Ročníková práce. Akademický rok 2013/ PDF\nRočníková práce. Akademický rok 2013/2014\nDownload "Ročníková práce. Akademický rok 2013/2014"\n1 Ročníková práce Akademický rok 2013/2014 Katedra divadelní vědy Filozofické fakulty Univerzity Karlovy v Praze Vypracoval: Miroslav Šefčík Odborně vedl: Mgr. Martin Pšenička PhD\n2 Klíčová slova: zahrada, performance, umění, obrazy, biozahrada, permakultura, OBSAH 1. Úvod 2. Složitá role umění a umělce 2.1 Dílo dělá umělce 2.2 Malíř performerem 3. Jardin Art Performance permakulturní zahradničení jako druh performance 3.1 Malíř včelařem 4. Role náhody ve výtvarném happeningu 4.1 Výtvarné happeningy 4.2 Skupina Punkwa 4.3 Výstava Tělo jako pozemská zahrada utrpení 4.4 Symposium výtvarných akademií v Klenové 4.5 Improvizovaný happening Rudice 4.6 Duše v čase 5. Teatrální prvky v koncepci díla Jana Karpíška 6. Vyznání víry brněnského malíře 7. Závěr 8. PŘÍLOHY A) Komentovaná ukázka Karpíškových textů B) Inspirace básněmi haiku\n3 1. Úvod Nechci a ani nemohu hodnotit jeho výtvarné počiny formou odborné kritiky. Nechci touto prací zabíhat ani do konkrétních obrazů, zpracování témat určitými technikami či vyslovovat své názory na ně. Není mým cílem charakterizovat Jana Karpíška jako malíře, výtvarníka. Proto jeho obrazy jsou pro mne jen jedna ze složek jeho umění, jakási umělecká stopa artefakt. Rád bych se podíval na celou osobnost tohoto umělce, jeho konceptuální přístup k tvorbě a životu. Musím poznamenat, že umělce osobně neznám, proto se budu opírat jen o jeho činnost, dosah jeho výtvarných prací i publicitě, která je pro současného výtvarníka asi nezbytná. Hlavním úderným kamenem této práce je zahradní umění, které výtvarník Jan Karpíšek provozuje osobitou uměleckou formou v performancích, za použití moderních metod a technik (permakultura, environmentální ekologie, internetová medializace) a praktikování tradičních a původních způsobů přírodního hospodaření. Popsat tvorbu mnohostranného výtvarného umělce Jana Karpíška je velmi složité. Abych co nejlépe vyjádřil jeho přístup k umění, způsobu tvoření, principu přemýšlení a technikách, zvolil jsem taktiku opisování těch jevů, které se kolem něho, jako umělce vyskytují. Ty se snažím dávat do souvislostí a spojovat je navzájem k propojenosti celku umělcovy osobnosti a jeho tvorby. Snažil jsem se utvořit jakýsi rámec pro celou dosavadní tvorbu Jana Karpíška, shrnout jeho dosavadní počiny, názory a hlavně vývoj, kterým prošel. Bylo by to velmi obtížné bez pomůcek, kterými pro mě byla studie Tomáše Rullera o performancích, srovnání s podobností u některých slavných (dnes již klasiků) malířů, připomenutí Údělu umělce Jindřicha Chalupeckého, který se je stále platný v každém uměleckém hledání. Musel jsem se znovu zamyslet nad tím, co je umění a jaký má dnes význam v našich společenských konotacích a odtud vysvětlit i některé Karpíškovy kroky a způsoby, jak v současném umění obstává. Jan Karpíšek je umělec, který na sebe upozorňuje svými obrazy, na přírodní témata, pozorování okolí a jevů v životě s ohledem na aktuálnost. V malířské tvorbě přemýšlí o civilizačních, lidských tématech. Jihlavský rodák Jan Karpíšek po studiu na třeboňském gymnáziu navštěvoval výtvarný atelier Malba II. prof. Mainera Fakulty Výtvarných umění VUT (FaVU) v Brně. Zde rovněž absolvoval roční stáž Performance u prof. Rullera. Umění performance, vyučuje člověka v situaci, akci, druhy spirituální dimenze, mytizované události a rituály. Roku 2005 obhájil diplomovou práci na téma Čas časnost sérií obrazů a teoretickým pojednáním. Jan Karpíšek patří k umělcům, co aktivně podporuje životní prostředí a ochranu přírody. Chová se ekologicky ve své malířské tvorbě a dále se svým dílem účastní také aukcí pro přírodu. Martin Mainer řekl o svých žácích na FaVU, kde studoval Jan Karpíšek: Všichni jsou výraznými talenty 1) 1)MAINER, M.: Studenti vystavují se svým učitelem, pohled pedagoga a výtvarníka, Mladá fronta DNES\n4 2. Složitá role umění a umělce Současná společnost se nalézá v období úpadku. Způsob života se příliš zracionalizoval, člověk obklopený vědou a stroji již není schopen pocítit svou vlastní existenci. Různá náboženství, prostřednictvím nichž se člověk v minulosti na svou podstatu upamatovával, se v moderní době značně zformalizovalo a člověk si nedokáže odpovědět na otázku po smyslu života. Východisko z duchovní krize vidí Chalupecký v umění. Lidský život nebyl člověku dán již hotov, ale je potřeba ho utvářet. Umění by proto mělo zobrazovat věci kolem nás, aby se jejich prostřednictvím člověk upamatovával na sebe sama. Tak se může umění podílet na konstituci lidského jedince, za předpokladu, že se stane neoddělitelnou součástí jeho života. Člověk prostřednictvím tvorby nalézá cestu k původní zkušenosti, která je mimo tento svět, cestu k transcendentnu. Umění chápeme jako čistě subjektivní projev a tak i klademe důraz na osobní přístup kritika k interpretaci díla. Vnímáme, že umění zrcadlí nejenom osobní stanoviska tvůrců, ale reflektuje i život určitých sociálních skupin, vrstev i kulturních celků. Obhajoval nové a dosud neznámé zjevy na výtvarné či literární scéně. Přikloníme se k názoru Chalupeckého: že tendence směřující k bezpředměté malbě rychle přešla, stejně tak jako tendence přímo opačná, kdy se předmětem umění stal nejvnitřnější život člověka a umění bylo definováno jako výtvor podvědomí. 2) Obklopený stroji, vědou, formálními náboženstvími, povrchní společností podléhá moderní člověk příliš racionálnímu způsobu života. A v případě, že by umění, jak jsme výše naznačili, odkazovalo za člověka, znamenalo by to, že jej v jeho životě v civilizaci opouští. Člověk potřebuje být naopak vrácen životu, najít odvahu být a zároveň nerozumět. Umění je schopno vrátit člověka záhadě, zmatku, životu; za předpokladu, že se vrátí k věcem, mezi nimiž a s nimiž člověk žije. V umění zacházet s věcmi, se světem, vidí oprávnění a veškeré ospravedlnění moderního umění. Zde se znovu dostáváme k důležité myšlence věci kolem nás jako prostředek upamatování se na sebe sama. Ptám-li se po významu umění musím dojít k otázce, zda je ono umění přirozeným či umělým projevem člověka. (v dotvoření k dotažení uměleckého díla do konkrétní podoby, do podoby artefaktu, v tom spočívá jeho umělost; zatímco touha tvořit, inspirovat se, hledat a ptát se to jsou zřejmě vrozené instinkty každého člověka) Lze souhlasit s tím, že umění vzniká z vnitřního přetlaku v člověku, ale také to, že umělec hledá pro svou myšlenku nejvhodnější formu vyjádření, v níž by mohla co nejlépe ona myšlenka rezonovat; tuto formu pak konstruuje uměle. Umění jako slovo v sobě skrývá neutajovanou umělost a odlišnost od přirozenosti. Pokud bychom chtěli sdělit v uměleckém díle nějakou myšlenku, pokusem o její sdělení už vytváříme něco jiného, nového. Chce nám umělec sám ze sebe něco sdělit, nebo tvoří, aby se něco procesem tvoření dozvěděl? Umění roste jako nová bytost z těla svého tvůrce. Aby se realizovalo umělecké dílo a posléze i životní úkon, je zapotřebí umělé platformy. Právě umělost je důsledkem každého životního konání, fiktivnost a realita v umění jsou na sobě přímo závislé. Z toho nám vyplývá a tedy význam umění v životě. Nejde o to, kolik a jak umělecké dílo z člověka vyrůstá, ale kolik a jak jeho zkušenost tvoří. Mělo by být pomůckou v životě, návodem jak žít, pomáhat člověku, aby byl. Umění tedy nevytváří člověk, aby něco věděl. Spíše naopak. Chalupecký mluví o možném dvojím přístupu. První pokládá umělecké dílo 2) CHALUPECKÝ, J.: Úděl umělce Duchampovské meditace, Torst Praha 1998\n5 za něco druhotného, mající příčinu v umělci, který vytváří jakýsi lyrický komentář života. Druhý zdůrazňuje cosi prvotního, důležitějšího než veškeré další události v životě. Jakkoli je ve svém nejprvnějším počátku umělecké dílo nejniternějším projevem bytí svého tvůrce, jeho vyhotovováním tvoří umělec především sám sebe: nabývá jím příležitost, aby byl. Člověk tedy není hotový a úplný sám od sebe, ale nastává svou objektivací, jíž je jakýkoli životní akt. Život není člověku dán, ale musí jím být teprve vytvářen. Dnes je již běžnou praxí v praktické psychologii, že člověk a jeho konfrontace se světem jsou nahlíženy skrze jeho umělecké projevy. Umění je prostředkem očisty a obnovy života a světa. Člověk jednoduše v něm z hotového udělaného světa přistupuje k dělání věcí a k dělání svého vlastního života. Společnost se racionálním způsobem života odcizila své podstatě člověka jako bytosti. Člověk je obklopen stroji, vědou a zformalizovanými mravokárnými poučkami, které sice nepozbyly svou platnost, zato účinnost. Je zaměřen na úspěch, kterého i když v této povrchní společnosti dosáhne, nebude šťastný. Smyslem umění je najít cestu smyslu své existence, poskytuje sebereflexi (nejpravdivější jsou díla podobenství); mělo by být neoddělitelnou součástí života a mělo by pomáhat utvářet lidské životy. Mělo by jít z galerií a muzeí za člověkem, ukázat se mu, ukázat svou platnost, potřebnost, smysl. Paradoxem často zůstává, že to potřebné a živé umění, které našlo svého člověka je opomíjeno, živoří na okraji, je zesměšňováno, neuznáno. Neukazuje přímé abstrakce ale objekty, jež můžeme poznat, rozeznat a laickým okem popsat. Možná to je úlitba a nakročení ke komerční líbivosti, neboť malování umělce také živí. Jeviště zpodobuje postavy a figurativní umění na jeho obrazech! Prospekty u Karpíška? Jsou obrazy konečné, nebo nás přenášejí do svých světů bez konce? Prostorem těchto obraz není intimita zátiší, ale nekonečný prostor mýtu. 2.1 Dílo dělá umělce Umělec je hrdina mezi Bohem a nicotou a odpírá oběma; nesmiřuje se s konstatováním absence významů. Umění je otvírání světů, kde nevládne čas ani prostor. Žít znamená věřit. Věří v neviditelné a zkoumá, jak toto neviditelné učiní viditelným? Ano? Pak je plní úděl malíře. Civilizace oblouzněná technikou, odsunula duchovní hodnoty stranou, obsah uměleckých děl se vyprázdnil a náboženství se zformovalo. Namísto přirozených reakcí má teď pravidla a zákony. K řešení situací nepoužívá cit, ale soustavy typizovaných jednání. Tvořit v civilizaci je tak snadné a nezávazné, zbavené odpovědnosti, dělané bez hříchu, bez vzdoru. Člověk dochází k názoru, že umění ve svém životě vlastně nepotřebuje. Tak se umění vyčleňuje mimo společnost do muzeí a na výstavy, kde má svou hrstku příznivců a kam se na něj dále chodí dívat ti, kteří chtějí být v duchu doby také moderní. Je-li znamením (každé) doby úspěch, nemůžeme hledat hodnotu života v soukromí, ale právě na veřejnosti. Umělci jde o uznání a o slávu. Stejně tak je i pro ostatní hlavním smyslem života společenský úspěch a nedosáhnou-li ho, dostaví se pocit životní prohry. Proč lidé chodí na výstavy? Chtějí se účastnit kulturního (společného) života? Doufají, že se tak pozvednou do sféry, která je v porovnání s jejich obyčejným životem vnímána jako společensky vyšší. Úctou ke kulturním hodnotám se tak lidé domnívají vykupovat z vlastního neradostného a prázdného života. 3) Podle Viktora Šklovského věc umělecká je věc vytvořená schválně proto, aby vyváděla z automatismu vnímání. 3) CHALUPECKÝ, J. Krásné umění. In Obhajoba umění, s. 24, 9-15\n6 Pro zbytek veřejnosti se stává líbivým doplňkem bytu, laciným přívěškem života. Čím více bude veršíčků a obrázků, tím lépe bude na světě, a až budou už jen samé veršíčky a obrázky, pak bude na světě krásně, můj bože Tak krásně. Tak krásně. ( ) A svět pojde na skrčeninu. 4) Což odkazuje ke konzumnímu umění a kýči, který zaplavuje naše životy ze všech stran. Podle Jindřicha Chalupeckého vědomí hotovosti, stav, kdy člověk uskuteční zplna svou skutečnost. Prázdnota a marnost v lidských životech je způsobena pocitem neuplatněné možnosti a povinnosti uskutečnit svou skutečnost. Člověk potřebuje nalézt cestu, jak svůj život žít doopravdy. Kdo mu pomůže, když společnost toho není v dnešní době schopna? Chalupecký právě věří, že tuto roli může zaujmout umění. Jistě je tomu tak i v případě Jana Karpíška. Umění má takovou moc, protože je jen samo sebou, jen aby bylo, bez důvodu a otázek proč a nač. Cíl zde splývá s příčinou. Tak umění dává člověku pociťovat jeho vlastní existenci. O uměleckém díle se musí vědět, jen tak nabývá svou reálnou platnost a stává se součástí života individua. Užíváno odděleně, je nemravným únikem z reality do fikce, je sněním, zapomněním, udržuje člověka v agitativním bezvědomí. 5) Stane-li se však součástí života lidí, dotkne-li se jich, pak jim může být pomůckou k jeho uskutečnění. Nelze jím ale nahradit přímo společnost, není spásným médiem, nýbrž odpradávna naprostou součástí. V nedávných časech ještě bylo umění a náboženství vyučováno a vydržováno, aby individuu pomáhalo překlenout rozpor mezi společenským a soukromým a přispívalo tak k řízení a naplňování povadlého soukromého života. Posléze začalo i tuto úlohu ztrácet a dnes jen řídce pro někoho má hlubší význam. Proč? Polevila životní vůle člověka, který nic víc od života nežádá a spokojí se s tím, jaký je. To pak je člověk dnešní, a to je umění dnešní: umělecký kýč odpovídá životnímu kýči, člověku, který se marně pokouší o život. 6) Výtvarníci, kterým často jde jen o vytvoření krásného umění, které nás potěší a na chvilku zabaví, se úmyslně vyhýbají velkému dobývání, experimentu hledajícího, kostru nového života, stavěnou z nezdolné potřeby života. Jan Karpíšek přistupuje k dílu vždy od začátku, snaží se realizovat svou myšlenku a hledá prostředky, jimiž co nejkonkrétněji vyjádří, co chtěl sdělit. Co činí umělce tak výjimečným? Žije přece ve stejné společnosti jako my, i on pociťuje její negativní vlivy i tlak doby. Disponuje sice velkým nadáním, ale o něm bychom se nemuseli dozvědět, pakliže by neměl dostatečnou vůli - projevit se. Geniální tvůrce se totiž nevzdává tak brzy existenční lhostejnosti. I přes velký úpadek společnosti se stále objevují výjimečné umělecké osobnosti. Jejich vůle obětovat svému uměleckému úkolu doslova vše, svědčí o tom, že jejich dílo má jiný než jen estetický význam. Lidé konzumní současné společnosti bojují s vnitřním pocitem vlastní neuskutečněnosti. Umělec, protože má umění, dokáže se dorozumět tam, kde ostatní nemohou. Přivádí k řeči to, čemu říkáme iracionálno, náhoda, nebo osud, onen zbytek, který uniká našemu rozumu a který přese vše vždy znovu se vyjevuje jako moc, která neodvolatelně rozhoduje o naší budoucnosti. 7) 4) CHALUPECKÝ,J. Generace. Život, , roč. XVII, s ) CHALUPECKÝ,J.: Pohádka nebo mýthus. Život, 1942, roč. XVIII, s. 68, ) tamtéž 7) CHALUPECKÝ,J.: Pohádka nebo mýthus. Život, 1942, roč. XVIII, s. 97\n7 Chybí dnes mladá generace, která by volala k pořádku? Pokud se zamyslíme nad tím, co taková generace znamená, zjistíme, že je to skupina lidí, podobně reagující na určité projevy ve společnosti. V uměleckém prostředí vznikaly reakce například na impresionismus, orfismus, kubismus. Na co ale reagovat nyní, je-li v moderním umění už vše vyzkoušeno a dovoleno? Můžeme s uměním jen tak skoncovat a spokojit se s tezí, že se vše bude v menších obměnách už pouze opakovat? Laciná a povrchní tvorba může sice potěšit divákovo oko, ale nic víc. Píle a vytrvalost systematicky zaplňovat plochu obrazu nám také mnoho nedá. Ale vytrvalost a vůle klást si otázky, překážky a jiná omezení ano. Pouhé náhody a nápady nelze pokládat za umění. Posláním umění je přivolávat vědomí. S jeho pomocí se člověk dorozumívá se svým osudem. Člověk bez umění nerozumí svému osudu, a ten se mu stává nesrozumitelným a nepochopitelným. Řekneli někdo, že umění nerozumí; jeho postoj souvisí s pocitem nebezpečnosti požadavků, jež na ně umění klade. Podvědomě tuší, kdyby si jej trochu více připustil k tělu, podhlodávalo by jeho malé vnitřní bezpečí. Vytvořil se totiž v tomto nevlídném světě alespoň skromný bod, ze kterého se orientuje, ale umění mu ho chce zničit! Vkrádá se do člověka, něco po něm chce, dráždí ho a probouzí jej k vědomí! Aniž to svým rozumem zpozoruje, divák se stává před obrazem jiným, a opakuje-li se důsledněji tato zkušenost, její stopy se vrší v trvalé proměňování. 8) Často ale umělec přisuzuje svému umění magickou moc, kterou umění nemá. Hrubý odpor lidí vůči umění není nic jiného než strach z obrazu, jenž se jim hrozí zjevit jako jejich vlastní zobrazení, strach z jejich nebezpečného světla, ohlašujícího katastrofu jejich ubohé jistoty. 9) Každé umění má být jiné od zbytku světa, dráždící a provokující, vedoucí k zamyšlení. Nepřeceňujeme jej? Má opravdu i v dnešní době svou účinnost? Může člověkem pohnout a někam ho směrovat? Nebo není-li umění na dnešního člověka slabé a málo již účinné? Je snad potřeba nového uměleckého druhu? Nebo stačí jen pozměnit umělecké zaměření a témata, jimiž se umělci zaobírají? Proč umělec tvoří, z nutnosti nebo z vůle? Povinnost tvořit, v sobě ukrývá nikoli podmíněné chování, mající za cíl uchovat sebe a rod, ale zvláštní způsob povinnosti náboženské a rituální. V hluboké minulosti národů byly i náboženské praktiky spjaty s uměním, pomáhalo člověku žít uvnitř společnosti jeho soukromý život. Morálka stanovovala zákazy, náboženství a umění dávalo rozhřešení touhám zakázaným. 10) Společnost ztratila vědomí o svém významu monumentální koncepce člověka, domnívá se, že její význam je ve společném hospodaření. Dnes nestavíme velké chrámy, které by neměly praktický smysl a využití, jen by demonstrovaly monumentální pojetí člověka, dovolávající se božských hodnot. Jan Karpíšek není z umělců, který by chtěl dokazovat nadlidský um, přesahující chápání. Jeho velká myšlenka spočívá v návratu do zahrad, původního Edenu, odkud byli lidé vyhnáni, snaží se v duchu osobního příkladu ukázat jednu z možností životního stylu. Soukromého hospodaření, které je vlastní a tedy srozumitelné naší společnosti, spojuje ho ale s nalézáním štěstí v kruhu své rodiny, s nalezení cíle, ve spokojenosti, na rozdíl od uspěchaného a bezcílného běhu životem, jaký je zaběhlou praxí. Lze usvědčit z biedermeierovského myšlení, ale není snad biedermeier jedinou relativně možnou variantou pro vyřešení spokojeností lidí na světě? Dnešní nový přístup k realitě se odvrací od smyslové podoby světa. Proto hlavním významem 8) CHALUPECKÝ, J.: Úděl umělce Duchampovské meditace, Torst Praha ) tamtéž 10) tamtéž\n8 abstrakce je vrátit svět jeho podstatnější skutečnosti. A děje se tak i nyní, kdy se v novém světě rodí nové umění, které člověku připadá zvláštní a nezvyklé, stejně jako nový svět je zvláštní a nezvyklý. Vzniká umění, jehož námětem a cílem je současnost i za cenu toho, že už nepřipomíná nic, co se nazývá uměním. Proč nic nepřipomíná? Protože k tomu, aby bylo schopno vyvarovat se s novou společností, musí jít za veškerou dovednost, znalost a umělost a tam začít znovu od začátku. Takové umění má pak člověk tendenci odsoudit, protože na něj nemůže uplatnit známá estetická měřítka. Slýcháme-li výrok: Takovou mazanici bych zvládnul taky!; abstraktní obraz je nesrozumitelný proto, aby přivedl člověka a diváka k novému pochopení konkrétnosti světa. Zásadní stanoviskem pro všechna umělecká díla jsou nápady a témata. Samotné dobře namalované dílo, obraz smyslem nenaplní. Pro současnou společnost je typické, že se na ni umělci obrací s velkým množstvím témat. Mnoho umělců koná své umění v rámci svých možností, dělají dobře své poslání. Dělají to, co na nich svět žádá, obracejí své dílo ke světu; pravému umělci však více záleží především na světě. Jindřich Chalupecký to dokládá na příkladu Marcela Duchampa a jeho ready-mades. Pro Duchampa se uměním stávají i artefakty všedního života, umístěné na jiné nepatřičné místo! Vytržením z kontextu těchto dennodenních předmětů a zbavení jich jejich praktické funkce, se snaží přinést nové vidění světa, určitou anti-informaci, překážku v nahlížení na prostor, jistou závadnost, narušenost, nepatřičnost. I tak málo stačí pro tvoření uměleckého díla: přenést předmět do jiného nezvyklého prostoru. Dalo by se říci, že nové umění si vytváří svůj vlastní prostor především v hlavách lidí. To je nutný transcendentální přesah, který by mělo umělecké dílo současnosti již mít. Můžeme si všimnout, jak v současné době mizí i funkce umění, zdobit konkrétní prostor; vystavovat díla v galeriích, kam chodí hledat něco nového čím dále méně lidí; úkolem obrazu není již vyplnit prázdné místo na stěně, ani samotné sběratelství, se svou touhou vlastnit ony hodnoty a mít je doma na očích a po ruce i když i tyto funkce nadále plní. Úkolem současného umělce je vidět něco nového, jiného, nevšedního v obyčejných věcech, v každodennosti, v předmětech používání. Transcendentnost se dá vysvětlit jako to, co přesahuje smyslové i rozumové chápání člověka. Současné umění mluví k člověku řečí dnešního světa. Už nestaví proti nekrásné skutečnosti neskutečnou krásu, ale přehodnocuje prvky zdejšího světa v estetické jevy tak, že se tento svět skrze ně sám na nás obrací znovu s neznámou důtklivostí. Nové umění by mělo být nepraktické, jeho jedinou praktickou funkcí snad má být přehodnocování navyklých postojů a názorů v tomto světě, nové pohledy a nazírání na život a svět, objevování jiných pohledů na známou skutečnost. Má svou nepraktičností poněkud paradoxně vyzývat k nové praxi v životě, kritika civilizace a svazování člověka určitými postupy a stereotypy, být návratem k metafyzice. 2.2 Malíř performerem Pravé umění je vždy konkrétní a individuální, je v něm proces zrodu a tvoření, kus poznání, utrpení a posun. Malíř se stává při své práci prvním divákem svého obrazu, básník svým prvním čtenářem. Básník se ale nenechá strhnout slovy! Přesně ví, co chce zaznamenat, nenechá se strhnout, ale slova mu tím víc slouží, čím lépe a obratně jimi umí vládnout! Umělec se postupem své práce stále více dává vést tím, co se před ním zjevuje v jeho díle; obrací se k němu, svěřuje se jeho vedení, protože od tohoto díla očekává něco důležitého, co by bez něho neměl. Co je médiem v jeho tvorbě? On sám - kontemplativní umělec východoasijského střihu. Myšlenka díla i způsob, jímž se pokoušel ji postihnout, byly bez příkladu. Nemohl být si ani jist, zda to, čeho se odvažuje, patří vůbec ještě do umění, ani kam jinam by to mohlo patřit. Přeje a přál být si vždy umělcem, ale přitom jako by mu záleželo pořád na něčem jiném než na tom, co může obsáhnout umění. Jsou i modernisti, kteří se\n9 proslavili svým procesem tvorby, nikoli dílem samotným, uzavřeným a hotovým má něco takového životního rozdělané i Karpíšek? Pracuje stále na něčem formou zdokonalování, zlepšování, k mírnému posunutí ale bez záruky další spokojenosti a uzavřenosti díla bude v něm pořád pokračovat, protože to dílo ho dráždí a provokuje k dalším úpravám, nemusí ho dokončit, ale chce ho pochopit existuje něco takového? Dílo je průkaz uměleckosti každého umělce jím poukazuje svou legitimitu, zaštiťuje se. Tvorba je významná sama o sobě, jde v ní o kontinuální proces vynalézání, osahávání a pohrávání si s významy. Jsou důležitější významy, které nese? Nebo sama významnost umění? Může najít jednu svou cestu v tom všem, po které se svobodně vydá nebo si může zvolit všecky cesty a najít všechny významy. Umělecké dílo je artefakt, který jediný přetrvá, dosvědčí nám, že jsme se v určitou dobu, do určité hloubky něčím konkrétním zabývali, dosvědčuje nám, že už tehdy jsme chtěli být umělci a samo dokládá - i jakými. Alegorie je abstraktní pojem znázorněný něčím konkrétním. Symbol je zvláštní prezentací konkrétního. To je pravá symbolika, kde zvláštní představuje obecné, nikoli jako sen a stín, nýbrž jako zjevení nezbadatelného v živoucím okamžiku (Goethe). Romantikové se dlouho zamýšleli nad povahou a cenou symbolu. Symbol je nekonečnem v konečné podobě. Karpíškova tvorba je nejen plna metafor ale i symbolů. Uvažoval jsem, zda by se nedaly Karpíškovy zahradní aktivity pokládat za happeningy svého druhu. Ono slovo happening odkazuje k anglickému slovesu to happen státi se, přihodit se, základ lze vysledovat i ve slově šťastný happy. Což souvisí i s funkcí vysmát se. Umění se uzavírá ve své vlastní kategorii, nepodílí se na konstituci současné civilizace. Umělec nabývá dojmu, že ho současná společnost již nepotřebuje. Má-li dělat něco užitečného, musí odvrhnout dosavadní způsob užívání umění, rozbít kategorie a formy, dát svému dílu nový tvar. To se Janu Karpíškovi povedlo ve formě vysychavých kaluží barev. Nevím, jak je realizoval, za to vím, že tato forma není příliš typická pro mnoho umělců, rozhodně ne mnoho rozšířená. Existuje videozáznam na internetových portálech, kde Jan Karpíšek se účastní uměleckých setkání, jakýchsi happeningů. Zde se například maluje na starý koberec, výsledný obrazec se pak přeloží a obtiskne vytvoří tak zrcadlově symetrický znak. Vznešené je něco, co přesahuje míry rozumu. vznešené předměty mají rozsáhlé rozměry, krásné je poměrně malé; krása má být jemná a úpravná, vznešené má být drsné a nedbalé. Jsou to ovšem ideje velmi rozdílné, jedna vytvářená bolestí, druhá příjemností zděšení je nejvyšším stupněm vznešeného, nižšími jeho působeními je obdiv a zbožná úcta. Píše ve své knize Filozofické zkomání o původu našich idejí vznešeného a krásného roku 1757 Edmund Burke, který ovlivnil tím i Kantovu Kritiku soudnosti. V romantismu vzniká vědomí o potřebě nového generačního umění, kterému budou současníci rozumět, čas starého umění a náš čas nespojuje žádná živá tradice, umění musíme znovu vytvořit řekl Schelling, teoretik romantiků. Hledejme tu rozpory, které provázejí začátky mladého malíře a zakládají velký talent! Pro romantiky bylo umění způsobem symbolického chápání světa. Na rozdílu symbolického vědomí a pojmového rozumění se snad dá nejzřetelněji ukázat na specifičnost umění či alespoň na specifičnost moderního umění v moderním světě. Od dob Descartesa se moderní věda, moderní technika a moderní svět ukazuje prostřednictvím jasných a distinktivních idejí. Svět symbolu je světem mýtu. Pro moderního člověka mytický svět neexistuje. Vyprávěním, fiktivní příhodou se stává mýtus teprve dodatečně a vlastně až tehdy, kdy už ztratil původní smysl a cenu. Co vlastně mýtus původně je či byl,\n10 dá se těžko vysvětlit. Karl Kerényi ve své knize o antickém náboženství říká, že mýtus je jako hudba a dá se jako hudba stejně málo popsat. Je výrazem symbolického významu světa, obrazem jeho důvěrné přítomnosti, ještě více než v symbolickém poznávání je svět mýtu s námi a my s ním; vypráví o světě a o nás zároveň; nabádá nás a učí, jak v tomto světě a s tímto světem žít. Nečiní to pomocí pojmů a nedá se tedy formulovat do mravních příkazů. Sám člověka nese životem jako hudba. Náboženství však mnohdy začíná z malomyslnosti. Především strach udělá bohy je staré vysvětlení náboženství. Strach opuštěnosti člověka ve světě, metafyzická úzkost. To charakterizuje hlavně křesťanství. Teologové mluví o tajemství, které nás oslňuje a dává nám radost z nepoznatelnosti, zahalenosti, skrytosti a nemožnosti objevu a manipulace. Náboženství není jen z hrůzy a radosti, ale z obojího!! Technika nás rozhodně zatopí. Individuální rychle mizí. Za chvíli nebudem než očíslovaní mravenci. Říká Marcel Duchamp roku 1966 Doře Ashronové. Umělci jsou jediní, kdo mají naději zůstat občany světa, aby vytvořili svět dobrý pro život. Nemají závazků a mohou být svobodni. Dalo by se říci, že umělec už není umělcem, je jakýmsi misionářem. 11 ) V podobě setkání umělců a jejich nápadů vznikají dílny, kde se skutečně tvoří i Karpíšek se jich účastní. Umění je rozumu nepřátelské? Moderní umění je dokonce nebezpečné, transcendentní není iracionální. Obecně se také často v malířském cechu traduje, že malíř nemá vykládat své dílo: říkat, co to je, co vytvořil; jak se to má vnímat. To záleží totiž na schopnostech každého diváka. Interpret uměleckého díla nemůže však více, než k uměleckému dílu uvést, pak musí diváka opustit; nechat ho s dílem samotného. Susan Sontagová píše v eseji Proti interpretaci, že dnešní interpretace uměleckých děl jsou namnoze pomstou intelektu na umění. Místo vykládání potřebujeme umění milovat. V umění je zajisté nějaké poznání, nějaká moudrost; jestli filozofie je, jak čteme u Platona, milováním moudrosti, patří tedy přemýšlení o umění spíše filozofii než vědě. 12) Můžeme říct, že Karpíškovo dílo je pro nás srozumitelné? Není na něm na jednu stranu nic, co by se nedalo pochopit. Navíc, myslím, že on sám chce být srozumitelným. Jeho malířský jazyk není triviální, ale je, až na pár výjimek, srozumitelný. Obrazy mají téma, nesou v sobě znak konkrétního, které lehce poznáme. Neobsahují pouhou imanenci, ale i transcendentno; přenášejí nás k úvahám nad určitou problematikou. Najdeme i výtvarné práce, které v sobě nesou něco, co bych nazval výtvarným příběhem, který odvíjí svůj děj před očima a odhaluje různé aspekty daného tématu. Co však zůstává stejné, co se ani vývojem nemění v tvorbě Jana Karpíška, nejsou proměny výtvarných způsobů a stylů, ale hlavně jeho neustálé tázání se svých obrazů, hledání, zkoumání předmětů, otázky po smyslu existence ať člověka, rostlin, druhu hmyzu, existence barev a jejich pravýznam, smysl tvorby vůbec i smysl malování a důležitosti obrazů pro lidskou kulturu. Umělec se snaží o metody, které by mu otevřely skutečnost ve vší její nepředvídatelnosti. Vytváří umělý návod, konstrukci, jejímž jediným smyslem je vyloučit možnost jakéhokoli záměru. Náhoda zde hraje systematickou roli. Zmizením příčinné souvislosti následuje stav, který není předurčen, nastupuje nezávisle. Vznikne situace bezdůvodná i bezúčelná. Během procesu těchto experimentů může nastat cokoliv, co nelze předvídat natož očekávat! Každé nastání je původní, vzniká samo ze sebe a jeho platnost spočívá plně jen v tom, že právě existuje. Člověk přestává se vměšovat do věcí 11) CHALUPECKÝ, J.: Úděl umělce Duchampovské meditace, Torst Praha ) tamtéž s.151\n11 svou vůlí, imanentně tvořit záměr z určitého konceptu, ale objevuje nový svět, hraje si, stává se dítětem a sleduje reakce toho, co to udělá. Umění je tedy bezúčelnou hrou. 13) Obyčejné setkání na zahradě se může stát happeningem, neboť princip happeningu ve stručnosti znamená ozvláštnění situace. Je procesem tvorby i akčním uměním, integruje do společnosti. Prostřednictvím webových stránek a mediální komunikace se událost šíří a dozvídáme se o ní, že proběhla. Dá se tedy říci, že celý život a cokoli v něm se může stát estetickým faktem. Happening umí využít i nudy 14) jako estetického faktoru, ale akcentuje ji, upozorní na ní, musí být viděna. I takové banální malování na zahradě, celkem běžná činnost, může být uměleckým happeningem, nehledě k tomu, že malování vytváří další umělecké dílo uvnitř procesu události. Tvořit se dá na různých místech, samotné ozvláštnění 15) není jen pouhým vytržením jednotlivého ze souvislosti, ale nahlížení světa skrz určitý nový rámec, přidělené jiné kategorie a míry. Prostřednictvím akčního umění (happeningů) svět překračuje tyto hranice a fascinuje nás svou nesmírností. V případě Karpíška umění nechybí, neboť on sám je jeho nositelem, středobodem, který ordinérní předměty, věci kolem sebe přetváří v určitém čase a prostoru v uměleckou hodnotu, na kterou upozorní příznačným názvem, tématem či akcentem. Nejedná se jen o obrazy, ale také o kreativní přístup, přemýšlení a samotný akt uměleckých výstav a své prezentace. Uspořádání výstavy Oheníhit 16) v Galerii U Mloka při P-Centru, má další neznámý a neplánovaný kontext. P- Centrum slouží k prevenci, léčbě a integraci osob ohrožených drogovou závislostí. Jan Karpíšek popisuje svou zkušenost s drogami a závislostí, v bouřlivém mladém období, kdy se formovaly základy jeho osobnosti a rysy osobitosti: V roce 2001 jsem se dostal za spolupůsobení přírodních halucinogenů a intenzivní meditační praxe do stavu neslučitelného se společenskými konvencemi, které e příčilo běžnému vnímání reality. Významným projevem mé tehdejší poruchy bylo rozdávání majetku a peněz a měla výrazný náboženský, spirituální rozměr. Prožíval jsem něco jako přítomnost Boží v každém projevu skutečnosti, v každém jevu i myšlence. Extáze se ovšem neprojevovala nějakým tichým spočíváním v sobě, ale ztrátou kontroly a uvědomování si hranice mezi magickým snem a skutečností. Domnívám se, že odborná lékařská zařízení, kterými jsem prošel, si s psychospirituální krizí (extází) jednoduše neví rady, lépe řečeno jakoby neexistovala jiná potřeba společnosti, než rychle a účinně vrátit vykolejeného poplatníka daně a konzumenta zpět do normálně fungující společnosti. Není třeba se ptát, není třeba mluvit, není třeba něco hlubinně řešit a poznat, stačí prášky a injekce. ( ) Jsem nicméně rád, že mám podobné experimenty za sebou a prožívám své jáství v zázraku reality plně a již ne jako blázen. Přemýšlím nad souvislostí bouřlivých zážitků a současným ztišeným přivrácením k zemi, zemitosti a podzemí. 17) V těchto upřímných a pravdivých vyznáních Jana Karpíška pozoruji snad i základ vztahu k půdě, zemi a zahradě a poutání k materiálnímu podhoubí. 13) CHALUPECKÝ,J. Umění 1967, In: Cestou necestou. 14) Příklad například Spánek Andyho Warhola. Kamera zde sleduje šest hodin spícího člověka. Nebo film Empire, který trvá devět hodin, zaměřuje Empire State Building v New Yorku. 15) *CHALUPECKÝ,J. Happening a spol. In: Cestou necestou. *) Chalupecký byl výtvarný kritik a teoretik. Stýkal se s významnými malíři a básníky tehdejší doby, stál u zrodu Skupiny 42, jíž byl i teoretikem, organizoval výstavy u nás i v zahraničí, pět let vedl Špálovu galerii. Byl art-writer, který celý život se zabýval významem a smyslem umění a jeho přesahu. 16) Název výstavy Oheníhit pochází z kryptogramu z mobilního telefonu, který se náhle Janu Karpíškovi zjevil pro slovo mignight. 17) KARPÍŠEK,J.: Oheníhit Freegan art of time paintings?, Galerie U Mloka při P-Centru, Olomouc,\n12 Přál bych si dnes, abych byl býval tenkrát převezen na pracoviště podobné P-Centru v Olomouci a ne uzavřen několik měsíců v psychiatrickém vězení utlumen silnou medikací. 18) dodává po svých zkušenostech vyzrálý umělec. Na této výstavě ukazoval svá velká plátna z výtvarných performancí z Klenové. Ilustrace do knih Václava Cílka o podzemních řekách pro mrtvé čtenáře. Deštěm zatápěná vysychavá kaluž s přírodními pigmentovanými barvami z Rudice. A u vchodu do podzemí sklepa, nitra galerie, hlídá Paní Svita, mírná chladná řek z lesů s rozevlátými kudrlinkami vlasů, malovaná červeným jílem rovněž z Rudice. Stojí na louce mezi rozkročenými stopami ležícího muže. Ty stopy patří mně a otiskly se v lednu v Blansku. Nemůžu na to zapomenout, bylo to skvělé, bydlet v obrovské městské galerii, když za okny byl zasněžený zámecký park a velké mrazy. Soustředit se jen na své malířské poslání, v klauzuře nového místa, a později poznávat nové lidi a starý klid Vnikl tam i kostelík, vlastně Střecha z pole, což jsem si uvědomil kdesi na vsi, že místní postavili svatý stánek přiblížení se k nejvyššímu místu z materiálu, pocházejícího z pod jejich nohou, kde pěstují své obilí. 19) Z celé výstavy je patrný pocit uzemnění, klesání, skleslosti, podvržení, sklepní nálada. Obří plátna času spojena se zaměřením na zemitost výstavy a sklepních prostorů, v níž se to akce odehrává, dává opět nové asociace pro vnímání. Výstava není pouhou přehlídkou tvorby, je organizovaným a promyšleným happeningem, tedy událostí, ve které záleží i na způsobu vnímání a pochopení propojených kontextů. O nutnosti a naléhavosti této potřeby dělat činnost, kterou mu dává jeho umělecká profese, hovořil již ve své rané studijní slohové práci na Fakultě výtvarných umění: Potřebuji tuhle vůni, je to vzduch, bez kterého se nedá žít, je to přirozenost mého bytí v tomhle vesmíru a vím, že malováním se zvedá čerstvý vítr, který tento kyslík přináší. 20) Jak se nechává jeho mysl unášet do čím dál volnějších asociací svých plánů, řetězení myšlenek. Ještě před založením své zahrady v Soběšicích, píše v srpnu 2006, o tomto svém záměru. A tak si třeba plánuju permakulturní zahradu, pozemek dostatečně velký a na dostatečně pěkném místě, který si jako úspěšný malíř koupím zadejme tomu dvacetosm velkých pláten o duchovní cestě a pošetilostech světa, tam si postavím malý domek z přírodních materiálů, z nepálené hlíny a presované slámy, ale konstrukce bude trámová, modřínové dřevo z nedalekého lesíka za potůčkem, jo nosná konstrukce trámová, samozřejmě kořenová čistička, napojení na IS už z dnešními poznatky starých technologií není potřeba, atelier tam bude dost velký a světlý, hlavně pak kolem se rozkládající nádherná trvale udržitelná a bezúdržbová zahrada, která zajistí samostatnost, někteří odborníci říkají, že stačí hektar, já budu hektar a půl, ještě kousek na symposia a přírodní rituály, oslavy a meditace, nebo radši dva, tři hektary, nakonec to koupím celý a nebudou jezdit auta a lidi se nebudou hádat, ale jen se svobodně potulovat projevem, který pomalu plyne k tepelné smrti, nebo snad ne? 21) Nechává se unášet automatickým psaním, dává svobodu a volnost svým myšlenkám bez všech dbalostí pravidel a řádu. Ovšem i v této jeho fantazii nalezneme Kromě toho, že je Karpíšek malířem, tak je také člověkem. Tím byl ještě předtím, než začal malovat, studovat malbu. Karpíšek člověk předznamenává pozdějšího Karpíška malíře a performera. 18) KARPÍŠEK,J.: Oheníhit Freegan art of time paintings?, Galerie U Mloka při P-Centru, Olomouc, ) tamtéž 20) KARPÍŠEK, J.: Slohová práce do oborového atelieru na téma Co bych si přál v malbě, Brno ) KARPÍŠEK,J.: K problematice prezentace výtvarného umělce z hlediska vlastní zkušenosti, Brno Lesná,\n13 3. Jardin Art Performance permakulturní zahradničení jako druh performance. Jan Karpíšek popisuje, jak získal svou současnou zahradu, jak se uspokojila jeho dloutrvající potřeba mít i svůj prostor, svůj kus země. Už mnoho let nedžapuji zaníceně mahámantru ani nevyhledávám změnu vědomí pomocí lysohlávek kopinatých, za to jsem se rozhodl realizovat nutkavou touhu přesunout konečně stromky, krčící se léta na balkoně paneláku, do volné půdy, na které bych si mohl také pěstovat vlastní bio zeleninu a ovoce a stvořit si svůj prostor pro styk s původními silami Země. V létě 2007 jsem koupil 902 čtverečních metrů země v Soběšicích, části Brna ležící na sever od sídliště Lesná, kam jsem se přistěhoval z CHKO Třeboňsko. Na internetu jsem dlouho hledal něco, co by bylo poblíž a nestálo milion. Jednu možnost jsem odmítnul a druhý pozemek, který jsem navštívil, už byl ten pravý. Zahradu dostalo v restituci, resp. V dědickém řízení po restituentovi sedm spolumajitelů, takže to bylo úplně jako v pohádce (nemyslím zrovna Sedmero krkavců). Na pozemku protéká Soběšický potok a v okolí je kromě zahrad s chatami a ohrad s koňmi především les. První návštěva byla jen krátká a mně se líbilo, že zde je mnoho vzrostlých stromů a keřů, které bohatě plodí několik let bez jakékoliv údržby, prostor byl celý zarostlý přes metr vysokými plevely a jeho pány byli hlavně ptáci a mravenci. 22) O původu potřeby zahradničit a vlastně i vztahu k zahradničení se nám také zmiňuje: Moje babička měla nevelkou zahradu v zahrádkářské kolonii v Třešti asi od poloviny sedmdesátých let, takže jsem již od začátku svého radostného života měl možnost získat pěkný vztah ke kytičkám a rostlinkám a sáhnout si na syrovou hlínu, přímo poznat různé drobné živočichy a přirozené plynutí času v přírodě. Se vztahem k přírodě souvisí i rodinná houbařská tradice, prababička, děda i táta les vroucně milovali a na huby mě brávali snad dřív, než jsem začal chodit. Když jsem v lese sám, mám dobrý pocit, cítím, že jsou poblíž. Zásadním způsobem mě také ovlivnila chalupa druhé babičky a dědy, v malé vísce Zlíčko u Hronova, v překrásném Jiráskově kraji, kam jsem jezdil na romantické letní prázdniny. Díky náhodám, které mě jako dítě přivedly k zájmu o východní spiritualitu a bojové umění jsem se také asi od dvanácti let staral o několik stromů v miskách a jakkoliv jsem na tvarování a omezování dřevin v průběhu času změnil názor, japonské zahrady a bonsaje mě stále silně fascinují. Později se přidaly další mocné vlivy, tendence a pozoruhodné jevy, které formovaly můj vztah k přírodě a zemědělství, budu jen stručně jmenovat: byt mých rodičů plný máminých pokojových květin, statek v Dlouhé Brtnici, patřící babiččině rodu. 23) Zdá se nutné uvést především, odkud pramení a kde klíčí jeho začátky, neboť to výrazným způsobem ovlivňuje pozdější zacházení s půdou, přístupy k zahradě a v tomto případě i k přírodě. Jedna z důležitých a nezanedbatelných složek umění Jana Karpíška je právě dokumentace. Bez ní bychom nemohli vidět samotný proces tvorby, fázi vzniku, ale při nejlepším jen výsledný artefakt. Toto samozřejmě náš Jan Karpíšek ví, uvědomuje si to, zachází s tím podle svých představ a snaží se nám podle svého uvážení, zážitek - nebo alespoň informaci o průběhu tvorby, zprostředkovat. Každý vznikající artefakt má svůj vlastní příběh, který se píše od jeho začátku; je jeho historií, podmínkou zrodu. Ten příběh nás diváky zajímá, zvyšuje přitažlivost artefaktu, poučuje o vynalézavosti umělce, o tom, jak to dělá, jak je podnikavý, vynalézavý a pracovitý; o tom, jakou roli v časových a instrumentálních hodnotách svého vlastního života, hodlá svému koníčku či povolání zasvětit. Dozvídáme se z této dokumentace, jak mnoho si váží své práce; kolik proň umění znamená a co chce 22) In: <www.jankarpisek.cz/art-icles/biozahrada-brno-2008.html> 23) tamtéž\n14 pro samotné tvoření a následné vytváření ze sebe obětovat. Novější události vystavuje také na facebook a sociální sítě, lze i tohle považovat za virtuální happening svého druhu? Nekonáme i my ostatní, co se prezentujeme na internetu také určité sebepředstavování a sebestylizaci? Mít své vlastní stránky se zaměřením na vlastní tvorbu, která je především vizuálního charakteru, je trochu něco jiného. Tvorba je zde přehledně dokumentována a okomentována. O webové stránky se Karpíšek vzorně stará, opravuje, inovuje. Půjdeme-li dál, připomenou nám funkční nástroj prezentace, vyvěšení informací tak slouží jako plakát, který sám o sobě je médiem. Co Karpíška odlišuje od ostatních malířů své kategorie, spočívá ve způsobu své prezentace, dovedném využití mediálních nástrojů. Malířský génius Henri Matisse nemá hlavní úběžník ve svých obrazech. Jeho malba člověka obklopuje a ten se stává její součástí, obraz nemá počátek a konec, ztrácí se v nekonečnu. Ona bezperspektivnost ukazuje, že hlavním bodem a středem jsme my sami, co se na obraz díváme a rozhodli jsme se stát na chvilku jeho divákem. Zadíváme-li se na některé Karpíškovy obrazy, odhalíme tajemství chybějícího hlavního úběžníku. Totéž lze aplikovat i na jeho dílo v biozahradě není tam žádný úběžník, podle kterého svou kreativitu řídí, ale on sám je ústředním bodem, ze kterého vše plyne. V současné době však mluvíme o události, která již proběhla. Představování kontinuálního vývoje, agrikulturního modelu se zaměřením na ekologii, mělo uzavřený časový rámec (od do). V sekci biozahrady je již nezveřejňuji, přišlo mi to nafouknuté a samoúčelné. Letos jsem na zahradě v Soběšicích postavil s bratrancem chatu. ( ) Propojení tvorby a života s permakulturou a včelařstvím je naopak užší a těsnější 24) Proto nelze už nyní mluvit o jeho environmentálních zahradních performancích v současné době, neboť tento druh uměleckého vyjádření mu přerostl v něco velmi osobního a soukromého, navíc vezmeme-li v úvahu i fakt, že přestal své další kroky veřejně prezentovat. Období pocitu nutnosti sdělovat prožíval v době pořízení zahrady, medializování jeho počinů Českou televizí a také období zvýšeného dokumentování svých počinů. Dílo trvá jen potud, pokud trvá jeho nehnotný význam, tedy pokud tu bude někdo, kdo bude tento význam chápat, chtít a potřebovat. jsou to diváci, kdo dělá obrazy říkal Marcel Duchamp, kterého cituje J. Chalupecký. 25) Karpíšek dělal ve své době něco, jež si dokázalo získat své diváky. Bylo to ojedinělé, zvláštní a poutalo pozornost. Každého diváka, který třeba ani nechce být divákem, dráždí nějaké vábné ono, co nemůže poznat racionálním výkladem, na co nelze aplikovat nějaký vzorec. Umělcovo soukromí je součást jeho tajemství. Karpíšek poznal, že si na své zahradě vytvořil něco víc, než jen obraz sebe. Zahrada mu přerostla z nástroje sebevyjádření do existenční potřeby pro život. Pokud bychom dále viděli v jeho někdejších zahradních aktivitách permanentní umělecké dílo, pak ho lze opět srovnat s Marcelem Duchampem. Duchampova duchovní závěť mladým umělcům: sestupte do neznámosti, aby nikdo nevěděl, co děláte! 26) 24) osobní korespondence em s JK, ) CHALUPECKÝ, J.: Úděl umělce Duchampovské meditace, Torst Praha ) DUCHAMP, M.: L oeuvre de Marcel Duchamp, Museé National\n15 Ten odmítl sociální statut umělce, zůstával chudý a o uplatnění a uznání přestal dbát a bránil se mu, stejně jako akademickým poctám. Tvrdí, že umělec v našem věku musí jít do podzemí, do ilegality, do neznámosti. Chce-li se obhájit, nemůže než se dovolávat té své neshody s dnešní společnosti. V tom jediném může spočívat význam jeho práce. Na druhou stranu nemůžeme si myslet, že by Karpíšek do budoucna chtěl jít do neznámosti, nebo do uměleckého utajení nesrozumitelných šifer nebo celkově do ilegálního tvoření. V první zkušenosti je svět pro člověka živou přítomností. Není tu vlastně ještě subjekt a objekt, jsou tu dva subjekty či přesněji řečeno dvě subjektivity a ne proti sobě, nýbrž pospolu. Objekt má vždy hranic; jeden objekt vůči druhému a soubor vší objektivity vůči subjektu: to je, co je činí objekty a objektivitou. Subjekt je naproti tomu vždy bez hranic; rozprostírá se, aniž se dá říci až kam, jako je lokalizován, aniž se dá určit nějaké jeho centrum. Ve styku dvou subjektivit, ať jsou to dva lidé nebo člověka jeho živý vesmír, rozhoduje právě tato necentrovanou a bezhraničnost. Nemajíce hranic, nemohou se dotýkat navzájem ani svými okraji; a nemajíce středu, stýkají se v celé své intenzitě, celou svou plností. Náboženství začíná tam, kde člověk objeví za tím vším zjevováním živého vesmíru souvislost a vyvodí si z ní existenci setrvalého duchovního působitele. Čím je náboženství mocnější tím je strnulejší a méně schopno uchovávat formy zbožného chování. Z náboženství víry, naděje a lásky se měnilo na náboženství krutosti, násilí a zoufalství. Karpíškovo zahradní umění nemá a nebude mít konce. Jak se jednou pro ně rozhodl a byl jím lapen, nepřestane s neustálým dotvářením svého zahradního díla. Na jeho zahradě bude pokaždé něco k vylepšení, změnění a lepšímu fungování onoho přírodního mechanismu. Na jedné straně sice příroda pracuje za něj, mnohé si za pomoci přirozených cyklů obdělá sama, avšak v některých situacích není plně s vůlí člověkovy vize. Zde musí opět zasáhnout člověk-umělec a pomoci těmto mechanismům tam, kde by měly být, aby nedošlo k záhubě jednoho druhu a přemnožení toho druhého. To je asi nejdůležitější moment, nevyváženost, zplanění rostlin, disharmonie, chaos, ztráta kontroly nad svou oblastí, kdy ruka umělcova v pravý čas zasáhne do díla. Karpíškova zahrada jako artefakt nemá konce, je to trvalá práce, úsilí, umělecké dílo, které není nikdy ukončeno. Trvalý zápas za hotovost a dokončenost nikdy neskončí; jakmile dodělá jednu část, živé mechanismy přírody zapůsobí občas negativní snahou a hrozí zaplavení celé zahrady jedním druhem. Je jedním z tajemství přírody, proč z nejlepšího travního semínka roste nejbujnější a nejježatější bejlí; snad by se mělo zasívat semínko plevele, aby z něho vypučel pěkný trávník. 27) Karpíšek je svého druhu správcem svého území, který nesmí postrádat nadhled nad každým kouskem tvůrčího prostoru ať se jedná o malířské plátno nebo půdu k obdělávání. On uznává nárok přírodnin na svobodný růst a život a jeho zásahy se omezují jen na nezbytně nutné kroky. Samotný fakt, že rostliny samy rostou, zelenají, kvetou a uzrávají, je jejich bytostný jev; usnadňuje zahradníkovi práci, nemusí růst za ně. Zahrada slouží k mnoha podobenstvím. Samotné budování zahrad má velmi prastarou tradici, městské zahrady, zámecké parky, sady, vinice, chmelnice, obory. Vezmeme-li v úvahu ještě i to, co všechno může být zahradou. Celý svět může být zahradou, přijmeme-li tuto tezi. Je v tom i kus hrdosti na svůj vlastní kousek země. 27) ČAPEK, K.: Zahradníkův rok, Borový, Praha 1947\n16 Jan Karpíšek se nechával volně inspirovat také japonskými prvky; má v oblibě japonské verše haiku, jeho poetické, krátké lyrické texty, podobné deníkovým záznamům, nad tím co na zahradě vidí, prožívá a dělá, se trochu nesměle dají přirovnat k těmto básnickým druhům. (více viz v příloze) Nemohl ve svém tvoření taktéž přejít učení a teorii Masanobu Fukuoky. 28) Mezi přiznané další inspirační zdroje patří ekologie, globální oteplování, původní venkov, ochrana původních druhů a chráněných živočichů, problematika odpadu, japonské zahrady, nauky přírodních národů, mytologie. Jeho promluvy a komentáře nad uplynulými činnostmi a plány do budoucna připomínají fejetonistické vyprávění Karla Čapka v knížce Zahradníkův rok. Karel Čapek píše rovněž svůj Zahradníkův rok jako vyznání se ze své lásky k přírodě, vášni ke kousku své země a svých květů a plodů. Kde však vzniká tato touha a vztah k zahradám? Jan Karpíšek v jednom z rozhovorů uvedl, že kouzlo zahrady poznal již ve svém dětství u babičky, pak několik let nemohl mít vlastní zahradu, žil v odloučení s tímto médiem, následně poznáváním přírody na různých malířských srazech a setkáních, které se konaly povětšinou také v přírodě nebo v blízkosti přírody. Dokud jsem byl malý, měl jsem k otecké zahradě poměr vzpurný, ba i škodolibý, protože jsem měl zakázáno šlapat po záhonech a trhat nezralé ovoce. Podobně Adam měl v Zahradě Ráje zapovězeno šlapat po rabátkách a trhat ovoce Stromu Poznání, protože nebylo ještě zralé; jenže stejně jako my děti si natrhal nezralého ovoce a následkem toho byl z ráje vyhnán; od té doby je a vždy bude ovoce Stromu Poznání nezralé. 29) V rokokové době byla vystavěna v areálu Versailles malá vesnička Hameau o dvanácti domech, kde královna Marie Antoinetta realizovala své představy o ideálním životě na venkově. Mlela zde svou mouku, pěstovala zeleninu, rybařila u jezírka. Šlo spíše o manýru znuděné šlechty než o umění v pravém slova smyslu; pěstovala se zde idea původnosti, čistoty, neposkvrněnosti. Královna milovala pastýřské idyly, které obdivovala v hrách předvedených na jevišti, sama toto viděné přenášela do skutečnosti a přehrávala znovu pro sebe v reálných kulisách této romantické uměle idylizované vísce. Její představy o pastýřské idyle neměly dlouhého trvání, za tři roky ji i její život přerušila velká revoluce (1789). Byl tohle jeden z posledních spektakulárních jevů francouzské královny 18.století, která rozverným a nákladným životem prošla bohatou škálu okázalých zábav, pompézních slavností, divadelních, hudebních podívaných, plesů i mileneckých dostaveníček. Možná právě proto, že měla bezpočtu možností, jak trávit čas, rozhodla se trávit ho drobnou fyzickou prací 28) Masanobu Fukuoka, japonský přírodní vědec, zemědělský filozof, propagující natural farming bez používání obvyklých suplementů, jež pomáhají přírodě zvýšit výkon. 29) ČAPEK, K.: Zahradníkův rok, Borový, Praha 1947 Každý pěstitel se dušuje, že má na své zahradě docela špatnou půdu, že nemrví, nezalévá ani na zimu nepřikrývá; patrně tím chce říci, že jeho květiny tak dobře rostou z pouhé náklonnosti k němu. Něco na tom je; v zahradnictví musí mít člověk šťastnou ruku nebo takovou jakousi vyšší milost. Pravý zahradník může jen tak vpíchnout do země kus listu, a ona mu z toho vyroste kterákoliv kytka (s.114) Člověk se skutečně nestará, po čem šlape; žene se někam jako blázen a nanejvýš kouká, jaká jsou tuhle nahoře krásná oblaka nebo tamhle vzadu krásný horizont nebo krásné modré hory; ale nepodívá se pod své nohy, aby řekl a pochválil, že tu je krásná půda. My, zahradníci, žijeme jaksi do budoucnosti; kvetou li nám růže, myslíme na to, že příští rok nám pokvetou ještě líp; a za nějakých deset let bude z tohohle smrčku strom. dodává Karel Čapek.\n17 ve své selance, uskutečňovat zdánlivě banální, nepotřebnou činností běžných lidí sen o kráse venkova, jeho nepokřivenosti, nezkaženosti a kráse nedotknutelného venkova. Jednalo se ale o umělé kulisy, hračku pro královnu, zcela pohlcenou počítáním úrody svých vypěstovaných artyčoků, cibule, mrkve a kapusty. Toto se odehrávalo v prostředí zámku Malý Trianon, který byl součástí někdejší bažinaté vesnice, která byla vypleněna pro účely takových královských zábav. Ačkoliv mnoho lidí tehdejší Francie žila podobným způsobem, jaký Marie Antoinetta předehrávala na své zahrádce, bylo daleko více těch, pro něž byla i taková vypěstovaná sklizeň nedostupná a vzácná. Ještě víc bylo těch, kterým denně kručelo v žaludku, hlad a zima nahrazovaly denní chléb. Královský dvůr neměl tolik možností, jakým bohatství byl schopen disponovat. Není divu, že zábavou se stala nápodoba obyčejného života, jaký vedl kdejaký provensálský rolník či gaskoňský zelinář. Samotná vesnička Hameau nemá svou členitostí daleko k japonským zahradám; najdeme i zde zurčící vodu, stromy, kameny, malé travnaté loučky, plodinové záhony, sýpky, altány, stodoly, sady, meliorační příkopy i rybníčky s kachnami. Fauna i flora zde žijí v harmonii a symbióze, kolorit doplňují studna, povozy, holubníky, dvorky, můstky, lávky, mlýnské kolo, ploty, hrazení, brány. Vesnička, či spíše osada sloužila jako odpočinkové místo, sídlo volného času, obdoba našich současných chat, chalup a vesnických staveb. Těžko soudit, zda se tu také žilo doopravdy, nebo sloužila jen svému jako životu. Přirovnat ji můžeme ke skanzenu lidové tvořivosti, za kulturní památku, která jako ostrůvek a pomník nezkaženosti přírody, který ne s tímto úmyslem postavila Marie Antoinetta, přetrvala do dnešní civilizace, nebo ji lze připodobnit ke zbytkům pokryteckého divadla, nevěrohodnosti, dobové rozmařilosti, specifickému druhu potěmkinovských vesniček a falešné či mylné představě šlechty o venkovském životě. Historický význam, ať v jakémkoli smyslu, zůstává dnes nezměněn ve svých nevyčíslitelných hodnotách. Jan Karpíšek alespoň ve svém zahradnickém a včelařském umění zůstává celoživotním umělcem typu Marcela Duchampa, který na svých největších projektech (Velké sklo, Je-li dáno ) pracoval celý život, a nikdy je nedokončil; a vždy nacházel za pouhým umným šálením a povrchem i nějaký hlubší smysl. Ten nachází i Jan Karpíšek ve své tvorbě, neboť ví, že se může skrývat za každým počinem. Vlastní fantazie a imaginace je hlavním popudem k hledání hlubokomyslnosti. Přátelské vztahy s dr. Václavem Cílkem udržuje Karpíšek skrz lásku k přírodním jevům, náklonnosti k zaznamenávání přírodních úkazů, hledání důkazu věčnosti přírody a jejího smyslu pro kreativitu. Karpíšek ilustroval knihy Václava Cílka (Orfeus/Kniha podzemních řek; Tři svíce za budoucnost). Jeho zahradní umění je zaznamenáno v krátkém filmu Jolany Matějkové Ekoprůkopníci, který natočila Česká televize (2008). Zde Karpíšek promlouvá jen několik slov a objevuje se opět při činnosti. Jeho slova, jako obvykle (např. na záznamech z výstav, při malování), jsou stručná, jednoznačná, bez zbytečných slov a rozvádění. Více se soustředí na to, aby promlouvala jeho činnost, dílo a následný artefakt. Není hercem v pravém slova smyslu, nehraje sebe formou reprezentace. Je aktérem ve smyslu služebnosti tématu, akce, performance. Nepředvádí své ego, nepoutá pozornost na svou osobu zbytečně, pokud nemá, co říct. Jazyk jeho sdělení je v činnosti, v předvedení přesahu, nikoli ve slovech a prezentaci. Díla hovoří sama za sebe, a tak autor nechce smazávat významy, které namaloval a přetírat je těmi slovními. Pokud představuje své obrazy, hovoří krátce a s pauzami, dává čas svým divákům na vjem a soustředění pozornosti na daný jev. Velmi jsem vítal, když chodily do galerie školní družiny a paní učitelky s dětmi místo hodin výtvarné výchovy nebo dokonce optiky. Nepodceňoval jsem ani trochu ty nejmladší, nejotevřenější z nich a vykládal rovnou svoje náměty a\n18 ideje ke každému obrazu tak, jak se artikulovaly mně samotnému. 30) Dělá to proto, že chce, aby si lidé našli čas na prohlídku těch konkrétních děl, pozastavili se a nechali alespoň krátce obraz na sebe působit. Změnili své prvotní dojmy na malby a přistoupili na komunikaci s obrazem. Nejsem freegan, i když nemám auto, ale mám biozahrádku a recykluju, jenže pořád toho kupuju moc, i když vybírám obezřetně. Sotva stačím reflektovat, jako zanechávám stopu a jak moc se účastním na systému, který není trvale udržitelný a který škodí. Využívá lidské nenasytnosti, dočasného nadbytku levné energie a víry, že každý může mít všechno. Chci se vymanit a to co nejrozumněji. Myslím, že šetrnost se bude čím dál víc dostávat do popředí zájmu rozumných lidí. V tom mi již dneska září vzory starých včelařů, šetrných pragmatiků. Možná, že ještě než skutečně přijde ropný zlom a nastane soumrak peněz, jak o něm píše třeba John Michael Greer, budou lidé blíže freeganství, sobě i Zemi. 31) Lze namítnout, že zahradní umění v Karpíškově pojetí má rysy biedermeieru - soukromého skromného provozování včelstev a originálních metod pěstování rostlin a půdy; možná i únik z veřejného života ke klidu domova. Ale dá se dnes umění provozovat jinde než v klidu malých uměleckých komunit, spřízněných duší a rodin umělců? Pokud existuje nějaké velké umění, které spojuje širší společnost, tvoří obecné uvědomění a kulturní povědomost o svých vizích, tak je obvykle následováno a brzy poté zkomoleno v prodejný, levný, masově rozšířený kýč. 3.1 Malíř včelařem S jeho zálibou v zahradách souvisí i včelařství, které aktivně začal provozovat. přivezl jsem si v létě 2009 na svou zahradu tři produktivní včelstva od místního včelaře. Ten prostor rázem jako by byl korunován, získal nový smysl, když v jeho koutě pulsuje život tak zajímavého společenstva. 32) Jestliže snad své zahradní umění prezentuje na fotografiích, poznámkách a komentářích, kde se věnuje vývoji svého ekosystému, pak včelařství je záležitostí více cyklickou a odbornou. Včelaření není tolik rozšířeno mezi lidmi, zdaleka ne každý má kladný vztah ke včelám, a málokdo aktivnímu včelaření rozumí. Karpíšek našel způsob, jak prezentovat i tuto činnost, promítnout ji do uměleckého vyjádření a hlavně najít způsob, jak tuto aktivitu, která je pro něj neméně důležitá než ostatní, vyjádřit coby součást své tvořivé povahy. Na jedno z pláten umístěných přímo ve včelích rojích nechal včelám možnost uměleckého projevu. Plátýnko bylo surové, napnuté na rámek, vloženo do včelstva, aby včely začaly malovat první. Reagovaly na plátno vykousáváním a jemným propisovým povlakem. Vzniklé tvary jsem okomentoval akvarelem a v půli procesu ho zde vystavil. Plánuju ho ještě povoskovat a znovu předložit včelám. Střídání včel a malíře v tvorbě může probíhat vícekrát. 33) Karpíškův med je vyhlášený v okolí Soběšic; tato činnost se stává prostředníkem v komunikaci a příležitostí k setkávání. Postupně se chystám počet včelstev dále rozšiřovat a rád bych se dokonce v budoucnu prodejem medu částečně živil. Je to ideální naturálie, která se dá několik let snadno skladovat a po které je vždy velká poptávka. 34) Propojuje příjemné s užitečným, umělecké s živým a životným. Včelstev má 11, donesly skoro 300 kilo medu, a zvlášť ten melecitózní je letošní specialita, chutná jako zralé fíky. 35) 30) KARPÍŠEK,J.: Oheníhit Freegan art of time paintings?, Galerie U Mloka při P-Centru, Olomouc, ) tamtéž 32) KARPÍŠEK, J: Včely a zazen, ) KARPÍŠEK,J.: Redukované abstraktní a přírodní obrazy, autorský komentář k výstavě (zdola po schodech nahoru) Brno, Kamenná ) tamtéž 35) osobní korespondence em od JK,\n19 Pro vytváření včelích obrazů nezpracovává i zbytky plástů, přebytečná plátna, nepoužitelný odpad z úlů, ale samotný vosk, který v tomto ojedinělém případě tvoří celou plochu tmavě žlutého až béžového základu. Včera jsem zalil voskem od vlastních včel pecičky třešní/mirabelek vykousané drobnými hlodavci, které jsem našel na zahradě. Sestavil jsem je do dvou soustředných kruhů, ve vnějším jsou pecičky orientované výkusem dovnitř, ve vnitřním kruhu dírkou ven. Je to symbolika obalu, kabátu, oddělujícího vnitřní a vnější, de facto jen imaginárně, něco co ve skutečnosti oddělného není, to jen teď moje velké téma. 36) Celý obraz je zasazen v dřevěném rámu a působí harmonicky a barevně vyváženě, ruralisticky s nádechem viditelné hand-made hodnoty. Obraz tohoto formátu vytvořil Karpíšek dosud jen jeden. Avšak zmíněné téma zpracoval i formou malovaného obrazu, a sice člověka zabaleného v zeleném kabátu, vedle něhož leží schoulený pes. 4. Role náhody ve výtvarném happeningu Umění prezentace v ateliéru Tomáše Rullera znamená esenciální prostředek současného umění navazující na happeningy, události, performance a aktivismus, hraniční forma výtvarného a dramatického umění, zaměřená přímo na tvůrčí čin v časoprostorové situaci, ve skutečném čase a přirozeném prostředí, intermediální projev propojující některé tradiční postupy divadelní taneční, hudební, literární, výtvarné i architektonické, v současném vztahu akce prostředí zahrnující nové komunikační technologie, vedoucí přes medializaci k mediaci, integrující virtualitu. 37) Techniky umění prezentace rozvíjejí schopnosti kombinovat a integrovat nejrůznější prostředky v jednolité umělecké dílo. Osvojené metody pak vedou umělce od senzace přes imaginaci a inspiraci až k intuici. Ovládání technik prezentace umožňují k osahání schopností kreativního zasahování do skutečnosti., pozorování hranice iluze a reality, umělecké techniky a vlastního tvoření, tělesného ztvárňování artefaktu a vznik duchovního přesahu. V uměleckém ztvárňování se umělec smí odvážit čerpat ze všeobecných souvislostí, znalostních přesahů filozofických, ekologických, ekonomických, rozvíjet vlastní tvůrčí přístupy. Interdisciplinární výzkum situace člověka v mnohorozměrnosti prostředí od fyzického přes mentální (emocionální, racionální i spirituální), až po sociální a kulturní vazby a interakce v informačním a ideovém prostoru, kde je protagonista nejen účastníkem, ale i spoluautorem proměn fungujících na protagonista na principu zpětné vazby. 38) Performer jedná sám za sebe, ze sebe tvoří a představuje svoji vlastní roli, v dané situaci nese kůži na trh, bezprostředně se angažuje i v sociálních vztazích a za své jednání je plně sám zodpovědný. Přímo zasahuje do reality dění (v skutku uskutečňuje skutečnost), nepotřebuje vytvářet iluze, popisovat, vyprávět příběhy, ale reálnou akcí modeluje situace a děje. Performance je tedy ta (základní) část herectví, kdy skutečná osobnost předstupuje před diváka/publikum a v reálném čase na skutečném místě přirozeně rozvíjí situaci scénu. Performance je tedy ta část scénografie, kde situace scéna vzniká z místa, rozvíjí se akcí v prostoru a interaktivně se rozprostírá v prostředí. Taková scénografie nepotřebuje kulisy (stačí místo samo o sobě), nepotřebuje rekvizity (může využít jakýkoli předmět), není závislá na textu, scénáři, partituře, choreografii, protože užívá přímou řeč, přirozené zvuky, gesta a pohyb. 36) osobní korespondence em od JK, ) RULLER, T.: Prezentace/situace akce, studijní brožura Atelieru performance 38) tamtéž\n20 Vztah mezi divadlem a výtvarným uměním lze tedy spatřovat v herectví a scénografii, zacházení se sebou a výtvarnou modelací prostředí okolo sebe. Každé představení staví na pozornosti k formování pole v inertním mezi-prostoru (prázdnu) a mezičase (tichu), vytváření klimatu podmiňující indukci. Performance je v jazykovém smyslu nekomunikativní, zaujímá místo ještě před jazykem; je pojetím bytí, uměním postoje a přístupu. Hra beze slov ontologickými doteky, s tím, co se mění a trvá. Performance postuluje hodnoty v dialogu spolu-práce: Pozornost jako mezioborový princip tvorby, Otevřenost jako potenci příjímání a dávání, Soustředěnost jako způsob sebepoznávání a sebenalézání uvnitř i vně. Performance překračuje kulturní hranice zvoleným vztahem součinnosti dvou individualit, z níž ani jedna si ničeho nepřivlastňuje, nýbrž v dialogu se sobě navzájem odevzdávají a tvoří soustředěné spolu-bytí, analogický model sociálního po-rozumění. Tu pak je performance uměním v životě. Otevřený dialog, který by měla každá slušná performance vyvolat, předpokládá komunikaci založenou na pozornosti, sociálních vazbách a síťové kultuře. (náměty a nápady těm je Jan Karpíšek stále přístupný a otevřený). Samotná situace je otevřená. Možná čekající na náhodu a její sehranou roli. Vše je možné, a tak jsou záchytnými body performance gesta a vztahy a tvarovanou formou atmosféra. Oč tu jde, je hra s proměňující se životní energií. Umění v skutku. Účinkující nejednají jako skupina a nepracují podle scénáře, nevyprávějí společný příběh. Každý přináší svůj osobní vklad s vědomím sounáležitosti. Spolu-práce probíhá v reálném čase a prostoru, mezi historií a budoucností, napříč kulturami i hranicemi. (vzájemná inspirace u zahradního umění i v malbě obrazů). Budoucnost je tu otevřená. Každého performera musí zajímat skutečnost, tedy co, jak a proč se děje, skutečnost uskutečňovaná v skutku, sestávající ze světla, zažívaná jako osvícený svět. 39) Spatřovaná jako životní energie zračící se v rozzářených očích, energie tvoření spolu-sdílená v tvůrčím aktu a projev pozornosti odpovídající vědomí. Vyjádřitelná představa- zobrazení, přítomně se objevující v akci (v konkrétním místě) tváří v tvář aktu (uvádějícímu se činem), poskytující se jako dar. (ukázky vlastní práce prezentované na webu, komentáře ke svým obrazům na výstavách, ukázky svých vypěstovaných plodů ze zahrady i svých vlastních dětí). Tomáš Ruller nazývá tento druh uměny vzhledem k prostupující performativitě novější a trochu odlišnější výraz - umění prezentace, protože je zaměřené na podstatu tvůrčího činu. Prolíná všemi formami současného uměleckého projevu. Aktuální performativita se vyjadřuje jakýmikoli médii. Od akcí individuálního uvědomování, přes tělo i nové technologie, až k sociálním interakcím a environmentálnímu aktivismu. 40) Komplexnější systém symbiózy života a umění vyznával i zakladatel antroposofie Rudolf Steiner. Umění mu, stejně jako dalším uměleckým druhům přerostlo do samotného běžného života, ten byl již bez uměleckého tvoření nepředstavitelný. Umělecká kreativita prorůstala jednotlivými akcemi životních cest. (Allan Kaprow Splývání umění a života). Místo tvoří energii, náboj, který nese silové pole, jež příchozí vtahuje (nebo odpuzuje). Je formou výzvy, která vede k překonání distance a ke vstupu do otevírajícího se prostoru, hmotného, ale zároveň i prostoru mysli a prostoru duchovního. Nabývá smyslu akcí, obřadem postaveným na událostech, v němž jednají namísto jazyka gesta, vztahy a činy. Je naplněné teprve přímou účastí, protože tu jde vždy spíš o sdílení než o sdělování. 39) RULLER, T.: Prezentace/situace akce, studijní brožura Atelieru performance 40) tamtéž


Recenze setového zoom objektivu Nikon Z 24-70mm f/4S - strana 3 | FotoAparát.cz\nI když má objektiv své chyby jako vyšší vinětaci, někomu se nemusí líbit řešení „cestovní pozice“ nebo objektiv vzbuzuje diskuze okolo vynucené korekce zkreslení. Jenže za cenu jedenáct tisíc korun v setu to je opravdu dobrý kup, respektive jen těžko seženete lepší objektiv za méně peněz. Samozřejmě pokud požadujete vyšší světelnost, budete se dívat jiným směrem. Ale univerzální zoom objektiv se hodí vždy a tento Nikon nemá vážnou vadu, která by ho vykazovala z vašeho seznamu.\nJedinou skutečnou konkurencí je Nikon Z 24–70mm f/2.8S, který je taktéž přímo určen pro bezzrcadlovky Nikon. Ovšem už se jedná o profesionální objektiv a to znamená i vyšší cenu.\nMůžete sáhnout i po setovém objektivu od zrcadlovek v podobě Nikonu 24–85mm f/3.5–4.5G, který se dá sehnat v bazaru okolo sedmi tisíc, ale jako jeho dlouhodobý uživatel bych radil – připlaťte si za nativní objektiv, je mnohem kvalitnější a s bezzrcadlovkami bude spolupracovat mnohem lépe.\nMožným řešením je i sehnat dříve populární Tamron 24–70mm f/2.8 (mluvím o první generaci, která už se dá sehnat jen z bazaru). Tamron má rozumnou optiku, výbornou světelnost a dá se z druhé ruky sehnat i za rozumné peníze. Velkou otázkou zůstává, zdali si tento objektiv bude s novými bezzrcadlovkami rozumět (proto by mohlo být výhodnější zůstat u Nikonu).\nKvalita kresby po celé ploše snímku\nNeumožňuje vypnout korekci zkreslení\nMožné opotřebení přechodu mezi „cestovní pozicí“ a 24 mm


Tisková konference KSČM 2\nTisková konference KSČM 2. ledna 2003\nNa začátku nového roku přísluší určité bilancování a určité výhledy do roku, do kterého vstupujeme. Obvykle přísluší taková role především hlavě státu, prezidentu republiky, který se obrací na občany vždy 1. ledna. A tentokrát to mělo být o to významnější, že to měl být poslední projev Václava Havla v této funkci. Očekával jsem opravdu mnohem víc od tohoto projevu, než se stalo skutkem.\nPřipomínal, že svoji dráhu disidenta zahájil dopisem Husákovi v roce 1975. A tam vyčítal tehdejšímu československému prezidentovi zakrývání fakt skutečného stavu země, obhajobu daného stavu a všechno to by se dalo, bohužel, použít dnes na jeho styl uvažování, na jeho projevy, na jeho komunikaci s veřejností. Jestliže naznačuje, že předává ČR v dobrém stavu, tak samozřejmě je možné to tvrdit ve srovnání s řadou jiných evropských zemí. Ale přece jen jsme navazovali na trochu jinou výchozí úroveň a je tu řada věcí, které občany trápí a které pan prezident stále přehlíží.\nJe to především ten fakt, že z naší země nezmizel strach. Strach je nepřítel svobody. A jestliže v minulosti lidi trápila především byrokratická šikana, ty tisíce drobných ústrků a omezování jejich pohybu pro svobodné myšlení a jednání. Tak dnes, i když tato byrokratická šikana nezmizela, objevil se strach existenční jako nová podoba strachu, ještě zákeřnější. A dokud bude ten strach všudypřítomný, nemůžeme mluvit o svobodné společnosti. Ta nejistota se mimo jiné projevila letos v tom, že mnohem méně lidí se zúčastnilo různých zábavních podniků na konci roku. Významně poklesly tržby v těchto zábavních podnicích a lidé zůstávali doma. To samozřejmě protiřečí názoru, že naše země prosperuje a že je stabilnější a zajištěnější než kdykoli v minulosti.\nMyslím, že pan prezident přeceňuje vnější faktory jako je vstup do EU nebo zakotvení v Severoatlantické alianci. Obě tyto instituce budou procházet velmi bouřlivými změnami a je velice důležité, aby naše republika měla svou vlastní představu, jak se v tomto prostředí pohybovat. Ne vždy se mi zdá, že ČR takovou představu má. Především půjde v roce 2003 o to, abychom překonali oslabování ekonomiky. Je samozřejmé, že pan prezident, jak je dlouhodobě známo, ekonomice vůbec nerozumí. Že ji podceňuje, že nechápe její smysl. A čekal bych, že tento nedostatek vykompenzuje vláda. Ovšem vláda je souborem ekonomických romantiků, kde prostoru pro ekonomické myšlení je hodně málo. Je to o to tristnější, že statistický úřad vyhlásil revizi hrubého domácího produktu za 3. čtvrtletí na 1,9 a poslední kvartál 1,5 % růstu HDP. Čili celkový růst bude pod 2 %. A vláda při konstrukci rozpočtu vycházela z klíčového údaje, že bude růst 3,3 %. Ta situace, kdy v okolních zemích je stagnace, kdy Německo se stalo nemocným mužem Evropy a čeká ho velké množství dramatických změn, ČR je velmi navázaná na německy mluvící prostor. Pokud jde o HDP, asi 23 % našeho HDP je spojeno s obchodem s SRN.\nČekal bych tedy, že vláda předloží určitou strategii adaptace společnosti, ekonomiky jako celku i určitý názor na adaptaci občanů. Je zapotřebí na jedné straně rozšiřovat prostor pro konkurenceschopnost našich podniků v evropském měřítku. To nepřijde samo, tady musí v klíčovém období pomoci stát. A na druhé straně udělat jakýsi sociální polštář. Protože pokud bychom šli cestou pouhé deregulace u základních potřeb, jak to požaduje EU, bylo by zle, protože u nižších příjmových skupin jsou základní potřeby – bydlení, šacení a stravování – asi 85 % spotřebitelského koše. V průměru je to kolem 40 %. A manévrovací prostor je tu velice malý a musíme to brát v úvahu. Navíc jestliže by se zdražily základní potřeby pro občany, tak lidé budou mít méně peněz na nákup zboží a služeb z domácí provenience a odnesou to zase ti, kdo nabízejí služby a zboží na domácím trhu. Čili ta podnikatelská vrstva jako celek by na takový krok doplatila.\nPotraviny např. mají doporučenou sazbu ze strany EU 15 %, což by vedlo, pokud by se neudělala vyrovnávací opatření k nárůst cenové hladiny v této oblasti o 30 % zhruba. To by řada domácností nemusela vydržet. Myslím si tedy, že je o čem přemýšlet a že máme právo požadovat po těch, kteří vedou naši zemi, vytvoření takové strategie. Avizoval jsem to při projednávání výsledků kodaňského summitu, nad kterým nemá cenu ani jásat ani plakat. Je to prostě dosažený kompromis v dané úrovni. Vyjednávací proces bude pokračovat dál. Ale je nesmírně důležité přijít s rozumnou, realistickou a občanům srozumitelnou strategií.\nNemůžeme být izolovaný ostrov uprostřed střední Evropy, to nikdo nepožaduje. Ale integrační proces musí znamenat vyšší kvalitu národního života a nikoliv její sestup. Je tedy při shrnutí novoročního projevu pana prezidenta možné říci, že pan prezident se nevymanil ze schémat, ve kterých se jeho myšlení pohybuje celá léta. Moralizující vzletné fráze, neochota přiznat vlastní díl odpovědnosti za to, co se v minulých letech dělo a samozřejmě neschopnost rozumět problémům spoluobčanů. Karel Kryl, který nešetřil ani naši stranu, který měl v minulosti s režimem, který tu byl do roku 1989 velmi hořké zkušenosti, který upínal velké naděje k disentu a osobně k Václavu Havlovi, tak v knize Půlkacíř následně mohl konstatovat, že je to politik, který nikdy nepochopil dělnickou třídu. Tak doslova se tam vyjadřuje. Dá se to přeložit tak, že opravdu minimálně chápe starosti obyčejných lidí. A těch neubylo, naopak se v řadě regionů zmnožili.\nA bohužel ČR je dnes zemí, která se nedá přehlédnout z Pražského hradu. Je to země, která je složená z regionů, které mají různou úroveň, různé potíže, také někdy i svoje specifické úspěchy. A já si myslím, že jedna z klíčových potíží právě bude, jak dokážeme zvládnout špatně založenou a připravenou správní reformu. Správní reforma bude v tomto roce další oříšek k rozlousknutí pro exekutivu, protože to, jak byla připravena, je obžalobou těch, kteří vládnou. Bez koncepce, bez promyšlené strategie se politika prostě dělat nedá. A není možná politika jako série improvizací. Což, bohužel, platí nejenom pro konzervativní liberální vládu 90. let, ale i pro vlády, jejichž rozhodující silou byla sociální demokracie.\nSouhrnné náklady na reformu státní správy se odhadují v řádu 50 mld. A na obce, které dnes už jsou zadluženy podle některých odhadů až do výše 60 mld. Kč, to bude znamenat svalení dalších břemen. Stát se zbavil odpovědnosti a přesunuje to na nižší celky, na kraje, i když není jasné financování ani kompetence, a na obce, které už mají starostí přemíru. Myslím si, že sanace veřejných financí nebude jen záležitostí státního rozpočtu, ale i těch nižších úrovní. I tady exekutiva stojí před úkolem, který zatím si není schopna uvědomit. Vláda musí začít řešit problém sanace veřejných financí. Bude s tím spojena řada nepopulárních kroků. Řada věcí, které bude potřeba lidem vysvětlit a bude to velmi složité to vysvětlit. Proč se dané problémy tak nakupily. Koncept, který připravilo ministerstvo financí pod vedením pana Sobotky má řadu děr. Zároveň vláda připravila projekt sociální politiky, který předložil pan Škromach. Projekt budování sociálního státu, který je z našeho pohledu velmi tradiční, nerespektující dnešní civilizační dynamiku. A vláda si kupodivu ani neuvědomuje, že tyto dva koncepty – Škromachův a Sobotkův – nelze sloučit. Toto nelze převést na společný jmenovatel a to je důkazem toho, že v této vládě sedí ekonomičtí romantikové. Možná, že romantiky urážím, ale zdá se mi, že smyslu pro ekonomiku a její autonomní vývoj je v této vládě velmi málo. A přitom půjde o to, aby vládní kabinet nejenom nepřekážel ekonomickým subjektům, což se častokrát dělo během devadesátých let. Ale aby byl schopný také účinně pomáhat.\nJeště pár vět o postoji naší strany. KSČM nehodlá vystupovat z pozice čím hůře, tím lépe. KSČM bude v roce 2003 předkládat své vlastní alternativy, zapojí se do veřejné diskuse o integraci ČR do EU a vůbec do mezinárodních struktur. Myslíme si, že odpovědnost naší země je větší, než si jsme zatím ochotni připustit. A míra např. hospodářské pomoci méně rozvinutým zemím, humanitární a rozvojové pomoci je příliš nízká.\nChtěl bych v této souvislosti také říci, že jedna z nejdůležitějších diskusí, která se vede v této zemi, je diskuse o komunistické straně. My si vážíme všech těch novinářů, kteří se poctivě zamýšlejí nad tím, jaké místo by měla rekonstruované levici naše strana mít. Kteří poctivě analyzují naše programová východiska i jednotlivé taktické kroky na politické scéně. Chtěl bych všechny tyto novináře ubezpečit, že rok 2003 bude pro KSČM dobou významných a hlubokých změn. Kontinuita směřování samozřejmě bude zachována. tam jde o samosprávnou společnost, kde budou lidé schopni najít sebe sama. Své naděje, své ambice i své obavy. Ale čeká nás např. konference na jaře, kde bychom se měli pokusit o obohacení našeho programu. Očekáváme také, že i ve stylu komunikace s veřejností, ve formách, že dojde k řadě změn a obohacení a samozřejmě celý styl politiky musí být výrazně ofenzivnější a vstřícnější vůči potřebám lidí. Poučení z voleb na podzim pro nás vyznělo tak, že i když výsledek nebyl špatný, nicméně mohl být mnohem lepší a lidé od nás očekávali po červnových volbách mnohem víc, než jsme jim následně nabídli. To je pro nás výzva, které se s plnou odpovědností chápeme. A chtěl bych ubezpečit, že proces reforem KSČM není u konce a že strana se v tomto roce bude přibližovat víc a víc tomu, co obyčejní lidé od ní očekávají. Čili velkorysost politiky a zároveň i hledisko - pozornost vůči každodenním potřebám lidí a blíž k místům, kde lidé žijí a pracují. Chceme, aby veřejnost věděla, že KSČM je strana, které je dobře mezi lidmi.


Jak naučit psa chodit na vodítku - Newslife.cz\n18/07/2018 10/07/2018 Redakce žádný komentář\nMít pejska, to je obrovská zodpovědnost. Nejen, že mu musíte dát svou lásku, kterou vám opětuje, ale také mu musíte věnovat dostatek pozornost, kterou vyžaduje. Než si pořídíte pejska, zodpovězte si otázku, jestli máte nebo nemáte dostatečný čas, který mu můžete věnovat. Pokud totiž čas nemáte, raději se pejska vzdejte, protože by se jenom trápil. Vezměte v potaz to, že pejska musíte nejen naučit základním povelům a dovednostem, ale také ho musíte naučit chodit na vodítku, s čímž je dobré začít v raném věku.\nI když se může zdát chození na vodítku snadná věc, je to to nejtěžší, co vás s pejskem čeká. Naučit ho chodit krásně u nohy na vodítku, aniž by tahal nebo ani by byl rychlejší než vy, to není zrovna jednoduché a vyžaduje to pevné nervy a trpělivost. Stejně jako růže nevykvete přes noc, ani pejsek se nenaučí chodit na vodítku za jeden den během jedné procházky.\nNež vám poradíme, jak na to, přinášíme ještě jedno doporučení. Vždy s sebou mějte psí pamlsky, kterými pejska odměníte vždy, když půjde krásně u nohy a když nebude táhnout.\nNejdříve začněte s výcvikem doma\nJak již bylo zmíněno, s výcvikem se musí začít v raném věku, kdy má štěně ještě dostatek elánu a kdy má chuť se učit. Ne nadarmo se říká, že starého pas novým kouskům nenaučíš. Je třeba pejskovi dát svou pozornost a je třeba s ním mít trpělivost.\nS výcvikem je nutné začít v pohodlí domova, kdy mu nasadíte vodítko a popojdete pár kroků. Pokud vás pejsek následuje, zaslouží si pamlsek.\nCo dělat, když pejsek táhne?\nOtázkou je, co dělat, když pejsek táhne. Přece jen je to velice častý problém, s nímž se majitelé pejsků musí potýkat. Na to však existuje jeden jediný recept, a sice stěžte mu táhnutí. Pokud pejsek zatáhne dopředu, zatáhněte naschvál doleva nebo dozadu. Pokud pejsek zatáhne doprava, zatáhněte opět na jinou stranu, aby se tak naučil, že vy jste jeho pánem a že on na procházkách neudává to, kam se bude směřovat.\n← Proč pít okurkovou vodu? Hydratuje i reguluje krevní tlak\nAutodoplňky ochrání vůz za jakékoli situace →


Neděle, 26 září, 2021\nPomůže jen optimalizace\nDůležitý pomocník při údržbě vody\nTenisky na každou příležitost\nJak na čištění zubů u psů?\nZlepšete vzduch v místnosti: rostliny s efektem čištění vzduchu\nHome > Produkty\nby botarin.cz - 25.11.2019 17.12.2020 0\nJestliže je něco, co rozhodně trápí každého zahradníka, který si na pěstování opravdu potrpí, pak jsou to nezvaní návštěvníci, se kterými je potřeba zatočit a to zejména dokud je ještě čas.\nMezi takové nezvané návštěvníky můžeme zařadit například slimáky, kteří rozhodně dokáží pěkně potrápit. Opravdu je tomu tak.\nJiž v minulosti existovala velká spousta způsobů, jak se takových slimáků zbavit. Velmi oblíbené bylo použití kuchyňské soli, která byla opravdu účinná. Lidé od solení ale upustili a raději si pořídili něco jiného.\nTím, co si lidé začali pořizovat, je Slimex 15 mg rychle-hubnuti. Tento přípravek je naprosto skvělý a hlavně také účinný, což je rozhodně potřeba.\nJestli vás trápí slimáci, kteří narušují vaši zahrádku, o kterou se tak pečlivě staráte, pak Slimex rozhodně doporučujeme i vám.\nJedná se o variantu, která je cenově dostupná a to skutečně pro každého. Není tedy potřeba se obávat a to opravdu ničeho.\nTento přípravek je možné pořídit jak na internetu, tak dokonce i v obyčejném obchodě. Záleží tedy jen na vás, co je pro vás pohodlnější.\nVelká spousta lidí ale začíná vsázet na internet, jelikož nemusí nikam chodit a jen počkají, až jim daný přípravek bude dovezen. Něco takového ale pár dní trvá a slimáci bohužel nepočkají. V takovém případě je mnohem lepší si zajet do obchodu, kde si něco takového koupíte a již za pár minut bude vaše zahrádka zbavená nezvaných hostů.\nRozhodně se to vyplatí.\nI vy můžete tento skvělý přípravek vyzkoušet. Věříme, že stejně jako ostatní, kteří tento přípravek již někdy vyzkoušeli, s ním budete i vy více než spokojeni. Právě spokojenost zákazníků je to nejdůležitější a právě z toho důvodu se výrobci snaží dělat spoustu přípravků skutečně kvalitních.\nUrčitě se nebojte této možnosti využít, dokud tady ještě je. I vy můžete být se svou zahradou spokojení a to na 100%.\nMontáž nábytku Praha\nŽádost o hypotéku nemusí být stresující\nS nebankovní hypotékou je život snazší\nVše i pro Váš bazén\nZařaďte do oblíbených aktivit i laser game\nPoruchy erekce neznamenají konec veškerému intimnímu


17 Hubnuti Hacky, Ktere Nemaji Nic Spolecneho S Dietou A Cvicenim\nNa Mincavi Stravy byl vytvořen v roce 1984 podle Lyne Martineau. Hubnutí je hodně o lámání návyky a osvobodit se od všech těch starých přesvědčení o potraviny, zdraví a naše těla, která nám brání dělat změny a ztráty hmotnosti.\nNa konci, hubnutí není tak těžké. Dobře jíst a získat nějaké cvičení. To je celé tajemství. Výzva není v vědět, co dělat, ale spíše v tom, co již víte, a to je místo, kde se měnící návyky přijít. V hotových jídel vytvořených Nutrisystem nejen v balení živiny potřebné v těle, to také vede ke snížení hmotnosti.\nNákupní, nákupu a přípravě potravin, které obsahují všechny zdravé sacharidy omezit vaši chuť k jídlu a aby se vám zhubnout, nemusí být čas-lámání práce, kdy hotových jídel může být dodán přímo do vašeho domova.\nThajské strava je ideální způsob stravování pro ty z nás, které chtějí shodit pár kilo. Přirozeně Slim program je jednoduchý on-line program, který využívá informativní videa a výukové nástroje, aby vás naučí, jak zhubnout a zlepšit své zdraví. To je k dispozici prostřednictvím vašeho počítače, notebooku nebo mobilního zařízení, včetně aplikací pro iPhone a Android zařízení. Zatímco to je mýtus, že celer je minus-kalorické potraviny (že to trvá více kalorií stravitelné než to dělá, aby jíst to) je stále detoxikaci stonek, který může snížit zadržování vody a pomáhají očistit své tělo toxinů.\nUjistěte se, že maso a drůbež, co jíte, je zdarma vybrat ten nejlepší střih k dispozici. Mleté maso by měla být menší než 5% tuku pro to, aby byl považován za jídlo zdarma. Ujistěte se, že odstranit všechny viditelné tuk a veškeré kůže z drůbeže. Tuk může být přidán, ale to musí být počítán jako Syn. Hamburgery, klobásy a nějaké pre-made karbanátky jsou obvykle synned a ne na zdarma seznam. Zatímco NEJM prospektivní studie zjistila souvislost mezi brambory a hmotnosti, pokud jste omezit celkový příjem kalorií, aby se zhubnout, jíst bramborové nebude bránit svůj pokrok. 2014 studie zveřejněná v Journal of American College of Nutrition v porovnání hubnutí na skupinu lidí na základě snížené-kalorické stravy, s nebo bez brambor a zjistili, že brambory neměl způsobit zvýšení tělesné hmotnosti.\nKdyž bychom všichni rádi, hubnutí, aby bylo snadné a my jsme často propadat výstřelek diety, které slibují, že budeme houpací bikiny v jen pár měsíců, musíme přijmout, že hubnutí je cesta. Tam bude hýření, přestávky, pád-a-popáleniny, ale to, co opravdu chceme, je podívat se na to jako životní styl. Nejste tu, abyste zhubnout, ale udržet ji, ideálně po zbytek svého života. Nejvíce známý a populární přírodní fat blocker je Proactol, který se váže tuky do začarovaného řešení, a proto nemá žádné vedlejší účinky. Je doporučován předními fitness a hubnutí profesionály.\nVíc na to říct, mnoho lidí s nadváhou používá Proactol pro dlouhodobé hubnutí a všiml si, pozoruhodné výsledky.\nDůležitá věc pro lidi, nastupují na půst diety na paměti, je: budete muset splnit všechny své nutriční potřeby, jako za vlády spojeného KRÁLOVSTVÍ Eatwell průvodce. Využít méně tuků, vaření jídla a můžete péct, grilovat, grilu, pečené nebo parní jídlo místo smažení.\n2.) Pokud běží tři míle každý den se zdá trochu zastrašující chcete-li začít s, stačí upravit ji, dokud jste zvládli to množství, a pak zvýšit ji kousek po kousku, až máte pocit, že můžete udělat více. Jak se zbavit tuku v jakékoli části těla bude vyžadovat, abyste dát hodně soustředit na to, co jíte. Přezkoumat svůj jídelníček velmi pečlivě a budete začnou všímat, jaké potraviny jsou potraviny problém, stejně jako ty, které jsou zdravé pro vás.


Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky cena od 99 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Domácnost a kancelář » Kuchyňské náčiní » Ostatní kuchyňské náčiní » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky\nTescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky\nProdukt Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nDo obchodu » Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky Mall.cz\nDo obchodu » Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky 4home.cz\nSilikonové formičky Tescoma DELÍCIA DECO, pro holky\nDo obchodu » Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky Dvorsky.cz\nVíce možností? Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky koupíte i tady\nDo obchodu » Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky Shopping.cz\nDo obchodu » Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky eshop.Tescoma.cz\nDo obchodu » Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky Onlineshop.cz\nSpecifikace Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky\nSilikonové formičky pro snadnou přípravu ozdob z marcipánu nebo jiných cukrářských hmot. Formička v růžové barvě má krásné tvary, které potěší každou holčičku. Vyrobeno z prvotřídního pružného silikonu. ... a dál?\nPorovnat ceny Tescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky\nTescoma DELÍCIA DECO pro holky Silikonové formičky - parametry\nTaké máte doma malé rošťáky, kteří si vypěstovali závislost na sladkostech? Výroba je skutečně jednoduchá a tvarování zvládne opravdu každý – výsledek snažení je totiž vždy perfektní. Naplněné formičky vložte na 5-10 minut do mrazničky a poté jemným zatlačením na dno vyklopte. Lze použít i pro přípravu ozdob z rozpuštěné čokolády. V takové případě nechte čokoládu ztuhnout před vyklopením v lednici. Vyrobeno z prvotřídního pružného silikonu, vhodné do ledničky, mrazničky a do myčky. Výroba marcipánových figurek, srdíček, mašliček, růžiček či lístků nebyla nikdy jednodušší! Při tvorbě originálních tvarů mohou pomáhat i děti. Marcipán jednoduše vtlačte do formičky, formičku vložte na pár minut do mrazničky, jemným tlakem na dno formičky ozdobu vyloupněte a zdobte. vyrobeno z prvotřídního silikonu vhodné do myčky záruka 3 roky motiv: PRO HOLKY rozměr: 13x13cm Silikonová forma na marcipán s dívčím motivem - zámku, princezny, kachničky, berušky, kytičky, kočičí hlavy, panenky a medvídka. Forma je určena pro vtlačení modelovací hmoty a následné vyjmutí 2D rozměru. Délka formy je 13 cm. Jednotlivé dílky mají průměr 2,2 - 5,3 cm TESCOMA Silikonové formičky DELÍCIA DECO, pro holky za nízkou cenu zakoupíte na www.dostal.cz TESCOMA Silikonové formičky DELÍCIA DECO, pro holky Vám doručíme až domů nebo do firmy po celé České republice. Nakupujte zboží kvalitní značky TESCOMA u odborníků. Silikonové formičky pro snadnou přípravu ozdob z marcipánu nebo jiných cukrářských hmot. Formička v růžové barvě má krásné tvary, které potěší každou holčičku. Vyrobeno z prvotřídního pružného silikonu.


Pozitivní zprávy Do Prahy se po šestnácti letech vrátil téměř vyhynulý modrásek | Pozitivní zprávy\nZdroj fotografie: Česká zemědělská univerzita v Praze\nMáte rádi přírodu? Pak neváhejte a vyrazte do Prahy na Dívčí hrady, kde jsou v těchto dnech k vidění desítky motýlů vičencových. Tento druh teplomilného hmyzu přitom před 16 lety v hlavním městě vyhynul. Zásluhou entomologů z České zemědělské univerzity (ČZU) v Praze se však podařilo jeho populaci obnovit.\nModrásek vičencový se přitom ještě ve druhé polovině minulého století v teplejších oblastech Česka běžně vyskytoval. V současnosti ale patří mezi druhy, kterým hrozí ve volné přírodě vyhynutí. Ke svému životu jsou pro něj nezbytné prohřáté trávníky se zastoupením bobovitých bylin vičence ligrusu či vičence písečného. Ty slouží jeho housenkám jako živné rostliny.\nV Praze vyhynul modrásek vičencový v roce 2004. V roce 2017 entomologové z Fakulty životního prostředí ČZU založili s podporou pražského magistrátu na bývalé orné půdě na Dívčích hradech plochy příhodné pro život těchto motýlů. První modrásky vičencové na ně vysadili v roce 2018.\nJejich množství úspěšně roste, v minulém roce se jednalo o stovky jedinců. V péči o lokalitu, kde modrásci žijí, budou entomologové pokračovat letos a příští rok. Chtějí získat informace nutné pro další ochranu tohoto výjimečného motýla nejenom v Praze, ale především v posledních místech jeho přirozeného výskytu v Českém středohoří a na jižní Moravě.\n17. 5. 2019 | 2 minuty radosti\nDobrovolníci v Židlochovicích na Brněnsku pomohli ohroženým vlhám pestrým\nSkvělá zpráva pro hmyz. Napříč USA vznikne koridor pro vzácné motýly


ŽENA-IN - Jména do dnešní soutěže\nJména do dnešní soutěže\nObrázky do dnešní soutěže jste už určitě našly v našich novinkách. Možná byste si poradily i bez jmen, abyste správně určily, komu kozačky patří. Ale pravidla jsou dána. V této novince najdete jména hvězd, zbývá už jen správně přiřadit.\nMilé soutě-žinky. Obrázky kozaček do dnešní soutěže jste už určitě našly v našich novinkách. Možná byste si poradily i bez jmen, abyste správně určili, komu kozačky patří, ale pravidla jsou dána.\nZde máte jména hvězd, zbývá už je jen správně přiřadit k číslu obrázku a zapsat do opovědního boxu, který bude zveřejněn ve 14:00.\nHeidi Klum, Victoria Beckham, Kate Blanchet, Kim Kardashian, Kate Hudson.


Zapojte se s dětmi do divadelního představení! - Jihočeský kraj\nHomeCo se chystáZapojte se s dětmi do divadelního představení!\nSEZIMOVO ÚSTÍ – Vydejte se s dětmi do fantastického světa pohádek, písniček a tanců! Dozvíte se, proč si čistit zoubky, jak to dopadlo s Karkulkou a poznáte i spoustu hudebních nástrojů. V představení Bylo, nebylo budou vašimi průvodci Štístko a Poupěnka.\nPísnička A co dělá ukáže nejmenším broučkům, jak dělají zvířátka. Taky se naučí, že by si raději měli čistit zoubky, protože jinak by se mohlo stát, že je navštíví Kazizub Auvajs. V písničce Červená Karkulka 2 konečně zjistí, jak to dopadlo s Karkulkou, když se dostala do babiččina domečku a také se pokusí porazit draka a zachránit princeznu. Myslíte, že se jim to povede? Aby ne, když jim s tím pomůže princ Bajaja! Poznají i spoustu hudebních nástrojů a dojde i na cvičení s písní Papám, papám.\nTo však stále není všechno! Na řadu přijde i tanec na novinku Prázdniny a oprášíte i osvědčené hity jako Stonožka Ponožka, Tanči tanči, Bláznivý den a Kamarádi. Zábavné představení Štístka a Poupěnky Bylo nebylo začíná ve Spektru v Sezimově Ústí 2. dubna v 15 hodin.\nPři požáru bytu v Písku zemřel člověk\nTÁBOR – Už za pár dní ožije Kozí hrádek šermířskými souboji, středověkými řemesly a dokonce i letovými ukázkami dravců. Je to tak, sezóna začíná a odemykání […]


V drama se změnila úterní návštěva Aquasvěta v Chomutově pro Josefa Prášila (58) a jeho vnuky Jakuba (7) a Honzíka (4). Když si užívali pobyt v divoké řece, utrhl se podhled a staršího z chlapců uvěznil pod hladinou.\nVyrazili na film do kina, ale rázem byli v ohrožení života! Na návštěvníky multikina v Plzni totiž spadl strop. Údaje o počtu zraněných se rozcházejí, lidé však měli podle všeho velké štěstí a do nemocnice zamířila jedna osoba. Zbytek ošetřili záchranáři na místě. Policie kino uzavřela a prošetřuje, co bylo příčinou dramatické nehody.\n28.03.2013 14:55 |\nZfetovaná matka chtěla s dcerou (2) plavat. Zadržela ji policie\nŠokující zážitek čekal na rodiče, kteří se v chomutovském Aquasvětě chystali na kurz plavání s dětmi. Do kurzu přišla i zjevně zfetovaná žena s dvouletou holčičkou.


Provozní montér vodovodů – Severočeská servisní a.s., Teplice\nHlavní strana\t/\tVolná místa\t/\tTeplice\t/\tProvozní montér vodovodů\nSeveročeská servisní a.s. nabízí volné pracovní místo na pozici Provozní montér vodovodů. Práce na plný úvazek v jednosměnném provozu. Pracovní poměr na dobu určitou do 31.12.2021 s ohodnocením 21 000 Kč/měsíc. Minimální požadované vzdělání je Nižší střední odborné. Místem pracoviště je Severočeská servisní a.s. 002, okres Teplice. Nástup možný ihned. Další informace Vám poskytne Bc. Kateřina Trojáčková.\nVýuční list v oboru montér - potrubář, instalatér nebo vyučení v jiném technicky zaměřeném oboru.\nVýhodou - zkušenost s prací v terénu - montáže, opravy\nNáplň práce: opravy a údržba na vodovodních sítích (potrubí, šoupata, hydranty) a na vodohospodářských objektech (např. vodojemy). Odborné a montážní práce podle pokynů nadřízených. Zajištění pohotovostí dle harmonogramu (střídání se s kolegy - k dispozici na telefonu - výjezd při haváriích).\n13. a 14. plat, stravenky, 5 týdnů dovolené, příspěvek na životní a penzijní připojištění, preventivní lékařská péče, možnost rekreace v podnikových zařízeních, 3 dny zdravotního volna na rok, další vzdělávání, zvýhodněné tarif volání i pro rodinné příslušníky.\nV případě zájmu se hlásit telefonicky Po - Pá nebo e-mailem\nKontaktní osoba: Bc. Kateřina Trojáčková\nTelefon: 417 808 142\nReferenční číslo ÚP: 19704980708


Zamrzly vám ostřikovače? Běžte do hotelu - Deník.cz\nZamrzly vám ostřikovače? Běžte do hotelu\nPrakticky na všechny potíže spojené se zimním autoprovozem dnešní moderní doba už zná protiopatření.\nZDÁNLIVĚ ÚSPORNÉ ŘEDĚNÍ nemrznoucí směsi a mráz kolem minus tří a pěti stupňů Celsia dokáže ostřikovače dokonale znehybnět. Foto: Deník/Zdeněk Vaiz\nAutomobily jsou vybavovány důmyslnými elektronickými systémy: antiblokovací, elektronická stabilizace, protiprokluzový, nezávislé vytápění. Na co ale dosud žádný systém není? Na zamrzlé ostřikovače. Nemrznoucí kapalina do ostřikovačů není levná. Třílitrový kanystřík pořizovaný někde u čerpací stanice bude jen s obtížemi tlačit cenovku pod stokorunu.\nVe špatném počasí je to přitom dávka třeba i jen na nějakých sto padesát, dvě stě kilometrů. Není proto divu, že polovina motoristické veřejnosti běžně náplň do ostřikovačů ředí. Zvlášť když poslední zimy nejsou právě ve znamení arktických mrazů.\nAle stačí „úsporné“ ředění přehnat a už mráz kolem minus tří a pěti stupňů Celsia dokáže ostřikovače znehybnět. Pak obyčejně nastávají zoufalé pokusy o rozmrazení: polévání horkou vodou nebo neředěnou nemrznoucí směsí, zastavení a úporné topení motorem, najetí do automyčky.\n„Obvykle jsou to marné pokusy. Rozmrazit ostřikovače umí spolehlivě jen pár hodin v garáži s topením,“ vysvětluje zkušený automechanik Jaroslav Köppel.\n„Jednou jsem takto vytrestal sám sebe: šetřil jsem a večer při dolévání jsem kapalinu zředil. Ráno jsem kolem auta skákal přes hodinu s fénem, než jsem ostřikovače znovu rozchodil,“ říká profesionální šofér Miroslav Šmíd.\nNejnepříjemnější překvapení ovšem zamrzlé ostřikovače připraví tomu, kdo „naředí“ před dlouhou cestou, na níž bude muset překonat výše položené pasáže silnic.\nZatímco v nížinách si okno bez problémů očistí, ve vyšších místech s o něco málo nižší teplotou stačí malý ledový povlak na tryskách ostřikovačů a pak už jen stěrače během vteřiny změní čelní okno v dílo abstraktního malíře. To můžete často vidět na dálnici D1. Zatímco v Praze nebo Brně je vše v pořádku, kilometry přes Vysočinu jsou proslulé „zamrzací“.


Objektiv Tamron 35-150mm F/2.8 Di VC OSD pro Canon | NAIČO.cz\nObjektiv TAMRON 35 – 150 mm F/2.8 - 4 Di VC OSD pro Canon je rychlý a kompaktní zoom objektiv, který udává nový směr fotografování portrétů. Byl navržen pro snadné a rychlé používání a díky svým rozměrům je to skvělý partner na cestách. Objektiv s perfektně čistým a ostrým obrazem při každé ohniskové vzdálenosti 35 – 150 mm v sobě nese i velmi…\nKód: 3031635PN: A043EVýrobce: TamronZáruka: 6 měsíců\n27 928 Kč včetně DPH\nCena bez DPH: 23 081 Kč\nCena bez DPH: 22 119 Kč\nObjektiv TAMRON 35 – 150 mm F/2.8 - 4 Di VC OSD pro Canonje rychlý a kompaktní zoom objektiv, který udává nový směr fotografování portrétů. Byl navržen pro snadné a rychlé používání a díky svým rozměrům je to skvělý partner na cestách.\nObjektiv s perfektně čistým a ostrým obrazem při každé ohniskové vzdálenosti35 – 150 mmv sobě nese i velmi oblíbené ohnisko85 mm, které je velice oblíbené a optimální pro fotografování portrétu. Navíc objektiv nabízí minimální zaostřitelnou vzdálenost 45 cm a tím zaručuje ostření na blízko s ohromujícím výsledkem.\nVše je doplněno precizně umístěnýmiLD členy a asférickými čočkami, které zabraňují chromatické aberaci a eliminují tvorbu nežádoucích záblesků a stínů.