslouží. To by se poměřovalo podle toho, kolik zamítnutých žadatelů o azyl se podařilo z jednotlivých zemí vyhostit.\nPodle úředních statistik žije na území Německa více než 200 tisíc lidí, jimž byla žádost o azyl zamítnuta. Vůči třem z každých čtyř lidí v této kategorii jsou úřady z různých důvodů tolerantní. Tito lidé jsou například nemocní nebo nemohou získat pas žádné země.\nAni zbývající čtvrtinu se však často nedaří vyhostit. Jednou není k nalezení dítě rodiny, kterou se Němci chystají vyhostit, jindy se objeví údajné nové zdravotní komplikace, někdy dotyčný zmizí a není k nalezení.\nPodle Wegnera proto nestačí, když bude vláda pouze vyvíjet nátlak na země, odkud přistěhovalci pocházejí, za účelem, aby je vzaly zpět. Mezi spolkovými zeměmi je totiž rozdíl v úspěšnosti ve vyhošťování ilegálních přistěhovalců, který způsobuje odlišná legislativa. Zatímco v Bavorsku je vůči těmto lidem nižší tolerance, v zemích jako Severní Porýní-Vestfálsko je větší.


Blbínek by se divil, kdyby řidič zastaveného vozidla se cítil ohrožený měl u sebe opravdovou pistoli a né nějakou "plynovku"\nproč uvádíte ilustrační snímek s namířeným REVOLVEREM když v článku píšete o PISTOLI? Není to sice vzhledem k obsahu podstatné, ale i maličkosti svědčí o míře profesionality.\nRe: Vážený "cen",\nNormálně dělňasovi nedal poslední výplatu, když odcházel. Už jenom to, že vytáhl plynovou pistoli z montérek.\nNormálně chudák chlap. Teď ho ještě zavřou za to, že jeho bývalý zaměstnavatel je svině\nklid chlapci, nezapomínejte že jste na i/heute.... bůch ví, jakým způsobem ten "redaktor" zbastlitl původní zprávu...\nmyslím že vzhledem k délce článku můžeme být rádi, že tam njsou více jak tři hrubky, to je sám o sobě slušnej víkon. jedou se halt kontroluje pravopis, jednou věcnej obsah... všechno najednou nejde tak bu'dte trochu tolerantní kwa\nTo je od slova víko?\nčekal jsem kdy se nějakej šťoura ozve, ale že to bude zrovna černá zmije, tak to jsem teda fakt nečekal.\nmyslím že na tak dlouhej příspěvek je jedna hrubka slušnej výkon, a kdybych byl někdy náhodou v tak zoufalý situaci že bych se ucházel o místo redaktora v i/heute, tak bych s takovým výkonem myslím sítem uchazečů rozhodně nepropadl\nno, těch chy v prvním příspěvku bylo trochu více, souhlasíte?\nnjsou - nejsou, jedou - jednou, bu'dte - buďte + ten víkon\nale pokud se píše rychle, dá se to omluvit.. lidé jsou chápaví\nHledal bývalého šéfa...\nHledal svého bývalého zaměstnavatele a řidič mu musel říct své jméno, aby zjistil, že volantem "šéf" nesedí.... Jakpak asi onen "zaměstnanec" pracoval\nRe: Hledal bývalého šéfa...\nto je jako na vejšce. Jseš přihlášenej na přednášky a pak taky nevíš, po kom máš chtít zápočet\nv životě obráceně to bývá.\nTaky mi to pripadlo dost podivne! Mozna ten zamestnanec nebyl nejbystrejsi!\nRe: Re: Hledal bývalého šéfa...\nOni jsou taky zaměstnavatelé, kteří přijdou mezi lid max. jednou do roka, na vánoce, popřát hezký "pracovní" svátky a pak ho zas rok nevidíš.\ntoho smejda, co mu dluzi ty prachy nikdo neobvini a nezabasne, nikdy ty prachy neda, ten se tomu ted musi vesele smat\na ty víš, jak to bylo?\njaky pokus o vydirani,\nnormalne pokus o vrazdu\nRe: jaky pokus o vydirani,\nto by snad musel alespoň vystřelit, ne?\ncopak to je za policistu, ktery ho obvinil\njen z vydirani ve stadiu pokusu? vzdyt na neho namiril pistoli, to je jiz preci samo o sobe vydirani. Pokus by to byl, kdyby se mu ho treba nepovedlo zastavit. Ale nic, co bych chtel od nasi policie...


ID PRODUKTU: 385960\nPohodlné zimní dámské šedé válenky, vyrobené ze semiše na nízké platformě.\n23 cm Skladem: 36ks\n24 cm Skladem: 74ks\n24,5 cm Skladem: 46ks\n26 cm Skladem: 17ks\nLíbí se Vám Šedé válenky s mašlí? Bojíte se, že Vám nebude sedět velikost? U nás máte možnost vyměnit tyto boty za jinou velikost, nebo úplně za jiné boty.\nPošleme si k Vám kurýra z PPL, který od Vás vyzvedne Šedé válenky s mašlí a doručí je k nám. Následně Vám pošleme novou velikost, popřípadě jiné boty a to vše na naše náklady! Nebudete platit žádné poplatky spojené z výměnou zboží, vše je zdarma. Pokud je cena vyměněných bot rozdílná, zaplatíte pouze rozdíl v ceně, nebo Vám bude rozdíl navrácen.\nVysoké šedé válenky


Nizozemské parlamentní volby ve svitu červených luceren | BezPolitickeKorektnosti.cz\nNebudu je všechny vyjmenovávat. Historky o nich by zabraly víc než jeden blog. Zmíním spíš to, že Holanďané jsou prostě urputnější, co se práce týče, než jsme my. Ono není divu, když se podíváte na přiložený obrázek, tak vidíte, jak vypadalo Nizozemí před více než 400 lety.\nZarputilost a um, se kterými Nizozemci vyrvali svoji zem moři je, česky řečeno „overwhelming“. Na vysušení největšího polderu Zuider Zee bylo potřeba asi 15.000 větrných mlýnů, které čerpaly vodu do hráze s průřezem U, ze kterého vždy při odlivu odcházela do moře.\nRoky práce větrných mlýnů nakonec dokázaly polder vysušit natolik, že se dal vysázet rákos, ten postupně dno vysušil a odsolil a následně zaoral jako hnojivo. A tak, krok za krokem, vznikla obrovská rozloha orné půdy, která ale také stála obrovské množství úsilí a peněz.\nTo se nemohlo neodrazit na nizozemské psychice. My nejsme vyloženě líní, nemáme „tulení nemoc“, ale prostě Nizozemci, to je jiná třída. Posluha ve firmě, která nám mazala chleby máslem a roznášela mléko, i prodavačka v pekařství, obě mluvily velmi dobře anglicky.\nTak, když jsem to pro ČTK o těch poldrech a mobilní hrázi Osterschelde přeložil:\nHráze v jihonizozemské provincii Zeeland jsou pýchou hydraulického inženýrství i místem poznávání vodních sil a zákonitostí. Ti, jež to zajímá, se mohou dokonce projít po nejslavnější a nejnovější hrázi Oosterschelde.Zdroj: http://cestovani.idnes.cz/hraze-jake-svet-dosud-nevidel-djw-/kolem-sveta.aspx?c=1999M244C03A\nTak se mě, v roce 1988 zmocnilo neodbytné nutkání vidět Nizozemí naživo a jako pravý „československý terorista“ jsem se vydal na cestu. Ohne sranda, první noc jsme nenašli kemp a spali na odpočívadle a v jednu v noci pak přišla policejní šťára na Semtex.\nVše ale dobře dopadlo a tak jsme druhý den mohli vyrazit do Amsterdamu a kam jinam, než do čtvrti červených luceren. A pro ty, kdo ta ještě nebyli, hlásím, že ten sex je tam dost explicitní a dětičky (15 a 11) docela čuměly. Ale přežily a jejich psychomotorický vývoj nebyl narušen.\nJeště moc historek z Nizozemí se mi tlačí do hlavy (hlavně, když ne jinam), ale je třeba utrousit také Několik vět o Geertu Wildersovi a jeho straně. Je zakladatelem a předsedou Strany pro svobodu (Partij voor de Vrijheid – PVV), která je pro mnohé v Nizozemí osinou v prdeli.\nNa můj vkus toho Wilders spatlal příliš mnoho dohromady. Myslím, že spousta lidí, kteří mají muslimských přistěhovalců, islámu, Koránu a mešit plný zuby, tak by přece jen možná raději v té EU zůstala a proto zaváhali.\nJinak, Wildersův neúspěch je současně také jeho úspěchem. Bylo možná předčasné počítat s prvním místem, ale menší odstup za Ruttem by nezaškodil. Ovšem, Rutte a jeho strana si, co se mandátů týče, pohoršila, zatímco Wilders si se svou stranou polepšil.\nNizozemci a nejen oni, ale všichni Západní Evropané se chovají jako žába, hozená do studené vody, která je pomalu ohřívána kahanem. Žába cítí, že něco není v pořádku, ale říká si „zatím dobrý“ stejně tak, jak si to říkají Západoevropané.\nPostačí dvě generace a výkonné dělohy muslimských žen a najednou se z menšiny může stát většina. Jak dlouho to trvalo v Kosovu, že? Ale pak už bude pozdě „býka honit„.\nVlastně bycha, samozřejmě. To, tak jen nám ten býk nebo snad bych, jak chcete, neusalašil někde v mešitě, protože kostely už prostě nebudou nebo nebudou přístupné. Jsou totiž proti islámu.\nŠtítky: Nizozemí Společnost Vaření žáby\n← Erdogan má stejný plán jako Hitler: Podmanit si Evropu a holocaustem jí etnicky vyčistit\nMichal Semín o knize Dr. Valenty – Jeden rok konzervativní publicistiky: Nejvydařenější analýza současných úpadkových procesů ve společnostech Západu →


LZ 129 Hindenburg | Letadla na plátně.cz\nLZ 129 Hindenburg je pro svůj tragický osud dodnes asi nejznámější vzducholodí pevné konstrukce všech dob. Stroj dostal jméno podle polního maršála a později druhého německého prezidenta Paula von Hindenburg, které v roce 1930 vybral tehdejší ředitel společnosti Luftschiffbau Zeppelin GmbH Dr. Hugo Eckener. Tato vlajková loď německé letecké společnosti Deutsche Zeppelin Reederei (DZR) sloužila od uvedení do služby až do dne leteckého neštěstí jen zhruba 14 měsíců. Katastrofický příběh tohoto aerostatu popisují i dva filmy, americký snímek Hindenburg z roku 1975 a německá verze z roku 2011 s názvem Hindenburg: Poslední let.\nHindenburg konstrukčně vycházel z plánů předchozího modelu LZ 128, který se firma rozhodla postavit po úspěchu celosvětového obletu LZ 127 Graf Zeppelin. Sto dvacet osmička měla být dlouhá zhruba 237 m, poháněná deseti motory Maybach umístěných v pěti tandemových gondolách (plán z roku 1930 uváděl pouze pouze čtyři) a plněna vodíkem. Tato vlastnost se jí nakonec stala osudnou, protože po katastrofě britské vzducholodě R 101 se společnost rozhodla přehodnotit použití tohoto média a její vývoj byl definitivně ukončen. Plány byly tak byly použity na vývoj nové a tentokrát heliem plněné vzducholodi LZ 129 Hindenburg. I když výroba komponentů začala už v roce 1931, samotná stavba byla zahájena až o rok později. Důvodem toho byly především vysoké nároky firmy Zeppelin na pohonné jednotky a proto aby společnost Daimler-Benz uspokojila jejich požadavky rozhodla se vyvinout a následně ještě vylepšit zcela nový řadový dieselový motor LOF.6 (později označovaný jako DB 602).\nKostra tohoto stroje pak byla vyrobena z duralu a tvořilo ji 15 hlavních prstencových přepážek, které byly navzájem propojeny podélnými nosníky umístěnými kolem jejich obvodu. Při stavbě komponentů bylo použito i 5 tun slitiny zachráněné z trosek britské R 101. Uvnitř konstrukce bylo také umístěno 16 nezávislých bavlněných plynových pytlů a při jejich výrobě byla pro lepší plynotěsnost použita nová technologie nanášení několika vrstev želatinového latexu. Venkovní bavlněný potah lodě byl pro nepropustnost impregnovaný směsí oxidu železa s acetátem celulózy a nakonec potažený hliníkovým prachem, který měl zabraňovat přehřátí obalu. Celý aerostat byl pak poháněn čtveřicí již motorů Mercedes Benz DB 602. V původních plánech se počítalo s tím, že Hindenburg bude dlouhý 248 metrů, ovšem kvůli rozměrům hangáru č.1 v Lakehurst musela být nakonec o 3 metry zkrácena.\nHindenburg mohl nést až 72 cestujících, 61 členů posádky a náklad, přičemž se v zadní části nákladového prostoru (na zádi) přepravovaly i malé automobily. Celkem se tedy jednalo o 112 tun užitečného zatížení stroje. Pro zlepšení aerodynamických vlastností byly veškeré prostory pro pasažéry umístěny uvnitř stroje, nikoli v klasických podvěšených gondolách. Na svou dobu mimořádně luxusní a prostorný interiér navrhl slavný německý architekt Fritz August Breuhaus, který dříve pracoval také například i pro americkou společnost Pullman Car Company.\nUprostřed horní paluby byly pro cestující připraveny malé kajuty, lemované velkými společenskými místnostmi (jídelnou, salonkem a psací místností na pravoboku) s promenádou. V jídelně visely obrazy s různými výjevy cest vzducholodě LZ 127 Graf Zeppelin do Jižní Ameriky a stěnu salonku pokrývala stylizovaná mapa světa. Jelikož se očekávalo, že pasažéři budou většinu času trávit ve veřejných prostorech, byla velká skloněná okna umístěná po celé délce obou palub. Ve spodní palubě se nacházely sprchy s teplou i studenou vodou, jídelna pro posádku a dokonce kuřácký salonek.\nPrvní zkušební let stroje, který neměl na svém trupu v té době ještě namalováno ani své jméno, proběhl 4. března 1936. Letu se účastnil šéf společnosti Dr. Hugo Eckener, podplukovník Joachim Breithaupt, americký strojní inženýr Harold G. Dick, osm firemních leteckých kapitánů, 30 zaměstnanců loděnice a dalších 47 členů posádky. První komerční a poštovní let se uskutečnil 23. března téhož roku. Loď plula z Friedrichshafenu do Löwenthalu přes Bodamské jezero a vezla 80 reportérů. O tři měsíce později Hindenburg vykonal rekordní transatlantický let trvající na tu dobu pouhých 5 dní, 19 hodin a 51 minut.\nNa přelomu roku 1936 až 37 proběhlo k několika změnám v konstrukci lodě. Díky navýšené kapacitě výtahu bylo možné přidat dalších deset kabin pro cestující. Devět z nich bylo vybaveno dvěma lůžky, poslední dokonce čtyřmi. Zásluhou těchto vylepšení se celková kapacita pasažérů zvedla až 72. Na vnějším plášti vzducholodě byly také instalovány žlaby na svod dešťové vody do balastních nádrží sloužících pro kompenzaci hmotnosti vzducholodě.\nVodík místo hélia\nPůvodně bylo zamýšleno použít pro tento aerostat méně hořlavé hélium, které bylo v té době považované za nejbezpečnější zvedací plyn. Bohužel bylo tehdy také celkem vzácné a extrémně drahé, jelikož se dalo kupovat pouze v průmyslovém množství z destilačních závodů na některých ropných polích v USA. Vzhledem k tomu, že na něj Američané měli monopol a odmítali jej Německu coby potenciálnímu nepříteli prodat (vojenské embargo bylo na tuto surovinu uvaleno už v roce 1927) byli inženýři týmu Dr. Eckenera nuceni zvolit levný vodík. Jednou z mála výhod tohoto plynu byl i zhruba o 10 % větší vztlak oproti héliu a proto bylo možné přidat i další kabiny pro cestující. Jelikož měli Němci se stavbou a provozem vzducholodí plněných vodíkem značné zkušenosti, byly uvnitř instalovány různé bezpečnostní prvky, které měly v případě úniku plynu zabránit požáru.\nZkáza v Lakehurst\nKe svému poslednímu letu odstartoval Hindenburg 3. května 1937 z letiště ve Frankfurtu. Měl to být první z osmnácti plánovaných transatlantických letů. Během letu nad oceánem loď nabrala díky protivětru zpoždění, které se později kvůli bouři nad New Jersey ještě znásobilo. Vzducholoď musela vzhledem k tomuto nepříznivému počasí celé město dvakrát obletět a proto dorazila k letišti v Lakehurst až k večeru 6. května, tedy o celých dvanáct hodin později než bylo původně plánováno. Přistávací manévr začal v sedm hodin, přičemž pozemní personál začal upoutávat loď přesně o jedna dvacet minut poté.\nOsudný okamžik nastal o pouhé čtyři minuty později. Aerostat byl už jen zhruba ve výšce 60 metrů, když v zadní části vzplanul hrozivý požár. Ten jej pak během velmi krátké doby (pouhých 34 sekund) celý pohltil. Na palubě tehdy bylo celkem 36 cestujících a 61 členů posádky. Z tohoto počtu o život přišla více jak třetina pasažérů (13) a personálu vzducholodě (22), včetně jednoho pracovníka pozemní obsluhy. K nechtěné publicitě této katastrofy do velké míry také pomohla nezvykle velká účast reportérů. Paradoxně tak díky tomu existuje značné množství fotografií, filmový záznam a také nejznámější rozhlasová nahrávka v historii rozhlasu komentovaná Herbertem Oglevee Morrisonem.\nNavzdory velkému množství různých méně či více pravdivých teorií jsou odbornou, ale i laickou veřejností nejvíce uznávané tři verze. Jedná se o sabotáž, elektrický náboj společně s hořlavým nátěrem a selhání lidského faktoru, jejichž detaily naleznete popsány níže.\nPrvní a zároveň asi nejméně pravděpodobná počítá se sabotáží a to jak ze strany potenciálních nepřátel nacistického Německa, tak z jádra NSDAP samotného. Vzhledem k tomu, že byly tyto stroje tehdy považovány za symbol moci nacistického Německa, měl by útok jejich protivníků za následek s největší pravděpodobností oslabení síly a vlivu této krajně pravicové strany. Skutečnost, že by se tak asi skutečně stalo dokládá i fakt, že nacisté pokládali katastrofu za urážku německé technologie. V novinách proto vyšel jen kratičký informativní článek se seznamem přeživších a projekce existujícího filmového záznamu byla až do konce války v Německu zakázaná. Tuto tezi od začátku vyšetřování prosazovali i sami zástupci firmy Zeppelin, hlavně její bývalý předseda Hugo Eckener. Nahrávalo tomu i to, že podle záznamů požár vznikl uprostřed zadní části vzducholodi, daleko od kotvicích lan. Vynořovaly se i názory, že sabotáž nařídil samotný Adolf Hitler jako odplatu za protinacistické výroky Dr. Eckenera. Během vyšetřování se však nepodařilo prokázat ani jednu verzi útoku žádnými faktickými důkazy.\nStatická elektřina a hořlavý nátěr\nZa teorii, která je asi nejblíže pravdě je dnes považována teze v níž je jedním z hlavních příčin označena jiskra vzniklá od nashromážděné statické elektřiny. Tomu by zřejmě napomohla i skutečnost, že vzducholoď nebyla konstruována tak aby se na něm mohl vzniklý elektrický náboj neškodně vybít. Problém spočíval především v mokrých kotvících lanech. Byly sice vyrobené z ramie tak aby byly nevodivé, to se ovšem v osudný den zásadně změnilo po průletu již zmiňovanou bouřkovou frontou. Při tření lan o povrchový plášť se na něm měl vytvořit nevybitý elektrický náboj a jakmile se pak lana dotkla země, celá hliníková kostra se uzemnila. Tento názor potvrzovaly i výpovědi tehdejších svědků, kteří později vypověděli, že kolem vzducholodě bylo před požárem vidět světélkování podobné ohni svatého Eliáše.\nDlouho se předpokládalo, že statická elektřina zažehla vodík v jednom z plynových vaků, jenž posléze způsobil velmi rychlý dominový efekt ostatních oddílů a vzducholoď explodovala. V devadesátých letech 20. století ovšem přišel bývalý vedoucí vodíkového programu NASA Addison Baine s tvrzením, že stroj nevybuchl, ale po zažehnutí statickou elektřinou shořel velmi rychlým chemickým požárem. Dle jeho slov domněnku potvrzují fotografie a filmový záznam neštěstí na nichž je vidět obrovskou ohnivou masu, kdežto vodík hoří bezbarvým plamenem.\nAby si svou domněnku ověřil vydal se tehdy do německého Zeppelin muzea ve Friedrichshafenu. Při procházení nákresů Hindenburgu v tamních archivech narazil i na výkresy sesterské lodi LZ 130 Graf Zeppelin II, kde jej zaujalo rozdílné složení vrchního nátěru. Podařilo se mu také k detailnějšímu přezkoumání získat pravé kousky pláště Hindenburgu. Analýza infračerveného spektrografu a elektronového mikroskopu ukázala, že vrchní nátěr potahu se skládal pouze ze sloučeniny nitrocelulózy na níž nanášeli práškový hliník. Bavlněná látka impregnovaná oxidem železitým v kombinaci s hořící směsí nátěru vytvářela kromě samotného plamene i malé koule termitu o teplotě 2700 °C, které pravděpodobně propálily nejen plášť, ale především plynové vaky a dokončily tím dílo zkázy.\nPoslední popisovanou verzí, jejímž zastáncem je např. i přední americký odborník na vyšetřování leteckých katastrof Greg Feith, poukazuje na nezvykle prudký obrat Hindenburgu. Pokyny se kterými byla posádka pečlivě seznámena přitom vyžadovaly, aby se loď takovým prudkým změnám směru vyhýbala z důvodu přílišného zatížení její poměrně křehké konstrukce v zadní části. Předpokládá se proto, že při otočení došlo k prasknutí jedné z výztuh kostry, která při zpětném zášvihu protrhla jeden ze záďových oddílů a tím způsobila kritický únik vodíku. Plyn byl následně zapálen přeskočením výboje statické elektřiny, stejným způsobem jako to bylo popisováno u předchozí teorie.\nDokazovaly by to nejen mnohé výpovědi očitých svědků nebo filmový záznam, ale hlavně problémy při vyvažování aerostatu během poslední fáze přistávacího manévru. Nečekané ztěžknutí zádě totiž donutilo posádku nejen vypustit všechny balastní nádrže na zádi, ale dokonce i přesunout členy posádky ze zádě na příď, aby se jim podařilo vykompenzovat narušenou rovnováhu lodi.\nKonec Zeppelinů a LZ 130\nK nehodám vzducholodí docházelo dlouho před tím než Hindenburg shořel, žádná vážnější se však netýkala strojů vyrobených firmou Zeppelin. Těmto lodím se dlouho dařilo držet rekord v bezpečnosti letecké dopravy. Důkazem toho byl kupříkladu velmi úspěšný LZ 127 Graf Zeppelin, který během své služby přepravil 12 000 cestujících a nalétal přitom více než 1,6 miliónu kilometrů. Na tento fakt byla společnost náležitě hrdá a vždy přitom také vyzdvihovala, že se na jejích vzducholodích nikdy nezranil jediný pasažér. Tragédie však vše naprosto změnila a poslední hřebíček do rakve tomuto typu letecké přepravy zasadily právě média, které byly na místě neštěstí. Podařilo se jim totiž zcela zničit důvěru veřejnosti v tyto luxusní létající obry což pro firmu znamenalo v podstatě naprostý konec její činnosti. Navíc se na provozu podniku odrážel stále sílící vliv nacistů a druhá světová válka byla na spadnutí.\nSpolečnosti se sice ještě zhruba rok po katastrofě podařilo postavit další loď této třídy s označením LZ 130 Graf Zeppelin II, ale ta na své palubě nikdy nepřepravila žádného civilistu. Stroj byl určený jen propagandistickým a špionážním letům, kterých provedl nakonec celkem jen 30. Vypuknutím druhé světové války poslední naděje na znovuvzkříšení společnosti pohasly úplně. Materiál byl potřeba na stavbu vojenských letadel a proto byl Hermannem Göringem v roce 1940 vydán rozkaz k zničení všech zbývajících Zeppelinů.\nVýrobce Luftschiffbau Zeppelin GmbH\nPosádka 40-61 osob\nKapacita 50-72 cestujících\nTyp letounu Aerostat (vzducholoď)\nMotor 4 x Daimler-Benz DB 602\nVýkon motoru 4 x 890 kW\nRychlost maximální 135 km/h\nDélka 245 m\nObjem 200 000 m³\nPrůměr 41,20 m\nHet luxe genaamd Hindenburg [Luxus jménem Hindenburg] [film]Nizozemsko/USA, 1999. 54 min.


NEJNAVŠTĚVOVANĚJŠÍ MÍSTA THAJSKA - Země světa - cestování, poznávání, dobrodružství " ); // $("#block_2653 div > div > div a:first-child").replaceWith( "" + $("#block_2653 div > div > div a:first-child").html() + "" ); });\nThajsko, pyšnící se bujnou tropickou vegetací, je z pohledu turisty přehlídkou kulturních a smyslových kontrastů. Dávné bohaté dědictví a hojné přírodní zdroje tohoto hrdého buddhistického národa se snoubí v zemi, která prošla mnoha hospodářskými boomy a krizemi a poslední desetiletí zažívá své nejšťastnější období.\nThajsko je jednou zářivé a plné elánu, podruhé pokojné a tajuplné, ale vždy nesmírně podmanivé. Většina z 13 milionů návštěvníků ročně je doslova přeplněna dojmy ze zlatých pohádkových chrámů, historických památek, tropické přírody, čarokrásných pláží, průzračného moře a přívětivých, věčně se usmívajících lidí. Více než polovina turistů se vrací opakovaně, aby znovu rozfoukala ve svém srdci jiskřičku celoživotního dojmu. Zde je uveden přehled nejnavštěvovanějších míst v Thajsku.\nneboli Benátky Východu leží na naplavených březích řeky Chao Phraya, pouze několik kilometrů nad ústím této řeky do Thajského zálivu. Je to residence královské rodiny a setkávají se zde všechny hospodářské, průmyslové a finanční tepny, je to nejdůležitější thajský přístav a žije zde přes 10% všech Thajců. Bangkok je věrným obrazem země, která již několik let vykazuje nejvyšší hospodářský růst na světě a zároveň je symbolem exotiky Dálného východu. Střed živé tradice a západní kultury je zároveň fascinující i iritující: meditační domečky na střechách vysokých bankovních domů, náboženské rituály u příležitosti otevírání nejmodernějších obchodů a posvátné stromy lemující ulice. Bangkok je středověk a moderní doba zároveň - vedle sebe, na sobě, i přes sebe... Hektika velkoměsta je proložena nesčetnými chrámy a turistickými lákadly. Neměli byste opomenout na výlet do nedaleké Ayutthayi (rozvaliny bývalého hlavního města), orientálně barvitý plovoucí trh Damnoen Sadduak, královské letní sídlo Bang Pa In, nebo Nakhon Pathom s největší pagodou na světě.\nneboli doslova "Nové Město" je druhé nejdůležitější thajské město. Má svojí osobitou kulturu a je obklopeno nádhernou majestátní přírodou. Zruční lidé jsou neoddělitelnou součástí tohoto kraje. Ručně vyráběné předměty z hedvábí, stříbra a dřeva jsou nadčasové suvenýry pro návštěvníky z celého světa. Široký výběr ubytování, restaurací a zábavy dělá z Chiang Mai jedno z nejnavštěvovanějších míst Thajska. Leží v úrodném údolí, s nadmořskou výškou 300 m. Bylo založeno r. 1296 a v té době byla hlavním městem Lanna Thai (království milionu rýžových polí), prvního nezávislého Thajského království. Mnoho Thajců z jihu považuje město a provincii Chiang Mai za jakési národní dědictví - Shangri-la, a to díky kráse zdejších žen, netradičním svátkům, historickým chrámům ze 14.století, pozornost poutající kráse přírody, ovoci jako jablka, broskve a jahody a osvěžujícímu klimatu během studené sezóny.\nNejsevernější část Thajska je známá pod názvem Zlatý trojúhelník - kraj, kde se střetávají hranice Thajska, Myanmaru (Barma) a Laosu, odjakživa spjatý s výrobou opia. Maková pole budete dnes ovšem na thajském území hledat již marně. Dnes toto malebné území s četnými vesnicemi horských kmenů přitahuje množství vyznavačů trekingu. Nádhernou rozmanitou krajinu vyšperkovanou historickými památkami probádáte nejlépe pěšky nebo na motorce. Toulky hustě zalesněnými horami podél hranic a v zákoutí pomalu plynoucí řeky Mekong Vám připraví nezapomenutelné zážitky. Stojí rozhodně za to vypravit se i na prohlídku poklidných měst jako Mae Sai, Phra, Nan, Chiang Saen a rozhodně byste neměli vynechat vrchol Zlatého trojúhelníku s vesnicí Sop Ruak a jejím Muzeem opia.\nje třetí největší provincií Thajska. Povrch provincie je hornatý. Největší pozornost přitahuje patrně nejznámější stavba provincie, most přes řeku Kwai, známý z knižního i filmového zpracování, válečné muzeum a hřbitovy připomínající stavbu nechvalně známé "železnice smrti". Hory a říční údolí vytváří krásnou přírodní scenérii. Byla zde postavena vodní elektrárna a oblast je protkána labyrintem nádrží. Po 2 hodinách jízdy autem z Bangkoku lze dojet na místo, kde se stékají řeky Kwai Yai a Kwai Noi a vytváří Mae Klong. Provincie je rovněž známa svými národními parky (např. Sai Yok), mnoha vodopády (k nejkrásnějším v Thajsku patří kaskádový vodopád Erawan ve stejnojmenném národním parku) a jeskyněmi, které kdysi obývali pravěcí lidé.\nNejproslavenějším místem provincie Chonburi je letovisko Pattaya ležící na pobřeží Thajského zálivu, 147 km jihovýchodně od Bangkoku. Je jednou z nejnavštěvovanějších plážových středisek Asie a je synonymem pro relaxaci a nezapomenutelné prázdniny. Zábavní parky, muzea a svěží botanické zahrady nabízí mnoho druhů zábavy a kulturního vyžití bez rozdílu věku. A po setmění nabízí Pattaya všechna pokušení a kouzla nočního života s neuvěřitelným množstvím restaurací, nočních klubů, barů, diskoték, koktail-barů a kabaretů. Pattaya může být ztřeštěná, drzá, krásná nebo něžná a nabízí vše, co lze očekávat od mezinárodního plážového střediska.\nJe největší thajský ostrov (550 km2) a zároveň jednou z nejnavštěvovanějších rekreačních oblastí v jihovýchodní Asii (více než 1 mil./rok). Je 48 km dlouhý a je také samostatnou provincií (nejbohatší v zemi). Ostrov trpící náporem turistů si nadále zachovává azurové moře a bělostný písek. Dokonalá infrastruktura a nepřeberné množství atrakcí uspokojí i nejnáročnější klientelu. Ostrov má letecké spojení.\nPobřeží a ostrovy v Andamanském moři se pyšní jedněmi z nejlepších písečných pláží a potápěčských zákoutí. Reklamní slogany mluví o posledních rájích na zemi a nejsou rozhodně daleko od pravdy. Provincie Krabi je ideálním výchozím bodem pro prozkoumávání tohoto čarokrásného světa. Letoviska jako Ao Nang, Phi Phi, záliv Phang Nga, Ko Lanta nemůžou zklamat nikoho z příznivců tropického světa. Nechybí samozřejmě chrámy, historické památky a dokonalá turistická infrastruktura.


Zdarma Americká , Seznamka Zdarma\nProhlížej profily Člen členů , kteří se připojili na Seznamka Zdarma a jsou spojeni s Americká. Poznej ostatní členi , kteří mají podobné zájmy, je to ideální způsob , jak se seznámit , jakmile jsi na seznamce. Zaregistruj si bezplatný účet a najdi svůj ideální protějšek!\nMužNew York, New York, USA\nSouvisející: Obecná ,\tAteistická ,\tSportovní ,\tEvropská ,\tBrunetky ,\tSvobodný rodič ,\tRozvedená ,\tVýchodoevropská\nSouvisející: Obecná ,\tKřesťanská ,\tAteistická ,\tSportovní ,\tFitness ,\tEvropská ,\tBlondýny ,\tBrunetky\nJe mi 23 let Muž hledám Žena z Dvůr Králové Nad Labem. Zaregistruj se zdarma k zobrazení celého profilu Pokud chceš o mě zjistit více Kontaktuj mě. Těším se, až od tebe uslyším\nAmerická Lesbické ženy