Honzig končí. Zkušenosti ale předává mladým - Jablonecký deník\nHonzig končí. | Foto: ilustrační\nDaniel Honzig, reprezentant České republiky v akrobatickém lyžování – jízdě v boulích, rodák z Jablonce nad Nisou, se rozhodl ukončit sportovní kariéru. Určitě to ale nebylo rozhodnutí ze dne na den, nebo z důvodu neúspěchu.\nROZHODLA I PANDEMIE\nNěkolik měsíců zvažoval svoje další profesionální sportovní působení a přemýšlel nad svým osobním životem do budoucna.\nCo ho k jeho rozhodnutí vedlo? „Trochu tomu všemu napomohla i situace s koronavirem, která okolo sportu, akrobatického lyžování nevyjímaje, byla. Na konci sezóny se neodjely některé závody. Po konzultacích s trenérem Filipem Víchem, kterým je můj nejlepší kamarád, jsem udělal rozhodnutí aktivní závodění ukončit. Mnohokrát jsme to probírali ze všech stran, nebylo to z mé strany žádné unáhlené rozhodnutí,“ okomentoval své rozhodnutí Dan.\nJe mu dvacet sedm let a když na misky vah položil všechna pro a proti, rozhodl se: „Chci začít dělat něco, jak bych to řekl, prospěšného. Lyžováním bych v budoucnu nemohl uživit rodinu tak, jak bych si představoval. A chci už také zkusit v životě jiné aktivity než jen sport. Dokud na to není pozdě.“\nKDYŽ JE V ČÍNĚ BOUŘE\nSezóna Daniela Honziga začala jako každá jiná. Absolvoval přípravu bez velkých změn. „Potom jsem odjel na závody Světového poháru do Finska a do Číny. Z Číny jsem se vrátil za pět minut dvanáct, 18. prosince. Chvíli potom začaly přicházet zprávy o viru. V Číně jsme ale nic nepostřehli. Závodně mi to tam moc nevycházelo, jak bychom si s trenérem představovali. Po závodech přišla, podle místních, sněhová bouře. To když tam napadlo asi deset centimetrů sněhu. Pro Číňany to bylo něco hrozného, natvrdo zavřeli dálnice. Naši kolegové ze Skandinávie nemohli pochopit, proč nás nemohou odvézt na letiště,“ vylíčil situaci v Číně Dan.\nČÍNSKOU ZEĎ NESTIHLI\nByli s trenérem rozhodnutí, že po závodech zůstanou ještě o několik dnů déle a prohlédnou si památky Pekingu, Čínskou zeď a další zajímavosti této země. „Měli jsme zabukované letenky i hotel. Jenže pak bylo všechno, kvůli té, v uvozovkách, sněhové bouři, jinak. Všichni zůstali v horském středisku. A potom přednostně odváželi ty, kteří měli letenky s dřívějším datem odletu. Prostě nastal zmatek. My jsme zůstali ve středisku až do dne našeho odletu. Na letišti pak už ale nebylo možné nechat si věci v úschovně, místo toho, abychom se jeli podívat alespoň do centra Pekingu, jsme seděli se zavazadly celý den na letišti,“ vylíčil napínavou situaci v předvánoční Číně Daniel.\nKdyž pak ale přišly v lednu zprávy o koronaviru, uvědomili si, že to vlastně bylo možná znamení a dobře to pro oba dopadlo.\nTRÉNOVAL NOVÝ SKOK\nDaniel začal skákat před sezonou nový skok s názvem flat spin 360, s chycením jedné lyže, tzv. japan grab. „Nejprve jsem ho natrénoval ve vodě a poté na ledovcích. Protože to šlo v pohodě, zařadili jsme tento prvek do závodů. Vzhledem k tomu, že letos nebylo žádné mistrovství, dalo se to brát jako součást přípravy na ta nadcházející. Začali jsme vše dolaďovat na prudkých kopcích. Našli jsme drobné chyby a odjeli do Číny s tím, že tam se to určitě už povede,“ popsal svůj záměr úspěšný lyžař.\nV Číně to má navíc rád. Většinou mu tam závody sedly a dařilo se mu. Ale tentokrát, jak uvedl, s tratí trochu bojoval, protože byla nějak zvláštně přemrzlá. A špatné byly i sněhové podmínky hlavně na dopadech. „Bylo to, jako když skáčete do kuliček. Špatně se z toho zatáčelo a brzdilo v nájezdu do boulí. Skok jsem ale skočil, i když s problémy. Nebylo to tak, jak jsem chtěl,“ dodal k premiéře nového prvku.\nRUSKO I ŠVÉDSKO PADLY\nZ finančních důvodů, a také proto, že nebyla tak důležitá sezóna, se ještě rozhodl vynechat některé závody a tento skok pořádně dopilovat doma. Počítal ale s tím, že ještě na konci sezóny pojede na závody Světového poháru do Ruska a Švédska. Jenže to už koronavirová anabáze ve světě všechno stopla. „Tam už jsem chtěl jet s rozhodnutím, že končím a vlastně se s tratí a závoděním rozloučit co nejlepším výkonem. A následně jsem měl ještě v plánu rozloučit se doma na Českém poháru a Mistrovství republiky na tanvaldském Špičáku. Všem jsem tam své rozhodnutí chtěl oznámit a poděkovat. Jenže ze dne na den všechno skončilo,“ vylíčil nesplněnou představu jablonecký lyžař.\nO koronaviru se za svého pobytu v Číně nedozvěděli vůbec nic. První zprávy se dozvěděli až po návratu domů. „Tam bylo ticho po pěšině. Wu Chan je ale od Pekingu tisíc kilometrů daleko, tak asi proto.“\nODMĚNY JEN PRO DESET\nS trenérem Filipem Víchem jim to spolu po celou dobu spolupráce fungovalo na kamarádské úrovni. Věřili si, spoléhali na sebe, všechno spolu rozebírali, řešili a rozhodovali. „Nebylo to rozhodnutí z hodiny na hodinu. Moje výsledky už taky neletěly vzhůru, jak bych chtěl. A když navíc musí člověk stále shánět finance, to časem omrzí. V závodech jsou totiž finanční odměny pouze pro ty v první desítce. Ta má vše placené. Ale jedná se hlavně o závodníky velkých týmů. Mají odměny ze závodů spíše jako kapesný,“ uvedl ke svému rozhodnutí Honzig.\nTeď už ví, jakým směrem se chce ubírat a do čeho se pustit. Jak prozradil, rozjel svůj život po více cestách. Jednou z nich je také podnikání. A navíc v neobvyklém oboru.\nNOVINKU SÁM TESTUJE\n„Se svým kamarádem, bývalým francouzským závodníkem, Guilbaut Colas, chce do České republiky přinášet speciální balanční židličky ActiveBase, které podporují a aktivují práci vnitřních břišních svalů okolo páteře a zabraňují bolesti zad a dalších problémů. „Fungujeme na přátelském úrovni a mám volnou ruku ve všem, co dělám. Měl jsem možnost dva roky ActiveBase testovat a nedám na něj dopustit. Byl bych rád, pokud bych mohl touto cestou pomoci sportovcům a lidem co dlouhodobě pracují v sedě, aby jejich bolesti zad přirozeně odezněly. Celé to nyní začnu spouštět,“ řekl Dan, který má určitě ze sportu dostatek zkušeností s tím, když člověka bolí záda a svaly. A také dobře ví, jak nutná je rehabilitace a regenerace nejen pro sportovce.\nBUDE TAKY TRÉNOVAT\nSport, lyže a akrobatické lyžování ale přesto neopustí. Kromě podnikání s fyzioterapeutickými pomůckami se bude věnovat společně s Kristýnou Hnykovou a dalšími trenéry z TJ Bižuterie trenérské práci s dětmi. A bude se snažit vychovat své nástupce. „Chceme vymyslet zajímavý nábor, protože nám děti odcházejí do juniorských družstev, jiné k jinému sportu nebo na školy v jiném městě. Máme v plánu vymyslet koncept, jak náš sport posunout dál a nově nastavit. Chceme to s ostatními pojmout tak, aby od nás dostali to nejlepší z obecného lyžování, než se poté rozhodnou, zda-li půjdou do boulí, nebo na jinou lyžařskou disciplínu. Je to určitě lepší, než se od šesti let zaměřit na jízdu v boulích a huntovat si tělo v tak obtížné disciplíně,“ vylíčil svoje další plány.\nJeho průprava byla přesně taková, jakou chce nyní realizovat u mládeže. Od tří do osmi let ho tatínek a rodina učili na Severáku lyžovat. Potom začal zařazovat první akrobatické prvky s Petrem Vokatým. „To byla doba, kdy Tomáš Suda a ostatní přinášeli tento sport do České republiky. V deseti letech jsem pak jel na své první závody Českého poháru. A pak už se to rozjelo. Za úspěšnou kariérou pak stojí celá řada mých trenérů, kterým bych chtěl moc poděkovat. Počínaje rodinou Vokatých. Petr Vokatý stál u mých začátků na Bedřichově, to jsem dělal první helikoptéry. Pak jsem se připravoval pod vedením Tomáše Sudy, Martina Lomského, a pak už jsem začal jezdit po Evropě. Přešel jsem do skupiny s Nikolou Sudovou a Radkem Herotem a začal přičichávat ke světovým pohárům. Po skončení kariéry Nikoly Sudové jsem měl nejprve slovenského trenéra Marka Polana, po něm jsem začal spolupracovat s Filipem Víchem a částečně i rakouským týmem pod vedením Slovince Aleše Špana. S Filipem jsem prožil posledních 5 let své sportovní kariéry,“ vyjmenoval sportovní osobnosti svého života, bez kterých by v akrobatickém lyžování nebyl tam, kde je a na úrovni, na které svoji kariéru končí.\nOD KAŽDÉHO MÁ NĚCO\nFilip Vích pochází také z Jablonce a je to voják z povolání. I při svém náročném zaměstnání si našel na trénování čas „Na všechno obětoval dovolenou. Každý z trenérů mi dal něco jiného a podílel se na tom, co na lyžích umím, a co jsem dokázal. Chtěl bych také poděkovat všem sponzorům, Dukle Liberec a známým, kteří mě jak materiálně, tak hlavně finančně podporovali a často ani nebyli vidět. Závěrem patří díky i mému mentálnímu kouči Janu Mühlfeitovi, který mě poslední roky posunul psychicky na nejvyšší stupínek. A v neposlední řadě nesmím zapomenout na rodinu a přítelkyni, jež mě neustále podporovala,“ zakončil s velkým uznáním svoji rekapitulaci Daniel Honzig.\nMLADÝM BORCŮM VĚŘÍ\nLyžuje od tří let, na špičkové úrovni poprvé startoval v roce 2011, a to na Světovém poháru v Mariánských Lázních. Závody Světových pohárů jezdí posledních pět let, stejně tak i starty na Mistrovství světa. Jak vidí, jako zkušený závodník, šance českého lyžování v jeho disciplíně? „Šance na úspěchy určitě jsou. Máme dobrého trenéra Vojtu Bínka, který se stará o juniorskou reprezentaci a Filipa Vícha, který zůstává u seniorské. Máme talenty a lidi, kteří se této disciplíně chtějí věnovat v jednotlivých klubech po celé ČR. Pokud se nám povede nastavit koncepce, budou i talenti a s nimi přijdou finance. Pak šance ve světě určitě mít budeme,“ vidí optimisticky budoucnost jízdy v boulích ten, který si lyže a tuto disciplínu užil přes deset let.\nDodal, že jednodušší je situace u dívek, kde nejde vývoj obtížnosti skoků a techniky dopředu tak rychle. Kluci každý rok přidávají na obtížnosti a nastavují laťku výš a výš.\nPro svůj sport chce udělat Daniel Honzig co nejvíce. Zdůraznil, že mu určitě není lhostejné, jak se bude vyvíjet. A navíc spolupracuje s lidmi, kteří smýšlí stejně jako on a chtějí pro tento sport pracovat. Takže o úspěšném Danovi Honzigovi určitě ještě uslyšíme, byť na jiné pozici než závodní.


Podmínky umělého oplodnění | porodnice.cz\nDobrý večer pane doktore, ráda bych Vás poprosila o odpověď na tentokrát trochu "nemedicínský" dotaz. Mám kamárádku, které je 35 let. V 29 letech po delším (cca 2 letém snažení) otěhotněla a porodila chlapečka. V cca 3 měsících děťátko zemřelo na genetickou vadu, která v těhotenství nebyla objevena. Neznám odrobnosti, ale chyba byla ve vajíčku kamarádky, nelze však s určitostí stanovit, zda by se opakovala i při dalším těhotenství. Nebudu dlouze popisovat další martirium, ale rovnou se zeptám. Kamarádka je v současné době rozvedená, zdravá, finančně velmi dobře zajištěná a velmi, velmi touží po děťátku. Je v jejím případě možné umělé oplodnění i když nemá partnera a tudíž otce pro děťátko? Je možné, aby o umělé oplodnění požádala sama žena s tím, že by měla zájem o darované vajíčko i spermie? Vím, že pro děťátko by nebylo úplně fér, že od začátku nebude mít tátu, ale mělo by milující (a jsem přesvědčená, že skvělou) maminku. Moc děkuji za odpověď. Magda


Připomínat jenom životopis T. G. Masaryka dnes nestačí. Co je ale zásadní, není jenom připomínání života TGM, ale opakované seznamování s názory a idejemi TGM a jejich studium pro dnešní dobu. To je to, v čem pokulháváme a co se nám nedaří. Mnoho politiků má při různých výročích plné řeči odkazu TGM, ale soudě podle jejich vlastního jednání, o TGM a jeho pohledu na svět ví málokdo.\nO ochotě pokračovat v jeho šlépějích, kterými společně s dalšími zakladateli našeho novodobého státu, zejména s E. Benešem a R. Štefánikem, nastínil smysl a cestu naší opravdu autentické české státnosti, již nelze hovořit vůbec. TGM není dnes živý mezi námi, jeho ideje nejsou lidmi oživovány, znovu pro dnešní dobu formulovány, a zejména aktivně prosazovány. To je náš největší dluh TGM. Je zcela evidentní, že dosavadní polistopadové dění v naší společnosti a její politický kurz na opravdový odkaz TGM rozhodně nenavazuje. Toho si nelze nevšimnout. Absence demokratické osvěty a společenská diskuze nad ideály humanitní demokracie v Masarykově podání je pro další vývoj české společnosti zásadní. Jednak jsme nedokázali ani vůbec „Masarykovo“ Československo udržet jako samostatný svrchovaný stát, bylo rozděleno na dva samostatné státy. A tím to nekončí.\nMasaryk jasně říká, že nejnebezpečnější je vzrůstající duchovní bída. Bída, kdy místo zaměření na vyšší duchovní otázky a pravdy o smyslu života se upínáme pouze na časné a ryze hmotné materiální hodnoty. Zde správně Masaryk viděl počátek všeobecné bídy společnosti, bídy duchovní vedoucí k nerespektování dobrých zkušenostních mechanismů, které společenství vydobylo svou kolektivní historickou zkušeností a přitakávání k hodnotám materialismu, ateismu, případně náboženské dogmatiky. Oboje považoval Masaryk za škodlivé. Upřednostňovat naopak autentické duchovní hledání a opírání se o „zdravý rozum“ a vnitřní cit je cesta skutečné vnitřní změny každého člověka, a díky tomu je možné, aby se společenství kolektivně „vychovalo“ k ideálům humanitní a sociální demokracie…\nKe dnešním snahám centralistických snah EU-NATO, které nám tvrdí, že jsou v rozporu s národními státy a že samy národní státy jsou příčinami válek, už Masaryk jasně řekl: Mezi národností a mezinárodností není protiv, ale shoda.\nZe základních hodnot, které nám TGM zanechal, si připomeňme ty zásadní, platné a tolik potřebné právě dnes:\nZákladem veškeré smysluplné lidské aktivity je zejména správné rozlišování a kritický realismus postavený nikoliv na víře nebo dogmatice, ale na zdravém rozlišování pravdivosti v daných otázkách. Pravda je základní atribut a směrnice pro veškeré lidské jednání. Bez toho se dostáváme vždy do situací přinášejících více či méně zlo a utrpení. Bezhlavé opičení a snaha napodobovat a nekriticky přebírat vše z EU a tzv. vyspělého „západu“ je právě popřením základního pohledu TGM na svět a jeho dění. Bez snahy vše na základě správného rozlišování kriticky posuzovat a mít k tomu vůli se vzdáváme základního kritéria pro veškeré jednání, kterým je sledování pravdy jako zásadního činitele. Bez kritického rozlišování pouhým slepým přebíráním všeho odjinud se stáváme pouze otroky, lokaji často nám nepřátelských idejí a konceptů.\nDnes je slovo „demokracie“ zcela zprofanováno. Málokdo dnes ví, jak chápal TGM tento pojem v podobě humanitní a sociální demokracie. Masarykovo pojetí demokracie je jeho nejuniverzálnějším ideálem, který nám zanechal. Základem je vlastní duchovní a morální kultivace každého z nás, jako základ opravdové demokratické společnosti. Demokracie není jenom instalování demokratických institucí, které se ve skutečnosti chovají i „fašistickým“ způsobem, ale o společenském vývoji kolektivního souhlasu v základních otázkách života celé společnosti. Masaryk velmi kriticky vystupoval proti všem snahám násilných změn – revolucí, které z podstaty věci, že z násilí a bezpráví nemůže vyrůst trvalé právo a dobro. Velmi upozorňoval na nebezpečí současné ideologie neoliberalismu. Jasně nám říká: Pod praporem neokonzervatismu a neoliberalismu hrozí i neoabsolutismus. Varoval před nebezpečím monopolizace nekontrolovatelné ekonomické moci.\nTo, co u nás chybí, jsou opravdoví demokraté a opravdoví vlastenci. Jen takoví lidé mohou kolektivně spoluvytvářet ideál Masarykovi humanitní demokracie.\nZákladem pro mezinárodní spolupráci dle TGM bylo nezpochybnitelné právo na svobodný vývoj a rovnoprávnou spolupráci všech národů, velkých i malých, a to jako rovný s rovným. Dnes spíše jsme svědky zvířecí říše gangsterů s jediným právem: právem silnějšího, právem silnější vůle k moci. Koncepce Masarykova Československa tak byla od začátku politická, a nikoliv etnická. Později se ukázalo, že soužití s německou menšinou nebylo v jednom státě možné, byť se o to TGM i EB snažili. TGM usiloval o sjednocení Evropy. TGM si dobře uvědomoval základní schéma ve střední Evropě, kde na jedné straně je silné Německo, a na východě Rusku. Státy od severu na východ v tomto nárazníkovém pásmu střetu germánského a slovanského živlu viděly centrální úlohu Československa. V těchto intencích se snažil i EB směřovat svou zahraniční politiku, byť byl postaven ve své době před aktuálnější výzvy. Zahraniční politiku TGM směřoval k rovné spolupráci všech národů, západu i východu. Současně věděl, že naše cesta může být pouze naše vlastní, že nelze slepě kopírovat a přebírat vývoj západu nebo východu, ale správně rozlišovat a být stavitelem mostů, nikoliv příkopů. Jenom demokratický dialog je cestou, nikoliv násilí a revoluce. Současně ale jasně říkal, že zlu a násilí se musí rozhodně odporovat, třeba i násilím. Tuto zkušenost učinili kolektivně už naši předci, husité. Dnes naopak EU pokrytecky křičí na oficiální představitele Ukrajiny, že si vůbec dovolí použít odpovídající donucovací prostředky bezpečnostních složek státu proti pouličnímu terorismu, jak jsme byli svědky na Majdanu v Kyjevě. Naopak ministři zemí EU to ještě podporují a schvalují. Je to ostudný pohled na naše lokajské „vykonavatele“ EU-NATO politiky vůči Rusku.\nS mezinárodní spoluprací souvisí i otázky kolektivní bezpečnosti. Za základní právo každého člověka i národa TGM považoval bezpečnost. Pojetí kolektivní bezpečnosti u TGM vycházelo z duchovních zákonů a křesťanských principů. „Čiň druhým to, co chceš, aby oni činili tobě.“ To platí samozřejmě i v obráceném gardu. Právě toto musí být východiska pro organizaci kolektivní bezpečnosti a pro základní lidské jednání a chování mezi lidmi a celými národy. Hluboké pochopení tohoto principu by nám neumožňovalo podporovat násilné akce a převraty, jakých jsme dnes svědky.\nMohli bychom pokračovat, analyzovat odkaz TGM dále. To, co nám ale zoufale chybí, je reálné a kritické vykonávání odkazu TGM. Nelze čekat, že se zde objeví podobný státník, jako byl TGM, musíme jej vychovat jako národ mezi sebou sami svým vlastním pěstováním idejí a odkazu TGM v našich životech politických i profesních, ať již se nacházíme na jakémkoliv místě v lidském společenství. Jen tak může z lidu opět povstat duch TGM.\nZaposlouchejme se do citátů TGM a sami si učiňme pro sebe kritický rozbor, nakolik žijeme v souladu s ideály, kterými žil a pomáhal svým životem upevňovat.\nVystupoval jako rozhodný stoupenec Společnosti národů, podporoval rozvoj přátelských vztahů k Francii, ale i k Německu a Rakousku. Po 1. světové válce dokončil vzpomínkovou práci „Světová revoluce“, vznikly 3 svazky Čapkových „Hovorů s T.G.M“. Zdravotní potíže a pracovní zaneprázdnění mu znemožnili dokončit třetí svazek díla „Rusko a Evropa“.


01.04.2014 06:30 | ostatní-články\nV polovině dubna začíná Memoriál Vugara Gashimova, jeden z nejsilnějších turnajů letošního roku. Konec měsíce bude patřit Mistrovství České republiky mužů a žen.\nDubaj Open (7.4. - 17.4.) láká cenovým fondem ve výši 50 000 dolarů. Mezi loňskými účastníky byl i Viktor Láznička a sestry Olšarovi.\nFIDE Grand Prix žen pokračuje čtvrtým turnajem v Khanty-Mansiysku (7.4. - 22.4.). Nasazenou jedničkou je Yifan Hou, která se pokusí vylepšit nepovedený výkon v úvodním turnaji série. Konkurovat by jí měli především Anna Muzychuk a Nana Dzagnidze.\nMemoriál Vugara Gashimova (19.4. - 30.4.) začíná v druhé polovině dubna. V hlavním turnaji, hraném dvoukolově každý s každým se představí Magnus Carlsen, Fabiano Caruana, Sergey Karjakin, Hikaru Nakamura, Shakhriyar Mamedyarov a Teimour Radjabov. Silné obsazení má také doprovodný B turnaj, kde se mezi 10 hráči představí například Radoslaw Wojtaszek, Wang Hao nebo úřadující evropský šampion Alexander Motylev.\nMistrovství světa žen v bleskovém a rapid šachu (21.4. - 29.4.) se odehraje v Khanty-Mansiysku. Třídenní turnaj v rapid šachu, hraný na 15 kol, začíná 23. dubna. Bleskový turnaj začíná 26. dubna.\nPoslední kolo zbývá odehrát v obou skupinách 1. ligy. Na východě mají postupu nejblíže 2222 ŠK Polabiny "A", na západě AD Mahrla.\nBohuslavice OPEN (5.4.), šestý turnaj série Grand Prix, se odehrají tento víkend. Startovní listina čítá 83 jmen, včetně IM Vojtěcha Pláta, GM Roberta Cveka nebo IM Vojtěcha Zwardoně.\nÚčastníky Přeboru škol v šachu čekají v dubnu finálová kola. Finále pro 1.-.5. třídu ZŠ se odehraje ve Vyškově 7.-8.2014. Naváže na něj finále pro 6.-9. třídu ZŠ, které ve Vyškově začne 9.4.2014. Finále středních škol proběhne ve Vlachovicích 15.-16.4.2014\nTurnaj šachových nadějí (17.4.-21.4.) letos slaví 35 let své existence. V turnaj hraném švýcarským systémem na 8 kol budou vyhlášeni nejlepší hráči v kategorii do 9, 12 a 15 let. Současně proběhne Pobeskydí Open, otevřený turnaj hraný zrychleným švýcarským systémem na 9 kol.\nMČR mužů a žen (26.4. - 4.5.) se po loňském uzavřeném turnaji letos opět odehraje jako otevřený turnaj v rámci festivalu "Ostravský koník". Předběžné startovní listině vládne David Navara (2706F). Prozatím je přihlášeno 9 hráčů s ratingem přes 2500. Hrát budou švýcarským systémem na 9 kol, tempem 90 minut/40 tahů + 30 minut + 30s/tah.\nČernohorský soudek (27.4.), turnaj čtyřčlenných družstev v rapid šachu, se letos poprvé odehraje jako otevřený turnaj. Švýcarský systém na 9 kol, tempo 2x15 minut.\n* Víte o zajímavé akci? Chcete zviditelnit svůj turnaj? Neváhejte doplnit přehled v komentářích!\n2x 3314x Milan Boháček\n01.04.2014 10:56 | DSchaffer\nO letošních Velikonocích se v královském věnném městě Polička uskuteční dvě šachové akce. Na Zelený čtvrtek šachoví pořadatelé ze Štefanydes Polička připravili již 12. Velikonoční rapid turnaj mládeže. O den později vypukne 1. ročník Šachových Velikonoc. Ten se bude hrát na 7 kol klasickým tempem 2 x 60 minut + 30 s/tah. Podrobnosti k oběma turnajům naleznete na následující stránce: http://policka.chesspce.cz/?mn_post=481\n01.04.2014 10:35 | Vojtech.Mejzlik\nPalučinské čarodějnice a Fide Open (30.4 - 4.5.)\nPalučinská šachová škola pořádá soustředění na Seči. Akce je přístupná všem, doporučená pro děti i dospělé. Bude se zde hrát sedmikolový Fide Open (kola vždy ráno a večer). Pro méně zkušené šachisty budou k dispozici dva rapid turnaje. Zajištěno ubytování, plná penze a mnoho doprovodného programu. Hry, sporty, larp pro děti, táborový oheň.\nvíce na http://www.palucinska-skola.cz/palucinske-carodejnice-a-fide-open/


Pomoc Ústeckému kraji v krizi? Vláda, SPD a komunisté jsou proti. | PIRÁTI | Ústecký kraj\nautor: Piráti | Úno 10, 2021 | František Navrkal, Investice, Jiří Baudis, Kateřina Stojanová, Těžba, Uhlí | 0 komentářů\nHlasováním SPD, ČSSD, ANO a KSČM (většina se zdržela, někteří proti) neprošla novela horního zákona. Díky této novele by Ústecký kraj mohl na investice na svou obnovu získat 160 až 180 milionů Kč ročně jako kompenzaci škod spojených s těžbou hnědého uhlí.\n„Poplatky za těžbu nejsou při stamiliardových výdajích státního rozpočtu nic zásadního, naopak zásadní to je v rozpočtech těžbou postižených krajů. Není náhodou, že návrh nejvíc narazil u podnikatelských projektů ANO a SPD a u KSČM – v jejich zájmu není rozhodování o využití veřejných peněz co nejvíce lidem přiblížit, ale naopak co nejvíce vzdálit a peníze ideálně nalít do svých klientelistických struktur,“ komentoval hlasování o senátním návrhu poslanec František Navrkal (Piráti).\nV rozpravě o novele zákona vystoupila za ANO2011 poslankyně Procházková nebo ministr životního prostředí Richard Brabec. Poslankyně Procházková neférově zatáhla do projednávání lokální spory v Karlovarském kraji, když vyjádřila obavu, že by peníze mohly být využity třeba na platy uvolněných radních. Rovněž uvedla, že pokud se budou kraje takovýmto způsobem odškodňovat kvůli těžbě uhlí, mohou se ozvat také kraje, které z např. pěstují víno a mohly by chtít za to peníze z daní. Sama poslankyně Procházková je z Karlovarského kraje, který by byl kromě Ústeckého také příjemcem peněz.\nNevole poslanců za ANO, SPD, ČSSD a KSČM se také nesla v duchu, že takováto malá podpora pro postižené kraje je nedostatečná. Lamentováním nad výší pomoci se problém v krajích poznamenaných těžbou uhlí nijak nevyřeší. Je jasné, že musíme přistoupit k systémovým řešením a stát musí podporovat Ústecký kraj a další kraje s podobnými obtížemi programově. Novela hornického zákona byla ovšem signálem, že v současné době (kdy tyto regiony řeší více než jinde díry v rozpočtu kvůli koronaviru) si stát problém uvědomuje.\nZ těžby hnědého uhlí zůstává 33 % v obcích, odkud toto uhlí pochází. V senátním pozměňovacím návrhu šlo o změny poměru úhrady za vytěžený nerost, 67% chodí do státního rozpočtu. Nově by se prostředky rozdělily způsobem 33 % pro obce, 37 % pro kraje, které tato těžba zatěžuje, a 30 % by nadále končilo ve státním rozpočtu. Kraje by tak napřímo z peněz za suroviny mohly hradit projekty na svou obnovu a rozvoj. Dle odhadu by to pro Ústecký kraj znamenalo kolem zmíněných 180 milionů Kč.\n„Je úplně tristní, že finance z těžby surovin nejdou jako přímé prostředky samotnému těžbou postiženému kraji, neboť s negativními externalitami a následky se musí potýkat lidé, kteří v daných regionech žijí. Dobýváním surovin trpí také infrastruktura (ve správě kraje), doprava, životní prostředí a zdraví lidí nehledě na fakt, že všechny tyto regiony jsou v mnoha ohledech na chvostu životní úrovně obyvatel ČR,“ uvedl Jiří Baudis (Piráti), krajský zastupitel v Ústeckém kraji.\nTo koresponduje také s faktem, že v Ústeckém a Karlovarském kraji je nejnižší předpokládaný věk dožití obyvatel a nejnižší úroveň vzdělání obyvatelstva. Uvědomujeme si, že se nacházíme v hluboké krizi, jíž je třeba řešit komplexně. Roční příspěvek na sanování některých problémů, s nimiž se potýká krajská samospráva a potažmo lidé v kraji žijící, mohl být ovšem velmi užitečným prostředkem – spolu s dalšími programy a využíváním balíčku Fondu pro spravedlivou transformaci. Investice a peníze jsou potřeba okamžitě, na opravy silnic, dopravu obecně a další klíčovou infrastrukturu v kraji nezbývají prostředky.\n„Ústecký kraj potřebuje investice a dotace, aby se mohl strukturálně zvednout, a každá koruna pomůže. Obzvlášť při takové díře v rozpočtu, jakou napáchal koronavirus,“ dodává krajská zastupitelka Kateřina Stojanová. „Pro vládu jsou zřejmě socioekonomické problémy těžbou poznamenaných krajů, kterým se peníze z těžby dostanou v rámci přerozdělování, spíše k smíchu. A nedůvěřuje zvoleným zástupcům samospráv, vč. hejtmana z hnutí ANO v Ústeckém kraji. Opět další důkaz, že provázání vlády a hejtmanství jedním hnutím vůbec nic neznamená.“\nFinanční paralela na závěr: 163 milionů Kč zaplatila Česká republika koncernu Agrofert na dotacích, když tyto peníze odmítla vyplatit Evropská Unie, nikdy se o tom nehlasovalo a nikoho nezajímá, jestli si části těchto prostředků nevyplatili vrcholní manažeři dotovaných podniků.


Pražský koncert WALTARI se rozšiřuje o další hvězdné gratulanty - WOHNOUT a Lenku Dusilovou! | RockAndMetal.cz\nU nás nesmírně populární finští rockoví šílenci WALTARI slaví již své 25. narozeniny! Oslav se účastní se celá Evropa! A ani my v České Republice nezůstáváme pozadu! Agentura Pragokoncert naplánovala hned 5 originálních crossover narozeninových megapárty!\nSpeciálním hostem všech koncertů je pražská crossover/nu-metalová banda EGOTRIP! Speciální host koncertu WALTARI v PRAZE bude navíc také LORD BISHOP ROCK, bezesporu jedno z nejzajímavějších a nejambicióznějších hudebních trií 21. století a nyní nově, pouze na pražský termín přibývají další speciální hosté, kteří svým vystoupení obohatí již tak nabitou oslavu! Jsou jimi populární kapela WOHNOUT a zpěvačka LENKA DUSILOVÁ, kteří přijedou s Waltari zajamovat několik písní! Tam nesmíte chybět!\nVstupenky na všechny koncerty WALTARI jsou k dostání ve všech obvyklých předprodejích, objednávat můžete i zde.


Itálie Archivy - Strana 2 z 3 - Studium v zahraničí: Rotary Youth Exchange Czechia & Slovakia\nPrvní rozdíl, kterého jsem si všiml okamžitě po příletu (a který asi nikoho nepřekvapí), je počasí. V září teploty jen výjimečně klesly pod 25 stupňů, spíše byly stále okolo 30. Ze začátku mi to dělalo trošku problémy, protože do školy můžu chodit jen v dlouhých...\nChodím na Liceo Ginnasio Statale Mario Cutelli, což by se dalo přirovnat ke klasickému gymnáziu u nás. Je tu pět ročníků a v každém většinou třídy A–H, je tu tedy docela hodně studentů. Má třída je 2°G. Vyučování je velmi rozdílné oproti mé škole v Brně.\nVe středu 21. září jsem hned po škole nastoupil spolu s ostatními sicilskými inboundy do autobusu a vydali jsme se na cestu do Calabrie na celoitalský orientation meeting. Po asi 5 hodinách jízdy (autobusem a trajektem) jsme dorazili do hotelu, blízko městečka...\nBez italštiny se na Sicílii nedomluvíte. Italové jsou na tom se znalostí angličtiny možná ještě hůř než Češi. Dokonce i většina mých spolužáků má problém říct větu anglicky. To všechno ale podle mě spíše hraje v můj prospěch, alespoň mě to donutí se naučit italsky.\nNa svou výměnu jsem odletěl docela pozdě, protože školní rok zde na Sicílii (i v celé Itálii) začíná o dva týdny později než u nás. V neděli 3. září jsem konečně dobalil své kufry a vydal se na cestu. Protože můj přímý let letěl z Katowic (Polsko) brzy ráno – v 6:00, rozhodli jsme se v Katowicích i přespat.\nJmenuji se Filip Mařík a je mi 17 let. Pocházím z Brna, bydlím v klidné okrajové části, v Obřanech. Studuji osmileté Gymnázium na tř. Kpt. Jaroše v Brně. Mám malého bratra Jeníka, po kterém se mi bude určitě stýskat. Ve volném čase si rád hraji s bratrem, čtu, poslouchám hudbu, hraji na saxofon a sportuji


Rekonstrukce bytu vám dává šanci na celkovou přeměnu životního stylu | Regiony\nRekonstrukce bytu vám dává šanci na celkovou přeměnu životního stylu\nVzhledem k vysokým cenám nemovitostí se stále častěji přistupuje k rekonstrukcím starých panelových bytů. Pokud si opravujete byt, do kterého se teprve budete stěhovat, mnohem lépe si interiér promyslíte podle svého stylu životu. Situace je o něco komplikovanější při rekonstrukci prostor, kde už nějakou dobu bydlíte. Musíte se na byt podívat novým pohledem.\nPokud rekonstruujete byt, kde bydlíte, je to ideální příležitost změnit také nábytek a celkové vybavení. Problém ale je, že si obtížně vlastní byt nově rozvrhneme z hlediska místností a prostoru. První kroky by měly směřovat ke stavebnímu inženýrovi nebo statikovi, který stanoví, jaké zdi je možné zbourat, jaké jsou nosné a se kterými můžeme naopak hýbat nebo udělat různé průchody.\nVelký zásah je také ideální možností pro novou elektroinstalaci. Dobře si rozmyslete, kam umístíte zásuvky s ohledem k plánovanému nábytku a jeho rozmístění. Využít můžete i rafinovaných způsobů osvětlení, například moderní osvětlení nepřímé, upozorňuje Věra Tomíčková, bytová designérka z TOTO studia.\nSádrokarton dokreslí detaily\nVýznamnou práci vyžaduje při rekonstrukci sádrokarton. Snadno s ním vytvoříte nejrůznější kapsy, kam můžete schovat vedení. Lze vytvořit různé „předstěny“ nebo kapsy na stropě pro nepřímé osvětlení. S novou dispozicí jde také zcela změnit umístění pračky. Pokud to rozvody dovolí, pračku můžete umístit například do skříně s posuvnými dveřmi v chodbě nebo do výklenku, který vznikne rekonstrukcí například právě ze sádrokartonu.\nV každém pokoji nemusíte mít skříně\nÚložné prostory je možné centralizovat do šaten například v chodbě nebo samostatné komoře. Šatna ale může být samostatnou součástí ložnice nebo jí věnujeme menší místnost v rámci bytu. Je to výhodné, protože do vzniklého prostoru umístíme veškeré oblečení a uskladněné věci. Ostatní místnosti mohou být potom vzdušnější.\nElektřina|foto: European Commission Audiovisual service\nIdeální je se během rekonstrukce na čas odstěhovat\nDo vybrané místnosti, kde budou změny minimální, dobře uskladněte pouze nábytek a cennosti, které si chcete ponechat. A pokud nevíte, jak byt vhodně proměnit, zkuste se nejprve sepsat vše, co vám doposud nevyhovovalo. Řešení pak najdete mnohem snadněji. Nezapomeňte, že pokud si necháte vyrábět skříně na míru, měli byste návrháři přesně sdělit, jaké předměty a typ ošacení do nich budete ukládat. Jinak se můžete dočkat skříně na míru, která vůbec nemusí vyhovovat vašim potřebám.


Jan Bauer: Psaní je pro mne jistým druhem závislosti - Literární noviny\nJan Bauer: Psaní je pro mne jistým druhem závislosti\nZveřejněno: 22. 7. 2021 20:39\nNapsal na dvě stovky knih a patří mezi naše nejplodnější autory. Díky jeho literárním hrdinům se můžeme v jeho historických detektivkách přenést do období panování císaře Karla IV. nebo do časů císaře Rudolfa II. S psaním začal Jan Bauer jako student, pak působil jako novinář a již řadu let je spisovatelem na plný úvazek a psaní se pro něj stalo, jak sám říká, jistým druhem závislosti a způsobem, jak se vzdálit leckdy nepříjemné současnosti. Letos mu vychází kniha Ztracený diadém a příští rok Prokletí domu U Dvou růží z oblíbené série Případy královského soudce Melichara.\nNarodil jste se v Jihlavě, ale vyrůstal v Českém Krumlově. Jak jste prožíval své dětství? Jaký jste byl kluk a čím jste chtěl být?\nMusím vás opravit. Z Jihlavy do Českého Krumlova jsem se s rodiči odstěhoval až ve svých 17 letech, rok před maturitou. Takže jsem vyrůstal v Jihlavě. Dětství v 50. letech minulého století bylo skromnější než dnes, neznali jsme počítačové hry a mobily, zato trávili spoustu času venku na čerstvém vzduchu, hrávali jsme fotbal, také na četníky a lupiče a na indiány a podnikali dobrodružné výpravy. Jako kluk jsem chtěl být námořníkem, cestovatelem, astronautem a také třeba archeologem, což mi vydrželo dost dlouho.\nPo maturitě jste uvažoval o studiu žurnalistiky nebo sociologii v Praze, ale rodiče měli, jak jste někde řekl, strach, že byste pořádně nestudoval a hodně času trávil po hospodách a s dívkami, a tak jste nakonec v Českých Budějovicích vystudoval Vysokou školu zemědělskou a stal se z vás zemědělský inženýr. Proč jste si vybral právě zemědělskou školu?\nBydleli jsme v Českém Krumlově vzdáleném od Českých Budějovic 25 kilometrů. A v Budějovicích byly tehdy jen dvě vysoké školy – pedagogická fakulta a provozně ekonomická fakulta Vysoké školy zemědělské. Kantorem jsem být nechtěl a raději si vybral „hnojárnu“ a zpočátku do školy každý den dojížděl autobusem.\nPsát jste začal již v roce 1964, když jste založil studentský literární časopis Dialog. Po škole jste v roce 1968 začal pracovat jako novinář v Zemědělských novinách. Jak vzpomínáte na svou novinářskou dráhu?\nHned po promoci v červnu 1968 jsem nastoupil do krajského deníku Jihočeská pravda. Samozřejmě jsem se nadchnul pro tehdejší pražské jaro, ze všech sil jsem se snažil podpořit proces demokratizace, ale pak přijely tanky a s našimi sny byl konec. Když byla v roce 1970 v Jihočeském muzeu v Českých Budějovicích výstava o kontrarevoluci, měl jsem tam vitrínu se svými články. V jižních Čechách bych se dále v novinách neudržel. Proto jsem se raději „uklidil“ do Prahy, kde mne nikdo neznal, a se štěstím nastoupil do redakce Večerní Prahy. V Zemědělských novinách jsem začal pracovat až v roce 1973. O devatenáct let později, tedy v roce 1992, jsem patřil k zakladatelům bulvárního deníku Blesk, později krátce pracoval v Týdeníku Televize a po další přestávce ještě působil v dnes už neexistujícím deníku Super.\nJako spisovatel jste v roce 1978 debutoval knihou Uživí naše planeta lidstvo? Od té doby jste napsal řadu knih a dokonce psal pod ženskými pseudonymy Anna Březinová nebo Viola Slavíková. Jak k tomu došlo?\nNakladatel si ode mne objednal milostný historický román a domníval se, že by bylo lepší, kdyby ho podepsala žena – autorka. Těch milostných historických románů bylo nakonec asi dvanáct a pro veřejnost byla pod nimi podepsána právě Anna Březinová a v jednom případě Viola Slavíková.\nPíšete literaturu faktu a historické detektivní romány, které jsou velice oblíbené. V sérii V tajných službách Otce vlasti, vás, jak jste někde řekl, inspiroval neobyčejný život císaře Karla IV. a tak aby to nebylo jenom o něm, stvořil jste jeho tajného agenta dominikána Pavla, který je hlavním hrdinou dvanácti pokračování. Co vás přivedlo k psaní právě historických detektivek?\nInspiroval mne můj přítel a průkopník historických detektivek u nás Vlastimil Vondruška. A protože se mi příliš nelíbil jeho hrdina královský prokurátor Oldřich z Chlumu, připadal mi příliš idealizovaný, vytvořil jsem drsné chlapíky, jako jsou Jakub Protiva z Protivce, mnich Blasius a další, jimž nic lidského není cizí.\nV další úspěšné sérii historických detektivek Rychtář Protiva a mnich Blasius se tato svérázná dvojice objevila ve dvou desítkách knih. Soudce Melichar se svým pomocníkem Božetěchem řeší zapeklité případy v oblíbené sérii Případy královského soudce a na vydání čeká příběh Ztracený diadém a na příští rok Prokletí domu U Dvou růží. Je vám některý z vašich literárních hrdinů blízký?\nBlízcí jsou mi všichni, zejména svým vysedáváním v krčmách, svérázným humorem a zálibou v něžném pohlaví. Trochu jinou kapitolou je dominikán Pavel ze série v Tajných službách Otce vlasti. V tomto případě jsem stvořil jakéhosi středověkého Jamese Bonda a čtenářský úspěch této řady mi potvrdil, že jsem se rozhodl správně.\nDo časů císaře Rudolfa II. jste zasadil sérii Mordy v časech císaře Rudolfa II. s hlavním hrdinou mladým písařem zemského soudu Lukášem Tröblem z Květnice, jehož sedmý díl vyšel letos pod názvem Bratrstvo růžového kříže. A budou další příběhy?\nSamozřejmě. Doba panování císaře Rudolfa II. je pro autora velmi vděčná a poskytuje spoustu zajímavých námětů. Však už před časem jsem se touto dobou zabýval ve svém nejobjemnějším románu Zlatodějové.\nV roce 1995 jste získal cenu Masarykovy akademie umění za sbírku povídek Špionova dcera. Založil jste literární soutěž Číše Petra Voka a Zeyerův hrnek. Co vás k tomu vedlo?\nČíše Petra Voka a Zeyerův hrnek nebyly soutěže, ale jihočeské literární ceny. Před lety jsem navrhl jejich zřízení, abych podpořil své kolegy a pomohl prestiži literatury v jižních Čechách. Ze stejného důvodu jsem v polovině 90. let minulého století inicioval každoroční setkávání spisovatelů Zeyerovy Vodňany.\nNěkde jste řekl, že psaní knih byla pro vás původně doplňková záležitost. Čím je pro vás psaní dnes?\nTo že jsem někdy řekl? To je zvláštní. Dnes je pro mne psaní jistým druhem závislosti a způsobem, jak se vzdálit leckdy nepříjemné současnosti.\nJste velice oblíbený spisovatel, a jaký jste čtenář? Co rád čtěte? Odpočíváte také s knížkou v ruce? Jak rád trávíte chvíle volna?\nČtenář jsem náruživý, i když před beletrií dávám přednost literatuře faktu a vůbec všem knihám o historii. Rád chodím s fenkou Bárou na procházky do legendami opředeného Branišovského lesa, který mám naproti svému bydlišti, rád posedím s přáteli u dobrého vína a také mám rád pěší túry po Šumavě či dobré doutníky. Dříve jsem rád jezdil na kole, ale vzhledem ke svému pokročilému věku jsem své kolo přenechal nejstaršímu vnukovi. Už jsem se na něm necítil bezpečně.\nJan Bauer se narodil se 11. dubna 1945 v Jihlavě. Vystudoval Vysokou školu zemědělskou v Českých Budějovicích. V letech 1968 až 1998 pracoval jako novinář v Jihočeské pravdě, Večerní Praze, Zemědělských novinách a v Blesku. Psal pod pseudonymy – Felix Krumlovský, Vojtěch Fišer, Anna Březinová a Viola Slavíková. Napsal zhruba 200 knih – literaturu faktu a hlavně historické detektivky. V roce 2017 obdržel od pelhřimovské agentury Dobrý den certifikát o vytvoření českého rekordu v počtu vydaných knih. Tehdy jich bylo 172. Založil setkávání spisovatelů Zeyerovy Vodňany. Od roku 1998 žije v jižních Čechách, nejprve ve Vodňanech, kde obdržel čestné občanství, nyní v Českých Budějovicích.


Radiokomunikace chtějí DAB experiment v Praze překlopit do pilotního provozu - Lupa.cz\nLupa.cz » Radiokomunikace chtějí DAB experiment v Praze překlopit do pilotního provozu\nCo zas máte s tím vertikálem v DVB-T ? Zas hrušky s jabkama... to vás to nepustí? Kdy pochopíte, že pro DAB je ten vertikál prostě samozřejmý a s vysíláním DVB-T v UHF to nemá nic společné? Asi nikdy... vás to asi fascinuje. Každý by měl psát o tom, čemu rozumí a nedomýšlet si nesmysly navíc.


SBĚRATEL | Nová poštovní známka vzdává hold Václavu Zapadlíkovi. Spolu s ní bude v prodeji i řada sběratelských rarit\nVedle podobizny Václava Zapadlíka (1943 – 2018) jsou na poštovní známce zobrazeny vozy Isotta Fraschini Tipo 8A a Mercedes Benz 540. Ty pocházejí ze sešitku „Světová auta“, kterým už tehdy legendární autor svoji spolupráci s Českou poštou v roce 2012 zahájil. Nominále známky, jejímž autorem je výtvarník Zdeněk Netopil, je zastoupeno písmenem „B“, které odpovídá ceně za vnitrostátní obyčejné psaní v ceně 19 Kč.\nPoštovní známka vychází netradičně ve dvou podobách. Jednou na tiskovém listu o 50 kusech a podruhé ve známkovém sešitku o osmi známkách. Tady je navíc doplněna kuponem se dvěma dalšími vozy, který vykrývá zbylou plochu. V nákladu 2 800 kusů provází vydání známky obálka prvního dne (FDC).\nSoučasně uvádí Česká pošta na trh poštovní známky s motivem sčítání lidu, které je naplánováno na letošní rok (nominále „B“, autoři Jan Ungrád a Jan Moucha) a tradičního masopustu (nominále „B“, autor Jiří Slíva).\nVšechny nové poštovní známky bude možné koupit v prodejně Známkové tvorby u přepážky 30 na Hlavní poště v Jindřišské ulici na Praze 1.\nDílo Václava Zapadlíka připomene cartes maximum i nátisky sběratelských bankovek s motivy jeho aut\nV nabídce jsou také cartes maximum s automobily modelů Mercedes Benz 540 a Isotta Fraschini Tipo 8A doplněné o pamětní obálky, čisté pohlednice s oběma automobily nebo pohlednice oražené příležitostným kašetem s podobiznou Václava Zapadlíka.\nZajímavostí bude určitě pamětní obálka na samostatnou známku, nebo pamětní miniobálka na známkový sešitek.\nVeletrh Sběratel vydává dvakrát ročně sběratelské bankovky z emise „Zlatá sbírka Václava Zapadlíka“, jež jsou dílem vyhledávaného autora fantaskních bankovek Mateje Gábriše. Vloni vyšly bankovky s motivy vozů Isotta Fraschini Tipo 8A a Škoda 1201 1955. U příležitosti emise poštovní známky věnované Václavu Zapadlíkovi bude možné zakoupit sběratelské nátiskové archy se čtyřmi bankovkami nebo každou nátiskovou bankovku zvlášť.\nVáclav Zapadlík – velký umělec, skvělý společník a vynálezce acetonie\nKaždé setkání s Václavem Zapadlíkem byl velký zážitek. Vedle toho, že dokázal vdechnout život i automobilům, jejichž podoba se dochovala jen na několika fotografiích, byl skvělý vypravěč. Milovník jazzu a sám aktivní muzikant, nadšený veteránista, který staré vozy uměl rozebrat do posledního šroubku, měl vždy neuvěřitelnou zásobu historek i originálních názorů. V roce 2012 poskytl pro magazín Sběratel & Investor veletrhu Sběratel zajímavý rozhovor, kde mimo jiné hovoří o vlastní výtvarné metodě, kterou vyvinul – acetonii.\nKdy jste se začal o staré vozy zajímat?\nJá jsem měl auta doma od dětství, a to doslova před nosem. Otec pracoval před válkou v Anglii pro výrobce vozů Vauxhall. Dneska je to jen jinak značený Opel, ale tenkrát to byla slavná britská značka. Po nástupu Hitlera byl otec repatriován do Čech a jednoho vauxhalla dostal s sebou, existuje i fotografie z jeho naloďování. Nakonec skončil na ulici „na rozebrání“.\nTo byla běžná praxe, tehdy auta neměla cenu, platila se z nich navíc vysoká daň, takže určitý typ vozů byl jako ojetý prakticky neprodejný. Ale to byla běžná praxe i jinde. Bývalá manželka zdědila koncem 70. let po tetě v USA továrnu na roury. Když otevřela garáž, bylo tam zaparkováno přes deset buicků, z dnešního pohledu řada vzácných modelů, z různých období. Buick byla totiž oblíbená značka té tety. A auta se tam odkládala podle toho, jestli už vyšla z módy nebo měla drobnou poruchu. Nevěděla co s tím, tak je nechala vytlačit před dům a dala na ně ceduli, že jsou k dispozici za dovoz. A stejně se tří z nich nemohla zbavit.\nVím, že dobou, kterou nejraději malujete, je éra 20. a 30. let, což je vidět i z vozů, tzv. oldtimerů, jež byly vybrány do známkového sešitku. Stále populárnější jsou ale tzv youngtimery, tedy vozy z éry 60. – 80. let. Jaký k těm máte vztah?\nDejte s tím pokoj! Ale je pravda, že hlavně o ta auta ze začátku 20. století zájem trochu opadá. A ten důvod je jednoduchý – málokdo je dnes umí řídit a málokomu se to chce učit.\nJste slavný hlavně pro své umění mistrně vystihnout každý detail zobrazovaného objektu. Málokdo ale ví, že jste se věnoval také abstraktnímu umění.\nTo bylo v 60. letech, dokonce jsem vynalezl novou techniku a nazval ji acetonie. Spočívá v nanášení acetonu na sololitovou desku a následné kresby do zasychající vrstvy. Výsledek záleží na umění malíře a rychlosti zasychání vrchní vrstvy. Mám dojem, že se dodnes zachovalo pár obrázků, které má švagrová, protože jsem je většinou tenkrát kreslil u bratra na chalupě.\nBřetislav Janík křtí spolu Václavem Zapadlíkem a tehdejším náměstkem ministerstva průmyslu a obchodu Bedřichem Dandou známkový sešitek věnovaným slavným českým automobilovým značkám.\nVáclava Zapadlíka „objevil“ pro filatelii tehdejší šéf známkové tvorby České pošty Břetislav Janík. Jak k tomu došlo, vysvětloval v roce 2012 v článku pro magazín Sběratel & Investor.\n“V rámci snahy přinést zajímavé téma jsem hledal někoho, kdo by uspokojil představu o zobrazení historických automobilů. Předchozí vynikající autoři je vždy kreslili s láskou, na druhé straně dadaisticky, zjednodušeně (vždyť jde o malou známku) či romanticky, čímž ty nesmrtelné automobily tak nějak „ztrácely živost“.\nVyloučíte-li fotografii jako výchozí podobu známky, víte, že musíte hledat precizní, až vědeckou kresbu. A tu jsem obdivoval od svého mládí (v Automobilu i ve Světu motorů) především u Václava Zapadlíka. Najít na něj kontakty nebylo jednoduché.\nPotom přišel ten první nezapomenutelný telefonát. Něco ve stylu „Pane Zapadlíku dobrý den, tady Česká pošta, já bych s Vámi chtěl probrat nabídku nakreslit českou poštovní známku…“. Maličkou chvilku bylo na druhé straně ticho a pak se ozvalo: „No výborně! Já na Váš telefonát čekám už deset let, kde jste celou tu dobu člověče byl? Známku jsem ještě nikdy nekreslil. Kdy se stavíte?“\nTím mi bylo jasno, že krásné a hlavně – chromované, nablýskané a až do posledního drátu na drátěném kole – věrné známky s meziválečnými veterány budou v těch nejlepších rukách.”\nJindřich Jirásek, foto: archiv veletrhu Sběratel a Česká pošta


Špička v oboru díky vysokopevnostní oceli Strenx® - SSAB\nReference Špička v oboru díky vysokopevnostní oceli Strenx®\nŠpička v oboru díky vysokopevnostní oceli Strenx®\n20. ledna 2022 6 min čtení\nProdukt Strenx-Tube-700-MLH Strenx® 700 MC Strenx® 700 E/F\nNa posouvání hranic možností v zemědělství je jihoafrická společnost Equalizer velmi hrdá. Produkty tohoto lídra v oblasti konstrukce, výroby a globální distribuce výsadbových a secích strojů pomáhají zemědělcům snižovat náklady, zvyšovat efektivitu a dosahovat vyšších výnosů. Nejdůležitějším konstrukčním prvkem je ve firmě vysokopevnostní konstrukční ocel Strenx®.\nPosouváme hranice možností zemědělského vybavení\nFirma Equalizer přirovnává konstrukci secího nebo sázecího stroje pro zemědělství ke struktuře mostu. Poměr hmotnosti a pevnosti musí být v dokonalé rovnováze.\nPři zvládání problematiky vztahů hmotnosti a pevnosti využila společnost Equalizer ve všech svých velkých sázecích a secích strojích vysokopevnostní konstrukční ocel.\nPORAĎTE SE S TECHNICKOU PODPOROU\n„Nestačí jen přidat hmotnost. Tím byste získali jen velmi nepraktický stroj vyžadující vysoký výkon jen k pouhému průjezdu polem. Potřebujete, aby stroj odvedl odpovídající práci, byl přitom co nejlehčí a zároveň co nejsilnější“, vysvětluje Gideon Schreuder, výkonný ředitel společnosti Equalizer.\nVětší, a přesto lehký\nPneumatický secí stroj Equalizer je dobrým příkladem inovace využitím vysokopevnostní oceli. Nabízí největší záběr svého druhu v Africe\n, globálně nijak nezaostává za největšími secími stroji a je jediným strojem na světě s 10tunovým užitečným zatížením. Zemědělci získají\ncelou řadu výhod.\n„Farmář s tímto strojem oseje za hodinu o 5 hektarů více, což je docela hodně“, vysvětluje pan Davies. „Zároveň při výsadbě ušetří zhruba 420 litrů motorové nafty.“\n3 klíčové výhody oceli Strenx®\n40% úspora hmotnosti při přechodu na trubky Strenx® 700MLH a Strenx® 700\nOsejí více hektarů za hodinu\n5% úspora nafty ročně\nFirma byla založena v roce 2000 a v současné době pracují na polích již tisíce výrobků Equalizer. Firma začala ocel Strenx® využívat od roku 2004 a u tohoto materiálu i zůstala.\n„Speciální ocel používáme od samého počátku a bez ní bychom se nám výroba tolik nedařila“, vysvětluje pan Schreuder. „U jednoho z našich prvních strojů ze speciální oceli jsme oproti původnímu konceptu z oceli S355 dokázali snížit hmotnost přibližně o 40 procent.“\nOcel Strenx® umožnila společnosti Equalizer v průběhu let získat vlastnosti, jež jsou zákazníky tolik žádané: dlouhou životnost a spolehlivost. K těmto dvěma důležitým faktorům patří také schopnost udržení konkurenceschopnosti v celosvětovém měřítku.\nJak vysvětluje Nicholas Davies, výrobní ředitel společnosti Equalizer, při navrhování nového produktu se nestačí zaměřit jenom na přechod ke speciální ocelí.\n„Výhody vysokopevnostní oceli již známe. Proto s ní také od samého začátku pracujeme. V původní koncepci a konstrukci stroje tedy vysokopevnostní ocel nechybí.“\nZJISTĚTE, JAK OCEL STRENX® 700 ZVÝŠÍ HODNOTU VAŠÍ ZEMĚDĚLSKÉ TECHNIKY\nUzavřené profily z vysokopevnostní konstrukční oceli\nProgresivní přístup ke konstrukci přivedl firmu Equalizer k využití trubek z vysokopevnostní oceli. Otevřely se tak mnohé možnosti s potenciálem vytvářet produkty s širším záběrem a ještě větší všestranností.\n„Equalizer se v současné době snaží při výrobě komponent využívat v rámech strojů vysokopevnostní uzavřené profily“, vysvětluje Ricardo de Villiers, manažer technického vývoje oddělení Sub Sahara SSAB Special Steels. „Prokázaly mnohem lepší úspornost a uzavřené profily Strenx® 700MLH úspěšně nahradily dříve používaný materiál nižší kvality.“\nK řešení potenciálních problémů s vysokofrekvenčními cykly zatížení způsobenými vibracemi při práci v hrubší půdě hodlá Equalizer úzce spolupracovat se společností SSAB na stanovení správné strategie z hlediska jakosti a tloušťky ocelových trubek pro každou budoucí součást.\nCHCI SE DOZVĚDĚT VÍCE O UZAVŘENÝCH PROFILECH STRENX®\nZvyšte výkonnost svého zařízení\nFirma Equalizer je členem programu My Inner Strenx® společnosti SSAB zaměřeného na výrobce nejlepších produktů z vysokopevnostní oceli Strenx®. Program umožní lepší přístup k podpoře SSAB a pro provozovatele či koncové uživatele představuje způsob identifikace výrobce a produktů vyrobených ze špičkové oceli, výrobními postupy s kontrolovanou kvalitou.\nEqualizer získá prostřednictvím tohoto programu od společnosti SSAB poradenství a podporu při dalších inovačních krocích.\n„Speciální ocel nám v průběhu let přinesla lepší konkurenceschopnost a podpořila naši snahu být lepší než dříve při výrobě prvotřídních konstrukcí“, konstatuje pan Schreuder. „K dosažení takového cíle potřebujete zůstat na špici, což nám ocel Strenx® nepochybně umožnila.“\nVÝHODY ZNAČKY MY INNER STRENX®\nVšechny nejnovější zprávy o vysokopevnostní oceli Strenx®\nSledujte materiál Strenx®\nInformace o oceli Strenx® jsou k dispozici v řadě kanálů sociálních médií. Snažíme se sdělovat nejrůznější témata, sledovat vývoj v odvětví a dělit se o zajímavý obsah.\nPřihlaste se k odběru zpravodaje Speciální ocel\nPřihlaste se k odběru čtvrtletního zpravodaje Speciální ocel a získejte nejnovější zprávy o vysokopevnostní oceli Strenx®


Hrdina výměnu do Phoenixu čekal - iDNES.cz\nHradec Králové - Téměř pět let se něco podobného Janu Hrdinovi v NHL vyhýbalo. Ale v březnu poznal i on, jaké to je, když mu jeden den vedení klubu oznámí, že jej vyměnilo, a druhý den se musí hlásit u nového zaměstnavatele. Hokejista z Hradce Králové právě dokončoval pátou sezonu v Pittsburghu, své první štaci v NHL, když ho klub vyměnil do Phoenixu. "Něco podobného se ale v této soutěži stane snad každému, je to spíš otázka času," říká sedmadvacetiletý útočník, který nyní po sezoně odpočívá v Hradci a zanedlouho se začne připravovat na další.\nPřekvapilo vás, že Pittsburgh tento krok udělal právě u vás?\nSignály byly letos patrné víc než jindy. Pittsburgh je v těžké finanční situaci. Jako první šel Rus Kovalev ještě ve chvíli, kdy byla šance na play-off. Do uzávěrky přestupů zbýval ještě měsíc, a stejně ho poslali pryč. To byl signál, že nemají na výběr a že se budou zbavovat těch, kteří mají větší plat. Čekal jsem to.\nPřivítal jste, že vás poslali právě do Phoenixu?\nČetl jsem hodně spekulací, a dopadlo to samozřejmě úplně jinak. Objevily se názory, že půjdu do Washingtonu, Anaheimu a dalších týmů. Phoenix mezi nimi nebyl. Tak to v NHL chodí.\nV Pittsburghu jste odehrál téměř pět sezon, nebylo vám líto, že ho musíte opustit?\nTušil jsem, že půjdu pryč, ale když to přišlo, stejně to trochu překvapilo. Ale s tím se nedá nic dělat. Není na výběr.\nKdyž jste Pittsburgh opouštěl, měl jste problémy s třísly a několik týdnů jste nehrál. Asi nebylo lehké zvykat si v novém prostředí a přitom být jako plánovaná posila mimo.\nZranění mě začalo trápit ve druhé polovině února a táhlo se to. Vynechal jsem dva týdny, dva zápasy jsem zkusil a znovu jsem tři týdny nehrál. V Phoenixu to pokračovalo a nedalo se to uspěchat. Vedení klubu o mých problémech vědělo, i když si mysleli, že se vrátím dřív. Nebylo příjemné tak dlouho po příchodu do mužstva nehrát, ale manažer mě ujišťoval, že mě brali jako dlouhodobou posilu a že není podstatné, jestli stihnu čtyři nebo šest utkání.\nZ jednoho konce Ameriky jste se přestěhoval na druhý, do úplně jiného prostředí, do města, které je známo také tím, že leží v poušti. Jak na vás zapůsobilo?\nPittsburgh je na Ameriku relativně staré město, Phoenix je úplně nový. Podnebí je nesrovnatelné, v Pittsburghu je jako u nás, ve Phoenixu je stále teplo. Ale o nic nepříjemného nejde. Phoenix je navíc mnohem větší a určitě i bohatší.\nBudete v následujících týdnech jednat o nové smlouvě, takže z tohoto pohledu nebude mít problémy?\nČlověk si nemůže příliš vybírat, záleží na obou stranách, ale Phoenix se mi jako město líbí. Na rozdíl od Pittsburghu, který má v poslední době finanční problémy, v tomto Phoenix je bez nich. Třeba jeho rozpočet je dvojnásobný, což dává předpoklad kvalitnějších hráčů, rovněž zázemí je na lepší úrovni, v příštím roce se má otvírat nová hala. V této chvíli je tým Phoenixu určitě kvalitnější než Pittsburghu. Ale na druhé straně velký rozpočet ještě nezaručuje, že mužstvo bude hrát dobře. Například Ottawa má jeden z nejnižších rozpočtů a byla v základní části nejúspěšnější.\n- S hokejem začínal v Hradci Králové, v jeho dresu v sezoně 1993/94 odehrál 27 utkání a vstřelil jeden gól\n- Od roku 1994 do roku 1998 působil v nižších zámořských soutěžích\n- V roce 1998 začal hrát NHL v Pittsburghu, kde vydržel až do letošního jara, kdy byl vyměněn do týmu Phoenixu\n- V NHL zatím odehrál 370 utkání, nastřílel 79 gólů a zaznamenal 152 asistencí\nZ Pittsburghu jste byl zvyklý na řadu českých spoluhráčů, ve Phoenixu jste sám. Jak jste si na to zvykal?\nUrčitě je lepší, když si máte s kým popovídat v češtině. Ve Phoenixu však hrají tři Slováci a to vyjde skoro nastejno. V tom rozdíl není a jsem rád, že tam jsou. Ale na druhé straně jsem znal několik kanadských hráčů z juniorských soutěží.\nSe Slováky Radivojevičem a Nagym jste také odehrál většinu ze čtyř utkání, ve kterých jste za Phoenix nastoupil. Předpokládáte, že pokud se dohodnete na nové smlouvě, budete s nimi hrát i dál?\nTo se vůbec nedá říct. Byly to jen o čtyři zápasy, ve kterých o nic nešlo, protože jsme už ztratili šanci na postup do play-off, takže z toho se nedá usuzovat vůbec nic.\nVaši slovenští spoluhráči byli nominováni na letošní mistrovství světa. Vy jste se v českém týmu narozdíl od minulého roku neobjevil. Proč?\nTěžko říct, ale já jsem na jaře měsíc a půl nehrál. Trenér Lener se mnou sice jako s ostatními hráči NHL při své cestě do Ameriky v únoru mluvil, ale když člověk dlouho nehraje, má nevýhodu.\nTémata: Arizona Coyotes, Jan Hrdina, Pittsburgh Penguins, přestup, zranění, Dům roku, Hradec Králové, Phoenix, Pittsburgh


Vegefest 2017 - Bleskovky - e-Všudybyl.CZ - časopis lidí a o lidech v cestovním ruchu\nCurrent: Vegefest 2017\nVegafest vznikl v roce 2011 se záměrem představit rozmanitost, možnosti a nové trendy současného vegetariánství a zdravého stravování. Po pěti ročnících se tento záměr rozšířil od gastronomie dále směrem k tématu zachování udržitelných a přirozených podmínek života na Zemi, k uvědomělému a šetrnému přístupu k přírodním zdrojům a jejich využití. Pilířem festivalu je gastronomická nabídka vegetariánských, veganských i vitariánských pokrmů, které se většinou připravují přímo na místě před očima návštěvníků. Součástí hlavního programu budou přednášky na témata s vegetariánskou problematikou a témata o udržitelném životním stylu a živé ukázky vaření. Doprovodný program potěší celou rodinu. „Návštěvníci se mohou těšit na živé koncerty, kruhy zpívání a bubnování, cvičení a pohybové workshopy pod širým nebem, dětský koutek, interaktivní divadelní představení pro děti a další. Letos se v programu objeví například Milli Janatková, Dalibor Neuwirt, Jayamantra, Michal Haman & Petr Piňos, Hudba duhy a hlavním hudebním hostem festivalu bude Patrik Kee, který uzavře sobotní program koncertem v sále Starého Purkrabství“ popisuje Tereza Dlabalová, organizátorka festivalu. Součástí festivalové scény bude letos opět Dařiště, které zajišťuje Hearth.net, masážní stan pod taktovkou Jayanandy, ve kterém zkušení maséři nabídnou návštěvníkům relaxační masáže, nebo CykloFreshBar Stanislava Milera, ve kterém si návštěvníci mohou našlapat vlastní smoothie. A tradičně nebude chybět pestrá nabídka festivalové tržnice, kde budete moci zakoupit sortiment potravinářského i jiného zboží z oblasti zdravého životního stylu. Festival se letos znovu obejde zcela bez alkoholu – Bernard bude točit pouze nealkoholické pivo. „Vegefest chce být nadále inspirací v přístupu k odpadům. V letošním roce chceme v souladu s posláním festivalu pokračovat v cestě k tzv. Nulovému odpadu (Zero Waste). Všichni prodejci se stejně jako loni zavázali k použití kompostovatelného nádobí, které pro festival dodá společnost Bio Planeta a zajistí jeho likvidaci, a také oho jednorázových příborů. Návštěvníkům navíc zůstane i po skončení festivalu,“ říká Tereza Dlabalová.\nVegefest proběhne v sobotu 30. září 2017 od 11.00 do 21.00. V neděli 1. října 2017 je program naplánován od 10 do 18.00. Festival se koná za každého počasí. Vstupné stojí 200 Kč na oba dny, 150 Kč na jeden den, a vstupenky je možné zakoupit v předprodeji na GoOut (www.goout.net), nebo o 50 Kč dražší na místě. Děti do 10 let mají vstup zdarma. Vstupenky z předprodeje budou během festivalu slosovány o drobné i větší dobré ceny od zúčastněných prodejců. Koncert Patrika Kee: samostatný vstup 200 Kč, pro návštěvníky Vegefestu 100 Kč. Spolupořadateli jsou Floresta, Sklenářka aNKP Vyšehrad. Hlavními partnery Vegafestu pak Maitrea, Envirostyl, Bioplaneta, AVE a Bernard.


nefunkční origo rádio - Peugeot 406 - Peugeot Club Amis de Lion\nnefunkční origo rádio\nBy matyas zikmund, August 6, 2019 in Peugeot 406\nmatyas zikmund 0\nMěsto:lysa nad labem\nZdravím, potřeboval bych radu ohledně rádia. Již delší dobu mi nefungují tlačítka u rádia v 406 2,0HDi. Páčka pod volantem normálně funkční, takže po nastartování rádio hrálo a dalo se ovládat páčkou. Dnes ráno ale přijdu k autu (stálo celou noc venku) na přístrojovce mi svítí budíky a několik kontrolek(viz foto), docela jsem koukal, protože večer po příjezdu a vypnutí motoru bylo vše OK. Po nastartování je vše OK, auto jede v pohodě, jen přestalo hrát rádio a ani se nerozsvítí. Prostě přestalo fungovat včetně páčky pod volantem. Nevíte někde kde by mohla být chyba? Díky za radu\nEdited August 6, 2019 by matyas zikmund\nCharlie 1 917\nSlabá baterka a malé napětí v síti?\nVůbec netuším, ale baterka bych řekl, že je OK jelikož auto startuje bez problémů. Napětí v síti jsem neměřil, jelikož nemám měřák a přiznám se, že to je pro mě španělská vesnice\nno, zkusit origo diag, zda radio komunikuje. Nevim zda to auto mas od noveho, nebo je to z druhe ruky, jestli je to kupovany od nekoho jako starsi,mozna by stalo za to i ho vytahnout ven a podivat se vzadu na konektory, odbcas predchozi majitele origo radia demontujou a aby neorigo radio hralo, jsou schopni prestrihat kabelaz a prepojovat draty (co jsem parkrat videl hlavne u aut z nemecka, to mi hlava nebrala), vetsinou to i spatne zaizolujou a pak se muze neco uklepat nebo zkratovat, tak aby se vyloucila i tahle moznost.\nmám ho cca rok a půl z druhé ruky. Každopádně možná by toto dávalo smysl, protože když jsem ráno přišel k auto svítily snad všechny kontrolky na palubce jako by tam byl nějaký zkrat. Jinak si to nedovedu vysvětlit, že mám klíče v kapse a přes noc se rozsvítí kontrolky a přestane pak něco fungovat.\nNepršelo přes noc?\nTohle mi to udělalo když jsem odjel z myčky. Auto jelo vpohodě, ale elektrika uvnitř se zbláznila. Nakonec jsem zjistil, že zateklo zadním světlem do kufru a tam to zkratovalo konektor do CD changeru. Po vysušení a odbahnění zase vše jelo jako dřív.\nP.S. Mám BSI bez MUX r.v. 2001.\nDík za info. Byl liják jako kráva a CD měnič mám vydaný tak je možné do konektoru zatect mohlo. Zkusím se podívat.\nKdyžtak bude i stačit kabel vypojit na rádiu.\nTak snad se mi to rádio povede vyndat abych se ke kabelu dostal\nZdarec. Ať nezakládám duplicitní téma.\nMám podobný problém. Ve zkratce - Auto ráno nešlo nastartovat - baterie nula - takže dle servisu odběr (až do vybití baterie) dělala navigace, resp. CD box v kufru - CD box odpojen a baterie dobita ... potuď OK, auto startuje, baterie se nevybíjí.\nNicméně na radiu (je tam z výroby) přestaly reagovat všechny tlačítka (vyjma zap./vyp.) - Lukas pod volantem ovládá rádio bez problému ... Prolezl jsem všechny pojistky a nic - zkusil jsem zpět připojit CD box navigace a nic, - žádná změna.Takže dotazy:\n1. Je radio kaput? Proč ale potom funguje ovládaní pod volantem?\n2. Pokud koupím originál rádio - jak je to s připojením, resp. s odblokováním rádia?\n3. Nějaký fanda do elektriky Peugeota, resp. někdo s diagnostikou - ústecko?\nEdited November 30, 2019 by Sepp\nŽďár. Já prohlidnul a odzkoušet snad vše. Až pak náhodou jsem se rozhodl odpojit středový panel nad rádiem, jak se na něm ukazují stanice a teplota. Jakmile jsem ho odpojil vše (otáčkoměr, osvětlení panelu, i chybové hlášení) vsee v normálu. Sehnal jsem jiný za 1000kc na vrakaci a vše najednou OK\nTak "závada" odstraněna - kéž by takhle lehce šlo opravit všechno ...\nRádio jsem vymontoval a odpojil všechny kablíky + vyndal pojistku radia ... vše zpátky pozapojoval , zapnul rádio a ... a všechno začalo fungovat Kolikrát se tento "postup" již vyplatil, hlavně u počítačů ...\nNevím, asi to v servisu odpojovali a špatně domáčkli všechny konektory ... Anebo to bylo tím, že si dcerka spletla rádio s jukeboxem a do rádia vhodila 10,-Kč ... Je vůbec možné, aby ta desetikoruna něco prozkratovala? No hlavní je, že výměna radia se nekoná ...\nPS: Tip na vymontování rádia (návod od frantíka s africkými předky) - pro demontáž stačí náplň do propisky a vyndání otázka 5 vteřin (i na parkovišti plném lidí) - asi chápu, proč to v peugeotu kódují s VINkem ...\nEdited December 6, 2019 by Sepp