25. LETNÍ ŠKOLA COUNTRY TANCŮ\nHotel Kořínek najdete v Jizerskýho Horách, mezi Kořenovem a Příchovicemi. Přesnou polohu najdete zde. Středisko nabízí taneční sál přímo v budově, bazén na koupání a další sportovní využití.\nPodrobnější informace najdete na stránkách hotelu. Jsme přesvědčeni, že tento hotel bude našim potřebám plně vyhovovat.\nHotel má celkem 42 pokojů a naprostá většina je 4-6 lůžkových. Každý pokoj má k dispozici koupelnu se sprchovým koutem. Koupelny nejsou zcela nové, ale čisté a plně funkční. Jsme si vědomi toho, že většinou pojedete v párech a chcete své soukromí. Ubytování v pokojích po dvou je tedy možné. Pokud chcete ušetřit, využijte ubytování ve čtyřech a nám tím pomůžete navýšit kapacitu letní školy.\nK výše uvedenému ubytovnání je ještě možnost nových pokojů v depandanci, které jsou nově vybudované. Těchto pokojů je pouze pět a jsou za vyšší cenu. O obsazenosti těchto pokojů rozhodne čas vašeho přihlášení.\nMajitel hotelu si nepřeje, abychom na pokojích používali svoje varné konvice. Je to z důvodu elektroinstalace. Prosíme o respektování tohoto zákazu.\nOběd se bude skládat z polévky a hlavního jídla, večeře bude pouze hlavní jídlo. Máme domluven pitný režim – tznm. při snídani čaj a káva, na oběd a večeři buď čaj, nebo šťáva. Při jídlech bude otevřen bar, abychom si mohli koupit případné další nápoje. Protože není možné mít na pokoji varné konvice a vařit si kávu, zavádíme letos novinku: Během přestávek tanečních lekcí a po obědě bude k dispozici dvojitý překapávač, kde budeme připravovat kávu. K dispozici budou plastové kelímky, cukr a mléko. Cena za kávu bude 5 Kč, které budete dávat do kasičky. Začněte si střádat pětikoruny...\nBohužel musíme zmínit okolnost, která není příjemná a pokud bychom nemuseli, nezmiňovali bychom to. Každý rok na stránkách letní školy píšeme, že je nutné se připravit na stravování školní jídelny. Bohužel se stalo tradicí, že ze všech středisek odjíždíme s rozhočenými kuchaři za sebou. Je nám to moc líto, ale při loučení loni ve Zbraslavicích jsem slyšeli od kuchaře, že byl našimi tanečníky sprostě slovně napadán, další mu vyčítali, že jídlo na talíř nandavá bez elegance. To, že jsme nestáli fronty, protože stačil obstarat 100 lidí za 20 minut, stěžovatelé jaksi pominuli. Nekonečné debaty že máslo není máslo (bylo to švédské máslo dovážené ve velkých blocích) atd. Netvrdíme, že vše bylo v pořádku, ale je třeba si uvědomit, že tato střediska jsou v určité cenové hladině a nemůžeme požadovat služby jako v tříhvězdičkovém hotelu. A vůbec není možné o mléko při snídani žádat hašteřivým tónem a komentovat situaci agresivní mluvou. Pokud máte nějaká zdravotní omezení, nemůžete čekat, že vám bude kuchyně strojit extra snídani. Musíte si svojí dietu vzít s sebou. Vyjímkou jsou bezlepkáři, kterým kuchaři vycházejí vsříct, ale i tak si musejí vozit vlastní pečivo.\nVšechny tyto nešvary se objevují s neuvěřitelnou pravidelností a je to několik jednotlivců, kteří nám kazí reputaci u jednotlivých středisek. Moc vás prosíme abyste své případné stížnosti a náměty pronášeli bez vulgarit a po dobrém.\nNejjednodušší je pochopitelně doprava vlastním autem. Z Prahy do dálnici D10 až do Turnova, dále po silnici č. 10 do Tanvaldu a dále na Kořenov. Až za Desnou přejedete koleje, buďte pozorní, abyste stihli odbočit. Hotel Kořínek je ještě před Kořenovem.\nPokud budete potřebovat jet hromadnou dopravou, pak je z Prahy možné využít přímý autobus z Černého Mostu. Zastávka se jmenuje "Kořenov, Příchovice, Motorest". Ze zastávky je to do střediska cca 10 minut pěšky.\nSoučástí hotelu je taneční sál, který je dostatečně velký a má vhodnou podlahu. Do tanečního sálu je potřeba používat taneční obuv, abychom podlahu neponičili. Sál má velká okna, která budeme moci otevřít a tak snad nebude tak velké horko jako loni.\nKromě vlastních soukromých výletů a sportovních aktivit bude na programu bojovka. Jeden den v týdnu budeme bez bojovky, aby i bojovkáři mohli vyrazit na odpolední výlet.\nKdo potřebujete, tak letos s sebou můžete vzít pejska. Pochopitelně za podmínky, že pes bude řádně očkovaný a že ho majitel bude chodit venčit mimo areál. Za udržování pořádku po psech zodpovídá každý majitel a sám a je povinnen se pro tyto případy osobně vybavit. Volné pobíhání psů v areálu je zakázáno.\npříjezd do střediska od 16:00 hodin - NEJEZDĚTE DŘÍVE!\n1. - 6.7. neděle - pátek


Pro další ročníky festivalu F. L. Věka byl ten letošní přelomový - Novinky.cz\nNovinky.czVaše zprávyPro další ročníky festivalu F. L. Věka byl ten letošní přelomový\nNejvětším koncertem v devítileté historii festivalu F. L. Věka byl letošní koncert SOČRu v tovární hale firmy Koenig & Bauer Grafitec v Dobrušce. Foto: Honza Ježdík\n12. 11. 2018, 20:06\nOsmý ročník hudebního festivalu F. L. Věka, který proběhl od 16. září do 28. října a zahrnoval osm koncertů, byl v mnohém přelomový. Novým unikátním koncertním prostorem, návštěvností, oslavou 100 let vzniku Československa, pořádajícím spolkem. Změny přinese i rok 2019.\nKladné hodnocení letošního festivalu F. L. Věka je dobrou vizitkou pro pořadatele a pro partnery tohoto projektu důkazem, že "vsadili na správnou kartu".\nPavel Svoboda, jeho zakladatel a umělecký ředitel, zařadil do programu koncerty, na něž se bude dlouho vzpomínat. Ve výběru hudby se významně odrazilo stoleté výročí republiky. Stěžejní byli čeští autoři Antonín Dvořák, Bedřich Smetana a další. I závěrečný koncert šansonu odkazoval na kulturní vazby tehdy vznikajícího Československa s Francií.\nCo tedy Pavla Svobodu osobně na osmém pokračování nejvíce potěšilo? „Jednoznačně největší projekt v celé historii festivalu, tedy Symfonický orchestr Českého rozhlasu v tovární hale se skvělou akustikou, kde bylo tisíc lidí. Velké poděkování patří firmě Koenig & Bauer Grafitec v čele s panem ředitelem Moravcem. Bez jeho ochoty a nadšení bychom neodhalili tento mimořádný prostor s parametry špičkového koncertního sálu. Věřím, že se tam s festivalem někdy opět vrátíme.”\nPoprvé v historii také musel dramaturg řešit indispozici umělce. „Pro nemoc se omluvila Gabriela Beňačková, sólistka svatováclavského koncertu. Během několika hodin se podařilo zajistit hobojistu Viléma Veverku, který obratem přijel a zahrál brilantní koncert. O paní Beňačkovou ale posluchači nepřijdou, přizpůsobíme termíny tak, aby mohla vystoupit na příštím ročníku,” uvedl Pavel Svoboda.\nPříští, tedy devátý, ročník zaznamená velké změny, především v pořádajícím subjektu. Kam tedy festival směřuje? „Pro další ročníky byl ten letošní velmi důležitý, až zlomový - festival má totiž nového pořadatele. Společně s partnery jsme založili Spolek F. L. Věka, jehož cílem bude nejen pořádat Festival F. L. Věka a šířit myšlenky F. V. Heka, ale také propojovat uměleckou, společenskou i podnikatelskou sféru regionu. Výkonným ředitelem spolku se stal Ing. Ladislav Horčička, majitel firmy Servisbal. V dozorčí radě usedl mimo jiné Ing. Petr Lžíčař, starosta Dobrušky. Město Dobruška se stalo členem spolku jako právnická osoba a já za to vedení města moc děkuji. Jedná se zde o dlouhodobou stabilitu, a to je velmi důležité,” zdůraznil zakladatel přehlídky nesoucí jméno nejslavnějšího rodáka Dobrušky.\nPrávě s touto osobností bude v roce 2019 spojena jedna významná akce, která se odehraje mimo termín konání festivalu a kterou již Pavel Svoboda také připravuje: „Ve čtvrtek 11. dubna 2019 totiž oslaví 250. výročí narození skutečná předloha literárního a filmového F. L. Věka, tedy František Vladislav Hek. Narodil se v Dobrušce roku 1769. Termín 11. dubna si můžete poznamenat, připravujeme pro Dobrušku krásný koncert!”\nHudební příznivci z Dobrušky a širokého okolí se mohou těšit na další zážitky s krásnou hudbou. A jak se stalo již tradicí, už nyní jsou na informačních centrech v Dobrušce a Novém Městě nad Metují v prodeji dárkové „hudební“ poukazy v hodnotě 999 korun, které mnozí z nich najdou pod vánočním stromkem jako velice hodnotný dárek a které v roce 2019 vymění za ABO vstupenku na deváté pokračování festivalu F. L. Věka, jež jim zajistí přednostní místo v koncertních prostorách.\nUmělecký ředitel festivalu F. L. Věka Pavel Svoboda (druhý zprava) při předávání ceny festivalu. Foto: Honza Ježdík\nDárkové poukazy na festival F. L. Věka 2019 jsou již v prodeji. Foto: Luboš Řehák


Průmyslové zboží | Keramické umyvadlo s otvorem na baterii a přepadem, černé oválné | Pískování skla-zboží pro dům a zahradu.\nÚvod » Průmyslové zboží » Instalatérství » Instalatérské potřeby » Umyvadla a dřezy » Keramické umyvadlo s otvorem na baterii a přepadem, černé oválné\nKeramické umyvadlo s otvorem na baterii a přepadem, černé oválné\nČíslo produktu: 141921\nEAN kód: 8718475942108\nnaše cena bez DPH : 1 621 Kč\nToto umyvadlo, vyrobené z prvotřídní keramiky, bude stylovým doplňkem do každé koupelny, umývárny nebo na toaletu. Má vysoce lesklý povrch a moderní, ale zároveň elegantní design.\nToto designové keramické umyvadlo není jen praktická nádoba pro každodenní použití, ale i dekorace pro vaši domácnost. Určitě se bude hodit do každého stylu zařízení. Navíc je velmi snadné toto umyvadlo čistit. Umyvadlo je vybavené přepadem, aby se předešlo přetečení. Je rovněž opatřeno otvorem na baterii o průměru 3,5 cm, abyste mohli nainstalovat kohoutek. Odtok má průměr 4,5 cm.\nVemte prosím na vědomí, že baterie není součástí balení.\nRozměry: 585 x 390 x 210 mm (Š x H x V)\nInstalační typ: Na pult\nMasážní polohovací křeslo hnědé textil\nSkládací lenoška na podlahu světle šedá mikrovlákno\nZahradní rohová pohovka z palet masivní borovice tmavě šedá\nNástěnné TV skříňky 4 ks bílé s vysokým leskem dřevotříska


pro Sozui Higashi za Sat Sep 09, 2017 12:32 pm\nNemocnice z hlediska praktičnosti stojí blízko brány, aby mohla rychle převzít zraněné jednotky, kterým se podařilo dostat do města. Je to velká budova, co se rozlohy týče, je to nejrozlehlejší budova ve městě vůbec. Uvnitř se nachází veškeré oddělení, od pediatrie po onkologii. Kromě nemocnice se zde nachází také výzkumné středisko, lokalizované v podzemí. Vstup do těchto prostor je nepovolaným zakázán. Kromě léků a jedů se zde provádí experimenty, které by nikde jinde na světe z etických důvodů neprošli, účel světí prostředky.\npro Rīn za Sun Dec 17, 2017 6:02 pm\nPo chvíli přemýšlení, jestli to stíhám jsem se dostal za pár minut k dveřím velké budovy, taktéž známé jako nemocnici. Už jen skrz skleněné dveře jsem viděl recepci, kde stála celkem hezká a mladá slečna, ale taktéž šlo vidět i nemocné a zraněné lidi, jak procházejí chodbami nemocnice. Strčím do oných skleněných dveřím mírnou sílou, abych se mohl dostat dovnitř. Poté se kouknu na hodiny, které visí na jedné ze zdí recepce a zjistil jsem, že jsem tu přesně na minutu. Tak se svižnějším krokem vydám k oné již zmiňované slečně, která stála za pultem. "Uhm..." Zakašlu si před mou mluvou." Dobrý den, byl jsem sem poslán Komandou-sama na tělesnou prohlídku..." Otočím se od ní a kouknu se na hodiny." A přesně teď tu mám být." Řeknu ji mou situaci a čekám na její odpověď." Uhh, jak já tyhle prostory nesnáším... ať už je to rychle za mnou." Vzpomněl jsem si na to, co se mi stalo v Konoze.\npro NPC za Sun Dec 17, 2017 7:24 pm\nBylo to vskutku tak, za recepcí seděla mladá, pohledná a milá černovláska. Už několikrát se stalo, že na ní nějaký z shinobi vyjel, a tak se není čemu divit, že kousek za recepcí jsou vidět dveře s nápisem SECURITY. Dívka si samozřejmě nemohla nevšimnou mladého Genina, který netrpělivě strkal do samo-otvíracích skleněných dveří. Byl ale vcelku mladý a připadal slečně na recepci jako roztomilý klučina.\n,,Umm, Á-Ahoj!" V této práci nebyla zrovna nejdéle, šlo dokonce poznat, že je trošku nervózní.\n,,Poslán samotným Komandou? To zní hustě!" Nejspíš se snažila, aby se mladík necítil jako na svém vlastním pohřbu.\n,,Jakpak se jmenuješ? Ihned sem někoho zavolám, zatím se můžeš posadit a dát si něco na zub." Ochotně podala misku plnou čokoládových bonbónů. Vytáhla si nějaký formulář a čekala na jméno. Druhou rukou obsluhovala pevnou linku. Mohl si zaznamenat, že se nechává kamsi přepojovat.\npro Rīn za Sun Dec 17, 2017 7:57 pm\nNejenom, že ta slečna byla pohledná, ale zároveň byla i celkem milá a příjemná." Ano, poslán samotným Komandou..." Odpovím jí s lehkým úsměvem. Následně reaguji na její další věty." Rin... jsem Rin, Celým jménem: Rin, píše se to "Rīn"." Odpovím ji a zároveň si dělám srandu z mého jména. " Jasně, děkuji za nabíkdu, ale já radši počkám ve stoje." Trochu se zasměji nad touhle "trapnou" situací. Jen se otočím zády k oné slečně a dojdu ke zdi, která je hned vedle pultu. O tu zeď se opatrně opřu. " Doufám, že mi kvůli tomu nezbělá mikina, to bych nepřežil... no co já, ta mikina by to nepřežila..." Začnu mírně panikařit, ale snažím se zachovávat chladnou hlavu.\npro NPC za Sun Dec 17, 2017 8:08 pm\nDívka byla chvíli zmatená z Rinova jména. Napsala to přesně tak, jak neměla. Stálo tam prostě RIN. Po chvíli se jí pevná linka opět ozvala a ona jen pokývla.\n,,Pan doktor tu hned bude, jen ještě chvíli vydrž!" Křikla směrem k Rinovi a formulář zastrčila někam pod stůl. Zatím co si čekal, mohl sis všimnout, že kolem tebe pořád někdo pobíhal. Ať už to byli vyčerpaní doktoři nebo zranění shinobi, byl tu i v tuto dobu prostě nával. Pro tvé štěstí si byl asi vyvolený a muž v bílém obleku přišel asi do čtvrt hodiny. Nejdříve se zastavil na recepci, kde popadl formulář. Poté recepční ukázala prstem na tebe a starší muž - doktor, se vydal tvým směrem. Nejdřív si trochu odkašlal a zadíval na papír, který mu slečna dala.\n,,Takže mladíku, poslal Tě Velitel jo?" Zeptal se jen proto, aby se ujistil.\n,,Jsem několikrát titulovaný lékař Washko Nhowak." Nejspíš byl odněkud z ciziny, jeho jméno totiž nebylo úplně tradiční. Poté co se představil ti ukázal prstem na dlouhou chodbu. Na jejím konci dokonce vynechávalo několik světel.\n,,Přesně tam půjdeme." Dal jasný pokyn a popostrčil Rina.\npro Rīn za Sun Dec 17, 2017 8:37 pm\nChvíli jsem čekal... ne špatně, DLOUHO jsem čekal na to, až pro mě někdo příjde. Kdybych to věděl, tak jsem mohl ještě dvacer minut lítat po městě a prohlídnout si ho. Ale tak aspoň jsem viděl obě strany nemocnice - léčené a ty co léčili... ne, že bych je viděl předtím, než jsem sem vešel, nebo tak něco. No a nevím jestli by se dalo říct, že ten čas za to stál, protože potom se objevil jeden z lékařů - asi ten nejstarší ze zdejšího týmu lékařů. Hned jak ke mně přišel, tak se mě zeptal jestli mě vážně poslal velitel. Dělá si srandu ? " Ano, něco se vám nezdá ???" Odpovím bez žádné emoce, protože mě fakt štvalo, že teď budu muset trávit čas s tímhle dědou. Dobře, přehodnocuji názor. S DĚDOU, KTEREJ MÁ JEŠTĚ HORŠÍ JMÉNO JAK JÁ! Až tak mě to nudilo. Poté mi ukázal, kam jít a podle jeho instrukcí jsem se také řídil a tak jsem se vydal až na samotný konec chodby. Tohle bude ještě nuda...\n// Jestli mi ten doktor zajede do zakázaných končin, tak uteču k odboji ! xD\npro NPC za Sun Dec 17, 2017 8:54 pm\nDoktor ignoroval jeho otázku. Když došly na konec chodby, vytáhl si z dlouhého a bílého pláště klíč. Tím otevřel dveře do místnosti, která spíš připomínala hororovou psychiatrickou léčebnu než místo v nemocnici. Rin však neměl na výběr. Washko ho pošoupl přímo dovnitř. Ukázal na lehátko, počítal s tím, že si tam rovnou lehneš. Formulář položil otevřený na stůl a sáhl po dřevěné tyčce společně s baterkou.\n,,Teď otevřeš pusu a uděláš ÁÁÁÁ" Připravil si tyčku a chystal se na normální výtěr z krku. Pokud ses nebránil, výsledek uschoval do zkumavky a ihned zapsal. Jeho kroky směřovaly k prosklené skříňce plnou jehel. Vytáhl snad tu nejdelší. Větší žihadlo neviděla ani Hinata na svatební noc s Narutem. Přistoupil až k tobě. Zvedl prst a usmál se.\n,,Trochu to píchne, jako VČELKA!" Klasický doktorský vtípek. Samozřejmě věděl, že to bude bolet jako čert.\npro Rīn za Sun Dec 17, 2017 9:15 pm\nPo otevření místnosti jsem mohl spatřit žárovku, která sotva visela ze stropu a byla ráda, že svítí. Ale co, neměl jsem na výběr... stěžovat si můžu potom a věřte mi, že toho budou fakt litovat. Následně jsem následoval jeho pokyny a s ničím jsem neměl problém a naštěstí mi po otevřením pusy strčil do krku jen dřevěné dřívko. V pohodě si potom výsledky zapsal na papír, který už má od slečny na recepci. Poté přešel někam, kam jsem neměl pořádný výhled a jakmile se ke mně otočil s jehlou, tak měl jen dvě možnosti. Hodit tu jehlu na zem, nebo ji píchnout do sebe. Vypadalo to, že žádnou z těch možností si nevybral a tím, že se čím dál víc přibližoval ke mně, tak jsem čím dál víc usuzoval, že tou jehlou chce píchnout do mě. Už jsem vám říkal, jak nesnáším jehly ? Po tom, co byl blízko u mě a pronesl tu větu, mi to začalo víc připadat jako takové to klišé, co se děje u doktorů. Ale fakt pochybuji o jeho vzdělání, měl jsem na sobě pořád mikinu a on do mě chtěl bodat jehlou. Jeho levou ruku s jehlou jsem z lehátka chytil taktéž levou rukou. "Ani na to nemyslete." Řeknu a smrtelně se na něj podívám. Potom už jeho tvář mohla očekávat mojí pravou pěst.\npro NPC za Sun Dec 17, 2017 10:00 pm\n"Pokud tě nevyšetřím, nebudeš připuštěn ani k výcviku, ani k misím..." Řekne kupodivu smrtelně vážně Washek. "No tak mě nech udělat, co musím. Víš ty co, dám ti trochu sedativ, ať necítíš žádnou bolest. Platí?" Tohle byl v celku férový návrh. Až dostane sedativa, poslední věc, co ho bude trápit, bude odběr krve.\nPokud ho Rin pustil, odložil velkou jehlu a došel si pro podstatně menší, kterou naplnil sedativy. Pokud by ho nechal, oba měli po starostech. Pokud ne, oba by měli problém. Poslední věc, kterou by člověk chtěl, byl rozzlobený Sozui. To už by asi lékaře nikdo neviděl. A co by se stalo s Rinem? Bůh ví...\npro Rīn za Mon Dec 18, 2017 7:55 pm\n" To mi je úplně u něčeho... já do sebe nějáký debilní injekce nechat píchat nenechám. Prdím vám na nějáké sedativa, do mě prostě nikdo píchat nebude... jak injekcemi, tak něčím jiným." Řeknu a pustím pravou rukou jeho ruku s injekcí a kopnu do ní takovou silou, abych ji jen odkopl od mého těla. Poté bych měl možnost vstát, žádný doktor by neměl být schopný tomu kopu vyhnout. Jestli je fakt něco, co Rin nestrpí tak jsou to jehly, koukněte se na jeho ruce...\npro NPC za Mon Dec 18, 2017 10:36 pm\n"Ale notak, přece se nebudeš bát jedné-" Než to však stihl doříct, Rinova noha vystřelila jako blesk. Vyděšený Washek sebou trhne. Kopnutí vystřelilo injekci z jeho ruky, která prázdná dopadla na zem. Prázdná? Ano. Jak sebou trhl, jehlu omylem posunul přímo proti Rinově noze. Zasáhla místo, kudy prošla do Rinovi nohy. Kus zlomené jehly ještě trčel z Rinova nartu. Prakticky okamžitě místo vpichu znecitlivělo a sedativa se šířila cévy. Mohl pocítit únavu, která brzy přejde v útlum, kdy naprosto ztratí přehled sám o sobě. "Sakra chlape! Tu jehlu jsem mohl ještě někdy použít!" Zakřičí na tebe.\npro Miho Nishizumi za Mon Dec 18, 2017 11:12 pm\nDošla jsem dovnitř s obálkou v ruce. Rozhlédla jsem se kolem, nevěděla jsem kam mám jít byla jsem tu poprvé. Vydala jsem se tedy k dívce co mi připadala jako recepční. "Em... Jsem tu na nějakou prohlídku a mám tu obálku. Jméno: Nishizumi Miho." Položila jsem obálku na stůl, či pult.\npro Yoshita Yuki za Mon Dec 18, 2017 11:23 pm\nDoběhla jsem k nemocnici těsně za Neko. Musela jsem se vydýchat. Vešla jsem do nemocnice a ucítila ten známý pach nemocnice. Koukala jsem se okolo a zamířila jsem taky za recepční. "Ohayo, slečno-chan" pozdravila jsem a podala jsem jí obálku s jménem "Yoshita Yuki" řekla jsem se a milé jsem se koukla.\npro NPC za Tue Dec 19, 2017 1:02 am\nDvě Kunoichi se na recepční nahrnuly jako velká voda. Když se obě nahrnuly, div nevyjekla. Pohledem kmitala z jedné na druhou. "O-ohay!" Dostala ze sebe nakonec a pomalu si urovnávala to, co na na ni vychrlily. Vzala si do roztřepaných rukou obě obálky a otevřela je. Uvnitř byly dva kompletně prázdné formuláře. Ihned vzala do ruky propisku a do kolonky jména zapsala ty, co obě uvedly. "Prosím, vyplňte osobní údaje a počkejte u ambulancí 2. a 4. Doktoři se vás brzy ujmou. Je to tam tou chodbou rovně a doleva." Pověděla a ukazováčkem mířila na chodbu vpravo od recepce. Následně vám podala pera, posadila se, a začala informovat ambulance o vašem příchodu. Mezi osobní údaje patřila hodnost, věk, pohlaví, ale také kolonky s krevní skupinou, léky (pokud nějaké pravidelně užíváte) a prodělanými chorobami či handicapy.\nČekat jste musely o něco déle než byste si možná přály, ale alespoň jste měly dost času na vyplnění všech patřičných kolonek. Nakonec se otevřely dveře ambulance číslo 2, ze kterých vystrčila hlavu sestřička a zvolala Yoshitino jméno. O pár vteřin později se otevřely i dveře ambulance číslo 4 a Miho mohla také dovnitř.\npro Miho Nishizumi za Tue Dec 19, 2017 2:27 pm\nSedla jsem si s papírem v čekárně a začala vyplňovat formulář. Hodnost Chuunin, věk 14, pohlaví žena, krevní skupina... AB, léky neberu, choroby nemám. Za handicap by se dala považovat moje ruka ale to rozhodně není... Vyplnila jsem to celkem rychle tak jsem vrátila propisku a sedla si zpátky na místo kde jsem byla předtím. Nějakou chvíli jsem čekala, poté když jsem zaslechla svoje jméno jsem se pomalu vydala do ambulance číslo čtyři. "Ano, už jdu."\npro Yoshita Yuki za Tue Dec 19, 2017 3:02 pm\nVeselé jsem koukala na na všechny přítomné. "Arigato, slečno-chan!" poděkovala jsem, když mi podala formulář a řekla potřebné informace. Vydala jsem směr k ambulancím podle instrukcích oné slečny. Sedla jsem si do čekárny, přehodila jsem si nožku přes tu druhou. Pohodlně jsem se usadila a s úsměvem na rtech se pustila do formuláře. Jméno již bylo vyplněné, takže jsem mohla přeskočit k věku, tahle kolonka se mi moc nelíbila. Se slzami v očích jsem napsala číslo 22. Připadala jsem si staře k pohlaví jsem napsala, že jsem žena. Následně jsem se dostala k hodnosti, kde jsem napsala tokubetsu jounin. Dostala jsem se k těm těžším otázkám jako byla krevní skupina a handicapy. Musela jsem se zamyslet. Krevní skupinu jsem napsala B plus, choroby jsem taky psala co jsem měla, i očkování atd... Handicapy jsem žádné neměla, i když mé okolí si to bez tak myslelo, nějaký ty psychický problémy, ale já byla zdravá!!!\nMěla jsem vyplněno a už jsem jen čekala. Po nějakém to čekaní jsem konečně uslyšela svoje jméno. "Už jduuu!" povím a rychle vstanu ze židle. Přijdu do ambulace a slušně pozdravím s úsměvem na tváři. " Dobrýý den!"\npro NPC za Tue Dec 19, 2017 4:16 pm\nMiho + Yoshita\nKdyž Yoshita vstoupila do ambulance, nemohla být interiérem nijak překvapena. Byly tu bílé zdi, malé okno, tabule s čísly a písmeny různých velikostí, stůl pro doktora a sestru, lehátko pro pacienty a koš, na kterém bylo napsáno velkým nápisem BIOHAZARD. Doktor něco zapisoval do složky předešlého pacienta, zatímco sestra připravovala potřebné věci k prohlídce.\n"No, tak si odložte a formulář dejte sestřičce." Řekne nakonec doktor. Byl trochu postarší, okolo 40 let. Složku mezitím zavřel, odložil ji na roh stolu a obešel stůl, aby se dostal blíže k Yoshitě. Sestřička ihned poté, co bys jí podala formulář, přisunula na železném tácku připravené nástroje. Inu, řada byla nyní na ní.\nMiho měla obdobný scénář. Vnitřní interiér vypadal naprosto totožně, jenom s tím rozdílem, že dnešní směnu na ambulanci měla mladá doktorka. Ta byla očividně energetičtější než doktor od vedle. Došla za tebou téměř až před dveře, mile se na tebe usmála a uvítala tě k lehátku. "Dej mi prosím tě svoji složku a odlož si." Řekla ti a natáhla ruku pro onu obálku, jakmile by si ji předala, položila by ji na stůl, sestra donesla potřebné nástroje a ty si mezitím měla čas na to si odložit.\npro Miho Nishizumi za Tue Dec 19, 2017 4:28 pm\nPodala jsem jí obálku do ruky. Bez dalšího slova jsem opatrně sundala obvaz. Položila jsem ho vedle sebe a sundala ze sebe popruh. Vybavení jsem neměla protože vše bylo v mém batohu který jsem si nechala u bílého domu.A promnula jsem si levé oko které bylo doteď zavázané a několikrát zamrkala. Poté jsem vyčkávala co bude dál. "Co se bude vlastně vyšetřovat?"\npro Yoshita Yuki za Tue Dec 19, 2017 4:31 pm\nNic nového jsem neviděla, všechno jako v jiných ambulancích. Vše bíle! Já bílou měla moc ráda. Takže jsem si představovala, že ambulance je zasněžená krajina s teplotou okolo 24. Sestřičce jsem dala svůj vyplněný formulář. Poté jsem si odložila potřebné věci. "A co tedy budeme dělat?" povím a usmívám se od ucha k uchu.\npro NPC za Tue Dec 19, 2017 5:03 pm\n"Zkontrolujeme srdce, zvážíme, změříme teplotu, provedeme povrchní vyšetření, zda nemáte nezhojený úraz či jinou anomálii, odebereme krev, zkontrolujeme zrak a potom si uděláme obrázkový test a následně si budeme povídat." Takto zhruba zněly odpovědi obou doktorů, byť byly v jiných místnostech. Pokud jste nic nenamítaly, vše probíhalo ve stejném pořadí, jak řekly. Naštěstí pro obě by se v takovém případě ukázalo, že srdce, hmotnost, teplota, zrak, dokonce i povrchní vyšetření dopadly v pořádku. Pro některé z vás však nyní mohlo dojít na tu těžší část, psychické testy.\n"Můžete se znovu obléci, slečno." Řekne doktor Yoshitě a sedne si ke stolu. Rukou sáhne do jednoho ze šuplíků, ze kterého vytáhne stoh obrázků. "Pojďte si sednout za mnou, přejdeme k psychickým testům." Konstatoval suše a počkal, než se Yoshita usadí. "Už jste se někdy testu inkoustových skvrn podrobila?" Zeptal se pro jistotu. Nejednalo se o nic složitého, šlo však o to, zda-li jí má vysvětlovat, co má dělat.\nNamlich stejný scénář probíhal i u Miho, které byla položena stejná otázka.\npro Miho Nishizumi za Tue Dec 19, 2017 5:14 pm\nNic jsem nenamítala. Vše jsem si oblékla zpátky. Když zaznělo slovo psychické testy jsem jsem se usmála se a posadila se. "Myslím že jsem to nikdy nedělala." Popravdě nevím co od toho mám čekat."Snad to dopadne dobře..." Usmála jsem se a čekala na další instrukce.\npro Yoshita Yuki za Tue Dec 19, 2017 5:19 pm\n"Dobře,dobře, ale pozor na šmatlavé ručičky, pane doktore" povím a poté se zasmějí. V klidu se nechám vyšetřit vše, co potřeboval. Byla jsem poslušná holčička. Oblékla jsem se a šla jsem si sednout za doktorem. Musela jsem uznat, že dnešní doktoři museli zvládat nejen medicinu, ale i psychologii. Ten svět tedy jde do předu.\n"Inkoustový test?" položila jsem si sama sobě otázku a podrbala jsem se ve svých rudých vlasů. "Jááá... mám pocit,že ne" pověděla jsem a culila jsem se na doktora.\npro Katsumi Soburin za Tue Dec 19, 2017 6:32 pm\n// Bílý dům\nAni procházka od Bílého domu k nemocnici mě moc nezklidnila. Pořád jsem byla dost naštvaná a pořád se ve mě víc a víc utvrzoval pocit, že všem lidem jsem jen opravdu na obtíž.\nNásledně jsem se zastavila a opřela jsem se o jeden ze stromů od kterého jsem měla přímý výhled na dveře nemocnice a čekala jsem, až ty dvě vyjdou ven. Měla jsem takový pocit, že kdybych zůstala dále před Bílým domem, tak by to možná dopadlo špatně a to jsem asi nechtěla, i když kdo ví, ale další problémy už fakt nepotřebuju.\nNásledně jsem položila vedle sebe batoh dívky a opřená o strom jsem přemýšlela a vyhlížela ty dvě.\npro Rīn za Tue Dec 19, 2017 7:52 pm\nTak jo... teď je ještě v horší situaci, než když jen na mě tou jehlou mířil na mojí ruku." Tak, teď jsete ještě víc v..." Říkám, přičemž nepocituji zabodnutý kus jehly, ale za to jsem začal pociťovat onu únavu díky anestetikům a to se taky projevoval na mém hlase, který se postupně pomalu ztišoval a zpomaloval." V..., V..., V....." Snažím se říct doktorovi, ovšem než mu vyjádřím své city, tak už se mi rozmaže zrak a mé oči se pomalu začnou zavírat a za chvíli už před Whaskem ležel chrnící Rin. I přesto, že Rin v téhle situaci nebyl moc unavený, tak se sedativům neubránil... taky aby ano...\npro NPC za Fri Dec 22, 2017 5:57 pm\n"No no no..." Řekne Washko Nhowak s posměchem v hlase a sleduje, jak se Rin pomalu ukládá k spánku. Začal srovnávat binec, který Rin svým sobeckým a bojácným chováním způsobil a jakmile byl hotov, pokračoval ve vyšetření, nicméně... mnohem intimnějším. Teď, když Rin spal, nebylo nic jednoduššího. Kromě krve mu tedy byla odebrána i kostní dřeň, geneticky přenosný materiál přímo od zdroje (if you know what I mean). Všechny vzorky byly uloženy do bezpečné schránky a poslány do laboratoře. Následně Washko zhojil ránu po odebírání všech vzorků, kromě krve, a i se složkou odešel pryč.\nJakmile se Rin probudí, zjistí, že jeho kalhoty museli být odstraněny, ale kde jsou? To ví asi jedině Washko Nhowak, veterinář špičkových kvalit!.\n"Stačí, když mi pouze řeknete, co vám obrázky, které vám ukážu během následujících 5 minut, připomínají, dobrá?" Zeptá se doktor Yoshity a pokud dostane odpověď kladnou, v podobě verbální či neverbální, s chutí se pustí do díla. Doktor vybere první obrázek a otočí ho tak, aby si ho mohla Yoshita velmi dobře prohlédnout, než cokoliv zbrklého vypustí z úst. "Tak, co vám tento obrázek připomíná, slečno?"\nU Miho probíhal test opět totožně.


Dana Němcová (1934) - Ústav pro studium totalitních režimů\nAudio-Video (1989) »\nÚčastníci ustanovujícího setkání OF v Činoherním klubu »\nDana Němcová (1934)Dana Němcová (1934)\tMatka sedmi dětí, psycholožka, na sklonku osmdesátých let mluvčí Charty 77. Pro svou svobodomyslnost byla soustavně pronásledována Státní bezpečností. V roce 1979 byla na půl roku uvězněna a později podmíněčně odsouzena. Po roce 1989 se věnovala psychologické a právní pomoci uprchlíkům. Je nositelkou řady medailí a vyznamenání. Rozhovor se bude točit zejména kolem disentu a 70. a 80. let, ale podle mého názoru nelze vynechat sovětskou okupaci v roce 1968. Jak jste tuto událost vnímala vy? Mám pocit, že disidentem jsem byla odjakživa. V šedesátých letech se vlastně všechny aktivity, které do značné míry inicioval můj tehdejší manžel Jiří Němec, věnovaly kulturnímu životu a zaplňovaly bílá místa naší kulturní oblasti, ať už knižní, výtvarné nebo hudební. Při vzpomínce na osmašedesátý rok se mi vybavuje počáteční euforie. Bylo nám jasné, že co se stihne udělat hned a co už bylo v jistém smyslu předpřipraveno – třeba semináři na Evangelické teologické fakultě, kde jsme tehdy diskutovali i s reformními marxisty – bude doma, protože jsme nepočítali s tím, že tahle atmosféra vydrží. Můj postoj k té době mi v sedmdesátých nebo osmdesátých letech připomněli estébáci: tenkrát mě na velkém shromáždění ve Veletržním paláci oslovila televize a ptala se mě, co od roku 1968 očekávám. Prý jsem prohlásila, že čekám, až komunisti vyperou své špinavé prádlo a pustí k moci někoho jiného. Když přijela okupační vojska, byla jsem se svými sedmi dětmi na venkově, na Vysočině, a s námi i otec mého manžela. Ráno přišel, v obličeji ten svůj muklovský výraz, který jsem znala z dob, kdy byl ve vězení, a řekl mi, že nás obsadili. Pak už jsem jen posedávala u stohů, kde se sklízelo z polí a kde měli tranzistor, protože naše chatička nemá elektřinu, nebo v autoopravně a sledovala zprávy. Měla jsem pocit, že svého muže hned tak neuvidím, nicméně přijel v trabantu s jednou naší přítelkyní, lékařkou. Všichni jsme naskákali do auta a koncem srpna, kdy ještě po silnicích táhly kolony ruských vojáků, zmatených otočenými směrovkami, jsme jeli do Rakouska. Tam jsme vydrželi dva tři měsíce s tím, že se samozřejmě naskytla řada příležitostí zůstat v emigraci, ale rozhodli jsme se vrátit. Přestože jsem říkala, že v téhle pokořené zemi děti vychovávat nechci, můj muž byl přesvědčený, že když se vrátí, třeba knihy, které už byly připravené do tisku, ještě vyjdou a budou pak pomáhat lidem v rezistenci, než se dočkají lepších časů. Takže jsme se vrátili a nikdy jsme nelitovali.\nKdyž jste se vraceli, mysleli jste si, že je to napořád, anebo jste chtěli počkat, jak se situace vyvine?\nBrali jsme to tak, že se vracíme proto, aby se alespoň za dva roky – tak jsme to odhadovali – udělala práce, která se dala dotáhnout, což se skutečně stalo. A pak se udály další věci, které nás podržely. Spřátelili jsme se s okruhem výjimečně a eminentně rezistentních lidí, což byli hudebníci okolo skupiny Plastic People a jejich přátelé. Zmiňovala jste se, že první část roku 1969 provázelo velké celospolečenské vzepětí, které pak rychle opadlo a zmizelo. Co jste si v roce 1969 mysleli o české společnosti a jak jste si představovali, že se situace v zemi bude vyvíjet? Přece jen tu existovala zkušenost s padesátými lety… Bylo na místě se bát nebo čekat tvrdou perzekuci?\nMyslím, že zpočátku ještě vládl odpor k násilí, lidé si vycházeli vstříc a dbali na lidskou důstojnost. Chovali se poměrně konzistentně; jako by většina – ať už mlčící nebo mluvící – byla zajedno, že to, co se stalo, byla přinejmenším křivda. Nejsilnějším momentem byl samozřejmě čin Jana Palacha a potom Jana Zajíce, kteří chtěli udržet lidi v bdělosti a v pohotovosti a rezignovali na sama sebe v zájmu něčeho zásadního. Pohřeb Jana Palacha se stal obrovskou a důstojnou a demonstrací s vědomím, že se přihodilo něco neodčinitelného, ale současně už v tom zazníval smutek a lidé postupně utichali. Když začaly přicházet na pracovištích na řadu pohovory a byly vynucovány proklamace o bratrské pomoci, spoustu lidí to nalomilo a omlouvali se tím, že jde o planá slova. Ale když je člověk nechá zplanět, planí i společnost. Vy jste se z velké části pohybovali mezi lidmi z okruhu bývalé Tváře a mezi lidmi, kteří se následně objevili v disentu 70. let, ale přesto: pamatujete si dobu lámání charakterů a ohýbání páteří, kdy vás chování českých intelektuálů, vědeckých pracovníků nebo lidí ve vašem okolí překvapilo, kdy jste se cítili osamělí a měli jste pocit bezvýchodnosti? Mám tím na mysli úplný počátek 70. let.\nMy jsme okolo sebe měli v podstatě odjakživa okruh takových desperátů a lidí, kteří si nezakládali na kariéře, že jsme se vlastně nesetkali s žádným vyhroceným postojem. Spíš nám bylo líto, že spousta lidí se odmlčela nebo stáhla, ale zase se děla spousta dalších věcí. Kolovalo tu tolik písemností, že jsme neměli dojem, že by ta poroba byla úplná a že se národ podařilo umlčet.\nDopadla na vás normalizace už před Chartou? Myslím tím praktické záležitosti, jako jestli jste přišli o zaměstnání nebo jestli jste měli potíže už po roce 1969.\nJá jsem přišla o zaměstnání v roce 1976, protože jsem se aktivně zastávala Plastic People, kteří byli pronásledováni a vězněni. Neprodloužili mi pracovní poměr psycholožky u dětí s vadami řeči a sluchu, abych je náhodou nezkazila. Záhy jste se sblížili s undergroundem, s lidmi mnohem mladšími, kteří pocházeli ze zcela jiného prostředí než vy, v podstatě katoličtí intelektuálové. Jak k tomu došlo? Podle mě zcela logicky: všichni jsme nějakým způsobem lpěli na svém přesvědčení, na vzájemné toleranci a postoje, které svědčily o osobní integritě a autenticitě toho, co ti lidé dělali, jsme brali jako obohacení. To nás svedlo dohromady.\nJak se stane, že se tihle lidé setkají?\nKonala se spousta akcí, zejména stále více potlačovaných pokusů o kulturní, hudební vystoupení, nejdřív na veřejnosti a pak v soukromí s tím, že se na to nabalovali další lidé, třeba z řad intelektuálů, psychiatrů, lidí, kteří nesměli publikovat a chápali aktivitu a potřebu těchto mladých lidí dělat si a myslet si své, včetně uměleckého projevu. Vzhledem k tomu, že svobodný projev byl potlačován, vykrystalizovalo to až k tomu, že postoj v roce 76 se zformuloval jako obrana téhle pozice, práva na svobodnou tvorbu a umělecký směr, který daný člověk ať už v literatuře, v hudbě nebo ve výtvarném umění zastává, protože umlčených a potlačených lidí bylo skutečně hodně. Tu perzekuci jsme si kompenzovali spoustou společných zážitků, včetně moře piva, které jsme vypili, a společných pobytů v domech, kde naši přátelé žili a poskytovali nám prostor k tomu, abychom se scházeli a probírali věci, která nás zajímaly, nebo si jen užívali toho, že jsme na jedné lodi, která se sice hodně houpe, ale nás to baví.\nTo znamená že byste souhlasila s tím, co říká Jirous, že jádro celého společenství tvořilo přátelství a to politikum do toho vytrvale vnášel režim? Tak to vzniklo a naprosto jasně to zaznělo v Rudolfově v roce 1973 nebo 1974, kdy došlo k velkému zásahu pohotovostních oddílů, které bily lidi a pak nás všechny kontrolovaly a zvaly si nás podle výsledků perlustrací k pořádkové komisi. Když mě ti lidé vyslýchali, pronesli větu, z níž jsem pochopila, že můžeme očekávat to nejhorší. Prý ať jim nevykládám, že jde o spontánní zájem mladých lidí nebo lidí vůbec o hudební projev, když jsme tajná organizace, protože kdyby oni chtěli dostat mladé lidi od Košic po Aš do nějaké díry v jižních Čechách, tak by k tomu potřebovali celou organizaci. Tohle byl první jasný signál, že budeme kvalifikováni jako nepřátelská skupina. Jenom pro upřesnění: můžete přiblížit lidem, kteří to nevědí, co to vlastně Rudolfov byl? Rudolfov měl být takový malý festival, kde neměli hrát ani Plastici, ale DG 307 a nějaké další skupiny, snad Umělá hmota a tak dále. Sešla se tam spousta lidí, což samozřejmě bylo venkovanům nápadné, protože měli dlouhé vlasy, džíny a v té malé obci působili cizorodě a vzbuzovali paniku, takže straničtí funkcionáři povolali lidi z pohotovostního oddílu z Budějovic.\nNa chvíli bych se zastavil u roku 1976, u procesu s Plastic People a jakéhosi sjednocení českých, řekněme nezávislých nebo statečnějších lidí na podporu Plastiků, bez kterého by asi nevznikla Charta 77. Můžete mi k tomu něco říct?\nPokud si vzpomínám, tenkrát řada lidí včetně Václava Havla využila svých kontaktů na Západ a zapojili se do toho i různí významní kulturní činitelé ze Západu, jako třeba Heinrich Böll. Je pravda, že šlo o určitou mobilizaci určitého okruhu lidí, o mobilizaci sebeobrany na kulturní frontě, a byl to vlastně krok směrem k Chartě 77, což se ukázalo u soudu v Karmelitské ulici, kde se chodby naplnily lidmi, jejichž složení estébáci jen těžko chápali, protože jednak tam byly máničky a jednak ti, kteří už dávno měli nálepku politických odpůrců, kupříkladu doktor Kriegel se svou manželkou a další přestavitelé opozice, která už se dala považovat za opozici politickou. A tam jsme dva tři dny, během nichž probíhalo stání, hovořili o nejrůznějších věcech. Vzpomínám si třeba, co mi vyprávěla paní Riva Kriegelová; byl to její zážitek z Terezína, kde ji za druhé světové války věznili jako Židovku. V Terezíně vězňům spravoval zuby jeden zubař. Byl to jejich prostředník s vnějším světem, informoval je o situaci doma i ve světě a nosil jim tajně jídlo. V zájmu toho musel působit dojmem člověka, který spolupracuje s Němci. Když se paní Riva po válce vrátila z Terezína, šla tohoto lékaře navštívit. Ale nenašla ho, protože čeští vlastenci ho v pětačtyřicátém roce ubili k smrti jako kolaboranta. Tenhle příběh se sice vymyká obsahu našeho rozhovoru, ale pro mě je velmi důležitý. Souzněl totiž s mými zážitky: po válce jsem se vrátila s rodiči do pohraničí, odkud jsme odešli v osmatřicátém roce, a některé zážitky mě přesvědčily o tom, že jakýkoliv, ale zejména vítězný zvrat může vynést na povrch bestialitu i v lidech, u kterých by to nikdo nečekal. Teď se vrátím k Plastikům a k procesu s nimi. Vy jste organizovali nebo jste se snažili dát dohromady lidi na jejich podporu. Jak to v praxi vypadalo? Obcházeli jste známé, kteří to pak říkali svým známým, a tak se formovala opozice?\nAno, šlo to od člověka k člověku. A jak už to ve vztazích mezi lidmi bývá, jeden člověk má okolo sebe další a ti zase další, takže se jednalo o řetězovou reakci a člověk za ta léta zpravidla věděl, jaký postoj kdo zaujme. Vzpomínám si, že profesor Patočka se mnou navštívil Jaroslava Seiferta, aby podepsal podporu stíhaným hudebníkům, což bylo velice příjemné setkání, ale také si vzpomínám, že když se angažoval ohledně Charty v akademických kruzích, se zlou se potázal.\nPtal jste se mě, jestli jsem měla pocit nesouladu nebo konfliktu s ostatními známými. Odpověděla jsem, že si na nic takového nevzpomínám, ale teď se mi vybavuje, že pan profesor musel smutně konstatovat, že ho tihle charakterní a výjimeční lidé s prohlášením Charty nepodpořili. Jak vlastně vznikla Charta 77? Existuje přímá návaznost na podporu Plastiků?\nV podstatě ano, v té době mezi sebou lidé diskutovali a uvědomovali si, že se vlastně jedná o monstrproces vykonstruovaný na základě politické zakázky a poptávky. V souvislosti s tím zazněla jako leitmotiv myšlenka zákonnosti s tím, že tehdy u nás vstoupily v platnost právní pakty o dodržování lidských a ekonomických práv. Nějakým způsobem se to propojilo: lidé, kteří uvažovali víc politicky, vytvořili nosnou myšlenku Charty, na níž jsme se potom dohodli, že jako občané cítíme odpovědnost za to, co se v této zemi děje, a že její nezákonnosti budeme monitorovat a budeme o nich informovat veřejnost, ať už českou nebo světovou. Když Charta vznikala, spousta lidí, kteří na to vzpomínají, říká, že ji podepsali proto, že atmosféra ve společnosti byla tak dusivá, že měli nezvladatelný pocit, že je potřeba něco udělat. Co jste si vy jako lidé, kteří ji organizovali a dávali dohromady – myslím teď okruh Němcových – od toho slibovali? Věřili jste, že je možné, aby se režim zalekl nějaké oponentury a začal se chovat lépe, nebo šlo spíš o to, ozvat se a ukázat, že tu není všechno v pořádku a že tu žijí lidé, kteří se s danou situací nechtějí smířit? Já osobně jsem v mládí měla trauma z procesů v padesátých let, a když se široce rozmáchli vůči hudebníkům a připravovali opravdový monstrproces, z něhož postupně ukrajovali a nakonec odsoudili k poměrně nízkým trestům jen čtyři lidi, říkala jsem si, že musíme něco dělat, protože pokud se nikdo neozve a pokud jim to projde, budou podobné zásahy pokračovat. Mně ta bezmoc v padesátých letech vadila. Věděla jsem, že je potřeba něco dělat, protože mám děti, které dorůstají, a nechci, aby nějakým způsobem vzpomínaly na netečnost vůči tomu, co se ve společnosti děje. Když už do toho člověk skočil, rozjelo se to samo, už se nešlo vykroutit z té odpovědnosti a tvrdošíjnosti, kterou jeden náš dobrý přítel, jenž si jako sociální demokrat odseděl v padesátých letech deset let, nazval naivní legalitou, protože my jsme stále tvrdili, že jsme v právu, a tím, kdo porušuje zákon, je režim. Po zveřejnění Charty se záhy rozjela mohutná protikampaň. Nemyslím tím jen Antichartu, ale celé období normalizace. Jak jste prožívali to, když začaly v Rudém právu vycházet seznamy lidí, kteří Chartu odsoudili, aniž ji četli? Ta exploze, kterou Charta 77 způsobila, nám vlastně pomohla, protože spousta lidí se ptala, co ten text obsahuje a proč s ním nemají souhlasit. Zájem společnosti byl větší, než kdyby nás bylo jen pár. Těch více než 200 lidí, ta hrstka, cosi podepsala a oni nám vlastně udělali reklamu, byť negativní. Ale ono se říká, že tragédie se může změnit v komedii; nejen komedie v tragédii. Takže my jsme si z toho dělali trochu i legraci a byli jsme rádi, že se o tom mluví, protože bez nich bychom takové publicity nikdy nedosáhli. To, že to bylo spojené s výslechy, výstrahami prokurátorů a strašením, jsme asi čekali a také jsme se na to připravovali. Jak reagoval režim v případě vaší rodiny? Kdy se vás dotkla ruka nespravedlnosti poprvé?\nJá jsem šla k prvnímu výslechu na své narozeniny 14. ledna, a to rovnou na Ruzyň, kde se v nejvyšším patře nacházely výslechové místnosti, které jsem později poznala důvěrněji: to už jsme byli mezi sebou domluvení, že nebudeme vypovídat. Když mě ten pán uvnitř poučil a položil mi první otázku, řekla jsem, že odmítám vypovídat. On mi začal vyhrožovat a já jsem mu odpověděla, že když vycházím z jeho poučení, tak nemusím vypovídat, protože bych mohla sobě nebo někomu blízkému způsobit újmu, a ať zaprotokoluje, že se vystavuji nebezpečí stíhání, pokud využiji jeho poučení a odmítnu vypovídat. On jenom protáhl obličej a vyhodil mě. Nahoru mě vezli výtahem, dolů mě vedli pěšky a asi ve třetím patře jsem potkala takového starého pána. Až posléze jsem zjistila, že je to profesor Hájek, kterého jsem do té doby osobně neznala.\nTím skončil první výslech.\nAno. Asi za dva dny se za dveřmi objevili dva pánové, tvářili se mile a říkali, že by si se mnou přece jen chtěli promluvit, že mám děti. Nevím, co to do mě vjelo, asi strach, ale takový mnohostranný, ale křikla jsem na ně, že to budu dělat právě proto, že mám děti, a práskla jsem dveřmi, až se začala sypat omítka. To byl jejich pokus se se mou domluvit. Pak už probíhaly výslechy, domovní prohlídky a podobné obstrukce, které měli v oblibě.\nV osmasedmdesátém jsme ještě založili Výbor na obranu nespravedlivě stíhaných, který vycházel z praxe, že v Praze na nás pouští hrůzu, ale dopad není tak tvrdý jako třeba u neznámých disidentů z dalších měst a venkova; nejproslulejší byla Ostrava s Mamulou. Řekli jsme si, že s tím musíme něco dělat. Znovu jsem si vzpomněla na padesátá léta a na ty postižené rodiny, které byly ostrakizovány a izolovány od ostatních spoluobčanů a třeba i přátel, a tak jsme se dohodli, že založíme Výbor na obranu nespravedlivě stíhaných, tedy těch, kteří jsou v rozporu s přijatými mezinárodně závaznými právními normami pronásledováni za své přesvědčení. Mělo to ten důsledek, že v devětasedmdesátém nás, členy Výboru na obranu nespravedlivě stíhaných, zavřeli. Nejkrásnější na tom bylo, že když jsme chodili do takových izolovaných teletníků na vycházku, jednoho krásného dne se na zdi objevilo vyrytých x jmen nových přátel, kteří vstoupili do Výboru na obranu nespravedlivě stíhaných, což nás velice povzbudilo. K VONSu se ještě vrátíme, ale chtěl bych se zeptat: jak často vás po vzniku Charty, řekněme v letech 1977 a 1979, předvolávali? A odmítala jste se s estébáky bavit i nadále, nebo se to týkalo jen prvních výslechů?\nVětšinou jsme prostě nevypovídali k věci. A jak často, to už si nevzpomínám. Rozhodně častěji, než bylo příjemné, protože člověk si nikdy nemohl být jistý, kdy to přijde. Když v pět hodin ráno zazvonil zvonek, bylo to, jako když vás kopne kůň do žaludku, protože to chodily domovní prohlídky. Ještě dlouho poté jsem se toho pocitu nedokázala zbavit, protože to předjitřní zvonění v sobě má něco zlověstného. Jak vypadala domovní prohlídka u Němců? Přivedli nezávislého svědka, což byla třeba paní prokurátorka, která se hrabala v osobních věcech i mým dětem, a když se Pavla ohradila, pouze jí oznámila, že si bude muset zvyknout. Takže prohledali celý byt...\n... a nekrásnější bylo, když ve spíži našli úhledně zabalený balíček, zaslaný z Terezína, kde byl domov důchodců. Jirkovi, mému muži, odtamtud přišla urna nějaké vzdálené tety, a když se mě ti páni ptali, co v té krabici je, řekla jsem jim, že tetička. Nedotkli se jí ani v bílých rukavičkách. Musím připomenout, že i lidé v domě byli velice solidární. Když už třeba zvonili za dveřmi a my jsme měli v bytě nějaké horké tiskoviny, spustila jsem je v tašce z balkonu o patro níž. Když chtěli dělat prohlídku ve sklepě, řekla jsem jim, že nemám klíč. Oni mi nařídili, ať si o něj řeknu sousedům, tak jsem jim odpověděla, že klíč potřebují oni, ať si o něj řeknou. Dva pánové mě tedy táhli s sebou, zvonili u dveří a všichni sousedi jim odpovídali, že klíč od sklepa nemají. Mimochodem, v tom sklepě nic nebylo, ale toho principu jsem si velice cenila; lidé s námi měli obrovskou trpělivost. Nebylo příjemné vidět ty pány, jak stojí za dveřmi nebo sedí v autě před domem, ale snášeli to s námi statečně a musím říct, že nikdo z celého domu nám nikdy nepřeložil stéblo přes cestu. Trpěli nám i to, když se u nás sešla větší společnost a byl u toho dost velký hluk. Už jste zmínila VONS. Pokud se nemýlím, byla jste v souvislosti s Výborem na obranu nespravedlivě stíhaných zatčená. Vzpomenete si, jaká na něj byla reakce?\nOhromná, protože tak jako VONS působil do té doby, tak působil dál, když jsme byli ve vězení. Ve vazbě na Ruzyni nás zůstalo deset a musím říct, že v té době jsem změnila svou taktiku. Při procesu s VONSem jsem si říkala, že je to bezpráví, ale protokoly tu zůstanou a je potřeba, aby jednou, až se bude všechno znovu přešetřovat, bylo zřejmé, o co se jednalo. Trvala jsem do poslední chvíle na tom, že všechno, co jsme dělali, bylo zákonné. Před uzavřením spisu přišel prokurátor s tím, že tam seděl můj vyšetřovatel, který se choval slušně, jen pořád zdůrazňoval, že zákony, které on má k dispozici, svědčí o tom, že jsme dělali něco, co poškozovalo republiku, že jsme ji rozvraceli a ještě k tomu ve skupině. Advokáta jsem měla ex offo, který mě ujišťoval, že pokud vyváznu se třemi roky, můžu mluvit o štěstí. Pak přišel prokurátor a podíval se na vyšetřovatele, jestli dojde k nějakému prohlášení, protože věděli, že mám děti, a já jsem se trošku bála, aby nevznikly problémy. Ale o děti se postarali přátelé a to přesvědčení o solidaritě, která fungovala, mě uklidňovalo. To je neskutečná životní zkušenost a jsem za ni obrovsky vděčná. Mlčela jsem, vyšetřovatel se na mě díval a pak řekl, že žádné prohlášení nepřijde. O jaké prohlášení šlo?\nŽe lituji toho, co jsem udělala. Mělo vyznít kajícně, aby mohli být shovívavější. Musím říct, že to byl dost silný moment. A jak to dopadlo? Vzhledem k tomu, že následovaly intenzivní protesty ze zahraničí i odjinud a já jsem byla nemocná matka sedmi dětí, nakonec to dopadlo tak, že jsem dostala dva roky na pět let jako podmínku. Ale odsouzeno bylo dalších pět členů VONSu: Otka Bednářová, která byla také nemocná a na niž měli spadeno už od osmašedesátého roku, dostala tři roky, Jirka Dienstbier také tři roky, Václav Benda čtyři roky, Vašek Havel čtyři a půl a nejvíc, pět let, Petr Uhl. Čtyři další, které nezařadili do procesu a zůstali ve vazbě ještě dva nebo tři měsíce, nikdy nesoudili, což svědčí o „zákonnosti“ celého aktu. Jednoho krásného dne je prostě vyhodili z věznice – bylo to krátce před Vánocemi – a propustili bez dalších soudních projednání. Už jste se o tom zmiňovala, ale čím jste se v sedmdesátých letech, kdy jste přišla o práci, živila?\nNějaký čas jsem pracovala v poradně pro vysokoškoláky, zřizované socialistickou akademií, takže jsem v roce 1977 dostala písemně, že můj postoj se neslučuje s posláním jejich organizace, a tudíž musím odejít. Pak už jsem mohla pracovat jen jako uklízečka nebo domovnice a nakonec jsem skončila v plném invalidním důchodu. Když náš závodní lékař, který byl mimochodem Žid, takže měl pro různé formy bezpráví pochopení, viděl, jak jsem zničená po těle, držel mě na neschopence, dokud mi nedali malý invalidní důchod. Všichni estébáci byli tenkrát přesvědčení, jak jsme fantasticky placení, nejdříve z Vatikánu, potom od CIA a já nevím odkud ještě. Ale fakt je, že existovala i zahraniční podpora a přátelé, kteří organizovali různé sbírky. K nám například přijeli kamarádi z Rakouska, což bylo dojemné. Čeští emigranti uspořádali sbírku, poslali peníze, jenomže ty rakouské šilinky někdo – abychom to měli jednodušší – vyměnil s nějakým vekslákem a pak mi vítězoslavně odevzdal bankovky Slovenského štátu a já mu to nemohla říct. Potom jsme je rozdávali jako upomínkový předmět. Veksláci byli šikovní a osvědčili se i po roce 1989.\nDruhá polovina 70. let je, řekněme, doba formování opozice, kdy vznikla Charta a zrodil se VONS. Jak vypadala první půlka 80. let? Byla to doba stabilizace, nebo spíše útlumu disentu?\nZačátek osmdesátých let byl tvrdý, protože zaprvé panoval obrovský tlak na vystěhování a někteří naši přátelé, kteří k tomu měli závažné důvody, republiku skutečně opustili. Na mě to působilo skličujícím dojmem. Pak přišly další odsudky, Ruda Battěk tenkrát dostal hodně vysoký trest, sedm a půl roku, takže tíha počátku osmdesátých let byla citelná, ale zajímavé bylo, že se zase utvářely, doplňovaly a propojovaly další, třeba už ne tak známé okruhy, které Charta v podstatě zastřešovala. Dá se říct, že aktivity navzdory tlaku narůstaly. Zrodilo se několik dalších iniciativ, třeba Nezávislé mírové hnutí. Já už si to všechno nepamatuji, protože v té době jsme nevěděli, že tvoříme historii a že se nás na to někdo bude ptát. Spíš jsme chtěli zapomenout, abychom náhodou v nestřežené chvíli neřekli něco, co nemělo zaznít, protože například náš byt byla jedna velikánská odposlouchávací stanice.\nČasto se říká, že disent se ocitl v ghettu a vlastně neměl reálný vliv ani schopnost oslovit většinovou společnost. Sice existovala Charta, která představovala jakýsi výbuch, ale po ní následovalo dlouhé období stagnace. Jak to vnímáte vy?\nTy námitky mi připadají naprosto neoprávněné, protože my jsme si nekladli za cíl vytvářet masový nátlak, prostě jsme sdělili určité stanovisko a záviselo na svobodné úvaze každého člověka, zda se k tomuto postoji chce, nebo nechce připojit. Neměli jsme v úmyslu vehnat lidi do něčeho, aniž bychom měli reálnou politickou perspektivu, my jsme jen trvali na právu a na občanské odpovědnosti za to, aby se to právo také dodržovalo, a pokud ne, tak bychom ty instance, které ho porušují, kritizovali a eventuálně to dávali v rámci mezinárodního práva na vědomí zahraničním partnerům. Kdo byli ti zahraniční partneři? Samozřejmě takzvané štvavé vysílačky, ale i Amnesty International a další lidsko-právní organizace. A nakonec už se s námi nebáli stýkat ani různí ministři zahraničí, což vlastně začal už v roce 1977 profesor Patočka s holandským ministrem zahraničí Van der Stoelem, a pokračovalo to mnoho let poté s Francouzi a dalšími. My jsme tedy neprováděli žádný nábor, naopak když v začátcích přišli vysokoškolští studenti, že by chtěli podepsat Chartu, řekli jsme jim, že musí počítat s tím, že je vyloučí ze studia a jestli by nebylo lepší nejdříve dokončit studium. Nám nešlo o to, založit nějaké masové hnutí a také si myslím, že to, co dělala Charta, v podstatě podporovalo všechny ostatní, do jisté doby izolované skupiny. Ale typické je, že když někde došlo k nějakému zásahu nebo perzekuci, skončilo to u Charty a Charta se jich zastávala. Do problémů se dostali například i křesťané, protože řeholnice měly seznamy tajných kněží nebo řeholníků u sebe na letišti, kde jim je vzali a ty lidi zavřeli. Dokud jsme se to nedozvěděli, církev se od nás víceméně distancovala, protože nechtěla mít problémy, ale když jsme se začali těch lidí zastávat a ty lidi skutečně propustili z vazby, pohlížela na nás trochu jinak. Skončilo to tím, že mluvčí si chodili po nástupu do svého funkčního období pro požehnání k Tomáškovi. Ale to už bylo ke konci osmdesátých let, kdy se i ve Vatikánu změnil postoj k tomu, zda má církev zůstat netečná, nebo být trochu rezistentnější. V čem byl největší význam nejen Charty, ale disentu vůbec? Narážím tu na obecně známé výroky z okruhu pana prezidenta, že disent v podstatě neměl na narušení komunismu žádný vliv. Na to, co bylo z disidentského hnutí nejdůležitější, bych odpověděla tím, čeho si nejvíc vážím. Pro mě bylo zásadní to, co řekl profesor Patočka a co se ve zkratce dá označit jako postoj, kdy existuje potřeba nežít ve lži. To si lidé dnes už moc nedovedou představit, protože každý beztrestně říká, co si myslí. Ale to, že člověk už si ani neuvědomoval, že ztrácí svou identitu a důstojnost, že je poplatný všem možným oportunním postojům a nárokům, to bylo něco tak nechutného a hrozného, že člověk, který si to uvědomil, v tom nedokázal žít. Nebylo to nic metafyzického nebo filozofického, ale něco velmi reálného. Schopnost říct, že už nechci žít ve lži, je velice cenná a neměla by se vytratit. Člověk by měl být za své postoje i za společnost, ve které žije a nějakým způsobem s ní souvisí, odpovědný. Žijeme v nějaké skupině, kde by měla platit určitá pravidla, přestože se i v současné době stávají terčem posměchu. A pak jsem považovala Chartu za obrovskou školu pluralitního myšlení, kde se vždycky vypíchne to, na čem se můžeme domluvit a za co se můžeme postavit. To je něco, co v současné politice trochu pokulhává, a říkám to velmi mírně. Mě osobně také velmi povzbuzovala solidarita a vzájemné ručení. Myslela jste si v polovině osmdesátých let, že by se režim mohl zhroutit? Abych pravdu řekla, vždycky jsem se snažila být optimistický realista, ale že bych si dávala nějaký limit, kdy se režim změní nebo se dokonce zhroutí, to si nevzpomínám. Jenom jsem se radovala třeba z toho, že vznikla Společnost za veselejší současnost nebo se někdo přihlásil k tomu, co jsem považovala za správné. To bylo to zásadní: šlo o to, aby se stále víc lidí odvažovalo žít pravdivě, navzájem si pomáhat, ručit za sebe, což ten režim bořilo, přestože režim si myslel, že stojí na úplně jiných nohách. Já jsem však měla dojem, že právě lidské nohy jsou to, co pokud klesne jednou, tak to stáhne režim ke dnu. A to se také, díkybohu, stalo. V poslední třetině osmdesátých let nastal zlom a začala vznikat spousta nových nezávislých iniciativ, kupříkladu Nezávislé mírové sdružení, České děti a spousta dalších. Dlužno říct, že řada zakladatelů těchto hnutí byli signatáři Charty. Všechno to bylo v podstatě propojené. Pamatujete si vy osobně na to, kdy jste získala pocit, že se to začíná lámat? Řada lidí říká, že to byly demonstrace řekněme od roku 1988.\nJá jsem si byla jistá až v roce 1989, od léta v souvislosti s 21. srpnem, kdy to tu odnesli Maďaři, kteří se s námi solidarizovali (mimochodem, naše kontakty s Polskem a polskými disidenty byly také neobyčejně důležité a vzájemně nás posilovaly). Společně jsme dávali dohromady prohlášení k 21. srpnu, v němž zazněla věta „dny komunismu jsou sečteny“. Přemýšlela jsem nad tím, k jakému je to datu, a přitom to bylo za dveřmi. Pak tudy začali prchat Němci z východního Německa a bylo jasné, že se všechno bortí. Na demonstrace jste chodila...\nNa některé. Ačkoliv nejsem ten typ, byla jsem 17. listopadu na Albertově a na Vyšehradě, ale když nás zarazili policisti ve Vyšehradské ulici u ministerstva spravedlnosti, nevydržela jsem tam kvůli svým zádům stát a odešla jsem domů, takže nakonec zmlátili a zadrželi jenom moje děti, které šly v proudu směřujícím na Národní třídu. Ale moc ráda vzpomínám na pozdější demonstrace na Václavském náměstí. Já jsem nikdy nehodlala stát na tribuně, chtěla jsem být mezi lidmi a sledovat jejich reakce, postoje a emoce, to bylo něco fantastického. Zmrzlí jsme byli jako drozdi, ale zároveň i nažhavení. Nezapomenu, jak jsem stála na rohu Jindřišské a Václavského náměstí, kde tenkrát bylo polské kulturní středisko. Z Jindřišské ulice se najednou ozvalo: „Už jsme tady, už jsme tady.“ Byli to dělníci z ČKD. V tu chvíli jsem si říkala, že to máme vyhrané. Vrátil bych se ke konci 80. let. Jak si vzpomínáte na Palachův týden? Jde o to, že spousta lidí říká, že tenkrát začali mít pocit, že společnost i Praha se mění a stále více lidí se přidává k jednotnému proudu. Dokazují to třeba i petice, na kterých najednou přibylo podpisů. Palachův týden pro mě začal tím, že jsem šla se synem a potkali jsme ve Vodičkově ulici malíře Pepu Žáčka, koupili jsme tři narcisky a oba hoši mě doprovázeli k pomníku sv. Václava, kde jsem chtěla květiny na památku Jana Palacha položit. Bylo to 16. ledna. Sotva jsme přistoupili k pomníku, obklíčily nás známé tváře a mě a Davida odvedli na tu stranu Václavského náměstí, kde býval Dům potravin. Postupně se objevila ještě Jana Šternová, Honza Placák s kyticí, Jana Petrová a dalších pár přátel z nezávislých hnutí. Na chodníku se srotili nějací lidé, kteří to všechno tiše pozorovali, a my jsme se tvářili, že nechápeme, proč nás zadrželi. Pak nás nacpali do aut. Do toho našeho se vecpal i Pepa Žáček jako svědek, že jsme neudělali nic špatného, takže ho také odvezli. Nejdřív nás postavili na policejním dvorku ve Školské ulici ke zdi a pokoušeli se na nás pouštět hrůzu. Pak nás odvolávali nahoru, kde probíhal výslech. Dojem na mě udělal vysoký starší pán se slepeckou holí. Když jsem na to později vzpomínala v parlamentu před naším slepým kolegou-poslancem, říkal, že ten člověk chodil na všechny demonstrace, jenomže měl vodicího psa, novofundlanda, a když přijela vodní děla, ten pes byl štěstím bez sebe a hnal se do největšího proudu. Viděli jsme, jak přivedli Václava Havla, kterého postavili do kouta v průjezdu, a jak zmlátili nějakého dělníka a nastříkali mu slzný plyn do očí, protože se bránil, že tudy jenom procházel a nevidí důvod, proč měl být předveden a zadržen. Pak nás vezli do Konviktské do cel předběžného zadržení. Na služebně měl službu známý bachař, který k nám zřejmě choval sympatie. Když mě přivedli, zeptal se, jestli užívám nějaké léky, a když jsem odpověděla, že ano, že jsem nemocná, on těm estébákům oznámil, že nemocného člověka do cely předběžného zadržení nepřijme. Estébáci mě tedy naložili do auta a odvezli na František. Lékařka, která měla službu, mě zavedla do ordinace – pánové zůstali za dveřmi – všechno jsme si pověděli a ona mi nařídila, abych zůstala v nemocnici. Dala mi noční košili, nějaké prášky a uložila mě na pokoj. Usnula jsem, ale za chvíli se znovu objevili estébáci a odvezli mě na Pankrác. Před pankráckou nemocnicí jsem asi hodinu pospávala v autě, protože tam mě taky nechtěli, nicméně pak mě přijali a já si tam pobyla asi tři dny, než mi prokurátorka sdělila obvinění, v důsledku čehož mě přemístili na Ruzyň a dali mě na celu, kde byla spousta takových zlých ženských. Od nich jsem se dozvěděla, co se každý den odehrává na Václavském náměstí, protože mě napadaly a nadávaly mi, že tam bijí jejich děti, že je to kvůli nám a tak dále. Byla to naaranžovaná situace: šlo o kriminálnice, které vytvářely atmosféru, že jsem odpovědná za to, že někdo mlátí jejich děti. Byla jste tehdy mluvčí Charty? Cítila jste takovou odpovědnost?\nAno, byla, ale že bych mohla za to, že bijí lidi… Tak jsem to necítila. Když přišel můj advokát, nejdřív jsem chtěla, aby vysvobodil z vazby Pepu Žáčka, protože se v ní ocitl jako svědek a neměli právo ho zadržet. Pepa se nakonec dostal ven a pak nás postupně propustili z vazby. Já jsem putovala přímo na neurologickou kliniku, kde jsem byla hospitalizovaná i během procesu. V něm odsoudili mého syna Davida, ale já vlastně nikdy odsouzená nebyla. Na to se normálně vykašlali, takže jsem až v devadesátém roce žádala, abych byla souzená, protože jsem chtěla vidět ty darebáky, kteří v tom figurovali. Ale oni se nedostavili, já jsem byla shledána nevinnou a tím to skončilo. David však dostal pokutu, trest a podmínku, takže ho rehabilitovali.\nJá jsem tedy to, co se dělo na Václavském náměstí, bezprostředně neviděla a zpětně se ke mně dostávaly jen zprávy z Rudého práva a od těch ženských, se kterými jsem byla ve vazbě. Řada mladých disidentů si vzpomíná, že postoj Charty nebo jejích vůdčích postav k demonstracím nebyl úplně jednoznačný. Jak jste se na to tenkrát dívali? Mám tím na mysli, že určitá část Charty, bývalí komunisti a tak, často říkala, že je to zbytečně provokativní a Charta by se k tomu neměla přidávat. Oficiální sdělení Charty v tomto smyslu nikdy nepadlo. A jediný na svobodě byl z nás tří mluvčích Tomáš Hradílek, který by nic takového nepřipustil. Saša Vondra byl odsouzený, já jsem ležela v nemocnici, ale nikdy nezazněla žádná odsuzující nebo varující distance. S Václavem Havlem jsme se pouze distancovali od dopisu, kterým nám kdosi – zřejmě šlo o provokaci – oznamoval, že se chce na památku Jana Palacha a ve prospěch Charty upálit, což jsme odmítli. Jak jste vnímali demonstraci 17. listopadu 1989, jejíž první část byla oficiálně povolená? Čekali jste od ní něco?\nTé demonstrace jsem se zúčastnila. Mimochodem, jedno heslo prošlo i těmihle dveřmi. Kačenka Pajerová ještě s nějakým děvčetem tu hrdě rozvinula transparent: „Konec vlády jedné strany.“ Druhý den se vrátila s oteklou pusou. Podle mého názoru se to vymklo kontrole, ty projevy měly být původně krotší, ale nikdo neumlčoval ani ty radikální. Až na Vyšehrad se šlo se zapálenými svíčkami a v pietní náladě, protože se měla uctít památka Jana Opletala. Průvod měl dojít do Opletalovy ulice, ale pak se rozštěpil na dva proudy a na ten na Národní třídě byli připraveni. Já jsem nakonec odešla z druhého proudu, z Vyšehradské ulice, domů a pak k nám začali přicházet přímí svědkové nakládání lidí do antonu a bití. Mého syna například zkopali v podchodu, kde dnes visí pamětní deska. Na to navázaly aktivity divadelníků, besedy v divadlech, založení Občanského fóra a studentská stávka. Já jsem v té době obcházela fakulty. Tehdy se říkalo, že na kraji Prahy se shromažďují milice a dá se očekávat jejich zásah. Vyzvali jsme proto studenty, aby, pokud se bojí, odešli, a kdo se chce dozvědět, k čemu došlo, co je to Charta a tak dále, ať zůstane. Takhle jsem prošla Matematicko-fyzikální fakultu a Filozofickou fakultu. Krásná demonstrace, o níž jsem se chtěla zmínit, se konala na Staroměstském náměstí, které bylo plné středoškoláků. Stála jsem na valníku a hovořila ke studentům. Mě nezajímalo, co se děje ve Špalíčku, kde se organizovalo Občanské fórum, já jsem objížděla venkov, protože mi bylo jasné, že tamní lidi se na nás dívají jako na blázny, co jsme si to v Praze zase vymysleli. Celý ten chaos ještě umocňoval tisk. Jak to vlastně mimo Prahu vypadalo? Lidé se vyptávali, měli zájem. Ani jednou mě nikdo nenapadl, neosočil, lidé byli natěšení, čekali na příležitost a chtěli se aktivně zapojit.\nMám dojem, že tenkrát jsme promrhali spoustu lidského potenciálu a iniciativy, které čekaly na svou příležitost. Lidem v té chvíli nešlo jen o osobní prospěch, ale byli ochotní pro společnost něco udělat. Cítila jste, že většinová společnost v té době vnímala disent a Chartu jako něco, co se v téhle zlomové chvíli má postavit do čela a jednat s komunistickou stranou o zbavení moci?\nJá jsem to cítila tak, že lidé z Charty a ti, kteří se k nim připojili a dali k dispozici své schopnosti, byli přirozeně přijímáni jako určití ukazatelé cesty a měli důvěru. Myslím si, že to bylo naprosto přirozené, protože se nejednalo o ideologii, ale o ideu a byla to cesta z marasmu, z pokoření, z ponížení a z vnitřní emigrace. Když jste v listopadu cestovala po republice, znali její obyvatelé české disidenty? Reagovali na jména, jako například Benda nebo Havel?\nHavel byl podle mě dost známý; všude se našel někdo, kdo poslouchal zahraniční rozhlas. Naše jména tedy lidé znali, protože nás přijímali s důvěrou a nikdo nás nekádroval. To znamená, že jsme se nepohybovali v naprosto neznámého terénu. Charta se nikdy sama neizolovala, a pokud se to někdo pokoušel udělat za nás, nepovedlo se mu to. A poslední otázka: vy jste v době, kdy začínala Charta a VONS, kdy jste absolvovala celou tu cestu disentem, měla spoustu dětí, což byl v Čechách obvyklý argument pro ospravedlnění vlastní zbabělosti a toho, že se člověk nepouštěl do žádných riskantních podniků. Jiří Kolář dokonce říkal, že kdyby v Čechách nebyly děti, žila by tu spousta statečných lidí. Jak jste tenhle argument vnímala vy?\nJá jsem policajtům už v roce 1977 řekla, že moje děti v téhle společnosti budou žít, jsou její součástí a já před nimi chci žít pravdivě. My jsme dětem nikdy nelhali, neměly pocit, že před námi musí něco skrývat, a my jsme nic neskrývali před nimi. A musím říct, že moje děti byly moji nejlepší partneři. Já to všechno skutečně dělala pro děti, aby se za mě nemusely stydět, aby měly šanci žít v jiné době a aby věděly, že mají svou důstojnost a musí si za něčím stát. © Ústav pro studium totalitních režimů 2008 - 2015. Všechna práva vyhrazena.


Zásady ochrany osobních údajů - FLCCC | Front Line COVID-19 Critical Care Alliance\nOchrana osobních údajůFrank Benno Junghanns2021-07-21T15:40:00+00:00\nZásady ochrany osobních údajů FLCCC a upozornění na informační postupy\nAliance FLCCC respektuje soukromí návštěvníků našich webových stránek a online služeb a oceňuje důvěru našich partnerů, pacientů a zaměstnanců. Tyto zásady ochrany osobních údajů a upozornění na informační postupy („Ochrana osobních údajů”) Stanoví postupy Aliance FLCCC týkající se shromažďování, používání a zveřejňování informací, které můžete poskytnout prostřednictvím webových stránek, které provozujeme, jejich subdomén a všech portálů, aplikací, produktů, služeb, událostí a jakýchkoli interaktivních funkcí, aplikace nebo jiné služby, které odkazují na toto oznámení o ochraně osobních údajů („webová stránka"Nebo"Site“), Jakož i osobní údaje poskytované Alianci FLCCC jakýmkoli způsobem. V době shromažďování informací lze učinit další prohlášení o ochraně osobních údajů. Před použitím našich webových stránek nebo našich služeb si prosím přečtěte celé oznámení o ochraně osobních údajů. Používáním webových stránek souhlasíte s dodržováním podmínek tohoto oznámení o ochraně osobních údajů. Toto oznámení o ochraně osobních údajů je také součástí našeho Obchodní podmínky, kterými se řídí vaše používání webových stránek.\nVaše bezpečnost a zabezpečení vašich osobních údajů\nStejně jako u všech informací na internetu naléhavě žádáme naše uživatele, aby postupovali opatrně při zachování jejich digitálního soukromí. Naší prioritou je vaše bezpečnost a zabezpečení online. Informace, které nám poskytnete, používáme pouze k tomu, abychom vám poskytli služby, které nabízíme, a nebudeme od vás požadovat informace, které nejsou pro naše služby vyžadovány. Neposkytujte nám prosím další osobní nebo zdravotní informace, pokud nebyly požadovány, a neposkytujte nám chráněné zdravotní informace o žádném pacientovi. Pokud nám poskytnete osobní údaje, například nahrání fotografie nebo videa na naše sociální média nebo komentování videa jiného uživatele, ujistěte se, že váš obsah neobsahuje osobní údaje, které by mohly být použity ke konkrétní identifikaci vás nebo lidí kolem vás , jako jsou celá jména, fyzické adresy nebo umístění, hesla nebo jiné osobní údaje, které nejsou veřejně dostupné.\nVezměte prosím na vědomí, že e-mail odeslaný do nebo z FLCCC není šifrován a tyto informace nejsou zabezpečeny. E-mailová komunikace také není v souladu s bezpečnostními normami HIPAA a jakékoli osobní údaje, včetně chráněných zdravotních informací, mohou být vystaveny, pokud budou odeslány nezabezpečenými prostředky. FLCCC nenese odpovědnost za soukromí ani bezpečnost informací zasílaných e-mailem a zříká se jakékoli odpovědnosti podle zákona HIPAA nebo jiných federálních, státních nebo mezinárodních zákonů týkajících se ochrany údajů.\nI když udržujeme celou řadu bezpečnostních postupů, které pomáhají chránit před ztrátou, zneužitím, neoprávněným přístupem, prozrazením, pozměněním nebo zničením informací, které poskytujete prostřednictvím webových stránek, nelze zaručit, že nebude možný žádný přenos dat přes internet nebo uložen na serveru. 100% bezpečné. Výsledkem je, že i když se snažíme chránit vaše informace a soukromí, nemůžeme zaručit ani zaručit bezpečnost jakýchkoli informací, které nám sdělíte nebo předáte online, a nemůžeme nést odpovědnost za krádež, zničení nebo neúmyslné vyzrazení vašich informací. Přečtěte si prosím naše Obchodní podmínky Další informace.\nMůžeme vás požádat o některé nebo všechny následující typy informací, když přistupujete k různému obsahu nebo funkcím webových stránek nebo zadáváte obsah nebo nás přímo kontaktujete:\nKontaktní informace, jako je jméno, e-mailová adresa, poštovní adresa, organizace a telefonní číslo;\nObsah vaší zprávy, kterou nám zasíláte v jakémkoli formuláři „Kontaktujte nás“, e-mailovou komunikaci nebo telefonní hovor;\nPokud požádáte o připojení k Alianci, můžeme požádat o vaši lékařskou specializaci, město, stát a zemi, URL adresu, nemocniční nebo organizační přidružení nebo komponenty MATH+ jste použili a vaše komentáře nebo postřehy k MATH+ použití protokolu;\nOnline identifikátory, jako je internetový protokol („IP”) Adresa, cookies, uživatelské jméno a heslo;\nInformace ze účtů sociálních médií a platebních procesorů (například PayPal);\nVyhledávací dotazy; a\nKorespondence a další informace, které nám zasíláte.\nMůžeme také automaticky shromažďovat určité informace, když navštívíte Web, včetně:\nVaše IP adresa, což je číslo automaticky přiřazené vašemu počítači při každém připojení k internetu a které lze někdy použít k odvození vaší obecné geografické oblasti;\nDalší jedinečné identifikátory, včetně identifikačních čísel mobilních zařízení (např. IDFA, inzertní ID pro Android / Google, IMEI);\nTyp vašeho prohlížeče a operační systém;\nVlastnosti vašeho zařízení;\nWeby, které jste navštívili před a po návštěvě Webů;\nStránky, které prohlížíte, a odkazy, na které klikáte v rámci Webů, včetně zapamatování si vás a vašich preferencí;\nUmístění vašeho zařízení a / nebo jiné geolokační informace, včetně PSČ, státu nebo země, ze které jste přistupovali na Weby;\nInformace shromážděné prostřednictvím cookies, webových majáků a dalších technologií;\nInformace o vašich interakcích s e-mailovými zprávami, jako jsou odkazy, na které klikli a zda byly zprávy přijaty, otevřeny nebo přeposlány; a\nStandardní informace o protokolu serveru.\nInformace, které shromažďujeme prostřednictvím webových stránek nebo osobně, můžeme použít k různým účelům, mimo jiné k:\nProvozovat a vylepšovat naše webové stránky, produkty, informace a služby;\nPorozumíte vám a vašim preferencím, abyste zlepšili své zážitky a potěšení z používání našich webových stránek, produktů a služeb;\nPlnit naše smluvní závazky s vámi as ostatními;\nOdpovězte na své komentáře a dotazy;\nPoskytovat a dodávat produkty, informace nebo služby, které požadujete;\nPlňte naše auditní, dodržovací a regulační povinnosti jako neziskové;\nZasílat vám informace, včetně e-mailů, zpravodajů, potvrzení, faktur, technických oznámení, aktualizací, výstrah zabezpečení a zpráv podpory a správy;\nKomunikovat s vámi o nadcházejících událostech a novinkách o produktech, informacích a službách nabízených Aliancí FLCCC nebo našimi přidruženými společnostmi;\nPropojujte nebo kombinujte s dalšími osobními údaji, které získáváme od třetích stran, abyste pochopili vaše potřeby a poskytli vám lepší služby;\nPoskytovat statistiky nebo výzkum v otázkách týkajících se Aliance;\nDodržovat zákon, soudní příkaz nebo jiný soudní či správní proces;\nChránit, vyšetřovat a odrazovat před podvodnými, neoprávněnými nebo nezákonnými činnostmi; a\nJak je popsáno jinak v místě sběru nebo na základě vašeho souhlasu.\nZavázali jsme se k zachování vaší důvěry a chceme, abyste pochopili, kdy a s kým můžeme sdílet informace, které shromažďujeme.\nFiremní rodiče, partneři a přidružené společnosti. Podle potřeby můžeme vaše informace sdílet s přidruženými subjekty pro různé účely, včetně výzkumných, obchodních, provozních a marketingových účelů.\nPoskytovatelé služeb. Vaše údaje můžeme sdílet s poskytovateli služeb, kteří provádějí určité funkce nebo služby naším jménem (například hostovat webové stránky, spravovat databáze, zpracovávat data, zpracovatele plateb třetích stran (jako PayPal), provádět analýzy nebo zasílat komunikaci).\nDalší strany, pokud to vyžaduje zákon nebo je to nezbytné k ochraně webových stránek. Vaše údaje můžeme sdělit třetím stranám za účelem: ochrany zákonných práv, bezpečnosti a zabezpečení Aliance FLCCC, přidružených společností a uživatelů našich webových stránek; prosazovat naše Obchodní podmínky; předcházet podvodům (nebo pro účely řízení rizik); a vyhovět donucovacím nebo soudním procesům nebo žádostem o spolupráci ze strany vládního subjektu, ať už je to ze zákona vyžadováno či nikoli, nebo na něj reagovat.\nV souvislosti s převodem aktiv. Pokud prodáme celý náš podnik nebo jeho část nebo provedeme prodej či převod aktiv, nebo se budeme jinak podílet na fúzi nebo převodu podniku nebo v případě bankrotu, můžeme vaše údaje předat jedné nebo více třetím stranám jako součást této transakce.\nOstatní strany s vaším výslovným nebo předpokládaným souhlasem. Můžeme sdílet informace o vás s třetími stranami, pokud s tímto sdílením souhlasíte (např. Pokud použijete odkaz ke sdílení článku z www.flccc.net na sociální média, nebo pokud nás požádáte o poskytnutí vašich údajů třetí straně).\nSouhrnné informace. Můžeme sdělit třetím stranám informace, které nepopisují ani neidentifikují jednotlivé uživatele, například agregovaná data o používání webových stránek nebo demografické zprávy nebo výsledky výzkumu. Tyto informace nejsou považovány za osobní údaje.\nKromě toho můžeme umožnit třetím stranám umisťovat a číst jejich vlastní soubory cookie, webové majáky a podobné technologie ke shromažďování informací prostřednictvím webových stránek. Například naši poskytovatelé služeb třetích stran mohou tyto technologie používat ke shromažďování informací, které nám pomáhají s měřením, výzkumem a analýzou provozu. Chcete-li odmítnout nebo deaktivovat některé z těchto technologií, možná budete muset podniknout další kroky kromě změny nastavení prohlížeče. Pokud se rozhodnete tyto technologie odmítnout, deaktivovat nebo odstranit, některé funkce webových stránek vám již nemusí být k dispozici. Berete na vědomí, že při používání webových stránek mohou tito poskytovatelé analytických služeb shromažďovat informace týkající se vašeho používání webových stránek. V našich zásadách používání souborů cookie můžete mít více možností.\nOdpověď na signály „Nesledovat“\nNesledovat ("DNT”) Je nastavení webového prohlížeče, které požaduje, aby webová aplikace deaktivovala sledování konkrétního uživatele. Když se rozhodnete ve svém prohlížeči zapnout nastavení DNT, váš prohlížeč vyšle speciální signál webům, analytickým společnostem, reklamním sítím, poskytovatelům zásuvných modulů a dalším webovým službám, se kterými se při procházení setkáte, aby přestal sledovat vaši aktivitu. Protože však v současné době neexistuje žádný průmyslový standard týkající se toho, co by měly webové stránky dělat, když takové signály přijímají, v současné době na tyto signály nereagujeme. Další informace o Nesledovat zde.\nAliance FLCCC respektuje soukromí dětí a žádná část našeho webu není zaměřena na přilákání osob mladších 18 let. Aliance FLCCC vědomě neshromažďuje, nepoužívá ani nezveřejňuje osobní údaje dětí mladších 18 let bez předchozího rodičovství souhlas. Pokud se domníváte, že máme informace týkající se dítěte mladšího 18 let, které jste nepovolili, můžete nás kontaktovat na adrese [chráněno e-mailem] požadovat vymazání těchto informací.\nPokud navštěvujete web z místa mimo Spojené státy, bude vaše připojení probíhat prostřednictvím serverů umístěných ve Spojených státech. Veškeré informace, které obdržíte ze stránek, budou vytvořeny na serverech umístěných ve Spojených státech a všechny informace, které poskytnete, budou uchovávány na webových serverech a systémech umístěných ve Spojených státech. Vaše informace, včetně vašich osobních údajů, mohou být přeneseny do počítačů umístěných ve Spojených státech a udržovány v nich. Zákony o ochraně údajů ve Spojených státech se mohou lišit od zákonů v zemi, ve které se nacházíte, a vaše údaje mohou podléhat žádostem o přístup od vlád, soudů nebo donucovacích orgánů ve Spojených státech podle zákonů Spojených států. Váš souhlas s tímto oznámením o ochraně osobních údajů, po kterém následuje vaše odeslání vašich údajů, představuje váš souhlas se shromažďováním, ukládáním, zpracováním a přenosem vašich informací do a do Spojených států nebo jiných zemí a teritorií v souladu s právními předpisy USA .\nAliance FLCCC přijme veškerá opatření, která jsou přiměřeně nezbytná k zajištění toho, aby se s vašimi osobními údaji zacházelo bezpečně a v souladu s tímto oznámením o ochraně osobních údajů, a nedojde k žádnému přenosu vašich osobních údajů do organizace nebo země, pokud neexistují odpovídající kontroly zabezpečení vašich údajů a dalších osobních údajů.\nVaše volby týkající se vašich osobních údajů\nPokud od nás dostáváte e-maily nebo jinou komunikaci, můžete označit, že chcete přestat od nás dostávat další komunikaci, a budete mít možnost se odhlásit podle pokynů k odhlášení uvedených v e-mailu, který obdržíte, nebo kontaktováním přímo na naše kontaktní informace níže. Pokud se odhlásíte, můžeme vám i nadále posílat nepropagační e-maily, například e-maily o našich probíhajících obchodních transakcích (například potvrzení o daru). Žádáme vás, abyste své informace průběžně aktualizovali, a můžete požádat o změny nebo aktualizace svých osobních údajů zasláním žádosti na adresu [chráněno e-mailem]. Uživatelé v určitých jurisdikcích mohou mít další práva, jak je uvedeno níže.\nPokud jste rezidentem nebo se nacházíte v Evropském hospodářském prostoru („EHP”), Máte některá další práva na ochranu údajů. Mezi tato práva patří:\nPrávo na přístup, aktualizaci nebo vymazání informací, které o vás máme. Kdykoli je to možné, můžete získat přístup, aktualizovat nebo požádat o vymazání svých osobních údajů kontaktováním nás na níže uvedených kontaktních informacích.\nPrávo odvolat souhlas. Máte také právo odvolat svůj souhlas kdykoli, kde se FLCCC Alliance spoléhala na váš souhlas se zpracováním vašich osobních údajů.\nVe většině případů je Aliance FLCCC správcem osobních údajů; v některých případech však může být zpracovatelem osobních údajů Aliance FLCCC. Právní základ Aliance FLCCC pro shromažďování a používání osobních údajů popsaných v tomto oznámení o ochraně osobních údajů závisí na osobních údajích, které shromažďujeme, a konkrétním kontextu, ve kterém je shromažďujeme.\nAliance FLCCC může shromažďovat nebo zpracovávat vaše osobní údaje, protože:\nMusíme vám poskytnout službu;\nZpracování je v našem oprávněném zájmu a není přepsáno vašimi právy; nebo\nAliance FLCCC uchová vaše osobní údaje pouze po dobu nezbytnou pro účely uvedené v tomto oznámení o ochraně osobních údajů. Vaše osobní údaje budeme uchovávat a používat v rozsahu nezbytném pro splnění našich zákonných povinností (například pokud se od nás bude vyžadovat, abychom vaše údaje uchovávali v souladu s platnými zákony), řešení sporů a prosazování našich právních dohod a zásad.\nAliance FLCCC také uchová osobní údaje a údaje o použití pro účely interní analýzy. Údaje o používání jsou data shromážděná automaticky buď generovaná použitím webu nebo ze samotné infrastruktury webu (například doba trvání návštěvy stránky). Údaje o používání jsou obecně uchovávány po kratší dobu, s výjimkou případů, kdy jsou tato data použita k posílení zabezpečení nebo ke zlepšení funkčnosti našich stránek, nebo pokud máme zákonnou povinnost tyto údaje uchovávat po delší dobu.\nZveřejnění pro účely vymáhání práva - Za určitých okolností může být vyžadováno, aby Aliance FLCCC zveřejnila vaše osobní údaje, pokud je to vyžadováno zákonem nebo v reakci na platné žádosti veřejných orgánů (např. Soudu nebo vládní agentury).\nAliance FLCCC může zveřejnit vaše osobní údaje v dobré víře, že je tato akce nezbytná pro:\nChránit a bránit práva nebo majetek Aliance FLCCC;\nPředcházet nebo vyšetřovat možné provinění v souvislosti se Službou;\nChránit osobní bezpečnost uživatelů Služby nebo veřejnosti; a / nebo\nChránit před zákonnou odpovědností.\nUplatňování vašich práv podle GDPR\nPokud je to možné, můžete uplatnit kterékoli ze svých práv podle GDPR odesláním ověřitelné žádosti subjektu údajů pomocí podrobností v části Kontaktní informace níže. Můžete podat žádost týkající se vašich osobních údajů nebo jménem někoho, pro koho máte oprávnění. Musíte uvést své celé jméno, e-mailovou adresu a potvrdit skutečnost, že jste občanem nebo rezidentem EHP, a do žádosti zahrnout zemi svého občanství nebo bydliště. Můžeme vás požádat, abyste pro získání informací potvrdili svou totožnost nebo právní postavení žádosti a svůj pobyt v EHP. Na vaši žádost odpovíme do 30 dnů nebo vám dáme vědět, pokud budeme potřebovat více času.\nNež odpovíme na tyto žádosti, požádáme vás o ověření vaší identity. Pokud nebudeme moci ověřit vaši totožnost nebo oprávnění k podání žádosti, můžeme váš požadavek zamítnout.\nPokud si přejete vzbudit obavy ohledně našeho používání vašich informací (a aniž jsou dotčena jakákoli jiná vaše práva), máte právo tak učinit u svého místního dozorového úřadu; Doufáme však, že vám můžeme pomoci s jakýmikoli dotazy nebo obavami ohledně používání vašich osobních údajů, a to nejprve kontaktováním nás na [chráněno e-mailem].\nDalší informace o GDPR získáte od místního úřadu pro ochranu osobních údajů v EHP.\nVaše další práva na ochranu údajů podle zákona Lei Geral de Proteção de Dados (LGPD)\nPokud se nacházíte na národním území Brazílie, máte podle zákona Lei Geral de Proteção de Dados („LGPD“). Mezi tato práva patří:\nPrávo na potvrzení o existenci zpracování;\nPrávo na opravu neúplných, nepřesných nebo neaktuálních údajů;\nPrávo anonymizovat, blokovat nebo mazat nepotřebná nebo nadměrná data nebo data, která nejsou zpracovávána v souladu s LGPD;\nPrávo na přenositelnost údajů k jinému poskytovateli služeb nebo produktů prostřednictvím výslovného požadavku;\nPrávo na výmaz osobních údajů zpracovávaných se souhlasem subjektu údajů;\nPrávo na informace o veřejných a soukromých subjektech, se kterými správce sdílí údaje;\nPrávo na informace o možnosti odmítnutí souhlasu a důsledcích takového odmítnutí; a\nPrávní základy pro zpracování údajů podle LGPD\nPrávní základy Aliance FLCCC pro shromažďování nebo zpracování vašich osobních údajů jsou následující:\nAliance FLCCC bude zpracovávat a uchovávat vaše osobní údaje pouze po dobu nezbytnou pro účely uvedené v tomto oznámení o ochraně osobních údajů. Vaše osobní údaje budeme uchovávat a používat v rozsahu nezbytném pro splnění našich zákonných povinností (například pokud se od nás bude vyžadovat, abychom vaše údaje uchovávali v souladu s platnými zákony), řešení sporů a prosazování našich právních dohod a zásad.\nUplatňování práv podle LGPD\nPokud je to možné, můžete uplatnit některá ze svých práv podle LGPD odesláním ověřitelné žádosti subjektu údajů pomocí podrobností v části Kontaktní informace níže. Můžete podat žádost týkající se vašich osobních údajů nebo jménem někoho, pro koho máte oprávnění. Ve své žádosti musíte uvést své celé jméno, e-mailovou adresu a potvrzení o tom, že jste občanem nebo rezidentem Brazílie. Abychom tyto informace získali, můžeme od vás požadovat potvrzení vaší totožnosti a / nebo právní způsobilosti pro žádost a vašeho pobytu. Na vaši žádost odpovíme do 15 dnů nebo vám dáme vědět, pokud budeme potřebovat více času.\nKalifornie - Shine the Light Act - Marketing třetích stran\nOddíl 1798.83 občanského zákoníku v Kalifornii umožňuje obyvatelům Kalifornie požadovat informace týkající se zpřístupnění jejich osobních údajů třetím stranám pro účely přímého marketingu třetích stran. V současné době Aliance FLCCC nesdílí žádné osobní údaje s třetími stranami pro účely jejich přímého marketingu. Navíc jako nezisková organizace 501 (c) (3), FLCCA v současné době nepodléhá zákonu o ochraně spotřebitele v Kalifornii (CCPA).\nAliance FLCCC může spolupracovat s některými poskytovateli sociálních médií třetích stran, aby vám prostřednictvím našich webových stránek nabídli své služby sociálních sítí. Můžete například použít služby sociálních sítí třetích stran, mimo jiné včetně Facebooku, Twitteru a dalších, ke sdílení videí a dalších informací o vašich zkušenostech na našem webu se svými přáteli a následovníky v těchto službách sociálních sítí. Tyto služby sociálních sítí mohou být schopny shromažďovat informace o vás, včetně vaší aktivity na našich webových stránkách. Tyto služby sociálních sítí třetích stran mohou také informovat vaše přátele, a to jak na našich webových stránkách, tak na samotných sociálních sociálních službách, že jste uživatelem našich webových stránek nebo o vašem používání našich webových stránek v souladu s platnými zákony a jejich vlastními soukromí. opatření. Pokud se rozhodnete přistupovat k sociálním síťovým službám třetích stran nebo je využívat, můžeme obdržet informace o vás, které jste těmto sociálním síťovým službám zpřístupnili, včetně informací o vašich kontaktech v těchto sociálních sociálních službách.\nToto oznámení o ochraně osobních údajů může být čas od času revidováno, jak přidáváme nové funkce a služby, jak se mění zákony a jak se vyvíjejí osvědčené postupy v oblasti ochrany soukromí a zabezpečení. V levém horním rohu tohoto oznámení o ochraně osobních údajů zobrazujeme datum účinnosti zásad, aby bylo pro vás snazší zjistit, kdy došlo ke změně. Pokud v tomto oznámení o ochraně osobních údajů provedeme jakoukoli podstatnou změnu týkající se použití nebo zveřejnění osobních údajů, poskytneme o tom předběžné oznámení prostřednictvím webových stránek. Drobné změny nebo změny, které významně neovlivní zájmy jednotlivce v oblasti soukromí, lze provést kdykoli a bez předchozího upozornění. Pokud vás znepokojuje způsob, jakým jsou vaše osobní údaje používány, často navštivte naše stránky, kde najdete tato a další důležitá oznámení a aktualizace.\nMáte-li jakékoli dotazy týkající se tohoto oznámení o ochraně osobních údajů, kontaktujte nás na adrese:\nTelefon: 513 486--4696


Bezpečnostní dálkový ovladač Hörmann HSS 4 BS - 868 MHz BiSecur | Vrata pohony Zýka - eshop autorizovaného prodejce HÖRMANN\nBezpečnostní dálkový ovladač Hörmann HSS 4 BS - 868 MHz BiSecur\n4-kanálový ruční vysílač bezpečnostní\nVelký, do ruky padnoucí, bezpečnostní dálkový ovladač se 4 tlačítky, se kterým se Vám podaří udržet počet uživatelů pod kontrolou. Ideální pro umístě... celý popis\nČíslo produktu:O 00039-9\nVelký, do ruky padnoucí, bezpečnostní dálkový ovladač se 4 tlačítky, se kterým se Vám podaří udržet počet uživatelů pod kontrolou. Ideální pro umístění do stojanu na stůl nebo do držáku na zeď. Ovladač stačí k obsluze 4 pohonů.\nOvladač tvoří plastové pouzdro s lesklým povrchem, je spojené s pochromovanými zinkovými krytkami v horní a spodní části. Na přední straně ovladače je LED dioda pro kontrolu vysílání signálu.\nPřídavná funkce ochrany proti zkopírování kódu, znemožní naprogramování dalšího ovladače běžným způsobem. Pokud tedy bude potřeba dalšího ovladače, bez Vaší pomoci se to neobejde. Tuto vymoženost jistě ocení majitélé a správci nemovitostí, kde je více uživatelů. Nebude už totiž docházet k jejich nekoordinovanému nárůstu. Přijede opravář? Půjčíte mu svůj dálkový ovladač a víte, že až Vám jej vrátí, tak se k Vám už nedostane.\nZ NAŘÍZENÍ VLÁDY JE PROVOZOVNA\nVe spojení zůstáváme i nadále :-)


Holding Agrofert neoprávněně hospodaří na 1700 hektarech půdy, které nevlastní, tvrdí Český rozhlas Radiožurnál. Tajemník Agrární komory České republiky Jan Doležal v této souvislosti sdělil Haló novinám, jak to s tzv. pozemky s nejednoznačným vlastníkem skutečně je.\nV některých sdělovacích prostředcích se v posledních dnech objevila informace o tak zvaných pozemcích s nejednoznačným vlastníkem z pohledu evidence LPIS (registr zemědělské půdy pro účely evidence a výplat zemědělských podpor). Způsob, kterým byla tato informace podána, byl poněkud zjednodušující a čišela z něj především snaha vyvolat senzaci, uvedl Doležal.\nPřitom se v zemědělství jedná o poměrně rozšířenou praxi (podle oblasti se týká 3 až 5 % zemědělských pozemků, tedy několika stovek tisíc hektarů), které se vzhledem ke struktuře vlastnických vztahů v České republice (30 tisíc zemědělských podnikatelů hospodaří na čtyřech milionech hektarů zemědělské půdy, která má více než tři miliony vlastníků), nelze zcela vyhnout. Mezi majiteli často dochází ke směnám, dělení pozemků na základě dědického řízení, či dokonce k opuštění nemovitosti v případě úmrtí či emigrace vlastníka, a s tím spojené ztráty zájmu o nemovitost.\nDotace patří uživateli\nDále je třeba uvést na pravou míru vazbu mezi vlastnictvím půdy a oprávněností k dotačním podporám. Pobírat tyto podpory je totiž podle aktuálního právního řádu oprávněn uživatel pozemku, tedy ten, kdo se o půdu stará, zúrodňuje ji, a tím ji zhodnocuje. Na přibližně čtvrtině zemědělské půdy je přitom uživatel zároveň vlastníkem, zbývající část zemědělské půdy je potom obhospodařována v nájmu. Uživatel se právním důvodem užívání (výpisem z katastru či pachtovní-nájemní smlouvou), který opravňuje jeho zápis do registru LPIS, prokazuje pouze při prvním zápisu nebo v případě, že jsou vyjádřeny pochyby o tomto právním důvodu. V praxi to například znamená, že se majitel dohodl s jiným zemědělcem, který mu mohl nabídnout vyšší pachtovné-nájemné za užívání pozemku.\nVyjádření pochyb o právním důvodu užívání však ze strany vlastníka nebo nového uživatele s vlastním právním důvodem užívání (nájemní smlouvou) vyžaduje aktivní krok, který v případě, že byla půda opuštěna nebo o ní nejeví nikdo s právním důvodem užíváním zájem, nelze dost dobře uskutečnit.\nKampaň proti zemědělcům\nV takovém případě jsou zcela správně a podle práva dále vypláceny dotační podpory aktuálnímu uživateli, který dost dobře nemá kapacity zajímat se o to, a mnohdy by se u právnických osob ani nedopátral, kdo je aktuálním vlastníkem pozemku, na kterém hospodaří. Opačná situace by naopak vytvářela právní nejistotu, a očekávání aktivity ze strany vlastníka nebo osoby, která s vlastníkem podepsala pachtovní smlouvu, je z tohoto pohledu v pořádku. Na straně zemědělce je pak samozřejmě povinnost se v přiměřené míře snažit si pro účely evidence LPIS vlastnické vztahy urovnat tak, aby v okamžiku podání jednotné žádosti byly všechny právní náležitosti v pořádku.\nJako zájmovou stavovskou organizaci, která zastupuje zájmy sektoru, nás podobná mediální kampaň proti zemědělcům, kteří na půdě poctivě hospodaří, mrzí. Při detailnější rešerši zájemci o tuto problematiku zjistí, že se nejenže nejedná o nečestné nebo nezákonné jednání, ale spíš nedokonalost v současném právním systému. Na druhou stranu by pozemky, kde není při veškeré vůli dohledatelný majitel, zůstávaly neobdělány (v ČR několik stovek hektarů), s veškerými negativními dopady na životní prostředí (šíření invazivních organismů, ztráta úrodnosti, estetické hledisko), zaměstnanost a potravinovou soběstačnost České republiky. Místo snahy vyvolat senzaci, bychom se tak v současné době měli soustředit na veřejnou diskuzi o tom jak do budoucna legislativně vyřešit výše popsanou právní nejistotu, do které se uživatelé zemědělských pozemků, bez vlastního zavinění mohou dostat, uvedl Doležal v tiskové zprávě.


Online content/marketingový specialista - Brno | hyponamiru.cz\nOnline content/marketingový specialista\nOnline content/marketingový specialista | Full time | Brno\nhyponamiru.cz / Career / Online content/marketingový specialista\nJsme hyponamiru.cz – fintech startup s unikátní technologií, díky které jako první v České republice umíme sjednat hypotéku online. Zakládáme si na nezávislosti hypoték, které zprostředkováváme a klienty bereme jako partnery. Pomáháme jim s přípravou na žádost o hypotéku, samotnou žádostí, čerpáním hypotéky i následnou péčí v podobě refinancování. Je nás už přes 30 a rádi bychom, aby nás bylo ještě o jednoho víc.\nJmenuji se Jakub Rejnuš, CMO hyponamiru.cz a ukážu Ti, jak fungujeme a co nabízíme… ⬇ ⬇⬇\nKdo tvoří hyponamíru\nČástečně inhouse, částečně externisté. Není nás moc, ale jsme super parta. Jsme hodně týmoví a milujeme nové nápady. Našim cílem je získávat leady z online prostředí. Budeš součástí našeho marketingového týmu.\nVyvíjí unikátní produkt pro obchodníky a jsou nám k ruce, když potřebujeme na webu něco upravit či vylepšit. Mají svého šéfa a tak požadavky sypeme přímo na něj, žádný mezičlánek.\nJe jich hodně. Zpracovávají leady, které získáme a snaží se je přetavit do uzavřených hypoték. Součástí týmu je například i podpora a specialisté na čerpání hypotéky.\nNic jiného než hypotéky neděláme. Je to naše specializace a zároveň konkurenční výhoda.\n✅ Kolegu/yni a kamaráda/ku na HPP/OSVČ\n✅ Spolehlivého a cílevědomého člověka\n✅ Markeťáka/čku (grafika a content markeťáka) tělem i duší\n✅ Specialistu/ku s min. 1 rokem zkušeností\nCo ti bude výhodou\nOnboarding a práci na svěřených úkolech Ti usnadní, zkušenost v oblasti content marketingu.Pokud si rozumíš s admin rozhraním sociálních sítí a nejsi bázlivý/á. Pokud ovládáš grafické nástroje na tvorbu bannerů, úpravu fotek a střih video. Pokud Ti nejsou cizí tabulky, grafy a čtení v nich a pokud rád/a vyprávíš příběhy – my totiž jeden skvělý máme a chceme ho vykřičet do světa.\nJak se o tebe postarám\nVezmu tě pod svá křídla. Budeš téměř u všeho, co se okolo marketingu šustne ve firmě. Ze začátku převezmeš část administrativy a operativy a postupně, až se pořádně rozkoukáš, budeš přebírat další důležité a zodpovědné úkoly. Některé budou pravidelné, jiné jednorázové. Naučím tě jak nad marketingem přemýšlet a také jak jej vyhodnocovat a posouvat dál.\n➡ Odpovědnost za redakční plán na sociálních sítích a webu\n➡ Kooperace s PPC specialistou, Copywriterem, PRistkami\n➡ Tvorba textů na web a pro externí mkt účely\n➡ Rozesílání a vylepšování newsletterů, SMS kampaní, interní komunikace\n➡ Tvorba grafického, audio i video obsahu\n➡ Sběr podkladů pro marketingové účely\n➡ Aktualizace obsahu na webu\n➡ Práce s platformami FB, IG, TW, In, Y


Korupci si lidé spojují hlavně s Věcmi veřejnými a Bártou - Deník.cz\nKorupci si lidé spojují hlavně s Věcmi veřejnými a Bártou\nPraha – V souvislosti s korupčními aférami si více než dvě pětiny lidí vybaví osobnosti spojené se stranou Věci veřejné, čtvrtina dotázaných jmenuje přímo odsouzeného neformálního šéfa nejmenší vládní strany Víta Bártu, vyplývá to z výsledků průzkumu Factum Invenio. Informoval o tom novináře ředitel společnosti Jan Herzmann.\nVít Bárta a Jaroslav Škárka před Obvodním soudem pro Prahu 5Foto: Deník/Divíšek Martin\nPřekvapivý byl podle Herzmanna fakt, že lidé při dotazování na konkrétní kauzy nejmenovali korupční aféry z minulosti. Třeba na aféru kolem pražské karty opencard, expremiéra Stanislava Grosse nebo bývalého ministra životního prostředí Pavla Drobila si vzpomnělo jen malé procento dotázaných. V lidech ale podle Herzmana z těchto kauz zůstává negativní pocit. „To přispívá to k pesimistické náladě ve společnosti,“ řekl Herzmann.\nČtěte také: Škárka šéfa VV podvedl, odsedí si tři roky. Bárta dostal podmínku\n19.4.2012 VSTUP DO DISKUSE 11


Fórum | living.cz - vše pro bydlení, dům a byt • Zobrazit téma - krabičky\nod Máša v Pát 07. Kvě 2004 8:01:07\nnemáte někdo dobrý nápad na to jak upravit papírové krabice. Když je potáhnu tapetou tak za čas se odchlípává. A ještě mám pár plechových a chystám se nějak je nastříkat a upravit taky ubrouskama. Za všechny rady budu vděčná. Máša\nod Majka v Pát 07. Kvě 2004 14:00:11\nMášo, navštiv diskuzi na: http://diskuse.dama.cz/d.php?d=343, tam určitě uspěješ, Majka :o)\nod Alca v Čtv 13. Kvě 2004 8:05:24\nZkus mramorování. Vypadá to dost dobře.Alča.\nod Lenka v Čtv 13. Kvě 2004 13:56:38\nObjevila jsem další internetový obchůdek s ubrousky, mají jich tam na 500 druhů: lubka.internetshopping.cz.\nod Máša v Čtv 13. Kvě 2004 17:43:31\nnapiš mi prosím více ... toto neznám. Díky M.\nod Viki v Pát 14. Kvě 2004 8:42:31\nJá se omlouvám, ale připadám si jako b...., nejsem schopna ty ubrousky v lubka.internetshopping.cz najít. Kdo poradí?\nod Alca v Pát 14. Kvě 2004 19:20:38\nVlevo klikneš na decoupage.\nod Viki v Pon 17. Kvě 2004 13:34:16\nDíky, teď je to jasné, ale posledně mě to hodilo uplně na jiné stranky.\nTo jen na vysvětleni.