HUNGER GAMES JE TADY – GLOBÁLNÍ POTRAVINOVÝ KARTEL ODHALEN! MASIVNÍ VYHLADOVĚNÍ POPULACE A SNIŽOVÁNÍ POČTU OBYVATEL JAKO DALŠÍ KROK GLOBALISTŮ (VIDEO CZ, 68 min) – CZ24.NEWS\nUměle vyvolaný a „řízený“ hladomor, využitý jako zbraň, se dnes může velmi snadno stát (a také se již brzy stane) dalším nástrojem globalistů z domu Sion k ovládnutí současného světa, může se stát velmi účinnou zbraní v současné hybridní válce o nastolení jednosvětové vlády, tedy technokratické neofeudální diktatury nazývané politky jako Nový světový řád, NWO. A bylo by velice naivní se domnívat, že by takový nástroj globalisté nepoužili. Zcela jistě použijí vyvolávání nejen lokálních, ale i globálních hladomorů za účelem dosažení svých značně temných a satanistických cílů. Předpoklady k tomu mají více než dobré, ovládají naprosto celý současný světový trh s potravinami a k tomu také veškerý potravinářský průmysl na světě. Takže když se tito ne-lidé rozhodnou, že budeme mít hlad, tak nepočítejte s tím, že bychom se najedli. Nenajíme, nebude čeho, nebude kde…A jestli si myslíte, že nás tady v kotlince zachrání strejda z Ano, bude hůř, globalista Babiš, o čemž jasně svědčí jeho členství v Aspen institutu soudruha Bakaly, se svým mocným Agrofertem, tak nezachrání, protože v tom tutově jede s nima. A peníze má nepochybně také od nich. Takže tu „hladovou hru“ neboli hunger game bude hrát s nima. Protože on se i během hladomoru královsky nažere, narozdíl od nás ostatních.\nMyšpule Svět – Hunger Games – globalistické „hladové hry“ jsou další hrozbou naší budoucnosti?\nGlobalisté, kteří dnes ovládají svět, nejsou žádní politici. Ovšem oni ty politiky řídí, jako své figurky na šachovnici světa. Dnešní světoví politici jsou naprosto všichni do jednoho, a to celosvětově, pouhé loutky, které si z různých důvodů vybrali globalisté, kteří ovládají světový finanční systém, pro uskutečnění svých temných cílů pomalého ale dokonalého ovládnutí lidstva do NWO.\nNa samém vrcholu současné mocenské pyramidy jsou, jak již s jistotou víme, satanisté ze Satanovi synagogy domu Sion, konkrétně ti „satanští Židé“, které jsou definováni v tomto článku (odkaz níže):\nJejich „modus operandi“ je současný světový finanční systém a globalistické společnosti – investiční fondy a kartely, které řídí svět. Nedávno jsme publikovali velmi dobře napsaný komentář F. Williama Engdahla o BlackRock, investičním fondu, o kterém se tvrdí, že má větší finanční vliv než Federální rezervní systém a vlády většiny národů. Podrobnosti v článku pod odkazem níže:\nNeregulovaná investiční společnost BlackRock: Větší politický a finanční vliv než Federální rezervní systém a většina vlád\nDnes znovu zveřejňuji článek z webu „Behind The News Network“, což je web, který sleduji ve svém zpravodajství od loňského roku, kdy začala plandemie COVID-19.\nDosud jsem nedal žádný odkaz na tento web ani znovu nezveřejnil žádnou informaci z tohoto webu, protože hlavní pseudonym, který se zde používá pro většinu publikovaných článků, které tam byly nedávno zveřejněny, bylo jméno Sam Parker, které na nikoho konkrétního neodkazuje.\nAle netrvalo to ani příliš dlouho, než jsem zjistil, že ať už je tento Sam Parker kdokoliv (a velmi pravděpodobně to bude pseudonym pro několik lidí zároveň), tak je mimořádně vzdělaný a nemyslím to jen v akademickém slova smyslu. Rozumí světové politice, a nikoli pouze tomu druhu „politiky“, o kterém si budete číst v korporátních médiích, a nenajdete jej dokonce ani v alternativních médiích.\nJe tedy zjevně zasvěcenou osobou, protože pouze zasvěcený člověk by mohl zveřejnit tento druh materiálu a taková osoba by se pravděpodobně nemohla dostat někam pryč, aniž by odhalila svoji pravou identitu a navíc ještě zůstala i nadále naživu.\nDůvod, proč dnes tento článek znovu publikuji, je ten, že zapadá do do speciálního tématu mé práce z poslední doby, kterou je jídlo a hlavně potravinové krize.\nJak jsem již dříve mnohokrát napsal, převážná většina špičkových zdrojů informací v alternativních médiích je pouze jakási „kontrolovaná opozice“. To neznamená, že by nevytvářeli dobrou žurnalistiku, ale znamená to, že stále ještě existují určitá témata ve zpravodajství, kterých se neodvažují ani dotknout, a když ano, tak jsou okamžitě ohroženi nejen finančně a tím jsou nuceni k autocenzuře a k tomu, aby vymazali či nejlépe ani nikdy nepublikovali tyto konkrétní a určité pro globalisty „závadné“ či „politicky a ideologicky nekorektní“ články.\nTo se mě netýká, jako redaktora Health Impact News , protože nečerpám svůj příjem z obsahu vytvořeného na Health Impact News. Svůj příjem vydělávám prostřednictvím své potravinářské společnosti Healthy Traditions , která začala jako Tropical Traditions v roce 2001, kdy jsme se stali první společností, která dovážela „panenský kokosový olej“ z Filipín pro americký trh.\nBohužel ani zprávy o dopadu na zdraví nejsou příliš podporovány dnešními investičními firmami z Wall Street (a nemyslete si, že by se za ty roky neozvali, aby se pokusili o to si mě koupit!), a vyvolávají jisté otázky, na které by bylo asi dobré odpovědět.\nNa začátku dvacátých let tohoto století jsme byli v USA schopni využít sílu nové a rozvíjející se technologie internetu k přímému vzdělávání amerického spotřebitele o tom, jak mu již globalisté dokonale vymyli mozek v oblasti výživy, jako jsou dietní pokyny USDA, které nesprávně odsoudily nasycené tuky obecně a konkrétně kokosový olej, aby se podpořila neúspěšná teorie srdečních chorob, která tyto zdravé tradiční tuky odsuzovala, a to pochopitelně pravdoláskařsky ve prospěch falešně nízkotučné dietní filozofie, která by ovšem velmi prospěla hlavním tržním plodinám v Americe, které dosud ovládaly svět: tedy sóji, kukuřice a pšenice.\nK této falešné teorii o vzniku srdečních chorob byl připoután vzkvétající trh s léky snižujícími hladinu cholesterolu a kdo jiný než-li společnost Pfizer se proto stala nejvýdělečnější farmaceutickou společností své doby se svým úspěšným lékem na cholesterol Lipitor.\nAle zvítězili jsme, a přestože jsme dnes již jen jakýmsi „stínem“ té společnosti, kterou jsme kdysi byli, tak americká veřejnost má dnes přístup ke kokosovému oleji téměř ve všech velkých maloobchodních prodejnách s potravinami, ale veřejnost netuší, jaké oběti se skrývají za touto realitou.\nBylo to možné jen proto, že tehdy sektor IT Big Tech korporací ještě nebyl globalisty zkažen a technologie byli tím, co jsme dokázali využít i na hracím poli světového potravinového trhu, umožňující nám jít přímo s pravdou k americkému spotřebiteli a to k americkému spotřebiteli, který má ve skutečnosti daleko více síly, než si sami uvědomují. Dejme tedy Globalistům kontrolujícím světové zásoby potravin najevo, že chceme náš kokosový olej, a také že chceme chceme zpět své máslo, místo oněch propagovaných, při tom falešných margarínů, které byly SKUTEČNOU příčinou srdečních chorob. (Viz: The War Against Butter is Over: Butter Won from 2014.)\nProtože se zde jedná pouze o komentář k představení skvělého článku Sama Parkera o americkém potravinovém systému, nebudu se zabývat všemi podrobnostmi toho, jak jsme více či méně úspěšně bojovali s globalisty, abychom v průběhu let mohli zůstat v podnikání, nebo abychom americkým spotřebitelům nabídli alternativu k potravinářskému průmyslu a obchodu s potravinovými komoditami.\nAle byli jsme nakonec donuceni opustit Filipíny, když jsme byli příliš úspěšní v prodeji kokosového oleje, když se místní teroristé pokusili unést mě a mé děti, aby za nás obdrželi výkupné, a poté, co jsme se i s celou rodinou přestěhovali do USA, musel jsem bojovat s FDA, která nás obvinila nás z prodeje oficiálně „neschválených léků“, protože to pouze jejich „schváleným“ farmaceutickým výrobkům umožňují dělat jakákoli reklamní prohlášení o léčení nemocí těmito výrobky\nZa posledních 20 let v oboru potravinového průmyslu jsem se toho ale o tomto odvětví hodně naučil a proto mohu ručit za pravdivost toho, co zde Sam Parker píše, a přestože neposkytuje žádné reference nebo zdroje svých tvrzení, většinu z tohoco nám tvrdí lze jednoduše ověřit vlastním nezávislým výzkumem.\nA krátké shrnutí toho, co se zde vysvětluje, je toto: v současnosti jen pouhá hrstka společností ovládá převážnou většinu světových zásob potravin, a pokud by chtěli „vypnout“ světový trh s potravinami, tak mohou, a takové jejich rozhodnutí bude to mít za následek globální masivní hladomor a smrt miliónů nebo miliard lidí, a poměrně drastické snížení světové populace.\nZ tohoto černého scénáře naší budoucnosti má Sam Parker trochu obavy obzvláště v kontextu současného světového dění, a proto věnoval svůj čas k napsání tohoto článku. Odmaskoval v něm globalisty, kteří ovládají svět prostřednictvím globálního zásobovacího potravinového řetězce, a dokonce vyjmenoval konkrétní jména.\nPíše: „To genocida je skutečným záměrem vybudování tohoto systému, nikoli jeho vedlejším dopadem.“\nUrčitě je proto dobré udělat si na to chvíli času a tento dosti zásadní článek si přečíst. Protože informace znamenají moc a někdy dokonce i jedinou možnost jak přežít události nadcházejících dnů.\nGlobální vlastnická struktura potravinářských kartelů\nGlobální potravinový kartel – nástroj pro vyhladovění světové populace\nAnalýza od Sama Parkera\nredaktora webu Za zpravodajskou sítí\nPřeklad a redakční úpravy Myšpule\nPotraviny – ovládací nástroj k řízení obyvatelstva\nKontrola jídla využitá jako zbraň je vlastně jen starodávná a často využívaná vojenská praxe. Kdo kontroluje potraviny, kontroluje obyvatelstvo. Současný House of Windsor jen zdědil určité trasy obchodu s jídlem a potravinovou infrastrukturu.\nTuto praxi „vyhladovění“ lze najít již ve starověkém Babylonu/Mezopotámii před 4000 lety. V Řecku kulty Apolla, Demetera a Rhea-Cybele často řídily přepravu obilí a dalších potravin prostřednictvím chrámů. I mnohem později v císařském Římě se kontrola obilí stala základem říše.\nŘím byl centrem své historické epochy. Dobyté, vzdálené a odlehlé kolonie v Galii, Bretani, Španělsku, na Sicílii, v Egyptě, v severní Africe a na pobřeží Středozemního moře musely posílat obilí šlechtickým římským rodinám jako daň. Daň z obilí byla často mnohem vyšší, než kolik mohla země snést, a například oblasti severní Afriky se proměnily v poušťě a oblasti prachu.\nPozději známý zlý městský stát Benátky ovládaný Nefilim, tedy černou šlechtou, převzal trasy přepravy obilného zrna, zvláště po čtvrté křížácké výpravě (v letech 1202-04 n.l.). Hlavní obchodní cesty Benátského třináctého století začínali na východě v Konstantinopoli, a to v přístavech Oltremare (což byly země křižáckých států) a v Alexandrii v Egyptě.\nZboží z těchto přístavů bylo vždy odesláno rovnou do Benátek a odtud sepak dostalo do údolí Pádu na trhy v Lombardii nebo přes alpské průsmyky do Rhôny a do Francie. Nakonec se benátský obchod s obilím rozšířil až do vzdálené mongolské říše na východě.\nV patnáctém století, přestože byly Benátky stále obrovským obchodním impériem, poskytly část svého obilí a jiného obchodu jakousi středověkou franšízou mocnému burgundskému vévodství, jehož tehdejším sídlem moci byly Antverpy.\nTato říše, zahrnující také nemalé části Francie, tehdy sahala od Amsterdamu a Belgie po většinu dnešního Švýcarska. Z tohoto benátsko-lombardsko-burgundského spojenectví byla každá ze šesti předních obilných společností potravinového kartelu buď založena, nebo zdědila podstatnou část svého dnešního vlivu.\nV osmnáctém a devatenáctém století absorbovaly britské levantské a východoindické společnosti mnohé z těchto benátských obchodů s potravinami. V devatenáctém století se pobaltská obchodní a lodní burza se sídlem v Londýně stala předním světovým nástrojem a místem pro uzavírání smluv na přepravu obilí.\nSvětovou výrobu veškerých potravin dnes provozuje pouhých deset až řekněme maximálně tak dvanáct klíčových společností, kterým pomáhají asi tři desítky dalších. Tyto společnosti jsou ústředními složkami anglo-holandsko-švýcarsko-amerického kartelu, který je seskupen kolem pouhých dvou velmi vlivných rodin, jejichž jména se i na tomto webu objevují čím dále častěji: Rotschieldové a Roeckefelerové\nV čele s šesti předními obilnými společnostmi – má dnes tento kartel v oblasti potravinového průmyslu a surovin úplnou nadvládu nad veškerými světovými dodávkami obilovin a zrna, a to od pšenice po oves a kukuřici, od ječmene po čirok a žito. Tento potravinářský kartel ovládá však také veškeré trhy s masem, mléčnými výrobky, s jedlými oleji a tuky, s ovocem a zeleninou, cukrem a všemi druhy koření. A od tohoto kartelu pramení ony vize veganské Evropy, nebo Evropy, která bude jíst hmyz, geneticky upravené potraviny apod.\nKaždý rok na Zemi zcela zbytečně zemřou desítky milionů lidí na nedostatek základních potravin, na nedostatek jejich každodenního chleba. Přitom na naší planetě, kdyby ji neovládali tito ne-lidé, posluhovači Nefilim, tedy globalisté z domu Sion, by bylona světě naprosto všeho dost pro všechny a nikdo by tu nemusel umírat ani hlady ani žízní! To, že se tak děje, je jen neblahý výsledek aktivit a práce potravinářského kartelu jménem BAC (British-american cartel). A jak pokračující finanční kolaps stírá nafouklou spekulativní finanční bublinu, aktivity této světové potravinářské oligarchie se přesunují do hromadění zásob, což zvyšuje celosvětové zásoby potravin a surovin. Jsou připraveni kdykoli přiškrtit v případě potřeby jak samotnou výrobu potravin, tak ale i jejich exportní zásoby, a to nejen pro chudé národy světa, ale pro všechny, tedy i pro národy té „vyspělé“ části současného světa a tak spustit ony globalistické „hunger games“ vedoucí k další depopulaci prostým vyhladověním obyvatelstva\nBudoucí potravinové války jsou dnes pevně v rukách a pod kontrolou The City, Koruny Nefilim, tedy Londýna, a také firem z Wall Street v New Yorku, tedy jsou všechny v rukou globalistů. Dnešní potravinářské společnosti byly vytvořeny postupně tak, že převzali převážnou část této starodávné mezopotámsko-římsko-benátsko-britské potravinové distribuční a výrobní sítě a potravinové infrastruktury.\nOligarchie dnes vybudovala jediný, mocný a nebezpečně integrovaný kartel surovin se třemi svými základními divizemi – tedy energetikou, surovinami a stále vzácnějšími zásobami základních potravin.\nObrázek 1 výše představuje současnou situaci na světovém trhu s potravinami. Úplně nahoře jsou House of Windsor a Club of Isles. Hned pod nimi jsou hlavní kontrolní nástroje Rothschildů – Světový fond na ochranu přírody – v čele s princem Phillipem -, který řídí svět ve všech současných etnických konfliktech a v terorismu.\nJsou zde uvedeny firmy v každé skupině potarvinářských kartelů. I když se snaží udržet nás ve fikci, že jsou různými na sobě nazávislými korporátními organizacemi, ve skutečnosti se jedná pouze o jeden jediný vzájemně naprosto propojený syndikát se společným účelem a pouze s více či méně překrývajícími se správními radami.\nDnešní světová oligarchie vlastní všechny tyto kartely a jsou nástroji jejich obrovské moci a politického vlivu, hromaděné již po celá dlouhá staletí, a to za jediným účelem, kterým je plán narušení suverenity jednotlivých národů, pochopitelně, teprve až přijde ten správný čas.\nAž do čtyřicátých let se podíl mezinárodního obchodu s obilím pohyboval kolem nějakých 10 milionů tun. Jednalo se o značnou částku, ale malou ve srovnání s úrovněmi obchodu, které měli teprve následovat.\nDruhá světová válka zpustošila celý svět a hlavně vyvolala masový hlad, zejména v Eurasii a v dnešním „třetím světě“. Na základě podnětu amerických programů, jako je např. „Food for Peace“, tak celosvětový obchod s obilím do roku 1979 vystřelil až na objem 160 milionů tun ročně.\nDnes je to již dokonce až 515 milionů tun ročně. Kromě toho se každý rok globálně obchoduje s desítkami milionů tun dalších potravin.\nGlobalistům připadalo vhodné, aby je exportovaly země s dostatečnou produkcí obilí, masa, mléčných výrobků a dalších přebytků. Ale čtyři exportní regiony kartelu dostaly tato svá prvenství v produkci potravin jejich zcela typickou metodou: lhát, krást a podvádět a to navíc velmi brutálním způsobem, zatímco velká část zbytku světa byla záměrně vržena doslova do násilím vynucené zaostalosti.\nDvě vůbec nejmocnější rodiny současného světa (Rothschildové a Rockefellerové) prostě jen odepřeli všem těmto ostatním národům možnost nákupu kvalitního nebo jakéhokoliv osiva, hnojiv, ale také bránili rozvoji vodního hospodářství, znemožňovali výrobu elektřiny, rozvoj železniční dopravy, tj. veškeré infrastruktury a hlavně vstupu kapitálu potřebného k tomu, aby se z těchto zemí stali samostatní, nezávislí a soběstační producenti potravin. Prostě samá pravda, samá láska…\nTyto národy byly redukovány do stavu jakýchsi vazalů: dostali na výběr buď import z exportních zemí potravinového globálního kartelu, nebo jejich vyhladovění.\nPotravinový kartel má však kontrolu nad potravinami na mezinárodní úrovni. Například mimo USA jsou největším producentem sóji a sójových produktů Argentina a Brazílie.\nJedna z obilných společností potravinové Velké šestky, Bunge and Born, se usadila v Argentině již v roce 1876 a nashromáždila postupně plantáže o rozloze statisíců akrů. Ve druhé polovině dvacátého století se také přestěhovala do Brazílie. Dnes, v Brazílii a Argentině, je Bunge and Born hlavní silou v sóji a souvisejících produktech, spolu se společnostmi Cargill, Louis Dreyfus a Continental.\nObilný kartel tedy dominuje v produkci obilí všude na světě. Dalším zpřísněním kontroly potravin na globální úrovni jsou potom jejich společné podniky, zejména v oblasti produkce nových kmenů semen a biotechnologie.\nCargill, největší světový producent a vývozce obilí, je prostřednictvím své divize Nutrena, také vůbec tím největším producentem krmiv pro zvířata a hybridních osiv na světě. V roce 1998 Cargill oznámil založení společného podniku s firmou Monsanto, jednou z předních zemědělských biotechnologických firem, známé především svými aktivitami na poli gentické manipulace.\nTaké v roce 1998 založil Novartis (nový název společnosti pro fúzi švýcarských chemických gigantů CIBA-Geigy a Sandoz v roce 1996) společný podnik s Land O’Lakes a jejich prostřednictvím s ADM pro výzkum a vývoj speciálních kukuřičných hybridů pro potraviny a trhy s krmivy.\nMezitím potravinový kartel snížil produkce v exportních regionech, které se údajně těšily zvýhodněnému světovému postavení, na stav pouhých jejich služebníků v oboru produkce potravin. Během posledních čtyř desetiletí byly doslova vymazány ze světa miliony drobných zemědělců v USA, Evropě, Kanadě, Austrálii, Argentině, Brazílii, Indii a Jižní Africe.\nTento článek se pokusí poprvé v historii zdokumentovat celý rozsah koncentrace a kontroly světových zásob potravin, kterou současný nadnárodní kartel potravinového průmyslu vykonává nad veškerým mezinárodním i domácím (myšleno v USA) obchodem s potravinami. Bude se zabývat veškerou dopátratelnou mezinárodní a domácí kontrolou potravinového kartelu nad obilím, mlékem, jedlými oleji a tuky a masem.\nDnešní článek vám poskytne názvy všech klíčových obchodních společností využitých a hlavně zneužitých globalisty ke kontrole naprosto všech současných kartelových dohod nad světovou nabídkou potravin.\nPět obrovských soukromých obilných společností bylo vybráno ze staleté mezopotámsko-benátsko-burgundské-švýcarsko-amsterdamské trasy obilí, která dnes zasahuje do celého světa.\nTouto Velkou pětkou jsou Cargill, Continental, Louis Dreyfus, Bunge and Born a André Cargill Company, největší světová obilná společnost, sídlící v USA na předměstí Minneapolis na Minnesotě v Minnetonce.\nZaložil ji Skot William Cargill v Conoveru v Iowě již v roce 1865 a od dvacátých let minulého století ji provozuje rodina miliardářů MacMillanů. Skutečný vztah společnosti Cargill je v Ženevě ve Švýcarsku, kde má sídlo mezinárodní obchodní společnost Cargill, Tradax, Inc., která zde byla založena v roce 1956.\nKoupě společnosti Töpfer, hamburské obilné společnosti v Hamburku, společností Archer Daniels Midland, výrazně zvýšila přítomnost ADM ve světovém obchodu s obilím. Obchodní aktivity Töpfer se nacházejí na starých trasách Benátky-Švýcarsko-Amsterdam-Paříž a společnost pochopitelně má rozsáhlá obchodní partnerství a úzké obchodní vazby s temným „klenotem“ britské koruny, s nechvalně známou, globalistickou The Rothschild Bank.\nZpůsob, jakým společnosti působící v obilných kartelech fungují, je velmi tajnůstkářský. Všechny, kromě zmíněné ADM-Töpfer jsou soukromé společnosti.\nProfily a historie potravinových kartelů\nZde jsou strategické profily některých klíčových společností, které tvoří hlavní hráče na potravinovéím sektoru kartelu BAC (British-American cartel). Britové mají mnohem větší míru kontroly v potravinářském průmyslu díky vlivu svého předchůdce, který se datuje již dlouhá staletí nazpět.\nVe spojení s různými dalšími vlivnými evropskými rodinami a společnostmi, je jakýmsi souhrnem evropských potravinářských společností, britské společnosti účinně vykonávají kontrolu nad většinou evropských potravinářských gigantů. Náš soudruh NWO Babiš s Agrofertem sice není tak mocný hráč jako jmenované Britské společnosti a firmy, ale nyní alespoň víme, proč tomu tak je a proč se tento člen Bakalova globalistického Aspen institutu rozhodl podnikat právě v potravinářském průmyslu, dává mu to totiž skutečně obrovskou moc a tito lidé, respektive jejich ega, touží po obrovské moci.\nTo vše zde uvedené vychází ze skutečností, že se Rothschildovi usadili v Londýně od roku 1795 a z této základny (The City of London) se jim podařilo ovládnout veškerý evropský obchod a finance.\nUSA přišly na globalistický večírek trochu pozdě. Od roku 1945 však americké společnosti pod záštitou Rockefellera udělaly v oblasti potravin velký pokrok. Proto ten název „Britsko-americký kartel“, zkráceně BAC.\nProfily zainteresovaných společností potvrzují, že prostřednictvím více různých forem koncentrace moci tyto společnosti dnes celosvětově dominují v produkci obilí, mléčných výrobků, masa a dalších potravin a v systému jejich zpracování, ale také v oblasti distribuce potravin a to až do regálů vašeho supermarketu, do kterého jste zvyklí chodit nakupovat\nPo povrchu Země se dnes pohybuje jen velmi, velmi málo jídla, aniž by v tom neměl ruku tento globální potravinový kartel, čímž jsou naše životy doslova v jejich rukou a když se rozhodnou, že se nenajíme, tak se prostě nenajíme!\nCargill chová 700 000 prasat, 14 milionů krůt a 500 milionů brojlerových kuřat. V USA vlastní 440 říčních člunů, 16 vlečných člunů, 3 obrovská plavidla, která plují po Velkých jezerech, 22 zaoceánských lodí, 3 000 železničních násypných vozů a 3 500 cisternových vozů.\nCargill a její dceřiné společnosti provozují 900 závodů po celém světě. Má 500 amerických kanceláří, 300 zahraničních kanceláří. Působí celkem v 60 zemích.\nKrátce po americké občanské válce koupil své první obilné silo v Iowě skotský přistěhovalecký námořní obchodník William Cargill. V roce 1870 koupil William Cargill se svým bratrem Samem obilná sila pdélo celé jižní Minnesotské železnice, a to v době, kdy se Minnesota stává velice důležitou obchodní a přepravní cestou.\nAle největší zlom Cargilla nastal, když koupil ta sila která se táhla na západ podél linie Great Railroad Northern Jamese J. Hilla. Hiss byl obchodním partnerem Neda Harrimana (otec Averella Harrimana a front pro Williama Rockefellera – bratra Johna D). Prostřednictvím systému slev a dalších opatření se postaví Hillova železniční trať pro obchod a provoz firmy Cargill.\nBěhem 20. století se firma Cargill dvakrát téměř dostala do bankrotu a pod hladinu oceánu světového obchodu s potravinami a v letech 1909 až 1917 se Cargill doslova pohyboval na samém pokraji bankrotu. Dcera zakladatele firmy se tehdy provdala za Johna Macmillana.\nWilliam Rockefeller zachránil firmu a určil Macmillana a jeho rodinu, aby přišli a reorganizovali Cargilla. To bylo období, ve kterém rodina Macmillanů začala provozovat Cargill.\nPo krachu akciového trhu v roce 1929 a následném Velké hospodářské krizi Cargill téměř zkrachoval, ale tentokrát byl znovu zachráněn Rockefellers Chase Manhattan Bank. Chase poslal svého důstojníka Johna Petersona, aby pomohl spustit Cargill, a brzy vedl již celou firmu.\nOd té doby má banka Rockefellers Chase podíl ve společnosti Cargill. S podporou Rockefellervých peněz se Cargill začal rozšiřovat.\nCargill byl opakovaně obviněn pro tzv.pančování, tedy „míchání“ – prostě přidávání cizích látek do svého zrna. Například vývozní smlouva může umožnit, aby 8% objemu zrna, které společnost vyváží, bylo naprosto cizí hmotou.\nPokud je v celkové hmotnosti zrna Cargill povoleno pouze 6% cizích látek, přimíchá se donich jednoduše trochu špíny a štěrku. Supervizor společnosti Cargill v červenci 1982 řekl: „Pokud máme skutečnou čistou hmotnost, zajistíme, abychom ji takovou udrželi, ovšem jen dokud ji nebudeme moci smíchat s něčím špinavějším. Jinak bychom vyhodili naše peníze. “\nCargill se rozšířil svoji činnost do pěstování všech hlavních plodin a chovu hospodářských zvířat na Zemi ve více než 60 zemích. Své obchodní aktivity postupně rozšiřuje také do do oblasti těžby uhlí, nebo výroby oceli (stal se 7. největším americkým výrobcem oceli), ale i do oboru likvidace odpadu a zpracování druhotných surovin a kovů.\nDnes společnost Cargill provozuje jednu z deseti těch vůbec největších komoditních makléřských firem v USA, které obchodují na chicagském a světovém trhu. V roce 1995 Cargill koupil americký podnik Continental Grain. Sloučené rodiny Cargillů a Macmillanů vlastní 100% akcií společnosti s celkovým čistým jměním odhadovaným na přibližně 15 miliard dolarů.\nObilné zrno Continental\nContinental je kromě známé výroby pneumatik také druhým největším obchodníkem s obilím na světě. Kombinovaná spojitost Cargill a Continental představuje přibližně 50–60% světového exportního podílu na komoditním trhu s obilím.\nKontinentální procesy Continentalu a její vliv na trhy s hovězím, vepřovém, drůbežím masem, s mořskými plody, spolu s výrobou krmiv pro zvířata a výrobou pšeničné mouky neustále a významě narůstá. Společnost Continental ročně přepraví téměř 95 milionů tun obilí, olejnin, rýže, bavlny a energetických produktů, což je množství, které svým objemem převyšuje roční produkci téměř každé země na světě. Společnost Continental také vlastní svoji soukromou flotilu tažných člunů a na 500 říčních člunů.\nVlastní více než 1 500 výsypných vozů. Má své kanceláře a výrobní závody v 50 zemích na 6 kontinentech.\nSimon Fribourg založil firmu jako společnost obchodující s komoditami v Belgii v roce 1813. O padesát let později se rodina Fribourgů pustila do frézování, stavěla mlýny v Lucembursku a Belgii, zejména v Antverpách, které byli důležité se svými hlubokými přístavy a hlavně napojením na řeku Rýn , přepravovala mouku a pšenici Fribourg do a ze zbytku Evropy.\nV roce 1914 se dědicové firmy přesunuli do Londýna, aby zde získali schopnosti a možnost mezinárodně obchodovat s obilím. V roce 1920 se potom sídlo firmy přestěhovalo do Paříže.\nPoté, ve dvacátých letech minulého století, společnost otevřela další pobočky v USA. Během hospodářské krize ve 30. letech se společnost Continental ukázala jako naprostý bandita a zloděj.\nTehdejší hlava rodiny Jules nařídil svému newyorskému agentovi, aby koupil obilná sila na Midwest, které byly za snížené ceny, s těmito pokyny: „Neobtěžujte se na ně ani dívat – stačí je koupit.“ Když v červnu 1940 nacistická armáda vtrhla do Francie, Fribourgové uprchli do Ameriky.\nV roce 1969 pomohli Fribourgové ve spolupráci se společností Cargill a prostřednictvím svého agenta tohoto obilného kartelu na americkém ministerstvu zemědělství, Clarence Palmbyho, pomohli zničit americkou obchodní flotilu pouhým přesvědčením prezidenta Nixona, že ustanovení „50–50“, podle nějž by měla být rovná polovina veškerého amerického vývozu obilí přepravována výhradně na amerických plavidlech, by měla být okamžitě zrušena, aby umožnili vylodění velkých ruských kontejnerových obilných lodí\nTéměř celá produkce obilného zrna se převážela na ruských lodích a člunech Různé laskavosti se vyplatily, protože v roce 1973 Rusové odměnili společnost Continental bezprecedentním nákupem od společnosti šesti milionů tun obilí a sóji.\nV roce 1976 dostala společnost Continental pokutu 500 000 dolarů za lodě s malou váhou. Na konci sedmdesátých let, kdy Kongo nebo velmi chudý Zaire nebyl schopen zaplatit své účty, společnost Continental přerušila dodávky potravin tomuto hladovějícímu národu.\nV 70. letech se společnost Continental stala první obilnou společností, která prodávala americké obilí do Číny. V čele společnosti nyní stojí Paul Fribourg. Rodina Fribourgů vlastní 100% společnosti a rodina má majetek v hodnotě přibližně 4 miliardy dolarů. (Což je oproti odhadovaným 100-280tisíci miliardami dolarů v majetku rodiny Rotschieldových směšná částka)\nJe to francouzský vývozce obilí číslo jedna, a světový vývozce obilí číslo tři, vývozce obilí z USA číslo čtyři, vývozce obilí z Argentiny číslo pět atd. Louis Dreyfuss provozuje po celém světě 57 plavidel – volně naložených lodí, tankerů, panamaxů a chemických a LNG lodí.\nLeopold Louis Dreyfuss se narodil ve Francii. V roce 1852, ve věku pouhých 19 let, založil své obchodní operace s pšenicí ve Švýcarsku. Postavil mlýny a obilná sila po celé Evropě a až do konce 19. století prodával všechny druhy obilí, kukuřice, ječmene a dalších plodin.\nLouis Dreyfuss, ačkoli je v soukromém vlastnictví, je podle francouzského práva také družstvem. Vlastní 49% coop UFC. Na základě tohoto ujednání UFC prodává francouzské obilí výhradně pro sebe a Dreyfuss, a to jak v rámci EU, tak na jiných trzích.\nTo umožňuje Dreyfussovi získat úvěr za nízké úrokové sazby od polooficiální francouzské banky- Credit Agricole, přičemž tyto podmínky nejsou k dispozici čistě soukromým společnostem.\nLouis Dreyfuss také vlastní jednu z největších soukromých bank ve Francii, Dreyfuss Bank. Současným vedoucím firmy je Gerard Louis Dreyfuss. Rodina Dreyfussů má hodnotu majetku odhadovanou asi na 3 miliardy dolarů.\nJe to největší brazilský vývozce obilí, stejně jako velký vývozce z Argentiny a USA. Bunge provozuje 50 sil na obilí v USA a v Quebecu City má obrovské obilné silo určené pro vývoz obilí.\nV roce 1750 v Amsterdamu začala rodina Bungeových obchodovat s kůží, kořením a gumou z holandských zámořských kolonií. V roce 1850 Charles Bunge přesunul rodinný podnik do belgických Antverp. Charlesovi dva synové založili kupeckou dynastii široce rozkročenou nad Atlantickým oceánem. Se svým švagrem Georgem Bornem založil Ernest právě tuto firmu Bunge and Born.\nV roce 1897 vstoupil do firmy v Buenos Aires židovský obchodník s obilím-Alfred Hirsh. V roce 1927 se Hirsh stal prezidentem Bunge and Born a tuto pozici zastával 30 let.\nHirsh a další z Bunge and Born nashromáždili miliony akrů půdy v bohaté půdní oblasti pamp. Rozsah nadvlády argentinské ekonomiky Bunge and Born byl odhalen v roce 1974, kdy teroristé z Montonerosu unesli dědice firmy Jorgeho a Juana Borna a drželi je mnoho měsíců.\nBěhem doby, kdy byli bratři v zajetí, odhalili, že Bunge and Born nejenže ovládali argentinské zemědělství, ale také, že společnosti Bunge vyráběly 40% argentinské barvy, 35% jejích plechovek, 20% textilií atd.\nArgentinský prezident Juan Peron vědom si nebezpečnosti těchto obřích potravinových kartelů, se pokusil potlačit moc Bunge and Born a i dalších společností obchodujících ve velkém s obilím v Argentině. Když se Peron v roce 1946 poprvé stal prezidentem, rozhodl, aby vláda obilí skoupila od argentinských soukromých farmářů a exportovala ho dále.\nZisky byly použity na financování industrializace Argentiny. V roce 1948 za tímto účelem založil Institut pro podporu obchodu (IAPI).\nSpolečnosti s obilnými kartely, oslabené Peronovými reformami, ho však chtěly zbavit moci. V roce 1955 byl Peron sesazen a systém IAPI, který zřídil, byl rozpuštěn. Když se Peron v roce 1973 vrátil k moci, založil ke stejnému účelu National Grain Board.\nPeron opět tvrdě oponoval společnostmi obilných kartelů. Zemřel v roce 1974 a jeho nástupcem byla jeho manželka Evita. V roce 1976 byla svržena Evita Peron. Národní rada pro obilí byla rozpuštěna a kontrola vývozu obilí a masa byla vrácena soukromým obilným společnostem.\nMezitím Bunge diverzifikoval velkou část svého kapitálu do Brazílie a USA. Síla Bunge a Born je však v Argentině stále silná. Majetky rodin Born a Hirsh, které dnes společně provozují Bunge a Born, se konzervativně odhadují na přibližně jednu miliardu dolarů.\nDruhá na světě GARNAC\nJe to číslo 1 jihoafrický vývozce obilí a 5. největší vývozce obilí na světě.\nByl založen v roce 1877 Georgem Andreem ve Švýcarsku. Dovážel pšenici z Ruska na těstoviny. V roce 1937 odešel Frederic Hediger do USA a založil společnost Garnac s využitím peněz od George Andreho.\nGarnac se stal dceřinou společností Andre Holding Company. V sedmdesátých letech, poté, co bylo uvaleno embargo na obchodní aktivity tehdejší Rhodesie (nyní Zimbabwe), pomohl Andre prodat rhodeské obilí na světových trzích prostřednictvím nelegálních kanálů. Po Andreově smrti, v roce 1942, jeho tři synové zdědili společnost. Odhaduje se, že rodina Andre má hodnotu majetku více než 2 miliardy dolarů.\nJe to 6. největší světový vývozce obilí, s 9% trhu. Je také drtičem sóji v USA číslo 1 s odhadovaným 40% trhu. Je také výrobcem etanolu č. 1, mlýnem na mouku číslo 2 a dalšími. ADM/Topfer vyrábí tolik mouky, že upeče 16 miliard bochníků chleba a dostatek sójové moučky, aby nakrmila 14 miliard kuřat brojlerů – dvakrát tolik brojlerů, než produkuje USA.\nV roce 1878 začal Jon Daniels drtit lněné semínko na výrobu lněného oleje a v roce 1920 založil společnost Daniels Linseed Company. George Archer, další zkušený drtič lnu, vstoupil do společnosti v roce 1903. V roce 1923 společnost koupila Midlands Products a přijala jméno Archer Daniels Midland (ADM).\nSpolečnost ADM koupila 50% podíl ve společnosti Topfer International, jedné z nejmocnějších druhořadých společností zabývajících se kartelovým obchodům a obilím. Tento nákup funguje i opačně, vliv na ADM má starší společnost Topfer se sídlem v Hamburku, která má rozsáhlé kořeny v Evropě.\nSpolečnost Topfer Co má více než 70% podíl ve dvou francouzských firmách – Compagnie Europeene des Cereales a G. Muller. Zbývající podíly v těchto společnostech drží skupina Rothschild ve Francii. Tyto dvě francouzské společnosti vlastní 10 velkých obilných sil ve Francii a Německu.\nŠéfem ADM v osmdesátých letech byl Andreas, který pravidelně přispíval částkou 50 000 až 100 000 dolarů ročně na organizovanou ligu boje proti hanobení B’nai B’rith spojenou s organizovaným zločinem.\nJe to mlynář mouky číslo jedna v USA, číslo jedna v USA v zabíjení ovcí, číslo dva v USA v porážce hovězího a vepřového masa.\nSpolečnost Conagra byla založena v Nebrasce v roce 1919 jako Consolidated Mills, zpracovatel obilí (název byl v roce 1971 změněn na ConAgra). V roce 1982 koupila společnost ConAGra společnost Peavey Company, spolu se svými společníky z Minneapolisu dominovaly mletí americké mouky rodiny Pillsbury a Washburn.\nTo okamžitě učinilo z ConAGra America největšího mlynáře mouky. Následovala spousta nákupů v masném průmyslu.\nJe to číslo 1 v USA na porážku hovězího a vepřového masa. IBP je největším řezníkem na světě a představuje 14% z celkového počtu USA. Japonsko, které spotřebovává polovinu veškerého vývozu masa z USA, je pro IBP významným trhem.\nByla založena v roce 1960 A. Andersonem a C. Holmanem jako zpracovatelé hovězího masa v Iowě. IBP vydělává peníze snižováním mezd své pracovní síly a ceny hovězího masa vyplácené farmářům.\nJe světovou potravinářskou společností číslo 1, světovým obchodníkem se sušeným sušeným mlékem, kondenzovaným mlékem, prodejcem čokolády a cukrovinek a prodejcem minerální vody číslo 1 a americkou kávovou firmou číslo 3. Nestlé má dnes na 500 výrobních závodů na šesti kontinentech.\nV roce 1866 ve švýcarském Chamu založil Charles Page Anglo-Swiss Condensed Milk Co. V roce 1867 založil Henri Nestle v nedalekém Vevey Farine Lactee Henri Nestle. V roce 1905 se Nestlé a Anglo-Swiss Condensed Milk Company spojily.\nV roce 1922 převzal vedení společnosti bankéř Louis Dapples a nakonec se stal předsedou Nestlé. Během příštích devadesáti let společnost Nestlé prováděla jedno převzetí za druhým, zejména během posledních dvou desetiletí. Kontroluje veškerý vývoz sušeného mléka do oblasti rozvojových zemí\nNestlé také vlastní produkty Alcon Eye a 26% společnosti L’Oreal, největší světové šamponové a kosmetické společnosti. Je řízen pochopitelně kým jiným než-li skupinou rodiny Rothschild.\nJejí správní rada slouží jako jakýsi domov důchodců pro hlavy centrálních bank (ty centrální banky, které jsou ve vlastnictví Rothschildů, jako jsou centrální banky evropských zemí a BIS).\nJe světovým producentem zmrzliny a margarínu číslo jedna a jedním z pěti nejlepších světových vývozců sušeného sušeného mléka, evropským prodejcem čaje číslo jedna, světovým výrobcem mýdel a pracích prostředků číslo dva a jedním z prvních pěti. světové drtiče palmového oleje a jeden z největších světových producentů olivového oleje.\nV roce 1885 Angličan William Lever a jeho bratr založili Lever Brothers. Vyrábí mýdla Lifebuoy, Lux, Rinso a Sunlight. V Nizozemsku byli konkurenční výrobci másla Jurgens a Van den Burgh průkopníky ve výrobě margarínu.\nV roce 1927 vytvořili Margarine Union, kartel, který vlastnil evropský trh. V roce 1930 se Margarine Union a Lever Brothers spojily a vytvořily Unilever.\nUnilever i Royal Dutch Shell jsou korporátní subjekty, které vyjadřují společné zájmy anglo-nizozemských monarchií, stejně jako skupiny Rothschild.\nJe to světová potravinářská společnost číslo dvě, a zároveň americká potravinová společnost číslo jedna.\nV roce 1847 otevřel Philip Morris svůj první londýnský obchod s tabákem a v roce 1854 si vyráběl vlastní cigarety. V roce 1919 koupil americký finančník George Whelan práva na prodej značek Philip Morris, jako je Marlboro.\nO deset let později začal Whelanův nástupce vyrábět cigarety v Richmondu ve Virginii. V roce 1985 koupil Philip Morris General Foods; v roce 1988 získala společnost Kraft Foods. Philip Morris je jedním z největších pašeráků cigaret na světě, a to jak na prodej, tak i jako barter pro jiné nelegální zboží. Je také jedním z největších světových prodejců marihuany.\nVýznamné americké potravinářské společnosti\nBylo nesmírně obtížné shromažďovat informace o společnostech v kartelových dohodách o obilí, protože jsou všechny v soukromém vlastnictví. Bylo snazší shromažďovat informace o amerických společnostech, protože většina z nich jsou veřejné společnosti.\nZde je seznam dalších velkých potravinářských společností. Většina z nich je v rukou rodiny Rockefeller. Patří mezi ně Coca Cola, Pepsico, Mars, Walmart (působí jako distribuční entita). To je jen několik jmen.\nNíže je uveden částečný seznam několika největších světových potravinářských společností. Obilné společnosti jsou vyloučeny.\nMondolez, Nestle, Associated Biscuits a Unilever jsou subjekty ovládané společností Rothschild. Pepsico, Coca Cola, Mars, Kellogg’s, Phillip Morris, Kraft Foods, General Milling, Grand Metropolitan-Pillsbury a RJR-Nabisco jsou součástí skupiny Rockefeller Group.\nHlavní alkoholické společnosti jsou v rámci Rothschildova bloku, jako je SAB Miller, stejně jako skupiny jako víno, šampaňské, whisky, skotské atd. Většina těchto prémiových značek sídlí ve Skotsku a ve Francii.\nKoncentrace do čtyř skupin potravin\nZrna a obilné produkty, mléko a mléčné výrobky, jedlé oleje a tuky a maso zajišťují většinu příjmu kalorií, stejně jako bílkoviny a vitamíny, které udržují lidský druh naživu. Výrobky z obilí a obilí lze konzumovat jako krmivo pro zvířata a přímo k lidské spotřebě, někdy ve formě zrna, ale často v mleté formě, například v chlebu, rotis a tortillách.\nVelkou šesticí předních společností v obilných kartelech jsou Cargill (New York), Continental (New York), Louis Dreyfus se sídlem v Paříži, Bunge and Born se sídlem v Paříži, Andre se sídlem ve Švýcarsku a Archer Daniels Midland z USA a Německa/ Topfer. Prvních pět těchto společností je v soukromém vlastnictví a provozují je rodiny miliardářů. Nevystavují žádné veřejné akcie ani výroční zprávy.\nJsou tajnější než jakákoli ropná společnost, banka nebo vládní zpravodajská agentura.\nPouze dvě z těchto společností, Cargill a Continental, kontrolují 45-50% světového obchodu s obilím.\nKartel uplatňuje železnou ruku nad domácími zemědělskými ekonomikami národů, zejména nad těmi, které tvoří čtyři regiony exportních zdrojů potravinového kartelu. To se provádí prostřednictvím zpracovatelského průmyslu: Pokud někdo ovládá zpracovatelský průmysl, ovládá domácí obchod.\nS výjimkou použití jako krmivo pro zvířata nelze kukuřici, pšenici a sóju jíst v nerafinované formě. Obilí nebo sója musí být zpracovány. Totéž platí pro maso, které musí být poraženo a nakrájeno, než je vhodné k lidské spotřebě.\nZde přichází na řadu zpracovatelský/mlynářský průmysl, v případě zrn a sóji, a balírny/masakry v případě masa. Vezmeme -li Ameriku jako testovací případ, aby byl případ obecný, lze jasně vidět nadvládu tohoto kartelu nad přbližně 90% celkové mlecí kapacity mlýnů v USA.\nPřitom v roce 1979 ovládali první čtyři mlynáři v USA jen 41% tohoto průmyslového odvětví. Dnes již ovládají celých 92%!\nNakonec čtyři ze šesti předních společností působících v oblasti kartelových dohod obchodu s obilím vlastní 64% celkové americké skladovací kapacity sil na obilí. Tento údaj je však klamný. Mnoho dalších obilných sil je umístěno v oblastech, kde existuje značný stupeň individuálního nebo družstevního vlastnictví.\nKdyž se člověk dostane k regionálním silům na obilí, procento vlastnictví obilného kartelu je mnohem vyšší. A v těch přístavech, kde se překládá obilí, vlastní čtyři hlavní obilné kartely 89% všech zařízení na obilí. Zemědělec tak musí prodat své obilí buď obilnému silu, nebo ve vzácnějších případech, tehdy, kdy si může dovolit dopravu, tak rovnou mlynáři obilí.\nV obou případech jsou to však obilné kartely, kterým musí prodat. Tento proces umožňuje obilným kartelům stanovitt výkupní cenu pro zemědělce – pochopitelně že na nejnižších možných úrovních.\nVelká část jejich podnikání je zahalena tajemstvím, protože zveřejňují jen velmi málo informací pro veřejnost. Lidé, kteří se pokoušeli psát knihy o obilných společnostech, tím strávili dlouhé roky, aniž by dostali jediný rozhovor s některou z rodin ovládajících obilné společnosti.\nNa rozdíl od mnoha dalších amerických společností, kde rodina zakladatelů již dávno opustila scénu, jako tomu je například v případě banky Morgan bank nebo Chrysler Corp., společnosti obilného kartelu jsou řízeny stále stejnými rodinami, které je provozují již po staletí. Manželské rodiny MacMillana a Cargilla provozují Cargill; rodina Fribourg provozuje Continental; rodina Louis Dreyfus provozuje Louis Dreyfus; rodina André provozuje André; a rodiny Hirsch a Born provozují Bunge a Born.\nSpolečnost Cargill se vyhýbá placení daní a inspekcí a také využívá svoji dopravní síť k přesunu velkých zásilek zboží kamkoli na světě, a to ve zlomku sekundy. Má vlastní zpravodajskou službu, která v podstatě odpovídá službám CIA: Používá dokonce globální komunikační satelity, pak také satelity snímající počasí, databázi, která využívá 7 000 primárních zdrojů inteligence, disponuje několika stovkami terénních kanceláří atd.\nSpolečnost Cargill je zástupcem všech obilných společností a její krátké prozkoumání z blízka poskytne pohled na všechny ostatní. Cargill, která měla v roce 2014 roční tržby 101 miliard USD, má dominantní postavení v mnoha aspektech světového obchodu s potravinami. Je to světový a americký vývozce obilí číslo jedna a má tržní podíl 25-30% v každé z několika potravinových i jiných komodit.\nJe světovou jedničkou v obchodování s bavlnou; největší americký vlastník sil na obilí (340); americký výrobce číslo jedna krmiv pro zvířata s vysokým obsahem bílkovin na bázi kukuřice (prostřednictvím dceřiné společnosti Nutrena Mills); americká dvojka v mokrém mletí kukuřice a největší americký drtič sóji; dvojka argentinského vývozce obilí (10% trhu); americký drtič mouky číslo tři (18% trhu), balírna masa v USA (18% trhu), největší balírna/jatka vepřového masa v USA; francouzský vývozce obilí číslo tři (15–18% trhu); a číslo šest v oboru producenta krůt v USA.\nMá také svoji vlastní flotilu 420 člunů, 11 vlečných člunů, 2 obrovská plavidla, která plují po Velkých jezerech, dále vlastní 12 zaoceánských lodí, 2 000 železničních násypných vozů a 2 000 cisternových vozů. Společnost Cargill dokázala umístit své lidi na přední místa po celém světě. Dnes je společnost Cargill v soukromém vlastnictví a provozuje ji rodina MacMillan. Společné bohatství rodiny MacMillanů činí 15,1 miliardy dolarů.\nPotravinový kartel nadále upevňuje svou celosvětovou kontrolu nad výrobou a distribucí potravin tváří v tvář blížícímu se finančnímu rozpadu USA. Za posledních 30 let tento potravinový kartel skoupil mnoho mlynářsko-zpracovatelských závodů a pekáren v celém bývalém Sovětském svazu a v celém bývalém východním bloku, čímž se tyto země dostaly pod jeho přísnou kontrolu potravin.\nPotravinový kartel si také vybudoval kontrolu v odvětví distribuce potravin prostřednictvím společností jako Philip Morris, Grand Metropolitan-Pillsbury a KKR-RJR-Nabisco-Borden; tj. společnost Philip Morris, která vlastní společnosti Kraft Foods, General Foods (Post cereals), Miller Brewing Company a řadu dalších značek.\nSíla tohoto amerického potravinového kartelu musí být zlomena. Anglo-holandsko-švýcarsko-americký kartel však hraje vysokou hru – o schopnost omezit přísun surovin a především potravin, zvrátit dějiny a třeba snížit počet lidí ze 7 miliard obyvatel, které v současnosti užívá si stavu několika stovek milionů pologramotných duší škrábajících se z pouhé holé existence. Proti takovému útoku se lze jen velice těžko bránit.\nProto je důležité, aby byla veřejnosti známá úplná pravda o tomto globálním potravinovém kartelu.\nKromě hyper spekulací v oblasti potravin a souvisejících komodit, které je nutné urychleně zastavit, je třeba odstranit i tento úzce související rys nastávající potravinové krize: tedy současné extrémní globalizaci celého potravinového dodavatelského řetězce.\nStalo se tak díky kontrole několika vybraných komoditních a logistických kartelů, které působí nad a proti národním vládám a zájmům jejich obyvatel. Národy byly nejprve donuceny stát se závislé na jídle vzdáleném stovky a tisíce mil; a teď jejich vlastní výroba potravin již není k dispozici.\nProtože je to nastaveno tak, že genocida je primárním záměrem tohoto zvráceného systému, nikoli jeho vedlejším účinkem.\nVlády a finančníci dnes, včetně prominentního předsedy Federálního rezervního systému, jsou proslulí tím, že říkají, že současný nárůst cen potravin a rostoucí nedostatky jsou prostě důsledkem „zvýšené poptávky“, tj. „Tržních sil“.\nZlomyslně nám lžou.\nJaké „trhy“? Funguje to tak, že činnosti a postupy těchto kartelových společností jsou tím, co se rozumí chováním „trhů“.\nSpolečnosti jsou ve skutečnosti hard-productovým křídlem globálních finančních zájmů; nejlépe nazývané coby neo-britské impérium, a od konce čtyřicátých let 20. století se k nim připojila také jejich americká frakce.\nVelké nebezpečí pro celý současný svět spočívá v tom, že když se tito ne-lidé z potravinářských a zpracovatelských kartelů rozhodnou, že jíst nebudete, tak jíst prostě nebudete a ZAPOMEŇTE NA TO, ŽE BY VÁM POMOHLA VAŠE VLÁDA. Pravý opak je pravdou, jak jsme se všichni mohli přesvědčit nyní při jejich akci moribundus (neboť za Covid Plandemií stojí naprosto stejní lidé) tak když se tito ne-lidé rozhodnou nasadit celému světu hadr na hubu, tak mu ho prostě nasadí a naše vláda, místo toho aby se nás zastala tak, jak by to správně mělo být, tak nás ještě šikanuje a policejně hlídá, zda-li ten hadr na hubě skutečně máme! Takže když se rozhodnou vybít naše stáda, geneticky modifikovat naše osivo, nebo jen prostě skoupit všechna obilná sila v zemi, tak to zkrátka udělají a nikdo jim v tom nedokáže zabránit.\nTagy: GenocídaGlobalizaceGreat resetHladomorNWO


Prodej nemocnice – personální záchrana nebo krach? - Zelení Litoměřice\nJestli chce radnice nemocnici prodat, musí tento krok zdůvodnit. Proto jsme slyšeli o ekonomických důvodech. Ty se ovšem ukazují jako nepodložené. Nevadí. Litoměřická koalice má v rukávu další argumenty. Tentokrát personální. Nemocnice zůstane městu, odejde nám personál a lůžková zdravotnická péče ve městě končí. Ale není to naopak? Zatím vnímám, že opravdu hodně zaměstnanců prodej nechce. A nejsou to jen odboráři. Myslí si snad radnice, že když prodej uskuteční, tak nespokojení zaměstnanci jen pokrčí rameny a zůstanou dál v nemocnici u nového majitele? Těžko. Určitě část z nich může odejít a potom teprve bude problém!\nMožná se ptáte, proč lékařům, sestrám i nezdravotnickému personálu vadí, že by mohli mít jiného zaměstnavatele. Vždyť nevědí ani koho. Pokusím se vžít do jejich postavení. Prodává se nemocnice, která má nějakou hodnotu. Lékařské přístroje, nábytek, atd. Ovšem to vše má cenu, pouze když bude nemocnice funkční a věci budou sloužit svému účelu. A nemocnice je funkční jen za předpokladu, že má dobrý personál. Tedy v rámci prodeje mají vlastně největší cenu zaměstnanci, kteří jsou také prodáváni. A teď se dostáváme k tomu hlavnímu. Někdo rozhodne, že vás prodá (konkrétně vaši osobu a mnohé další) byť ještě nedávno sliboval něco jiného. Vlastně vám to ani neřekne a nevíte, kdo bude vaším novým vlastníkem (zaměstnavatelem).\nNejsem odborník na personalistiku ve zdravotnictví. A nevím, jakým způsobme by dokázal nový vlastník nemocnice udržet stávající zaměstnance, a ještě sehnat jiné. Těch je totiž nedostatek v celé republice. Pokud koupí akcie dejme tomu za 200 milionů, bude mít ještě finance na zvýšení platů?\nJá si myslím jedno. Pokud se nemocnice prodá, čeká nás odchod lékařů a sester. Příležitostí jinde mají dost. Tedy stane se pravý opak toho, čím nás nyní straší radnice. Já jenom doufám, že k tomu nedojde.\n← Referendum o nemocnici, ano či ne?\nJednání k nemocnici, opět nová varianta →\n27. 6. 2017 Petr Panaš 0


Flemmichova vila má novou krátkodobou expozici - Bruntálský a krnovský deník\nFlemmichova vila má novou krátkodobou expozici\nKrnov - Od soboty 10. března až do 8. dubna mohou návštěvníci Flemmichovy vily v Krnově navštívit výstavu, která dokumentuje dvacetiletou éru hudebního klubu, dnes zvaného Kofola.\nVÝSTAVA O HISTORII hudebního klubu v Krnově vznikala měsíce výběrem z databáze tisíce fotografií. Celý týden se pak instalovala. | Foto: Deník/Dita Voznicová\nExpozice vznikala probíráním tisíců fotografií a propagačních materiálů, které během existence klubu vznikly. Několikaměsíční práci současného provozovatele Martina Hradečného ukončil hektický týden instalace.\n„Podobné výstavy k významným výročím klubu jsou tradicí a letošní je už pátá. Kromě starších snímků, které máme trvale vystaveny v klubu, obsahuje výstava zbrusu novou kolekce fotografií od našich spřízněných fotografů, k nimž patří Marek Bogáč, Dan Vávra, František Paštěka, Bart Hájek a řada dalších,“ lákal diváky na výstavu Hradečný.


Bylinkový speciál: Černý bez - Vitalia.cz\nVitalia.cz » Jídlo » Co jíst » Bylinkový speciál: Černý bez\nSoňa Zimčíková 25. 6. 2013\nBez černý je jedna z nejznámějších léčivých rostlin, která se využívá jak pro svou chuť, tak pro své léčivé účinky. Dorůstá do výšky 7 až 10 m, najít ji můžeme jak volně v přírodě, tak na zahrádkách. Jeho žluto-bílé květy můžeme spatřit kvést v měsíci červnu a červenci. Plody dozrávají koncem srpna, jsou malé kulaté a černé, při jejich konzumaci v čerstvém stavu se mohou dostavit projímavé účinky, po usušení či tepelném zpracování se ale tyto účinky vytratí.\nKvěty a plody konzumujte dle libosti, pozor však na kůru a listy. Jsou jedovaté.\nTato bylina se využívá k mnoha účelům, například k výrobě potravinářského barviva, k náhradě dražšího ovoce ve směsích, k výrobě limonád, čajů, sirupů, hudebních nástrojů i k mystickým účelům.\nJe nasládlá, podobná černému rybízu.\nJak pěstovat bez černý\nJestliže máte přírodní zahradu, je klasický bez černý pro vás to pravé, dokáže totiž bez jakéhokoliv zastřihování vyrůst stejně tak jako v přírodě. Jeho semínka si můžete nasbírat na podzim, když v plodech dozrají, stačí je jen vyprat a zasadit. Výhodou bezu je, že zdárně přečká i mrazíky, nejdůležitější však pro něj je dostatečný příjem živin, dobré je tedy umístit ho k hnojišti či kompostu. Nejlépe se mu daří v písčitohlinité zemině.\nPokud však chcete mít bez menší a upravenější, musíte ho pravidelně zastřihávat a udržovat ve velikosti, jakou požadujete. Nebo ho můžete zapěstovat jako strom s metrovým kmenem, kdy se odstraní veškeré výhonky z kmene a země a nechá se pouze zhruba 6 vzpřímeně postavených mohutnějších výhonků v koruně. Po dozrání plodů se na nejvyšších místech větviček začnou tvořit nové výhonky, po sklizni dřevo u nových výhonků zastřihneme.\nChcete-li vyšlechtěnou odrůdu a trochu exotiky, sáhněte po odrůdách s netradičním zbarvením, například Red Holy dorůstající do výšky 3 m má tmavě červené listy a růžové květy s vůní připomínající citron. Laciniata se zase pyšní svými zajímavě vykrojenými listy připomínajícími některé japonské javory a bílými květy.\nSběr a uchovávání černého bezu\nKvětenství, které je plně rozkvetlé, ulamujte nebo ustřihávejte celé. Při sušení je můžete rozprostřít v tenké vrstvě do stínu či zavěsit do místnosti, ve které pravidelně větrejte. Pokud vám některé květy zhnědnou, je nutné je odstranit. Takto usušené květy skladujte v suchu v tmavé uzavíratelné nádobě.\nJestliže chcete sušit plody, dejte je nejdříve na slunce, ale aby se daly odtrhnout stopky, je nutné je později dosušit umělým teplem. Správě usušené plody jsou lesklé, černo-fialové a mají nakyslou sladkou chuť.\nNejčastěji se využívají květy, které se používají na sražení horečky například při nachlazení, angínách, kašli a dokonce i do zklidňujících nervových přípravků. Další léčivé účinky jsou využívány při zánětu ischiatického nervu či při migrénách. Tato bylinka působí nejen močopudně a potopudně, ale umí i čistit krev. Citlivou pokožku je skvělé oplachovat nálevem ze sušených květů, který si můžete připravit stejně jako čaj.\nPozor si však dávejte na požití listů nebo kůry, ty jsou totiž považovány za mírně jedovaté a mohlo by tak lehce dojít k otravě, která se projeví silným průjmem, zvracením a celkovým oslabením. Při požití velkého množství syrových plodů může dojít k podobným obtížím.\nČerstvý bez se využívá do zákusků nebo k přípravě bezinkového sirupu. Sušené květenství se používá na čaj. Květenství, známé také jako kosmatice, si můžete také osmažit v těstíčku, a to jak na slaný, tak na sladký způsob. U sladké verze můžete zvolit těstíčko ze sněhu, vajec a mouky, které na závěr pocukrujete, při slané je zase oblíbené například pivní těstíčko. K výrobě džemu se využívají plody, které mají chuť podobnou černému rybízu.\nI přes to co jsem napsal...\nBez chebdí je pěkná rostlina/keř. Našel jsem dokonce i pěstitele a prodejce květu a bobulí. Když totiž dodržíte správnou dávku je použitelný i jako lék.\nProto by možná bylo nejvhodnější kdyby redakce oba mé příspěvky smazala. I přesto, že já osobně jsem obezřetný i v případě užití bezu černého, ale zároveň nezatracuji i mnohem větší jedy. Všeho se musí s mírou. Tu míru ale je třeba nejprve vyzkoušet na vlstní kůži.\nTen významný obsah vitamínu C v plodech, se…\nLezu z bezu\nBylinkový speciál: Bazalka\nBylinkový speciál: Citronová tráva\nBylinkový speciál: Heřmánek pravý


Zefill: Kukačka - Recenze na knihu\nKukačka - Recenze na knihu\nPočet stran: 561\nMarie zvolí první možnost, aniž tuší, že Pamela byla zasnoubená s Aaronem Collinsem, mladým naftovým magnátem. Má jít o sňatek z rozumu, o obchod s jasně danými pravidly. Jenže Aaron je v soukromí úplně jiným mužem, než o jakém Marie četla v novinách, a mladá dívka postupně zjišťuje, že se ocitla v pasti, ze které vede jen jedna cesta – a ta ji může stát život…\nKdyž jsem si poprvé přečetla anotaci této knihy, udělala jsem jediné: zavrhla ji s tím, že s tímto příběhem prostě nebudu ztrácet čas. Typický děj, předvídatelná zápletka, nudné postavy. Na dlouhou dobu jsem o knihu ani nezavadila. Avšak minulý týden (kdo ví proč) jsem na ni zase narazila a tentokrát už mi to prostě nedalo a řekla jsem si, že se do ní zkusím začíst. Možná za to mohl fakt, že jsem potřebovala vypnout z práce a číst něco nenáročného. Každopádně… (jak asi poznáte z hodnocení) jsem se ve svých jasnovideckých vizích ZASE sekla.\nSamozřejmě, příběh jako tento má (jako všechny romány) prvky, s nimiž prostě musíte počítat. Ale to je asi přesně důvod, proč je čteme, že? :-)\nMusím opravdu přiznat, že jsem ani omylem nečekala, že mě příběh po Prologu a 1. kapitole tak ŠÍLENĚ chytí. Opravdu - přišla jsem utahaná jako kus hadru po 8 večer z práce, dala si večeři a řekla si: „Tak se do té Kukačky na chvíli pustím.“ Schválně si tipněte, kdy jsem šla spát. Pokud hádáte, že až kolem 2 ráno, tak máte bod ;-)\nKarolína Limrová píše neskutečně čtivě. Nevěřila jsem, že bych mohla najít další českou autorku (po Kateřině Petrusové), jejíž styl by mi tak sedl, ale stalo se. Možná mi sedí ještě víc než K. Petrusová.\nPříběh sám o sobě byl bezvadně propracovaný. Nebyly to žádné plácy plác aby se neřeklo, příběh „nějak“ držel, hory romantiky, trocha napětí a šlus. Kdepak! Autorka si dala práci s logickou návazností, propracovala děj od detailů kolem akciových společností, manažerských „věcí“, plastických operací až po policejní vyšetřování a právnické kličky. Zkrátka jsem nenašla žádné faktické chyby (mohu-li to jako manažerský a právnický laik posoudit), které by mě práskly do očí, a já si říkala, že tady to nesedí a nemá to ani za mák rozumu.\nOcenila jsem, že Karolína Limrová netlačila na romantiku a neprala ji na každou stranu. Díky tomu se vyhnula trapným klišé, nerozpitvávala erotické scény, a tudíž z nich neudělala nic nechutného, ale nechala jim JISKRU a skutečný a velmi pěkný nádech citu a romantiky.\nCo se týče postav tak tentokrát začnu Aaronem Collinsem, protože to je snad první mužská postava, kterou jsem si zamilovala během 2 stran. Nepřeháním. Proč si mě získal tak rychle? Protože na konci Prologu nedokončil tu větu, kterou načal. Neřekl to, co měl bezpochyby právo říct „na plnou hubu“. Tím mi o svém charakteru podal tak přesvědčivý důkaz, že jsem už nepotřebovala víc, abych mu propadla.\nJeho povaha byla velmi osvěžující, rázná a přímá. Líbil se mi jeho humor a cílevědomost, zodpovědnost, ochranitelské instinkty a inteligence. Třeba jen tak pro příklad jsem zcela lehla u scény, kdy jeho bodyguard a asistentka šli na oběd. To, co Aaron udělal nemělo chybu :D\nMimochodem - mám pocit, že mám vážně velkou slabost pro muže, kteří se jmenují Aaron :-) Že, Warnere, že Collinsi? :-)\nMarie byla bezvadná hlavní hrdinka - se svou hlavou, prostořeká (ale zase ne přes míru), milá, hodná a drzá. Dovedla jsem se do ní velmi dobře vžít, a i když mi na konci trochu vadilo, že skoro pořád brečela, nedovedla jsem se na ni kvůli tomu zlobit. Prostě mi přirostla k srdci a opravdu mě mrzí, že jsem se s ní na konci musela rozloučit.\nMadam Kingová - huf! Měla jsem z ní velmi smíšené pocity stejně jako Marie. Pořád jsem se potácela mezi tím, že jsem ji chápala a tím, že bych s ní ráda zatřásla a profackovala ji, aby jí došlo, co je opravdu důležité. Její charakter byl vystižen velmi dobře a bezesporu byl jedním z těch originálních, které příběhu dodaly jednak šmrnc a pak taky skutečný nádech reality.\nBob King - je snad někdo, kdo tuhle postavu jednoduše nemiluje? :-)\nTrish - tu bych zakopala na zahradě a nechodila ji zalévat. Pochňuřina jedna.\nKniha plynula velmi svižně. Stále se něco dělo a opravdu odtrhnout se od ní byl PŘÍMO NADLIDSKÝ výkon. O čemž taky může svědčit fakt, že jsem těch 560 stran přečetla za pouhé 2 dny. A pokud dumáte nad tím, co se pro všechno na světě, na těch 500 stranách řeší, tak se zkuste začíst a uvidíte, že byste byli možná rádi za 1000 stran :-)\nV příběhu nechyběl humor ani okamžiky napětí, již zmíněná romantika a především tak bezvadná ústřední dvojice, že v románech další podobnou hned tak nenajdete.\nKukačku bych doporučila především těm z vás, kteří máte rádi romantické příběhy nepostrádající hlavu a patu, milé postavy, které se chovají racionálně a kterým budete držet pěsti jako o život a zkrátka - dokud nedočtete, nebudete mít klid :-)\nMyslím třeba, že pokud se vám líbila Bez naděje od Colleen Hoover, oceníte i Kukačku. Sice v ní nenajdete tak „drsné“ rozuzlení, ale inteligence knihy vám bezpochyby udělá stejně dobře ;-)\nVelmi dobře napsaný román, který nepostrádá logiku a opírá příběh také o rozum a nejen romantiku. Ta je však rovněž podaná bezvadně a ústřední dvojice - Marie s Aaronem - se vám zadře pod kůži tak, že se jí po dočtení nezbavíte.\nKrásný příběh o tom, jak k sobě 2 lidé mohou najít cestu skrz podvod i postavení se čelem bolestné pravdě.\nHodnocení v gifech:\nJá na začátku:\nChování madam Kingové:\nKdykoliv se na scéně objevil Aaron:\nKdyž Marie SPOILER řekla Aaronovi pravdu v ten nejnečekanější moment:\nKdyž Aaron přednášel svůj návrh SPOILER soudkyni:\nAaron zboří SPOILER polovinu skleníku a ještě chce dělat, že se nic nestalo :D\nA já na konci?\n„A teď mi tam můžete něco napsat,“ zaradovala se paní Cooperová.\nDocela mi to trvalo. V psaní na počítači jsem příliš velkou praxi neměla. Postupně jsem vyťukala jednotlivé hlásky.\npripadam si jako kreten\nPaní Cooperová se zasmála: „Rozumím vám. Měla byste vidět mě, když jsem poprvé sedla k počítači.“\nZakroužila jsem prstem nad písmeny a tentokrát celkem rychle napsala pivo.\n„Vy jste veselá kopa, slečno. Na takové věci můžete zapomenout. Vaše tělo má momentálně dost práce s regenerací. Nebudeme ho zatěžovat. Zdravá a vyvážená strava je přesně to, co teď potřebujete.“\nA bodře dodala: „První dva dny si pošmáknete jen na kaši. Brčkem.“\nSetkaly jsme se pohledem. V té laskavé tváři se najednou objevil varovný výraz.\n„No vidíte! Už vám to moc pěkně jde,“ řekla spokojeně a vzala si od mě obklad.\nRty mě pálily, a jak přicházely k sobě, nepříjemně v nich škubalo. Měla jsem pocit, že mi tu pusu snad úplně zašili.\n„Dám vám něco proti bolesti,“ pokračovala paní Cooperová a přinesla mi prášek a sklenici vody s brčkem. Počkala, dokud jsem ho nezapila.\n„Jste unavená?“ zeptala se.\nZavrtěla jsem hlavou. Prospala jsem dvanáct hodin a jediné, co mě trápilo, byl bolavý zadek.\nproc me boli zadek\nZářivě se usmála. „Doktor Bradley vám nevysvětloval, jak se zvětšují rty? No, nejpřirozenější je metoda vlastního štěpu. To se odříznou kousky hlubokých vrstev kůže z jiné části vašeho těla a použijí se ke zvětšení rtů.“\nale me boli zad\nVtom mi to došlo. Vytřeštila jsem oči.\n„On hi dal hrdel hísto husy?!“\n„Nemluvte, slečno! Alespoň dva dny! Nebo se naruší tvar!“\n„Nemusíte do toho displeje tak bouchat,“ zabručela paní Cooperová. „A v zrcadle nic neuvidíte. Jen oteklou fialovou tkáň. To vám moc sebevědomí nepřidá. Jestli se bojíte, že bude něco poznat, tak vás ubezpečuji, že nebude.“\nVypadalo to, že se opravdu zlobí.\nPomalu jsem vydechla a provinile jí vrátila ledový obklad.\nOkamžitě se začala usmívat. Zřejmě nebylo nijak zvlášť těžké udělat jí radost.\n„Něco vám ukážu.“\nVzala si ode mě iPad a chvíli po něm šmejdila prstem. Pak mi ho vrátila.\n„Napadlo mě, že byste si třeba chtěla přečíst, co je kde nového. Tyhle stránky jsou moje oblíbené. Píšou tam i bulvární klepy.“ Provinile zamrkala. „Ale najdete tu i seriózní zprávy. Třeba vás to zabaví.“\nA pak konečně odešla. Prý připravit mi něco k jídlu. Raději jsem si to nepředstavovala.\nŤukla jsem prstem na nápis AKTUÁLNĚ. Vyskočila na mě fotka Obamy a taky chlapíka s ručníkem na hlavě, který byl strašně podobný Mahmadovi, co prodával kebab v Teově čtvrti.\nPrášek začal zabírat, přicházela na mě únava. Chvíli jsem jen tak bloumala očima po stránce a nakonec jsem položila prst na malý bílý rámeček v pravém horním rohu. Okamžitě se objevily řádky s písmeny. Napsala jsem pamela kingova.\nZa vteřinu jsem před sebou měla výpis článků. Zkusila jsem otevřít první odkaz.\nDědička impéria King Petroleum Pamela Kingová se úspěšně zotavuje po náročné operaci. Podle nejnovějších informací se její léčba blíží k závěru a pacientka už se těší na návrat domů. Její matka, Helen Kingová, hodlá u příležitosti zázračného uzdravení své dcery uspořádat slavnostní banket.\nMrkla jsem se na začátek článku. Ta zpráva byla z dneška, Helen neztrácela čas. Od smrti Pamely uplynulo sotva dvacet čtyři hodin - a ona místo pohřbu a truchlení plánuje slavnostní party. Jak se asi cítí? Tušila jsem, že hrozně.\nBývalý snoubenec Pamely Kingové, generální ředitel Collins Industries Aaron Collins, vyjádřil radost nad tak markantním zlepšením jejího zdravotního stavu. Podle jeho slov oba uvažují o obnovení zasnoubení a o svatbě. Pan Collins hodlá slečnu Kingovou navštívit, jakmile skončí preventivní karanténa. Ošetřující lékař, doktor Archibald Bradley, toto opatření nařídil s ohledem na oslabenou imunitu své pacientky. Podle jeho slov je propuštění do domácího ošetřování otázkou několika týdnů.\nZírala jsem na to a četla článek pořád dokola. Podruhé. Potřetí. Počtvrté…\nVystavila zefill v 23:00\nŠtítky: 7 hvězd, karolína limrová, nakladatelství Ikar, recenze na knihu, top knihy 2014\nKnižné Maniačky 1. října 2014 14:28\nNikdy ma podobné knižky nelákali, ale tvoja recenzia ma presvedčila, že aj aj takáto knižka môže byť dobrá. :)\nzefill 1. října 2014 14:43\nmě právě taky nelákaly, ale nakonec jsem podlehla a fakt to stálo za to :-) doufám, že se ti bude líbit ;-)\nUnknown 1. října 2014 19:01\nKrásná recenze :). Od této autorky jsem už četla dvě knihy (Dvě zrcadla a Dva meče) a obě se mi moc líbily :), Do téhle mám v plánu se pustit, jen jsem si myslela, že nebude asi až tak dobrá, ale po tvé recenzi se na ní těším ještě víc a doufám, že se mi to bude líbit jako tobě :)).\nzefill 1. října 2014 19:20\nděkuju, jsem ráda, že se ti recenze líbí :-) teď právě čtu Dva meče a líbí se mi to zatím mnohem víc než Dvě zrcadla. ale na Kukačku nemá ani jeden zatím :-) určitě, jsem vážně zvědavá, jak se ti bude líbit ;-)\nRachel Roo 6. října 2014 11:13\nsuper recenze, ty obrazky a animace na konci jsou bozi !! o knizce jsem jeste neslysela, i kdyz myslim, ze obalku jsem uz nekde videla. kazdopadne o ni mluvis fakt nadsene, to stoji za uvahu :)\nzefill 6. října 2014 11:18\nděkuju, jsem moc ráda, že se ti ty obrázky a animace líbily :-) kniha za úvahu a hlavně za přečtení rozhodně stojí ;-)


Julián Carrillo – Cromometrofonía – Taneční magazín\nŠtítek: Julián Carrillo – Cromometrofonía\nVe čtvrtek 21. února má svátek Lenka, ale také proběhne v DIVADLE 29 v ulici Svaté Anežky České v Pardubicích zajímavá taneční akce DUNCAN CENTRE. Začne o osmé hodině večerní. Jde o českou premiéru.\nVečer věnovaný současnému tanci, jehož program bude složen z nejnovější choreografické tvorby studentů Konzervatoře DUNCAN CENTRE, včetně české premiéry představení „Motýlí žena“ Nikoly Němcové.\nNikola Němcová: „LA MARIPOSA (MOTÝLÍ ŽENA)“\nZa symbolem ženské jemnosti a křehké slabosti se skrývá archetyp plodící síly. Ona je ta, která nese život, ta která přišla posílit slabé, ta která vyvstala z prachu, aby mohla ve svých prsou táhnout bouřlivý svět i podsvětí.\nPředstavení je inspirováno knihou psychoanalytičky Clarissy P. Estés „Ženy, které běhaly s vlky“.\nNámět, choreografie, kostým a tanec: Nikola Němcová / hudba: Mario Lavista – Canto del Alba, Julián Carrillo – Cromometrofonía (First part)\nVstupenky na: Ticketportal.cz , nebo v DIVADLE 29, Svaté Anežky České č. p. 29 .\nNikola Němcová na archivním snímku z festivalu v roce 2017\nKonzervatoř Duncan centre je renomovaná a mezinárodně uznávaná škola, jediná svého zaměření ve střední Evropě (současný tanec a tvorba). Za téměř dvacet sedm let svojí existence konzervatoř prokázala vysoké odborné a umělecké kvality – drtivá většina umělců, choreografů, tanečníků a pedagogů na české taneční scéně jsou právě bývalí studenti nebo absolventi školy. Vytváří nivó současného tanečního oboru v rámci naší země i celé Evropy.\nAutor: MichalPublikováno: 19 února, 2019 19 února, 2019 Rubriky: Novinky z tanečního světaŠtítky: 21. února, 27 let, choreografové, Clarissa P. Éstés, čtvrtek, čtvrtek 21. února, divadlo 29, Duncan Centre, Evropa, existence, First part, Julián Carrillo - Cromometrofonía, Mario Lavista - Canto del Alba, Motýlí žena, Nikola Němcová, nivó, pardubice, psychoanalytička, Svaté Anežky České č.p. 29, TicketportalNapsat komentář pro text s názvem NIKOLA NĚMCOVÁ jako „Motýlí žena“ v Pardubicích


Pečujte a posilujte v zimě svou imunitu - Sirnaté lázně Ostrožská Nová Ves\nPečujte a posilujte v zimě svou imunitu\nPočásí nás houpe jako na houpačce. Během zimních měsíců chvílemi mrzne, sněží, pak zase fouká silný vítr a oteplí se. To jsou podmínky, které nepřejí naší imunitě, a proto býváme v takovém počasí častěji nastydlí nebo nemocní. Jak posilovat svou imunitu, abyste předcházeli například chřipkovému onemocnění?\nPravidelný pobyt v lázních posílí Vaše zdraví, zejména pak imunitu\nStejně jako se opotřebovávají orgány, svaly a klouby, je s přibývajícím věkem každého člověka křehčí i imunita. Obranný systém reaguje na podněty zvenku méně a pomaleji, a proto lékaři doporučují pomoci mu a přinutit ho opět k odpovědnější a intenzivnější práci.\nPozor na imunitu u seniorů\nU seniorů je prokazatelně vyšší riziko infekčních chorob, nádorových a dalších onemocnění, na jejichž vzniku se významně podílí snížená schopnost imunitního systému bojovat se vším, co lidskému organismu škodí. Proto se všem starším lidem obecně doporučuje obranný systém v zimním období preventivně posilovat a dobře naslouchat potřebám svého těla. Před chemií a prášky dejme však přednost staletími vyzkoušeným schopnostem přírodních léčivých zdrojů a blahodárným účinkům lázeňských pobytů. Lázeňská léčba dokáže propojit vše, co imunitní systém potřebuje ke svému dobrému fungování – to je pohyb, výživu a relaxaci. Termální sirná voda je pak vhodným doplňkem s pozitivním léčebným účinkem na pohybový aparát, nervovou soustavu a kožní nemoci. Její nespornou výhodou je, že umožňuje pohyb, tedy cvičení, plavání a relaxaci bolavým kloubům, ale nezatíží přitom srdce jako většina podobných aktivit na suchu.\nLidská populace zažívá vývoj, který bychom s trochou nadsázky mohli přirovnat k rozvoji informačních technologií. Zvláště ve vyspělých zemích se lidé dožívají věku, který byl ještě před několika desetiletími něčím výjimečným. Příčinou není jen vyšší zájem lidí o zdravý životní styl, větší dosažitelností potravin s dostatkem základním živin v kterékoli části roku či stále rostoucí úroveň bydlení a hygieny. Důležitou roli hrají i možnosti snížení nákazy infekčními onemocněními, jejichž nedílnou součástí jsou i nabídky léčebně relaxačních lázeňských pobytů pro aktivní seniory. Dopřejte si v našich Sirnatých lázních aktuální pobyt Zimní lázeňský relax. Zpříjemněte si dlouhé zimní měsíce krátkým odpočinkem v lázních! Nabízíme relaxační pobyt s trochou rozmazlování a hýčkání pro hosty každého věku. SIRNATÉ LÁZNĚ jsou ideálním místem, pokud máte kožní problémy či onemocnění pohybového aparátu. V Ostrožské Nové Vsi jsou sirnaté prameny přímo v areálu lázní a dělají téměř zázraky. V lázních nabízíme odbornou léčbu a prvotřídní rehabilitaci v kompletně vybaveném balneoprovozu. Areál je obklopen lesoparkem o rozloze 10ha, kde se můžete procházet a dýchat čerstvý vzduch.


Výkup mosazi Jirkov, vykupujeme mosaz za vysoké ceny - vykup-medi.cz\nVýkup mosazi Jirkov: Naše společnost Monaxa Provider s.r.o. se již několik let pohybuje v oblasti výkupu šrotů. Díky dlouhodobému působení naší firmy na trhu nabízíme výkup mosazi po celém území České Republiky.\nPoté již jen vyšleme na místo výkupu našeho specialistu, který pomocí ručních spektrometrů provede chemické složení materiálu a provede platbu. Je nám jedno zda výkup bude probíhat ve městě Jirkov, Praha, Krnov, Plzeň... Jsme schopni přijet na místo výkupu do 24 hodin od kontaktu.\nVýkup mosazi probíhá ve městě Jirkov a po celém území ČR. Kompletní seznam míst, kde mosaz vykupujeme si můžete prohlédnout na stránce níže.


Británie prodává zbraně bez ohledu na lidská práva – !Argument\nThe Independent. Podle deníku vláda nehodnotí při prodeji zbraní země jako je Saudská Arábie ve vztahu k porušování lidských práv. Ministři britské vlády potvrdili, píše The Independent (pondělní vydání 6.2.2017), že nedošli k žádnému závěru ohledně konkrétních případů porušování lidských práv, protože je to nemožné.\nVyjádření vlády souvisí s projednáváním prodeje zbraní do Saúdské Arábie u britského soudu tento týden. Soud zjišťuje legálnost prodeje zbraní do této země.\nKampaň proti prodeji zbraní Saúdské Arábii viní vládu z toho, že strká hlavu do písku. Je výsledkem zveřejnění zprávy ze dvou parlamentních komisí, které prezentovaly jasná porušení lidských práv v době války koalice, kterou Saúdská Arábie vede při útocích v Jemenu.\nOdpověď vlády je, že porušení lidských práv podle mezinárodního práva je těžké určit, protože se jedná o konflikty, ve kterých Velká Británie nijak nefiguruje.\nKritici prodeje upozorňují na to, že prodané zbraně mohou být použity při útocích v Jemenu a volají po tom, že až do vyšetření by měl být prodej zbraní pozastaven.\nUž bylo potvrzeno, že Británie prodala Saúdské Arábii 500 tříštivých bomb podle dohod z doby Margaret Thatcherové. Čísla prodejů z let 1986 až 1989 uveřejnil britský ministr obrany, poté co bylo zjištěno, že „omezený počet“ těchto zbraní má Saúdská Arábie stále na skladě. V roce 2010 Británie podepsala dohodu, která tříštivé bomby vyřadila z výroby jako nelegální.\nV prosinci přiznala Saúdská Arábie jejich použití v konfliktu v Jemenu. Vláda arabské země nyní Londýn ujistila, že už je nepoužije, ale nepotvrdila jejich zničení.\nZákaz prodeje zbraní Rijádu nyní požaduje několik členů britského parlamentu a řada organizací jako Oxfam, Human Rights Watch nebo Amnesty International.\nMluvčí ministerstva zahraničí řekl, že vláda neprověřuje každý, jednotlivý případ porušení lidských práv, ale monitoruje údajná narušení podle dostupných informací. Širší obrázek je podle mluvčího použit k obecnějšímu hodnocení risků pro export zbraní.\nBritánie, obchod se zbraněmi, Saúdská Arábie


Stav českých sázkovek po koronavirové krizi - Kurzové sázení\nAktualityStav českých sázkovek po koronavirové krizi\n6. 8. 2020 14:01, upraveno: 7. 8. 2020 13:15\nKoronavirová krize ještě není úplně zažehnána, nicméně existuje několik důvodů, proč si myslet, že to nejhorší už je za námi. Proto je na čase bilancování.\nKoronavirus zamával i s českými sázkovkami. Některé zkrachovaly, jiné "utáhly šroubky".\nKoronavirová krize pochopitelně zasáhla všechna sportovní odvětví a tím pádem také samotné sázkovky. Některé dopady byly ryze pozitivní, ovšem některé z nich se do života sázkařů promítly značně negativně.\nDomnělý krach Maxitipu\nAčkoliv sám Maxitip se tváří, jako by se nic nestalo, jeho kroky v posledních 3 měsících naznačují, že sázkovka má před krachem. Maxitip neslyší na žádosti o vyplácení peněz, sázkaři na platby čekají dlouho po stanovené lhůtě (která byla prodloužena na 60 dní, ale stejně to nestačí). Spoustě sázkařů, kterým se podařilo vyhrát nějaké peníze, pak dokonce byla zrušena hráčská konta a vyplaceny pouze jejich vklady. Tímto případem se zabývala dokonce i televize Nova, reportáž najdete zde.\nO problémech Maxitipu jsme vás informovali dlouho před tím, než se tyto problémy projevily v plném rozsahu. Nyní už můžeme pouze zdůraznit, že posílat peníze do této sázkové kanceláře se rovná velkým nepříjemnostem a to v tom lepším případě. Pro svůj klid raději využijte jinou sázkovku (přehled najdete zde).\nTipsport cz 95% 100% 50.00050000 Kč\t + 150150 Kč\t Získat\nFortuna cz 91% 100% 3.0003000 Kč\t + 600600 Kč\t Získat\nSazkabet cz 89% 100% 5.0005000 Kč\t + 500500 Kč\t Získat\nSYNOTtip cz 88% 100% 10.00010000 Kč\t + 500500 Kč\t Získat\nFortuna snížila limity a hledá nové způsoby zisku\nV dobrém světle se po koronavirové krizi neukazuje ani sázková kancelář Fortuna. Při poslední „zkoušce“ její odolnosti vůči ziskovým sázkařům jsme těžce narazili. K limitu v hodnotě 200 korun jsme se dopracovali po cca 9 sázkách v hodnotě 500 korun a s očekávanou návratností v hodnotě cca 8%. Jenom zdůrazníme, že úvodní vklad činil 5000 korun, a že jsme této sázkovce rozhodně neposkytli možnost, kterak vystopovat naši identitu.\nJeště mnohem zajímavější je fakt, že Fortuna začala vymáhat své právo na to strhnout vám 5% z vložených peněz, které jste neprosázeli. Tuto podmínku má sice v pravidlech každá sázkovka, nicméně třeba Tipsport ji neuplatňuje (zkoušeli jsme hned záhy). V praxi to znamená, že když do Fortuny vložíte peníze, musíte je prosázet. A pokud jako my dostanete limit (sázkovka vám kontroluje tikety vsazené za více peněz než je váš limit a vámi podaný kurz v 99% případů sníží), potom vás v podstatě nutí vsadit za nevýhodný kurz, a nebo zaplatit 5% jako poplatek za neprosázené peníze.\nJsme jediní, komu se při těchto praktikách dere na jazyk slovo „zlodějina“? Jenom skřípeme zuby, když v televizi zahlédneme reklamu na Fortunu, která hlásá například „vítězi u Fortuny je každý“.\nTipsport utahuje šroubky\nŠroubky utahuje také sázkovka Tipsport, i když ta stále platí za jedničku na našem trhu a nejférovější sázkovku široko daleko. V posledních dvou měsících dostala limit spousta ziskových sázkařů (informace máme ze svého okolí či ze sázkových fór). Náhoda? Rozhazovačné období je zkrátka u konce…\nNové způsoby registrace, větší nabídka streamů\nKoronavirová krize se do života sázkařů nepromítla pouze negativně. Sázkové kanceláře byly kvůli nebezpečí nákazy přinuceny poskytnout sázkařům větší servis. Sázkovky Tipsport a Fortuna rozšířily nabídku bankovních institucí, skrze které lze dokončit online registraci. Během koronavirové krize do nabídky sázkovek přibyly streamy některých turnajů ve stolním tenisu a z méně sledovaných běloruských soutěží, které se v nabídce drží i nadále. A třeba takový Tipsport šel ještě dál a překopal uživatelské rozhraní svého webu a sázkové aplikace.\nAby sázkovky povzbudily zákazníky k většímu obratu, během koronavirového výpadku představily několik nových soutěží. Z nich je asi nejvýraznější tzv. Pyramida (provozuje Tipsport), v jejímž rámci postupně sázíte stále vyšší kurzy a snažíte se dostat ze spodní části úplně na vrchol. Bohužel, podmínky pro zisk výhry v Pyramidě byly příliš těžké a tak v nedávné době byly lehce pozměněny. I tak je výhra v této soutěži poměrně vzdálená, což dokazuje fakt, že teprve nedávno se prvnímu soutěžícímu podařilo dostat do 8. kola. Nicméně i tak se jedná o příjemné zpestření, tedy alespoň pokud jste zvyklí sázet kombinované sázky.\nJak hodnotit koronavirovou krizi?\nKoronavirus je otravný, na tom se shodneme asi všichni. Z každé krize je ovšem potřeba vzít si to nejlepší a pokračovat ve svém úsilí. Jedno z nejsilnějších životních mott totiž zní: Nikdy se nevzdávej! A platí to i pro sázení…\nPrezidentské volby v USA se blíží, kdo zasedne do Oválné pracovny?\nTvl to uz fakt nejde u zadne sazkovky v ČR rozumne rekreacne sazet?\nFortuna mě taky přiškrtila. Neschvaluje mi tikety za 50 Kč. Doba je zlá 😀 Hlavně, že dělají vlastní podcast a vydávají články na téma škola sázení. Člověk se stane úspěšným sázkařem a přiškrtí ho. Chtěl jsem peníze tedy vybrat a 5% poplatek. To jsou takoví rošťáci.\nAhoj. Se divim, že máte plnej web reklam od společnosti, kterou dle mého názoru oprávněně kritizujete… Je to důsledek toho, že se podařilo vyštvat světově zavedené sázkové kanceláře. nNaporcovali si uvolněný prostor a začali se chovat tak, že se slušný člověk nestačí divit… Zdá nse totiž, že pro ně neplatí žádné zákony. Když vás podvede obchodník, máte šanci se bránit. nBraňte se ale sázkové kanceláři…. Navíc když nejsou charita… To nejsou, jsou totiž to, čím jste nje správně označili v textu.\nNa našem webu nabízíme všechny sázkové kanceláře, které na území České republiky mají oficiální povolení. Reklamovat zahraniční sázkovky je trestné.\nVšichni asi víme, že situace na trhu sázkovek není normální… Je šitá na míru několika subjektům, nty pak mají vliv na celý sport v ČR. Podle toho to taky vypadá… Není to jen sázení. Jsou to třeba i npráva na tv přenosy. Když se hraje fotbalová LM, tak se spousta malých fotbalistů místo na fotbal nkouká z okna… Narozdíl od malých hokejistů, kteří (zatím) mohou sledovat nejlepší hokej bez větších problémů. Když někoho (oprávněně) nazvu zlodějem a pak od něj beru peníze, je to přinejmenším divné….\nJá peníze od sponzorů webu neberu. Jsem pouhý redaktor… Chápu vaše rozhořčení, jsme na stejné lodi. Ziskovým sázkařům se v České republice žije velice špatně… jsme jednou z nejhorších zemí v celé Evropě a nejspíš i na světě. Je to ostuda.\nNikdy bych si nedovolil kritizovat někoho, jak si vydělává… Já bych ale na webu mojí fy nikdy nedovolil reklamu komunistů, nebo ANO…..


Zásobníky ručníků | Rempo VEGA\nZásobník ručníků v roli\nNástěnný zásobník na papírové ručníky v roli o rozměru: pr. 20x20cm odvíjené středem. Je praktický do provozů, kde je větší spotřeba papírových utěrek, jako jsou kuchyně a dílny. Vyroben je z bílého plastu se světle šedou základnou. Lze montovat pouze na vruty.\nZásobník ručníků v roli s perforací\nNástěnný zásobník na papírové ručníky v roli o rozměru : pr. 20x20cm odvíjené středem přes průvlak. Ten zabezpečuje dělení ručníku na jednotlivé útržky, pro správkou funkci musí mít role vhodnou gramáž i perforaci. Je vhodný do provozů s větší spotřebou papírových utěrek, kde pro snížení spotřeby je třeba zajistit jejich dělení na jednotlivé útržky. Vyroben je z bílého ABS plastu se světle šedou základnou. Lze montovat pouze na vruty\nZásobník ručníků Z2000\nNástěnný zásobník na papírové ručníky s úzkým skladem Z - šířka 9cm nebo interfold, šířka ručníku může být až 24cm. Vyroben z ABS plastu. Lze montovat na vruty i samolepky.\nZásobník ručníků ZZ\nNástěnný zásobník na papírové ručníky ZZ v rozměru 23x25cm. Vyroben z ABS plastu. Lze montovat na vruty i samolepky.\nKovový stojan na kuchyňské utěrky\nDíky praktickému stojanu budete mít kuchyňské utěrky při vaření i úklidu vždy k dispozici.


Kdo z nás by nechtěl mít krásnou rozkvetlou zahradu, aniž by na ní trávil spoustu času? Ale je to možné? Pokusme se odpovědět na tuto otázku zvážením nejnáročnějších prvků zahrady.\nZačněme s trávníkem. Jedná se o velmi uklizenou část zahrady. Zaprvé by plevele neměly růst na skutečném trávníku a zadruhé je třeba je sekat každý týden a po sekání je třeba je alespoň na jaře zalévat. A na lehkých půdách a ještě několikrát v létě je třeba je hnojit. Existuje způsob, jak minimalizovat údržbu trávníku? Ano. Vytvořte trávník nebo jetel. Louka je symbióza bylin, které rostou v dané oblasti. Pokud jej začnete sekat každých 10–14 dní, získá oříznutý zelený vzhled, který je tak drahý pro naše srdce. Louka mimochodem není náročná na zalévání a hnojení a na jaře přijde k rozumu mnohem rychleji než náš rozmazlený poklad na trávníku. Místo skutečného trávníku můžete zasadit jetel, je to také dobré a zároveň nenáročné a nenáročné. Na velmi suchých nebo velmi vlhkých i stinných místech nebude růst trávníku fungovat,je lepší zde použít půdopokryvné rostliny, nezapomeňte na ně nechodit.\nPokud máte velký trávník, možná ho nebudete moci úplně posekat, ale pouze tam, kam jdete. To nejen zkrátí čas sečení, ale také učiní zahradu romantičtější. Tato technika se v Anglii používá již dlouhou dobu, zde se teprve začíná používat. Na místech, která se nebudou sekat každý týden, můžete vysadit cibulovité a cibulovité - na jaře budou vzkvétat, pak jejich listí mezi trávou zžloutne a až potom bude možné toto místo sekat, například jednou za měsíc.\nDalší alternativou trávníku je štěrk. Miluji tento nádherný materiál na zahradě, ale musí být položen podle všech pravidel, nezapomeňte pod štěrk dát geotextilie nebo lutrasil.\nCesty v zahradě s minimální údržbou musí být zpevněné, jejich plocha musí být dostatečná, ale ne nadměrná.\nJaké rostliny byste měli používat ve své zahradě s minimální údržbou? Nejprve by to měly být stromy a keře. I pro naše obtížné klima existuje dostatek krásných okrasných keřů a stromů, které jsou trvale okrasné a prakticky nevyžadují údržbu po celou sezónu. Jedná se například o druhové a odrůdové smrky, borovice, thujy, vrby, javory, dřišťály, spirály, měchýře, dereny, zimolez, bezinky a také ovocné stromy a keře.\nJaké trvalky lze použít v zahradě s nízkou údržbou? Jedná se o rostliny, které jsou dekorativní po celou sezónu a nevyžadují časté dělení a transplantace. Pro zahradu s nízkou údržbou jsou vhodní hostitelé, kadidlo, pivoňky, daylilies, astilbe, plic, kapradiny a mnoho dalších, jejich rozsah je poměrně široký. Tyto nádherné kompozice jsou prakticky bezúdržbové.\nRostliny se stejnými požadavky na osvětlení, vlhkost, kyselost a úrodnost půdy by měly být vybrány v jednom složení. Toto zdánlivě zjevné pravidlo je často porušováno, rostliny trpí, musí být ošetřeny a nahrazeny. Pro zahradu s nízkou údržbou je vhodné použít druhy rostlin nebo staré osvědčené odrůdy, je třeba se vyhnout náladovým novinkám.\nAby se zkrátil čas pro zahrádku, je důležité racionálně naplánovat výsadbu tak, aby rostliny nerostly po jednom na trávníku, ale v kompaktních skupinách. Vypadají nejen zajímavěji, ale jsou také technologicky vyspělejší v péči. Ujistěte se, že výsadby mulčujete, což jim dává zajímavější vzhled, snižuje čas na odplevelení a vytváří pro rostliny pohodlnější životní podmínky.\nJe velmi důležité přemýšlet o tom, jak zafixovat hranici mezi trávníkem a mixborderem, například pomocí dlaždic nebo obrubníků, čímž se eliminuje operace oříznutí okraje. Na fotografii je hranice mezi mixborderem a trávníkem upevněna dvěma řadami dlažebních kamenů. Zkrátit čas péče o zahradu na rameni myslícího zahradníka, pokud si dá takový cíl.\nJe možné, aby měl pracující nebo ne příliš mladý a zdravý člověk nádhernou zahradu? Určitě ano. Je pouze nutné jej inteligentně naplánovat a zasadit nádherné a bezproblémové rostliny na správná místa, která nevyžadují příliš zdlouhavou údržbu. Pokud uděláte všechno správně, pak péče o zahradu přinese pouze pozitivní emoce, nemluvě o radosti z pohledu na krásné a zdravé keře a trvalky.


Rumy: Solera | RumRock\nStaření a stáří\nSolera (aneb řízené staření rumu) pak představuje poměrně komplexní systém míchání. Systém je tvořen libovolným počtem vrstev szdů nad sebou (do pyramidy) Naplníte sudy várkou a necháte nějakou dobu zrát (většinou rok). Potom část destilátu ze spodní řady odčerpáte do lahví, dolijete novou várkou z sudů z vyšší řady a zase necháte zrát. Nejyvšší řáada je plněna rovnou z destilačního zařízení. Takhle postupujete mnoho let, než vám vznikne finální blend. I produkty ze solery se někdy ještě staří.\nJak podařily Dictadory XO Insolent a Perpetual?\nPřiznám se, že ze skupiny sladkých rumů mám k Dictadoru XO stejnou slabost jako k rumům Dos Maderas. Ochutnával jsem je na několika akcích, před časem jsem i zakoupil domů a nyní jsem uvítal možnost o těchto XO dvojčatech napsat recenzi. Pokud vás zajímá něco o značce Dictador, mrkněte na stránku o Dictadoru.\nRecenze Zacapa Edición Negra\nPůvod rumu Guatemala – V roce 1914 začala Industria Licorrera Guatemalteca s výrobou rumu ve městě Zacapa (to bylo založeno roku 1876 na východě Guatemaly). První rum s označením Zacapa byl uveden na trh v roce 1976 (ke 100. výročí založení města). Při výrobě rumu Zacapa se používají pouze tři odrůdy cukrové třtiny. Třtina se […]\nRecenze Ron de Jeremy XO\nPůvod rumu Značka nese umělecké jméno pornoherce Ronalda Jeremyho Hyatta. Tato nejobsazovanější pánská pornohvězda konce dvacátého století se totiž rozhodla, že ovládne i rumový průmysl. Proto se Ron spojil s nejlepšími karibskými palírnami a vytvořil spolu s uznávaným mistrem Franciscem „Don Pancho“ Fernandezem značku Ron de Jeremy. Francisco se rumům věnuje přes padesát let, během […]\nVlajková loď Dos Maderas: Dos Maderas Luxus Doble Crianza\nRum z destinace: Barbados, Guyana\nNa dnešek jsem si připravil můj oblíbený rum. Obecně rumy Dos Maderas mám rád, protože dokáží být velmi vyladěné, kombinují sladkost a sílu. Zároveň jejich cena odpovídá kvalitě, což nemohu zatím říci o vlajkových lodích Diplomatico a A. H. Riise ačkoliv mi také velmi chutnají. ale vraťme se k Dos Maderas Luxus.\nLahůdka od A. H. Riise Non Plus Ultra Black Edition\nRum z destinace: Panenské ostrovy\nA. H. Riise je už roky moje nejoblíbenější značka. I moje první recenze na rum byla o rumu A. H. Riise. Tato dánská značka má svou prémiovou řadu Non Plus Ultra. Ccož znamená „Dále už nic„, to je nápis, který byl na Heráklových sloupech v Gibraltaru. To byla pro staré Římany hranice světa. Za touto […]


VIDEO: Žena sdílela na Tik Toku tradiční recept na britskou snídani! Nenávidí ji za to celý internet | Prima Lajk\nNe, tohle se vám fakt nezdá. Američanka sdílela recept na tradiční britskou snídani, toast s fazolemi. Naštvala tím opět celý internet.\nAutor: Tik Tok/jchelle36 Američanka a její toast\nMožná si vzpomínáte na jednu Američanku, která už minule naštvala celý internet tím, že sdílela postup přípravy tradičního britského čaje. Ten vypadal spíš jako parodie. Ve videu, jak připravit takový britský čaj, napřed nalila vodu do hrnku, pak dala vodu do mikrovlnky. Když byla voda horká, přidala tam sáčkový čaj, hromadu cukru a mléko. Recept na tradiční britský čaj polovinu internetu totálně naštval – hlavně milovníky čaje – a druhou půlku opravdu pobavil.\nAmeričanka tentokrát slíbila, že lidem poradí, jak si připravit tradiční britskou snídani – fazole na toastu. Jeho krása spočívá v naprosté jednoduchosti. Toast se naplní fazolemi, je možné přidat taky sýr nebo omáčka. Jeho velkou předností je to, jak je snadný. Ovšem Američanka žijící ve Velké Británii tomu nasadila korunu, když sdílela se svými 191 tisíci sledujícími na Tik Toku svůj postup. Napřed vzala obyčejný kousek toastu, pak přidala fazole a plátek zpracovaného sýra (ano, toho zabaleného do plastu, který se normálně dává do hamburgeru). Pak už jen vložila tenhle „pokrm“ do mikrovlnky a řekla, že to je hotové.\nStejně jako u jejího posledního videa se spousta lidí pobavila, ale u většiny spíš vyvolala pohoršení nad tím, co to zase stvořila. Uživatelé se rozčilují, že tímhle způsobem opravdu nikdo ve Velké Británii fazole na toastu nepřipravuje. Navíc kritizují i to, že nepoužila vůbec toastovač, takže ani nejde o toast… Všichni už jen doufají, že to nemyslí vážně a je to celé jenom sranda. I tak to vypadá dost nechutně.\nAmerican cooking beans on toast in the UK ##americanintheuk @nichole.caroline\nVIDEO: Žena sdílela na TikToku totálně nechutný recept na čaj! Co je na něm tak odporného?\nČlánek je zařazen v: britská snídaně , tik tok , troll , trolling , američanka v británii


Partneři pro život – osudová láska - Gejša.cz - Magazín o sexu a erotice\nMyslíte, že je možné, aby každému z nás mohl vyhovovat jen jeden jediný partner? Partnerů, kteří by k Vám „pasovali“, je rozhodně více. Rozdílnosti, které nás činí originálními, a které nám nějakým způsobem vadí, pak můžeme s menší, či větší mírou tolerovat, přehlížet. Svým způsobem pro Vás může být vhodný třeba každý druhý jedinec. Osudovou lásku však již nepotkáte na každém rohu. Za osudovou lásku však nemusíte považovat partnera, který je dokonalý po všech stránkách. Dokonalost někdy nudí, kdy pak můžete začít toužit po trochu té „špíny“.\n«« Když partner řekne, že se zamiloval do jiné ženy Příčina touhy po cizí ženě »»


KUCHYNĚ: střed našeho domova je kuchyně\nJiřina Kavková (Bydlet.cz), 7.11.2014\nOd pradávna do dneška je kuchyně místo, kde se připravuje a většinou i vychutnává jídlo. Kuchyně = prostor tvořivých kulinářských nápadů a společenského setkávání s rodinou a přáteli.\nNa prvním místě je správná funkčnost kuchyně a kuchyňských spotřebičů, rozměrové i tvarové uzpůsobení a přehledně uspořádaný celý prostor.\nKuchyňská pásma se dají rozdělit na vaření, mytí, přípravu (odkládání) a skladování. Při vybírání nové kuchyně nesmíme zapomenout na její uspořádání a výšku a také na to, že levákům vyhovuje jiná varianta.\nDalším pásmem je stolování. Stoluje se u jídelního stolu, který je umístěný v kuchyňském koutě, nebo samostatné jídelně.\nVýběr kuchyně a vlastní styl\nVýběr kuchyní je v dnešní době ve všech cenových kategoriích značný. Rozhodně se nevyplatí kupovat tu nejlevnější kuchyni na trhu. Za několik měsíců používání se projeví její vady a nedostatky, jejichž náprava se hodně prodraží.\nVe střední třídě je v nabídce řada kvalitních kuchyní moderního, klasického i rustikálního stylu. Kvalita kuchyně a kuchyňských spotřebičů, ale i barvy, styl a celkový vzhled určují, kolik času v kuchyni strávíme. Proto vybírejte podle ergonomie a uspořádání kuchyně, ale i vlastního stylu a oblíbených barev.\nPokud je vaše stávající kuchyně malá, stará, nebo zanedbaná, inspirujte se a najděte si kuchyni vašeho srdce, která bude kompletní. Vyberete si zároveň s kuchyňskou linkou i ověřené spotřebiče stejné značky.\nKUCHYNĚ gorenje navíc nabízí výjimečné podzimní slevy ve výši 25 % a hodnotný dárek v podobě nerezové sady nádobí za nákup vestavěných spotřebičů Gorenje k tomu.\nChcete si jako rodina pořídit k Vánocům novou kuchyni? Právě teď je ten nejlepší čas a potrvá do konce listopadu.\nDalší možností, jak nakoupit kuchyni s výraznou slevou je koupě kuchyní z expozic prodejen. K nabízeným kuchyním se dají dokoupit spotřebiče také se sníženou cenou.\nAť v dnešní české kuchyni vaří žena, nebo muž, potřebuje k vytvoření chutného jídla funkční kuchyni, správné spotřebiče a v neposlední řadě radost z procesu vaření. KUCHYNĚ gorenje k tomu rády přispějí.\nNázory na článek KUCHYNĚ: střed našeho domova je kuchyně\nSpotřebiče, 25.09. 10:06, Kristýna


EnviWeb - Německo přepne na zelenou energii\nNěmecko přepne na zelenou energii\n08.06.2011 | zdroj: Podniky a trhy | 84× přečteno vytisknout článek\nNěmecká vláda včera schválila přesné termíny ukončení provozu svých jaderných elektráren. Od roku 2022 by mělo být Německo bezjaderné. A nejen to, Německo se má do čtyřiceti let spoléhat téměř výhradně na obnovitelné zdroje energie.\nNěmecký kabinet proto včera schválil desítku zákonů, které má do 8. července projednat parlament. Cena elektrické energie v Německu, a také v Česku, které je s Německem silně propojeno, se kvůli plánům německého kabinetu může až zdvojnásobit, jak nedávno řekl HN Wim Furthmann, odborník na energetiku z Royal Bank of Scotland. Kromě zákazníků přitom může na konec jaderné energetiky doplatit i životní prostředí.\nCeny vzrostou o polovinu\nPodle včera přijatých návrhů má být v roce 2050 dosažen konečný cíl - 80 procent spotřeby elektrické energie mají pokrývat obnovitelné zdroje. Pro obnovitelnou energii se uvolní na trhu prostor tím, že Německo postupně odstaví jaderné elektrárny, které teď zásobují přes 23 procent německého trhu.\nAni tak ale nebude ekonomické vyrábět elektrickou energii z obnovitelných zdrojů. Výroba elektřiny z uhlí nebo zemního plynu je levnější. Navíc jsou tu dovozy levné jaderné energie z Česka a Francie.\nNěmecké ministerstvo životního prostředí proto včera navrhlo, aby výkupní ceny elektřiny z obnovitelných zdrojů zůstaly vysoké nebo rostly. Podle ministerstva tak domácnostem mezi léty 2016 a 2018 vzrostou výdaje na ekologickou elektřinu téměř o polovinu. Celkově bude stát podpora obnovitelných energií Německo v letech 2012-2030 šest miliard eur.\nProti tomu protestují zástupci německého průmyslu, kteří se bojí zdražení německých výrobků.\nZnačná část obnovitelné energie se má navíc vyrábět z větru v Severním moři. Podle včerejšího prohlášení německého ministra dopravy a stavebnictví Petra Ramsauera tam do roku 2020 vyrostou "větrníky" s výkonem 25 gigawattů. Ty by mohly nahradit většinu ze 17 odpojených jaderných elektráren s celkovým výkonem zhruba 27 megawattů.\nK tomu ale bude potřeba zároveň asi 313krát znásobit výkon německých přečerpávacích elektráren pro případ, že vítr nebude třeba deset dní foukat, varoval Fritz Vahrenholt, šéf společnosti RWE Innogy vyrábějící energii z obnovitelných zdrojů.\nUzavírané jaderné elektrárny však leží na jihu Německa a u francouzských hranic. Tyto oblasti nemají dostatečné propojení se severním pobřežím Německa.\nNěmecká energetická agentura odhaduje, že je třeba vybudovat 3600 kilometrů vedení velmi vysokého napětí mezi severem a jihem země.\nJeho budování ale zdržuje posuzování vlivu staveb na životní prostředí, vyvlastňování pozemků a odpor ekologů. Německá vláda chce nyní novým zákonem zrychlit plánování a stavbu takového vedení z obvyklých deseti let na tři.\nBudované obří větrné elektrárny, které dosahují výšky jako katedrála v Kolíně nad Rýnem, však mají zatím technické problémy. Německá asociace větrné energie už oznámila, že momentálně se firmy soustředí spíše na vylepšování současných větrných elektráren. Ty ovšem podle jejích údajů nahradí výkon zhruba tří jaderných elektráren. Německo jich ovšem má sedmnáct a hodlá odstavit všechny.\nŠancí je zemní plyn\nNezbude tak, alespoň na čas, než zvýšit v Německu výrobu elektrické energie z plynových elektráren. Ostatně, Mezinárodní agentura pro energii (IEA) právě včera zveřejnila svoji studii, podle které ve světě nahradí propad produkce elektrické energie z jádra právě plyn. Nobuo Tanaka, šéf IEA, ovšem zároveň varoval, že "i když je zemní plyn nejčistší fosilní palivo, je to stále ještě fosilní palivo." Jinak řečeno, plynové zdroje sice vypouštějí do ovzduší jen polovinu skleníkových plynů oproti uhelným elektrárnám, ale jaderné elektrárny vůbec neznečišťují ovzduší. Plyn není všelék na životní prostředí, varoval Tanaka.\nPodle britského deníku Guardian už začaly plynařské společnosti lobbovat na evropské úrovni za uznání plynu jako alternativního "zeleného paliva".