Šeptání do vrby: prosince 2011\nVystavil Signora v 0:34 27 komentářů:\nVystavil Signora v 11:20 23 komentářů:\nTak jsou za námi.\nNekrásnější svátky v roce, kterým byla v mnoha rodinách věnována spousta příprav.\nI když jsou to pro mě svátky, při kterých hodně vzpomínám, jsem lehce nostalgická, mnohdy smutná, stejně je mám ráda. Tři dny vánoc uplynuly, tak jako každý rok nějak rychle. Musím přiznat, že pro mě toto období končí až Novým rokem. Mám už to tak od dětství.\nVánoce ve mně doznívají, i když chodím mezi svátky do práce. Dnes a zítra mám však volno a užívám si klidu. Konečně můžu zasednout ke klávesnici počítače, pročíst poštu, začíst se do blogu, navštívit oblíbené stránky. A konečně mohu zrekapitulovat právě proběhlé Vánoce.\nDnes budeme sami, dnes nikdo nepřijde. Také jsem toho náležitě využila a vstávala až v půl deváté.\nVe čvrtek před Vánoci jsem měla také dovolenou, ale byl to pro mě pracovní, nebo spíš pečící den.\nV pátek jsem byla v práci. Dost dobře nechápu, proč nás tam musela být většina. Jen někteří si mohli vzít volno. Navíc si pan šéf usmyslel, že udělá poradu. V pátek, odpoledne, před Vánoci. Někde jsem četla, že by se bláznům nemělo odporovat. Ta slavná porada byla v podstatě k ničemu, ale musela být.\nOdpoledne jsem cestovala domů poloprázdnou tramvají. Podél cesty a na všech křižovatkách byli policajti ve svítivě žlutých vestách. Když jsem se chystala přejít ulici na druhou stranu, byla jsem jedním z nich zastavena. Nad námi prolétal vrtulník a kolem mě prosvištěla auta, spěchající k letišti a odvážející nějakou hlavu státu z pohřbu Václava Havla. Než jsem došla k domovu, opakovalo se to ještě dvakrát. Manžel byl už doma. Zajeli jsme do obchodu pro pečivo a ovoce a já doufala, že jsem na nic nezapoměla.\nDoma jsem se pak pustila do "výroby" bramborového salátu a do pečení štrůdlů.\nNa Štědrý den ráno jsem vstávala hodně brzy. Vyzbrojena tavící pistolí a umělohmotnými udělátky na výrobu svícnů jsem se přesunula do garáže, kde zůstaly větve ze stříbrného smrku. Drátem jsem svázala několik větví, které budou zavěšeny na zdech a ozdobeny a pak vytvořila aranž do vázy.\nVzala jsem jednu z větví a vyšla před dům, kde jsem jí pověsila.\nNa to, že byl Štědrý den, bylo teplo. Zadívala jsem se na své dílo a zjistila, že to vypadá divně. Na dveřích visel věnec z jehličí, vedle větev s mašličkami a kolem dveří kvetoucí listopadky. Připadala jsem si zvláštně, když jsem zarývala květináče s listopadkami do záhonu. Štědrodenní zahradník. Dokonce jsem ještě na zahradě objevila poupata a očka růží. Štědrodenní růže.\nOstříhala jsem pak několik větví cesmíny a nějaké větvičky z dalších koniferů a vrátila se do garáže. Umělohmotná udělátka na svícny, která jsem koupila v Lysé nad Labem na vánočních trzích, se osvědčila. Svícny jsem dozdobila mašličkami a vrátila se do bytu pro svíčky. Byla jsem přesvědčená o tom, že mám celou krabici červených svíček. Pokud jí mám, nenašla jsem jí. Objevila jsem krabici růžových, krabici modrých a jednu červenou svíčku.\nSvícny jsem nechala v garáži, vzala větve a šla do domu. Jednu jsem pověsila dole na chodbě a druhou v chodbě bytu. Čerstvá vůně jehličí provoněla celý dům.\nDozdobila jsem větve a pak přežehlovala ubrusy. Manžel obalil řízky. Kapr se u nás doma nedělá, tedy abych upřesnila, nedělá se kapr - ryba. Můj muž tvrdí, že nejlepší kapr běhal po prasečím chlívku. Místo toho peču kapra sladkého.\nPo obědě jsme se vypravili na hřbitov. Padal drobný déšt' a foukal studený ostrý západní vítr. Doufám, že svícen na hrobě vydržel.\nChvilku po našem návratu přijel syn s dárky pro nás a odvážel si nejen dárky, ale i dvě vánočky a krabici s cukrovím.\nŘízky se smažily, prostřela jsem stůl a manžel aranžoval na mísy ovoce a cukroví. Dodělala jsem bramborovou kaši pro vnučky.\nDcera se zetěm a vnučkami dorazili v půl páté, jak bylo domluveno. Smažila jsem poslední pánev.\n"Mamčo, nechceš s něčím pomoci?"\n"Ne, to už jsou poslední, za chvilku to bude".\nManžel zjišťoval, co bude kdo pít a pak jsme zasedli k večeři. Holčičky byly neposedné. Byl kumšt, udržet je u stolu. Jen co se dojedlo, starší běžela ke stromečku a zklamaně se vrátila: "Nic tam není."\n"Neboj, Ježíšek toho má hodně, určitě se dočkáme".\n"Chci domů", ozvala se mladší vnučka a bylo vidět, že to myslí vážně. V očích měla slzičky.\nOblékly jsme s dcerou holky do kabátků a mě došlo, že jsem zapoměla koupit prskavky. Nedáváme je na stromek, ale používáme je na "přivolání Ježíška". Tento zvyk jsme v rodině zavedli v době, kdy naše děti věřily, že dárky nosí Ježíšek. Zatímco jeden z rodičů šel s dětmi po večeři zapalovat prskavky na zahradu, aby se Ježíšek "přivolal", druhý přenášel dárky pod stromek. Co ted'? Vzala jsem dvě baterky a vyšla ven za dcerou s vnučkami. Padal drobný déšt'. Obešly jsme dům a zatímco Sára kroužila baterkou a volala: "Ježíšku, my už jsme napapaný, můžeš přijít!", Ema, která baterku odmítla, se držela mámy jako klíště a stále opakovala, že chce jít domů. Stát v děšti na zahradě s malými dětmi, nebyl ten nejlepší nápad. Otevřela jsem vrata u garáže a chráněny před deštěm jsme se starší vnučkou svítily baterkami k obloze. Mladší se klepala strachy. Až pak jsme s dcerou zjistily, že se bojí toho, aby s Ježíškem nepřišel i čert. Dalo nám to velkou práci jí vysvětlit, že čert chodí jen s Mikulášem.\n"Ale, co když přijde?"\n"Neboj, určitě nepřijde". Nevěřila nám.\nU ložnice se otevřelo okno a můj muž zavolal:\n"Holky, pojd'te honem nahoru, už je tady Ježíšek".\nStarší mi vrazila baterku do ruky a utíkala do domu. Mladší se držela mámy kolem krku a stále se třásla strachy. Když jsem došla do bytu, slyšela jsem jásavý hlas starší vnučky. Mladší stála v chodbě a opatrně nahlížela do obýváku - co kdyby tam ten čert byl.\nVětší vnučka, která zná písmenka, rozdávala dárky a užívala si to. My si to užívali s ní. Oči jí zářily jako světýlka. A ta menší? Po počátečních rozpacích a obavách se rozzářila nad panenkou, kterou měla pod stromkem. Seděla jsem a sledovala ty dvě malé holky, které výskaly radostí nad každým balíčkem. Sára rozumovala a vždy, když někomu předávala balíček, pronášela větu: "To si zasloužíš". A já, stejně jako loni a předloni zopakovala stejnou chybu a to, že jsem fotila bez blesku. Už třetí vánoce jsem zdokumentovala-nezdokumentovala. A to jsem si říkala, jak si na to musím dát pozor.\nMladí odjížděli ve čtvrt na osm. Venku lilo jako z konve. Pomohli jsme jim s mužem odnést dárky do auta, rozloučili se a vrátili se zmoklí do bytu. Autosedačky zůstaly pod stromkem, holky v nich jen krátce poseděly. Slíbili jsme, že jim je na Boží hod dovezeme. Uvařili jsme si s mužem kávu, pustili si televizi a užívali si klid večera.\nNa Boží hod jsem vstávala dost pozdě, manžel byl už nejen vzhůru, ale i po snídani. Ani jsem se nepřevlékala a v noční košili dala vařit kaldoun. Až pak jsem se zcivilizovala. Muž mi udělal snídani a já se pustila do přípravy slavnostního oběda. Telefon zazvonil krátce po desáté. Volala dcera, že má doma plačící a hysterické dítě. U kočárku, který dostala mladší vnučka společně s panenkou, upadl nějaký nýtek a kočárek - golfáč se stále skládá.\n"Máš od toho kočárku účet?", zeptal se mě muž.\n"Nejsem si jistá, kupovala jsem ho začátkem listopadu, proč se ptáš?"\n"Abychom ho reklamovali, Emě upadl nýtek a golfáč se skládá."\n"A nebylo by lepší ho spravit?"\nMuž se sebral a odjel do Košíř pro kočár. Musel svatosvatě slíbit, že ho opravený přiveze zpátky. Vrátil se s kočárkem, vzal ho do garáže a tam dal místo nýtku šroubek. Pak odnesl do auta sedačky. Obědvali jsme sami. Bylo to po mnoha letech poprvé, kdy u nás nebyl nikdo na Boží hod na oběd. Obě mladé rodiny byly u druhých rodičů.\nPo obědě jsme s opraveným kočárkem, zapomenutými dárky a sedačkami, vyrazili do Košíř. Dcera holky oblékla a společně jsme se vydali do kostela "Ke kapucínům", podívat se na jesličky. Sára už tam s námi byla, pro Emu to bude premiéra. Když jsme procházeli kolem Lorety, zněla zvonkohra.\n"Babí, co je to za hluk?"\n"To jsou zvonečky a hrají moc hezkou melodii."\n"Ale mě se to nelíbí, at' to přestane."\nNa to jsem neměla jediný argument. Vnučky si svorně zacpávaly uši. Malí kulturní barbaři.\nPřed kostelem Panny Marie Andělské stála fronta. Udržet v ní holky byl kumšt. Stále někam utíkaly. Zatímco jeden z nás stál ve frontě, druhý naháněl vnučky. Vysvětlovala jsem jim, že se v kostele nekřičí, neběhá. Když jsme vstoupili dveřmi do chodby, holky se zklidnily. Postupovali jsme pomalu a já zodpovídala jejich všetečné otázky. Hlavně Sára se pořád ptala. Před vstupem k betlému jsem začala hledat mince, aby je holky mohly vhazovat do kasičky před jesličkami. Chovaly se vzorně. Jednu po druhé jsem zvedla, aby viděly dobře na jesličky. Sára neustále tvrdila, že nevidí. Nojo, zapoměli jsme doma brýle. Ač by se to nemělo dělat, vytáhla jsem fot'ák a pro vnučky jsem betlém zdokumentovala.\nNebyla jsem sama, takových, kteří si dokumentovali tu nádheru, bylo víc. Holkám se moc líbilo, jak ovečky před jesličkami bečely.\n"Babí, proč ty ovečky bečí?", zašeptala Sára.\n"Ony děkují, že jsi tam hodila korunky pro Ježíška."\n"Tak mi ještě nějaké dej, mě se líbí ty ovečky."\nKdyž jsme opouštěli kostel, byla už venku tma. Fronta před kostelem byla ještě poměrně dost dlouhá.\nEma, která byla do té doby hodná, začala zlobit. Jestli jsem se někdy vyjádřila o Sáře, že zlobí, tak to nebylo nic proti tomu, co dělala ta malá. Ještě štěstí, že nezlobila v kostele.\nVystoupali jsme po schodišti k Černínskému paláci a já si fotila Loretu.\nVšimla jsem si, že na věži se svítí. Ozval se hlas trubky a pak zvonky. Koncert z věže. Vánoční trumpety a zvonkohra. Pro mě to bylo jako pohlazení. Tohle přesně patří k Vánocům. Stála jsem, poslouchala a bylo mi krásně.\n"Babí, pojd' pryč, mě se ten hluk nelíbí."\n"To není hluk, to je hudba a zvonky."\n"Ale je to hluk a já chci jít pryč."\n"A já taky", ozvala se ta mladší. Chvilku jsem zalitovala, že tu nejsme s manželem sami. My bychom se zastavili a zaposlouchali se. Malí, kulturní barbaři nás donutili k tomu, že jsme se vydali směrem na Pohořelec.\nU dcery jsme poseděli, ochutnali cukroví a vypili kávu. Mladší vnučka pokračovala ve zlobení. Dcera se přiznala, že takhle zlobí už delší dobu.\n"Takhle se vztekal tvůj bratr", řekla jsem dceři. "Řešila jsem to indiánskou metodou."\nDcera se pousmála a pronesla: "Neboj mami, taky už jsem na ní párkrát použila studenou vodu."\nVidím, že jablko nespadlo daleko od stromu. :-D\nNa Štěpána jsem si naordinovala brzký budíček. Přijdou všichni mladí na oběd. Krůta se pekla, knedlíky kynuly a já přemýšlela, jak usadím šest dospělých a dvě děti ke stolu. A co nádobí. Na Vánoce vytahuji cibulák, ale ten má jen šest stejných talířů. Nakonec jsem to vymyslela. Holky dostanou polévku do misek a druhé jídlo na dezertní talíř. Vysoké židličky mají nohy hodně do široka a zabírají spoustu místa. Nakonec jsem to uspořádala, abychom se všichni vešli. Syn se snachou dorazili přesně, poprosila jsem je, aby si na chvilku sedli v obýváku, než dorazí druzí. Ema se rozhodla, že bude všechny ignorovat. Seděla ve vysoké židli, otočená bokem a mluvila jen se Sárou. Odmítla jíst. Což je u ní nezvyklé, protože je mnohem lepší jedlík, než její sestra. Vadil jí u stolu strýc a teta. Marné bylo všechno přesvědčování, Ema trucovala. Naservírovala jsem druhý chod a Ema stále seděla odvrácená u vystydlé polévky. Dcera se zlobila a říkala: "Mami, nech jí. Když nechce, tak at' má hlad." Napadlo mě, že jí přinesu do kuchyně malý stoleček a židličku, které mám pro ně ve vedlejší místnosti. Ke stolečku se okamžitě přesunula Sára s jídlem a Ema pomalu zvedla hlavu. "Ta polívka je studená", pronesla. "A budeš jí papat?" "Budu." Seděla potom se sestrou u malého stolečku, zády k nám všem a polévka do ní "padala jak Němci do krytu". Nakonec jedla i krůtu s knedlíkem.\nPo obědě se syn se snachou chystali jít domů a my vyrazili s holkama na hřiště. Ale jak? Holky přijely obě ve slavnostním. Měly šatičky a hlavně byly bez čepic. Z domu do auta, z auta k nám - tak k čemu čepice. Dcera chtěla využít toho, že v Ikea začaly povánoční slevy a děti chtěla umístit do "dětského koutku". Ale holky nechtěly. Sára projevila přání sjet si skluzavku. Domnívala se totiž, že pojedou na Šestku, kde je sluzavka mezi patry. Marně jí bylo vysvětlováno, že se jede na Zličín do Ikea.\n"Víš co, já s nima půjdu na hřiště, budou aspoň na vzduchu."\n"Nojo mami, ale podívej se mají na sobě."\nZahleděla jsem se na Sářiny bílé punčošky. Šla jsem hrabat do skříňky, kde mám pro holky nějaké hadříky. Vytáhla jsem dvoje tepláky a nějaká trika s dlouhými rukávy. Problém nastal při hledání čepic. Znovu jsem začala hrabat na chodbě v šuplíku pod věšákem. Našla jsem svítivě červenou čepici po dceři. Syn, který jí viděl, dostal záchvat smíchu. "Moc se nesměj, já našla ještě tohle" a vyndala jsem kulicha s dopravními značkami, který nosil asi před dvacetí lety. Snacha si utírala slzy od smíchu a prosila mého syna, at' se jí v kulichu předvede.\n"Mami, proč jsi to nevyhodila?"\n"Já nevím, já do toho šuplíku skoro nechodím".\nHolky byly "vánočně vystrojené", vypadaly jako dva malí hastroši. Já se oblékala a manžel byl s nimi už před domem. Na věšáku jsem objevila jednu svou čepici, která je menší a je pletena dvě hladce a dvě obrace. Podívala jsem se dole na holky, které padá velká čepice víc a pak dala tu svou Sáře.\n"Mamčo, prosímtě, kdyby vás někdo potkal, tak já se k těm dětem nehlásím", pronesla dcera a pak přidala.\n"To je poprvé, kdy jdou moje děti na hřiště v teplákách."\n"No vidíš, tak mají premiéru."\nHolkám zvláštní ustrojení moc nevadilo, jen Ema, občas zakřičela: "Nevidím!", to když jí velká čepice sjela přes oči. Na hřišti jsme byli sami, nikde nikdo.\nHolky mohly využívat obě skluzavky dle libosti, nečekaly, až se uvolní lanová dráha, aby mohly jezdit. V jeden krátký moment na hřiště zavítala paní s vnoučkem, ale moc se nezdrželi. Možná odešla kvůli zimě, nebo když viděla ty naše dvě strašidýlka, raději s vnoučkem odešla. Hřiště jsme si užili do sytosti.\n"Holky, je zima, půjdeme domů."\n"Babí, ještě ne, ještě si musím sjet skluzavku (pohoupat se na delfínech, jet po lanové dráze, prolézt rourou, vystoupat po šikmé ploše atd.atd)."\nPak se nám konečně podařilo holky přesvědčit, že půjdeme. Nalákala jsem je na čaj a linecká kolečka. Nejšt'astnější byl můj muž.\n"Sárí, podívej se na dědu, je vidět, že je mu zima."\n"Nojo, babi, má nos jako papriku."\n"Čemu se vy dvě smějete," ozval se můj muž.\n"Že je ti zima."\n"Ale na tom není nic k smíchu", řekl muž, ale usmíval se u toho.\nVedla jsem Sáru za ruku a za námi šel muž s Emou.\n"Emííí, pozor, tady je hovno, abys do něj nešlápla!"\n"Sáro, to se neříká, říká se hovínko."\n"Já vím babi, ale tohle není hovínko."\nTo dítě mělo pravdu. Doga, nebo bernadrýn? Každopádně jeho pán či panička je pěkné prase. Pes za to nemůže, ale jeho majitel, by si zasloužil to toho přinejmenším šlápnout. Lidi nepředěláme.\nPřed domem jsme se sešli s mladými všichni a šli společně na čaj a cukroví. Dopoledne jsem udělala chlebíčky, což uvítala zejména dcera. Seděli jsme, povídali si a holčičky běhaly po celém bytě.\n"Holky, měli bychom jet domů."\n"Ne, já chci zůstat na Bílé Hoře", pronesla ta mladší.\nVětší se přišla zeptat, zda jim pustím nějakou pohádku a zda si může vzít jablíčko. Seděly pak a dívaly se na Shreka. Ta menší ho miluje a jak jsem zjistila, asi ho i dobře zná, protože hlásila, co tam bude.\nKdyž skončil, manžel přepnul televizi na jiný program, kde vysílali nějakou pohádku s čertem. Ema "vystřelila" z pokoje a z chodby hlásila:\n"Dokud tam ten čert bude, tak se nevrátím!"\nTrauma z návštěvy Mikuláše s čertem trvá.\nSedla jsem si na chvilku k počítači a stahovala fotky z předešlých dvou dní. Zavolala jsem Sáru a ukazovala jí Ježíška v jesličkách, o kterém tvrdila, že ho nevidí. Stála vedle mého křesla a pak pronesla větu:\n"Babí, to nebyl žádný Ježíšek, to bylo mimino a bylo kamenný."\nJako už mnohokrát, zase mě odzbrojila.\nMladí odjížděli kolem sedmé večerní.\nMy si s mužem sedli a říkali si, že konečně nastává vánoční klid.\nKdyž jsem se probudila, zjistila jsem, že manžel sedí vedle v křesle, má svěšenou hlavu a také spí. Na obrazovce byl film Čokoláda, na který jsme se chtěli dívat. Téměř končil.\nTo nám ty vánoce utekly.\nVystavil Signora v 17:44 40 komentářů:\n"Ženský by měly bejt dneska doma", ozvalo se za mými zády.\n"To máte pravdu, měly by být doma", odpověděl druhý hlas.\nOtočila jsem se a zjistila, že na konečné tramvaje stojí pár mužů a já, jediná žena. Usmála jsem se na ně a věděla jsem, že mají pravdu. Bylo by lépe doma.\nAle bohužel. Zaměstnání v soukromé firmě nám tuto možnost neumožňuje. Musíme se vystřídat tak, aby tady stále někdo byl. A to i přesto, že nechodí téměř žádní zákazníci. Hrajeme na ně přesilovku.\nDoma jsem byla včera.\nVstávala jsem téměř tak brzy, jako bych šla do práce. Měla jsem před sebou notný kus práce. Zadělala jsem na vánočky a šla se odměnit. Mojí odměnou byla krátká návštěva blogu. Ale opravdu jen krátká. Umístila jsem na blog přání k vánocům a začala se dívat na své oblíbené blogy. "Sakra, vánočka". Vypnula jsem počítač a urychleně se přesunula do kuchyně.\nKdyby jen jedna vánočka. Upekla jsem jich sedm. Peču klasickou, kynutou a pak také tvarohovou. Své dva potomky jsem si poněkud rozmazlila tím, že rok co rok pro ně vánočky peču. A letos navíc ještě jednu pro kamaráda, který je sám.\nCelý tento týden utekl jako voda.\nV úterý jsem dorazila z práce jako vždy za tmy. Manžel už byl doma a na stole voněla káva. Vánoce už opravdu t'ukají na dveře. Vypili jsme kávu a manželovi zazvonil telefon. "Hele, já budu muset jet dělat," a jmenoval zákazníka, kterému se něco pokazilo na topení.\nOdjel a já přemýšlela, do čeho se pustit. Vzala jsem si papír a začala sepisovat, co budu ještě muset koupit. První řádek - vánočka.\nTak, než začnu psát dál, zkusím se domluvit se svými dospělými potomky.\nZkusila jsem licitaci, jakou by letos chtěli vánočku.\nDcera mi do telefonu řekla: "Mamčo, pokud si můžu vybrat, tak tvarohovou."\n"Tak dobře", odpověděla jsem.\n"A ty nebudeš dělat letos kynutou?"\n"To víš, že budu."\n"Ale tu mají mazlíčkové taky rádi."\nDo sloupku vedle slova vánočka, kd už bylo napsané droždí, jsem připsala i tvaroh.\nSyn byl u nás dole v garáži, něco si kutil na svém autě. V neděli jsem mu dávala recept na bramborový salát a slíbila mu domácí okurky. Vzala jsem tašku a šla do sklepa, do tašky jsem mu dala tři lahve okurek a vzpoměla si, jak jsem se při jejich zavařování v červenci opařila.\nProšla jsem do garáže. "Jiříku, nesu ti ty okurky."\n"Jé, mami, ty jsi hodná, díky."\n"Když už jsem tady, jakou bys chtěl vánočku?"\n"Mno, pokud bych si mohl vybrat, tak obě."\n"Tak se tady pro ně v sobotu dopoledne, nebo v pátek navečer stav."\n"Moc děkuju, mami."\nVrátila jsem se zpátky do bytu a pokračovala v sepisování toho, co bych ještě měla koupit. Pokud něco zapomenu, budu muset v sobotu ráno "vyštvat" muže do obchodu.\nCo ted'? Sýrové tyčky. Odvážila jsem mouku, Nivu a další ingredience a pustila se do těsta.\nRádlem jsem vykrajovala tyčky a dávala je na pečící papír. "Holky!" Umyla jsem si ruce a vzala do ruky telefon.\n"Budeš chtít zase letos ty tyčky plešaté?" , vysypala jsem svůj dotaz dceři.\nChvilku bylo ticho a pak dcera nadšeně zařvala: "Jóóóó. Ty pečeš tyčky?"\n"Jo, peču, je to moje druhé nejoblíbenější cukroví."\nDcera se začala smát: "Snad slanoví, ne?"\nDva plechy jsem udělala "plešaté", zbylé jsem posypala hrubou solí a kmínem.\nKolem osmé se vrátil manžel. "Je to cítit až do přízemí, že pečeš tyčky".\n"Už dopékám poslední plech."\n"Řekl bych, že jsi docela úspěšně vyhnala z bytu vůni vanilky."\nDopekla jsem a říkala si, že mám ještě chvíli času.\nLákala mě myšlenka usadit se v křesle a pustit si počítač. Ale vánoce nepočkají.\nVzala jsem balící papír, mašličky a odešla do pracovny balit dárky. Nejdříve jsem je dávala na hromádky a pak jsem přemýšlela, která komu patří. Než zavládne chaos, ve kterém se nevyznám a který by pod stromečkem mohl způsobit detektivní pátrání, vzala jsem fix a začala balíčky popisovat. Pěkně velkými a tiskacími písmeny. Starší vnučka, které byly v srpnu čtyři, už písmenka zná a bude dárky rozdávat. Když jsem nadepisovala balíček pro manžela, začala jsem se usmívat. Ne pro to, co v balíčku je, ale pro to, co jsem na něj psala. Není to tak dávno, kdy jsem psala "Jirka", pak jsem psala "Tatínek" a ted' píšu "Dědeček". Nějak nám to uteklo.\nVe středu v práci už byla předvánoční nálada. Přijel druhý spolumajitel firmy popřát hezké svátky. "Víte, co bych si přál ze všeho nejvíc?", ptal se mě, když mi potřásl rukou.\n"Zdraví", odpověděla jsem mu.\n"Ne, já bych si přál, abychom si takhle podávali ruku i příští vánoce".\n"Tak to už asi nevyjde".\n"Vy to s tím důchodem opravdu myslíte vážně?"\nUjistila jsem ho, že to opravdu myslím vážně.\nPo práci jsem z tramvaje vystoupila u Kauflandu. Z kabelky jsem vytáhla seznam a systematicky postupovala obchodem. Všimla jsem si, že zlevnili vánoční dekorace a začala si je prohlížet. Objevila jsem malý dřevěný stromeček za 15 Kč. No, nekup to! Stromeček jsem dala do vozíku k již nakoupeným věcem, když mi zazvonil telefon.\n"Stojím tady na prostředku u drogerie".\n"Já taky, ale nevidím tě".\nKousek ode mě stála mladá dívčina, která se usmívala: "Ten, komu voláte, stojí z druhé strany". Poděkovala jsem jí a začala se chechtat. "Prosím tě, zavěs to, já tě vidím".\nS manželem jsme pak procházeli Kauflandem, kde byl docela klid. Měla jsem kliku. Od tvarohu byly v regálu dvě prázdné krabice, v té spodní se, k mému štěstí, na dně krčily tři tvarohy. Na tvarohovou vánočku je totiž nutný tvaroh, který je balený v papíru jako máslo. Jen jednou jsem zkusila tvaroh z vaničky a z vánočky bylo cosi hnusného a rozteklého.\n"Co máš ještě na tom seznamu?" ptal se manžel.\n"Já myslím, že už mám všechno."\n"Fakt? Vždyt' máme skoro prázdný vozík." Měl pravdu, rozhlédla jsem se kolem a viděla přeplněné vozíky vším možným.\n"Ale opravdu máme všechno, co jsem chtěla koupit".\nDoma jsme si uvařili kávu. Muž šel do garáže se stojánkem na stromek, aby ten náš pokřivený, stříbrný smrk nějak upravil a já vytvářela domácí nudličky do kaldounu. Je to polévka, která se v naší rodině vaří na vánoce už po mnoho generací. Jen na rozdíl od mé babičky a maminky nedělám do ní makaronky, ale nudle. Muž přinesl do pokoje strom. Když z něj sundal "gumicuky", jeho větve se rozprostřely a zabraly půl obýváku. No, nazdar! Holkám jsme koupili autosedačky, protože z těch co mají, nám pomalu a jistě rostou. Kam je dáme mi vůbec není jasné a kam se vejdeme my? To bude docela slušný masakr.\n"Jirko, prosímtě, nanos mi z půdy ještě ozdoby, já až zítra dopeču, tak ustrojím stromeček."\nZatímco manžel nosil ozdoby, já šla pokračovat v balení. Šlo mi to "jako psovi pastva". Raději jsem se šla odměnit, zapnula jsem počítač a začala pročítat blogy. Uvědomila jsem si, že bych měla vytvořit vánoční přáníčka, abych je včas odeslala na emaily našim přátelům. Opustila jsem blog a pustila se do díla.\nVe čtvrtek jsem vstávala v půl sedmé. O dovolené je to "proti přírodě", ale vánoce nepočkají. Malou chviličku na blogu a pak kuchyň. Tři kynuté a čtyři tvarohové vánočky a potom biskupský chlebíček, pečený v keramické formě ve tvaru kapra, vrátily do bytu znovu vůni vanilky.\nKdyž manžel odpoledne přijel, měla jsem už z větší části ozdobený i ten stříbrný smrk. Mnoho let zdobím umělý stromek, který je štíhlý a pravidelný. Tenhle je tak nějak rozkročený přes půlku pokoje. Moc se mi mé dílo nelíbí, ale už to tak nechám.\nNaskládala jsem prázdné krabice od odzdob do přepravky a odnesla jí na chodbu. V kuchyni jsem rozehřála čokoládovou polevu a natřela kapra. Šupiny jsem vytvořila z mandlových lupínků. Uvařila jsem si brambory na salát a přinesla jablka na štrůdl. To mě čeká v pátek, až přijdu z práce.\nZjistila jsem, že je téměř jedenáct hodin. To mi ta dovolená pěkně utekla.\nVánoce, které jsou obrazně řečeno za dveřmi, budou letos jiné.\nBudou tak trochu nostalgické.\nLetos poprvé jsem před vánoci nejela do Rumburka za maminkou s dárky a s cukrovím. Při pečení jsem na ní neustále vzpomínala. Vždyt' na mnoho cukroví jsou recepty právě od ní.\nBude to už deset měsíců, co odešla.\nVánoce budou poznamenány úmrtím našeho prvního českého presidenta Václava Havla. Ne, nechci se rozepisovat o tom jaký byl. Slov a vět bylo vysloveno mnoho, stejně tak toho bylo mnoho napsáno. Jedněmi milován, druhými nenáviděn. Ale zase nás na malou chvilku všechny spojil. Napadá mě paralela s rokem 1989, kdy ty vánoce byly také tak trochu jiné.\nSedím v práci a píšu si blog. Chvíli co chvíli projde šéf, aby nám dokázal, že tady je. Dokonce má na dnešek v úmyslu udělal ještě nějakou poradu.\nTajně jsem doufala, že se mi podaří z práce "zdrhnout" o něco dříve. Takových, jako jsem já, tu je víc. Není co dělat, zákazníci nechodí a my? Jsme jako sprinteři, zakleknutí ve startovních blocích. Až zazní výstřel, vyrazíme vstříc vánocům.\nBudou letos tak trochu jiné.\nVystavil Signora v 13:50 31 komentářů:\nVystavil Signora v 9:48 25 komentářů:\nKniha Pohádek pro kulíšky byla pokřtěna včera večer v čajovně "U Džoudyho". Nebyl to první křest, kterého jsem se zúčastnila, ale byla to pro mě první návštěva čajovny. Přiznávám se, že nepatřím mezi vyznavače čaje. Piju ho většinou jen tehdy, když jsem nemocná.\nProstor voněl čajem, voněl očekáváním a také malými dětmi, které se křtu účastnily se svými maminkami.\nV příjemném a milém prostředí jsem měla tu čest konečně osobně poznat ty, se kterými se už nějakou chvilku virtuálně známe. Edith jsem znala z fotografií a konečně jsme si mohly podat ruku a promluvit si spolu.\nZpočátku jsem měla obavu, že budu asi jediným zástupcem starší generace. Prostor čajovny se naplnil tak, že byl malý. Mnoho těch, kteří přišli, si neměli kam sednout.\nPovídala jsem si s maminkou nejmenšího kulíška, malé kouzelné holčičky Emmy, která při narození měla jen desetinu porodní váhy mých dětí.\nPoznala jsem Petru Šolcovou, která sice není blogerka, ale do knihy přispěla mnoha svými pracemi.\nDošlo také k setkání s mými oblíbenými blogery.\nNa fot'ák jsem tentokrát nezapoměla, tak zde je několik fotek. Nejsou příliš kvalitní, ale berte je jako reportáž z akce:\nPříprava křtu Pohádek pro kulíšky\nKřest knížky zahájen Klárou Csirkovou, ředitelkou Nedoklubka\nTa, které patří největší dík, za to, že se kniha vůbec objevila - Edith Holá\nNa křtu promluvil také Standa Rulc z Blog.cz\nMaminka nejmenšího kulíška Emmy, jejíž jméno jsem zapoměla, i když jsme se vzájemně přestavovaly\nMaminky z Nedoklubka děkují Edith\nKniha Pohádek pro kulíšky je pokřtěna\nČást spoluautorů knížky na společné fotografii.\nS Punerank a Malkielem jsme se viděli poprvé v životě. Díky blogu jsme však spolu "prokecali" notný kus večera, protože se už vlastně dost dlouho známe. Je jen škoda, že s Punerank také nepřišel Tygr\nEdith se svým mladším synem Matějem\nJe dobré se zastavit, nechat stranou vánoční přípravy a posedět v příjemné společnosti. A navíc ještě, když je to pro dobrou věc.\nNejvětší dík patří určitě Edith Holé, ale i těm, kteří do knížky přispěli. Jsem přesvědčena o tom, že jí budou kupovat nejen maminky kulíšků, ale i ty ostatní. Koupila jsem jí pro své vnučky a už se těším, jak jim z ní budu číst.\nDíky této knížce jsme se my, blogeři, také na chvilku ocitli v rolích celebrit, když jsme se podepisovali.\nCestou domů tramvají jsem se do knížky začetla a ani nezaregistrovala, že už se blížím na konečnou. Počasí bylo hnusné, pršelo. Šla jsem proti větru, ale usmívala jsem se. Ten večer, který je za námi, byl báječný. I když jsem tam opravdu byla asi nejstarší.\nP.S. Ted' se navracím do reality. Tedy, abych upřesnila, do předvánočních příprav. Jdeme s manželem pokácet stříbrný smrk, který ač je křivý, poslouží letos jako vánoční stromek. Teplota venku je 2 stupně, fouká vítr, ale neprší. Tedy zatím. Večer se sem vrátím, abych reagovala na případné komentáře tady a i u předchozího článku.\nKrásný adventní víkend všem.\nVystavil Signora v 10:48 31 komentářů:\nNěkdy stačí hodně málo k tomu, aby se člověk cítil bídně.\nNákup v supermarketu nebyl moc velký, vešel se do košíku do ruky. Zaplatila jsem a na konci pokladny jsem si přendávala nákup do igelitky. Procházela jsem ochranným rámem. Píp píp píp.\n"Vrat'te se!" zazněl pokyn pokladní.\nDav ve frontě za mnou zahučel a už se těšil, jak naloží se mnou, se zlodějkou. Vyndavala jsem z tašky jednu věc po druhé a pokladní je kontrolovala.\n"Je to v pořádku."\nSrovnala jsem znovu věci do igelitky, udělala dva kroky a znovu píp píp píp.\nDav za mnou dychtivě očekával kořist, kterou si odvedou v klepetech. Dělalo se mi mdlo.\n"Otevřete tu kabelku."\nRozepnula jsem zip kabelky, pokladní do ní nahlédla. Dav za mnou čekal a v očích se mu zračil výraz psa, těsně před uchopením kořisti.\n"Co tam máte?"\n"Své osobní věci."\nZačínala jsem být naštvaná. Pokladní se na mě dívala jako na zlodějku a dav za ní s ní evidentně souhlasil. Nikdo neremcal, že zdržuji frontu, všichni čekali a těšili se, až mě odsud povedou. To, až pak budeme vyprávět doma, že jsme viděli, jak chytili zlodějku, to bude něco. Vzpoměla jsem si na povídku Raye Bradburyho "Zástup". Pokladní zvedla telefon na kase. Začínalo se mi dělat špatně od žaludku.\nPřišel urostlý chlap v bundě Security.\n"Tak copak tady máme?"\n"Paní nám píská a její nákup jsem už kontrolovala."\n"Půjdete se mnou."\n"Ne, to tedy nepůjdu, nevím proč bych s vámi měla jít."\n"Protože se musím podívat, zda jste si něco nevzala a nezaplatila."\n"Ale já jsem nic neukradla."\nDošlo mi, že pokud budu od pokladny odvedena, bude to pro dav za mnou důkaz toho, že jsem opravdu něco ukradla.\n"Klidně zavolejte policajty, fakt jsem nic neukradla."\nDav za mnou zahučel a jeho pohledy byly ostřejší.\n"Ukažte mi, co máte v té tašce!"\nNevím, zda má právo člověk od ochranky kontrolovat tašku, ale já vzala svou kabelku a vysypala její obsah na pokladnu. Peněženka, dva mobily, dva svazky klíčů, krabička s léky, brýle, deštník, látkové a papírové kapesníky, načatá krabička Tictacu a rukavice. Měla jsem už pěkný vztek. Podala jsem pánovi od Security kabelku.\n"Můžete se podívat."\nViděla jsem, jak mu rudne krk a bylo mi jasné, že není z této situace vůbec nadšen. Dav za mnou se ztenčil, vydrželi jen ti, kteří by mě rádi viděli přinejmenším za katrem. Stáli a vyčkávali. "Securit'ák" se na mě podíval, vzal kabelku a vrazil jí mezi ochranný rám. Nic. Kabelku mi vrátil. Pak udělal totéž s peněženkou. Opět nic, žádný zvuk.\nDav za mnou vyčkával a pokladní se na mě dívala jako na nejhoršího zločince. Některé věci nechával na kase a pak zkusil deštník ... píp, píp, píp.\n"Odkud máte ten deštník?"\n"Tak to vám opravdu neřeknu, mám ho už dlouho."\n"To by mohl říct každý", přisadila si pokladní.\nCítila jsem, jak mi stoupá tlak a míra mého vzteku je vysoká. Co nejdříve vybouchnu a pak si přestanu brát servítky.\n"Fakt nevím, odkud ho mám, je možná z Německa, nebo z Itálie, vím však že ho mám dlouho a už jsem od něj ztratila i futrál."\nZ davu někdo zamručel "Nojo, Itálie, nebo Německo?"\nVěděla jsem, že už dlouho nevydržím být slušná. Cítila jsem, že za chvilku pošlu někoho tam, kde nohy ztrácejí slušný výraz.\n"Ale my tady taky prodáváme deštníky", zazněla jedovatá poznámka pokladní, která se nechtěla vzdát.\n"Takovéhle?" roztáhla jsem deštník.\nPán od Security řekl: "Jé, máte zlomený jeden drát."\nPokladní znejistěla a bylo na ní vidět, že přestřelila. Dav, čekající na kořist, vypadal v ten moment jako smečka zmoklých psů. Securit'ák si prohlížel deštník a objevil na jeho tyčce plastový proužek, který se používá na ochranu zboží. Odlepil ho a strčil ho do rámu. Píp, píp, píp. Omluvil se mi, popřál mi hezké svátky a odešel.\nPokladní seděla a začala kníkat, že tohle se jí ještě nestalo. Nezaslechla jsem jediné slůvko omluvy. Neměla jsem sílu cokoliv říct. Bylo mi jasné, že když otevřu pusu, pošlu jí s prominutím do prdele. Mlčky jsem vzala deštník, strčila ho do kabelky a odcházela.\nTen deštník nosím v kabelce stále, je malý a já ho používám jako "nouzovku". Když prší už ráno, nebo když vím, že bude pršet, beru si velký deštník na tyči. Kvůli starému, poškozenému, nouzovému deštníku a pokladní, která evidentně na všechny zákazníky pohlíží jako na potencionální zloděje, jsem se cítila hodně bídně.\nChodím do různých obchodů a v žádném jsem s deštníkem nepípala. Až tady.\nJak se stát zlodějkou? Snadno a velice rychle.\nMužovi jsem po návratu domů vylíčila své odpolední story.\n"Prosímtě, nepamatuješ si, odkud mám ten deštník?"\n"Kterej, máš jich několik."\n"Ten malej modrej."\n"Jo ten? Ten jsi kupovala ve výprodeji v Německu za tři eura."\nTak nevím, jestli ještě někdy půjdu nakupovat do Sparu.\nVystavil Signora v 0:00 37 komentářů:\nVánoce patří k nejkrásnějším svátkům.\nPři vyslovení tohoto slova slyším zvuk zvonků a vzpomínám na snášející se sníh, který pokrýval zem svou bílou peřinou. Zvuk varhan při půlnoční a pak cesta zpátky domů ztichlou krajinou. Takové jsou v mých vzpomínkách.\nVánoční trhy - to také krásně zní.\nNa pražském Výstavišti probíhají každým rokem.\nVzpomínám si, jak jsem před mnoha a mnoha lety, v době, kdy jsem se svým mužem chodila, poznala na jednom z nich svou budoucí tchýni. Byla jsem k nim několikrát pozvána, ale chybělo udělat jen jeden krok, ke kterému jsem se nemohla odhodlat. Se svým nastávajícím jsem mnohokrát dojela na konečnou tramvaje na Bílé Hoře, doprovodila ho až téměř k domu a pak na něj v přilehlém parčíku počkala. Odvaha k seznámení mi chyběla.\nA pak byly vánoční trhy.\nMůj nastávající mě tehdy zavolal do práce, zda bych mu odpoledne nepomohla s výběrem bundy k vánocům. Souhlasila jsem a dali jsme si sraz v centru Prahy. Domnívala jsem se, že se podíváme společně do jednoho z obchodních domů v centru.\n"Pojedeme do "fučíkárny", jsou tam vánoční trhy". Procházeli jsme obě křídla Sjezdového paláce, dívali se po bundách a on si stále nemohl vybrat. "Hele, támhle je moje máma". Na útěk bylo pozdě. "Tak tě konečně poznávám", široce se na mě usmála. Byla vysoká a hodně urostlá, řekla bych "prostorově výrazná". Ztratila jsem řeč a cítila obrovské rozpaky. Také mi okamžitě došlo, že to na mě byla bouda. Bundu jsme tehdy nekoupili. "Pojedeš k nám a nechci slyšet žádné výmluvy".\nJela jsem tam, kde už jsem měla prochozené okolí, plná rozpaků a ještě ten večer poznala budoucího tchána. Byl mi nesympatický, na rozdíl od manželovy maminky.\nTahle báječná a hlavně férová ženská, kterou jsem pak oslovala "máti", odešla před téměř 25 lety. Tchán jí přežil o 22 let. Naše vztahy se nezměnily. Neměla jsem ho ráda a on neměl rád mě. Někdy dokázal být hodně zlý. Respektovala jsem to, že je to manželův otec. Ale nebyl a ani nemohl tu být žádný cit.\nKdykoliv jsou na pražském Výstavišti vánoční trhy, vzpomenu si na seznámení s tou báječnou ženskou. Můj muž naštěstí zdědil její povahu a i podobu, jen na rozdíl od své maminky je hubený.\nTaké letos jsme nevynechali a navštívili trhy.\nMinulý pátek jsme vyrazili od nás z práce. V pokladně jsme si koupili vstupenky a můj muž začal hartusit.\n"Co je to za blbost, to už by taky mohli prodávat vstupenky do Kotvy nebo Bílý Labutě!".\nVánoční trhy byly minulý víkend spojené s "Hrnčířskými a řemeslnými trhy", které naštěstí zachránily celé této akci reputaci.\nSrovnávala jsem tyto současné s předchozími a došla k závěru, že jsou rok od roku ubožejší. Ještě, že tu byly ve vedlejším křídle řemeslníci. Součástí vánočních trhů je výstava betlémů a to je jedna z mála věcí, které tu stojí za podívání. Zboží nevalné kvality, mnohdy vypadající jako z vietnamské tržnice. Výjimkou snad byl jen stánek porcelánky z Dubí, která nabízela cibulák a další porcelán. Náladu trochu vylepšoval doprovodný program v koutě haly, odkud zněl Vivaldi. Zakoupili jsme se slevou kalendář na příští rok, oříšky ve wasabi, které máme rádi a prošli spojovací chodbou do náhradního křídla.\nTady byl úplně jiný svět.\nKeramika, sklo, řezbáři - nádhera, až přecházely oči. Malé děti v chodských krojích, které doprovázeli dospělí muzikanti, tu zpívaly koledy a panovala tu pravá předvánoční atmosféra. Udělala jsem si radost a koupila si nádherného keramického čerta na františky.\nTaké jsem tu koupila dárek pro syna a snachu, ale nebudu raději psát, co to je. Moje dospělé děti a jejich kamarádi občas sem na blog zabloudí a já bych je ráda překvapila. Věřím však, že je dárek potěší. Muž mi potom koupil "štrůdlák". Sama jsem si ho vybrala. "Dám ti ho pod stromeček", pronesl. "Víš, jak krásně by se vyjímal na štědrovečerním stole?" "Tak jo, alespoň ho nebudu muset balit". Štrůdl na něm bude a já ho stejně zařadím mezi vánoční dárky.\nVečer jsme seděli v kuchyni, já slepovala a zdobila upečené cukroví a hodnotili kvalitu trhů.\n"Hele, vzpomínáš, jak před lety tam byly mraky zboží?", pronesl můj muž.\n"To jo a taky vzpomínám, jak jste na mě s mátí tehdy ušili boudu".\n"Nojo, to byl její nápad, víš, kolikrát tě ona už čekala a já pak vypadal jako pitomec, když jsem zase přišel sám."\nPovídali jsme si a já mazala a mazala. Vzpoměla jsem si, jak jsem seděla v říjnu v Motole a čekala na endoskopii. Vedle mě seděla paní a začaly jsme se spolu bavit, abychom si ukrátily čekání. Paní pocházela z Lysé nad Labem. Říkala jsem jí, že občas do Lysé na výstaviště jedeme na nějakou zahrádkářskou výstavu.\n"Tak to musíte určitě přijet na vánoční trhy". Potom mi řekla, že jsou třikrát, od pátku do neděle, před Vánoci.\n"Jirko, víš co? Pojedeme ráno do Lysé na vánoční trhy. Uvařeno mám, tak v tom nevidím problém".\n"Tak mě ráno vzbud'", řekl muž, popřál mi dobrou noc a šel si lehnout. Dívala jsem se na komisaře Moulina a patlala se s cukrovím.\nRáno jsem muže probudila a jelo se do Lysé nad Labem. Až na dálnici jsem si uvědomila, že jsem si sebou chtěla vzít fot'ák. V mládí erotik, nyní sklerotik. S tím už asi nic nenadělám.\nMalé středočeské město "strčilo do kapsy" celé slavné pražské vánoční trhy. Zboží od českých výrobců, vánoční slevy a spousta doprovodného programu. Hudebníci, kteří hráli koledy, zajímavá módní přehlídka. Byli tu i řemeslníci, kteří prodávali své výrobky. Před areálem vozili poníci malé děti. Chovatelé tu měli ovečky, kozy a králíčky. Děti se s nimi mohly potěši\nt. Spousta venkovních stánků, které nabízely i ochutnávky. Nikdy by mě nenapadlo, jak báječně chutná ohřátý ovčí sýr. Sice malou chviličku zapršelo, ale celkový dojem z vánočních trhů byl ohromný.\nNakoupili jsme nějaké dárky a mě začala konečně odeznívat deprese z toho, že jsem neměla pro své blízké nic. Ono to jde těžko, když se marodí a nesmí se ven. Ještě, že jsem si připoměla paní, se kterou jsme trávily společný čas v čekárně. Vzpomínám a dálku jí děkuji za báječný tip.\nI když bych měla v příštích letech zůstat věrna tradici a navštívit pražské vánoční trhy, nevím, zda tuto tradici nezruším. Na máti vzpomínám i bez vánočních trhů.\nS určitostí však vím, že příští rok opět pojedu do Lysé nad Labem a nejen proto, že se zde neplatí vstupné.\nHlavním důvodem je to, že takhle by vánoční trhy měly vypadat.\nVystavil Signora v 0:02 29 komentářů:\n"Mikuláš, ztratil plášt',\nPřišli k nám pod okno,\nbyli oba smutní."\nTato říkanka mě, ani nevím proč, vždy napadne při vyslovení slova Mikuláš.\nTento svatý, který je patronem námořníků a rybářů, má svůj svátek v kalendáři 6. prosince, což je datum jeho úmrtí. V předvečer chodí do rodin, nebo na různá veřejná prostranství svatá trojice: Mikuláš, anděl a čert.\nU nás je dodržována tradice mikulášské nadílky, kdy se dětem nadělují drobné dárky.\nA já, jako mnoho let před tím, jsem na tento den zavzpomínala.\nJako dítě jsem měla z Mikuláše obrovský respekt. Chodil k nám domů jen s čertem, byl vysoký a já se bála, že ví o všech mých prohřešcích. Dárky nám nosil v dlouhé punčoše. Nevzpomínám si, kolik mi tehdy bylo roků, ale byla jsem malá holka. Toho roku přišel Mikuláš tak jako obvykle a předával nám punčochu. Zatímco moje sestra měla v punčoše sladkosti a v té době tak vzácné "jižní ovoce", já našla polínko, uhlí a pár brambor. Bylo mi vysvětleno, že jsem hodně zlobila. Když se polepším, příští rok mohu také dostat něco lepšího.\nUhlí jsem dostala jen jedenkrát. Zda jsem se polepšila, nevím, ale tato vzpomínka zůstala a překryla vše, co jsem kdy jako dítě od Mikuláše dostala.\nNástupem do školy mi bylo objasněno, že nechodí žádný Mikuláš s čertem, ale že jsou to převlečení lidé. Strach jsem tehdy měla, hrozba uhlí nade mnou stále visela, ale prohlížela jsem si Mikuláše hodně podezíravě. Pak jsem se osmělila a šla pátrat po domě. Vždyt' ten hlas znám.\nStála jsem a poslouchala. Hlas byl opravdu hodně povědomý. A jakto, že si Mikuláš tyká se sousedem nahoře a říká mu Františku? Ráno jsem urychleně vyběhla po schodech o patro výš.\nBingo! Za dveřmi stály Mikulášovy boty. Samozřejmě, že jsem o svém detektivním pátrání nemlčela a pochlubila se odpoledne rodičům.\nTradice punčoch u nás zůstala zachována. Jen se věšely na parapet okna, aby do nich mohl Mikuláš něco nadělovat.\nKdyž jsem studovala střední školu, byla jsem jednou požádána o to, abych se zúčastnila mikulášské nadílky coby anděl. Já, která jako dítě dostala uhlí, polínko a brambory? Maminka mi pomohla se zhotovením andělské řízy, s křídly pomohl tatínek. Své, tehdy do pasu dlouhé vlasy, jsem měla nakadeřené. Obcházeli jsme tehdy domy a domky a v mnoha nás pohostili skleničkou. A jak to dopadlo?\nByl ze mě padlý anděl. Alkohol hřál a koordinace pohybů začala být vláčná. Sjela jsem schody do parku po zádech. Křídla ulomená a padlý anděl ležel pod schody v říze, která jízdou po schodech s rozbředlým sněhem, pozbyla andělské bělosti.\nV srpnu 1978 se mi narodil syn a 5. prosince toho roku, kdy jsem vzpomínala na předchozí dny, kdy chodil Mikuláš a říkala si, že letos ještě ne, že je syn ještě malý, že až příští rok, přišla smutná a neočekáváná zpráva. Toho dne mi zemřel táta. Od tohoto dne mám spojený tento den se smutnou vzpomínkou.\nSvým dětem jsem Mikuláše domů zvala. Náš kamarád je urostlý a sošný a pro ztvárňování Mikuláše jsme si nemohli vybrat lépe. Druhý kamarád vypadal v mládí jako čert, ani se nemusel líčit. Tito dva k nám chodili několik let po sobě. Jeden rok, když bylo synovi pět let, to trochu přepískli. Čert měl tehdy na zádech obrovitý pytel, ze kterého koukaly vycpané dětské punčocháče, na nich byly šněrovací bačkůrky a v pytli měl magnetofon. Po příchodu k nám, se z pytle ozval dětský pláč. Syn utekl a odmítl si vzít koledu. Uhlí, polínko a brambory byly proti tomu slabý čajový odvar. Po jejich odchodu nebyl k utišení. V následujícím roce jsem zvažovala, zda Mikuláše s čertem zvát. Přišli a já je požádala, aby byli mírní. Jejich návštěva proběhla v klidu, děti zazpívaly, zarecitovaly a dostaly koledu.\nKdyž děti prokoukly, že ti dva jsou strejdové Eda a Mirek, začala jsem jim koledu dávat do zádveří v přízemí. Sedávaly u okna a čekaly, až ulicí projde Mikuláš. I když věděly, že do kostýmů se oblékají lidé, ta trocha tajemna, které tento den přináší, zůstávala. Teprve, až když viděly jak prošel Mikuláš, chodily si do přízemí pro koledu.\nO několik let později chodil můj syn rok co rok v mých svatebních šatech a v dlouhé paruce jako anděl. Chodil rád, protože občas dostávali v rodinách finanční odměnu, což pro studenty byly peníze, o kterých rodiče nevěděli. Potom, když vyrostl z mých svatebních šatů, chodit přestal.\nTed' chodí zase. Ne jako anděl, ale jako Mikuláš. Anděla dělá jeho žena a čert je bratr zetě.\nV pondělí jsme se domlouvali s dcerou, v kolik máme přijít. Nechtěla jsem, stejně tak jako loni, rušit mladou rodinu svou přítomností, když za dětmi přijde Mikuláš. Časově vše "klaplo" a my se s přestrojeným synem a snachou míjeli v brance. Oba jsme nesli tašku s ovocem a nějaké pamlsky pro holky. Vyšli jsme do patra, přezuli se a můj muž zat'ukal. V bytě bylo ticho. Vešli jsme a na konci chodby stála starší vnučka. V očích slzičky a roztřesným hláskem pronesla: "Ted' tu byl čert". "No, tak to máme štěstí, že jsem ho nepotkali", pronesl můj muž. Pozdravili jsme se s dcerou, která nám v kuchyni vařila kávu. "U nás byl totiž jenom Mikuláš", řekla jsem vnučce. "A co tam dělal?" "Přinesl vám tam tyhle taštičky". Z dětského pokoje se ozvala druhá vnučka "A proč?" "Asi si myslel, že budete u nás, tak nás poprosil, jestli vám to nedovezeme".\nHolky popadly každá tašku a začaly v ní kramařit. Zet', který vyprovázel svatou trojici, se vrátil do bytu a říkal, že se holky pěkně bály.\nVšimla jsem si, že na stolku je pytlík s brambory. "Copak to tady je?" zeptala jsem se vnučky. Opět se jí vrátily slzičky do očí: "To mi dal čert, že jsem zlobila". "Tak ti z nich maminka může udělat kaši". Vnučce se rozzářily oči, utřela si slzičky a zavola na maminku. "Mamí, uvaříš nám bramborovou kaši?" "To víš, že jo, ale až zítra". Strach z čerta byl v ten moment pryč.\nPotěšili jsme se chvilku s holkama, dopili kávu a rozloučili se.\nTradice v naší rodině pokračují a je to tak dobře.\nVystavil Signora v 15:43 29 komentářů:\nUž to vypuklo.\nCelý dům je provoněný vanilkou a já trávím veškerý volný čas v kuchyni.\nVe čtvrtek skončilo mé "nicnedělání" a doktor usoudil, že můžu jít do práce. Sice ještě kašlu, ale veškeré výsledky mám v normě. Rozhodla jsem se, že využiju toho, že jsem ještě doma a začnu péct.\nZačala jsem úrazem. Vzpoměla jsem si, jak jsem se v létě při zavařování okurek opařila a tři týdny pak chodila se zalepenými a ovázanými prsty. Dokonce i na fotkách ze svatby syna je vidět, jak jsou prsty červené.\nTentokrát jsem se neopařila, ale ukopla si malíček. Není to správný výraz. Já si ho otočila do pravého úhle. Máme bytelný nábytek a nohy stolku se rozšiřují. Ve středu večer jsem šla zhasnout světýlka v okně a malíčkem jsem kopla do nohy stolku. Ne, hned to nebolelo. Bolest nastoupila po chvilce, ale o to intenzivněji. Noc na čtvrtek byla krutá. Nevěděla jsem, kam s nohou. Než jsem našla takovou pozici, abych se malíčkem neopírala, či aby ho nepřikrývala deka, byly to manévry. Do rána mi noha zmodrala a já přemýšlela, jak se dostanu k doktorovi. Stála jsem ve sprše a dívala se na oteklou a modrou nohu.\nJe zvláštní, že já si podobné úrazy přivodím vždy v zimě.\nV době studií jsem nohou v pantofli nakopla na intru ukončení hromosvodu, které bylo na balkoně a totálně si zdemolovala druhý prst. Na cestu domů jsem si půjčila tenisky od spolužačky, které jsme říkaly "Drobek" proto, že nás všechny o dvě hlavy převyšovala. Dopajdala jsem tehdy na nádraží, sedla do vlaku a jela na sever. Pak jsem s hrůzou zjistila, že na Jedlové intenzivně sněží. No, nazdar. V Rumburku bylo půl metru sněhu a já se belhala od nádraží, v plátěných teniskách, hledajíc stopy těch, kteří šli přede mnou. K nám na kopec už jsem se brodila jen sněhovými závějemi a mokro a chlad způsobily, že mě noha přestala bolet.\nDoma to také tehdy vonělo vanilkou.\nS ovázanou nohou a v maminčiných kozačkách jsem se pak vrátila zpátky na intr. Od té doby mám nehet jako dráp. Ale bolelo to hodně dlouho.\nDruhý, podobný úraz jsem si způsobila opět před vánoci, když jsem nakopla křeslo. Neúmyslně, ale o to bolestivěji. Tehdy to odnesl palec. Nehet se mi obrátil nahoru, spousta krve a já se opět léčila sama. Nohu jsem si ráchala v hypermanganu a při pomyšlení, že bych měla jít k doktorovi, který by mi nehet strhával, mě obestírala hrůza. V botách, které mi půjčila tchýně, jsem odpajdala zimu. Nehet narostl znovu, ale od úrazu se dělí na dva.\nCo ted'? Vždyt' já si nemám od koho půjčit větší boty. Sice tu zůstaly po dceři v botníku červené "martensky", ale už jsou hodně "délesloužící" a kvůli jejich šněrování bych si musela pěkně přivstat. Ale pokud se do žádných jiných nedostanu, budu muset těmi "martenskami" vzít zavděk.\nVylezla jsem ze sprchy a zamířila k lékárničce. Vytahala jsem náplasti a malíček přitáhla k noze.\nU botníku jsem chvíli "licitovala", které boty zvolit. Trefila jsem se až na třetí pokus, kdy jsem se do boty vešla. Bolelo to jako čert, ale po pár krocích jsem zjistila, že je to mnohem lepší, že se s tím dá chodit.\nS doktorem jsem svůj úraz zkonzultovala a on řekl, že se s tím stejně nedá dělat nic jiného, než co už jsem udělala.\nPo návratu domů jsem se rozhodla, že se pustím do pečení.\nVyndala jsem z lednice vajíčka a tuk a vzala si své oblíbené recepty.\nZadělala jsem několik těst a v pátek začala péct.\nKončila jsem v hluboké noci a ani nazapínala počítač. Včera jsem začala hned ráno a pokračovala v započatém díle.\nPo obědě jsem šla na hodinu na zahradu. Svítilo sluníčko a já vyhrabovala listí. Je sice prosinec, ale na mnoha keřích je ještě listí a je stále zelené. Dokonce jsem ještě objevila dvě poupátka na růžích. Mráz, který byl začátkem listopadu, asi nebyl tak silný, aby růže poškodil. Dokonce i chryzantémy u vchodu do domu jsou ještě v plném květu.\nOdpoledne jsem pokračovala v pečení. A potom přišli na návštěvu jedni mladí a pak druzí mladí. Mladší vnučka se několikrát ujistila, zda je mi opravdu už dobře a pak řekla, že je ráda. Já ty holky vlastně neviděla 5 týdnů, pokud nepočítám Skype. Po jejich odchodu jsem pokračovala v započatém díle.\nUdělala jsem si takovou menší blogovou pauzu a peču. A baví mě to.\nZítra jdu do práce. Prý chodí málo zákazníků, tak věřím, že se dostanu k tomu, abych si pročetla co je nového na mých oblíbených blozích.\nOmlouvám se, že nereaguji na komentáře a ani nekomentuji.\nVracím se zpátky do kuchyně.\nKrásnou druhou adventní neděli, Vám všem.\nVystavil Signora v 11:46 27 komentářů:\nVystavil Signora v 0:26 28 komentářů:


Hnědé pytlované uhlí a brikety MIX paleta 750kg - Bohutín | OKPaliva.cz\nS dopravou v ceně do obce Bohutín.\nKvalitní pytlované uhlí Ořech 2, 1 a uhelné brikety Rekord 2 balené na jedné paletě. Paleta obsahuje od každého druhu 10 pytlů po 25 kg. Je určeno pro klasické kotle na uhlí a kamna, ale i automatické kotle. Produkt patří mezi výběrové produkty uhelných paliv. Mezi rozhodující jakostní parametry, které kvalitní balené bílinské uhlí Ořech 2, 1 a německé uhelné brikety Rekord 2, odlišují od ostatních druhů hnědého uhlí a briket v pytli, patří výhřevnost, nízký obsah síry, popela, bitumenů a ostatních škodlivin. Lužické brikety REKORD vyrobené v Německu se lisují ze sušeného hnědého uhlí, do kterého se nepřidávají žádná pojiva. Konstantně vysoká kvalita tohoto zušlechtěného produktu je pod nepřetržitým dohledem laboratoře. S tímto výrobkem ušetříte čas se skládáním paliva a oceníte především jeho jednoduché uskladnění, je to tedy velmi pohodlné topení za levnou cenu. Tato kombinovaná paleta je vhodná pro zákazníky, kteří si chtějí vyzkoušet jaké palivo jim bude nejvíce vyhovovat. Snadné je i objednání a doručení až k domu ve vaší obci Bohutín. Pytlované uhlí a uhelné brikety, na jedné paletě s označením MIX, je možné také osobně vyzvednout na prodejně přímo ve skladu. Zvolte si variantu produktu kliknutím na záložku níže DOPRAVA V CENĚ nebo OSOBNÍ ODBĚR NA PRODEJNĚ.\nVyberte si nejvhodnější levné palivo do obce Bohutín.\nNaše pytlované uhlí Ořech 2, 1 a uhelné brikety Rekord 2 v balení MIX vám přivezeme do obce Bohutín.\nPytlované balené uhlí OŘECH 2, 1 a hnědouhelné brikety REKORD 2, zabalené v pytlích na paletách, jsou oblíbeným palivem v obci Bohutín.\nPytlované uhlí OŘECH 2 , 1 a brikety REKORD 2 u nás koupíte s dopravou domů do vaší obce Bohutín.\nBílinské pytlované uhlí Ořech 2, Ořech 1 i brikety Rekord 2 balíme v našem moderním balicím centru a jsme tedy přímo výrobci baleného uhlí a briket v pytli obchodní značky OK Paliva. S nákupem u nás máte jistotu, že zboží dopravíme do obce Bohutín přímo z našeho výrobního skladu.\nNejsme tedy klasické uhelné sklady v obci Bohutín, ale internetový obchod a výrobce baleného paliva. Ceník baleného uhlí, včetně dopravy do vaší obce Bohutín, je shodný pro celou Českou republiku. V klidu nakoupíte uhlí z vašeho domova a my Vám ho přivezeme do obce Bohutín. Naše služby dosahují kvality vašeho oblíbeného uhelného skladu ve městě Bohutín.


Kiss beauty: Krém na ruce Yves Rocher s bio arnikou\nPlním si svůj sen 3. července 2015 7:03\nAhoj, akorát tento krém používám a jsem moc spokojená. A co se týče ostatních výrobků YR, tak za mě určitě sprcháče a pěny do koupele. Šampóny taky nemaj špatný. Ale co je pro mne the best jsou vůně. Krásný víkend i tobě.\np.e.t 3. července 2015 10:22\nSprcháče jsem zatím nezkoušela, ale taky mě lákají, protože voní úplně božsky. V mojí krabici se zásobama na mě čeká ještě šampon a mycí pleťový gel od YR, tak jsem na ně zvědavá. Věřím, že budu spokojená :)\nThe world of makeup 3. července 2015 7:20\nJá krémy na ruce hodně střídám, momentálně mám otevřené asi 4 :D Momentálně se patlám grepem od Manufaktury.. :-)\np.e.t 3. července 2015 10:23\nTak to já vždycky max. dva, jinak bych se v tom utopila :D Krémy od Manufaktury mám taky hodně ráda, hlavně mají úplně skvělé vůně :)\nPeggie 3. července 2015 12:26\nYves Rocher znám, miluju ♥ :D Na tenhle krém už dlouho koukám, ale pořád jsem si ho nepořídila. Ale na podzim už určitě bude doma a na blogu! :D :)\np.e.t 3. července 2015 12:43\nYves Rocher je super, jednou za čas si taky ráda udělám radost jejich produkty. Tak to tě úplně chápu, ono je tolik přípravků, které člověk chce vyzkoušet... :D\nVeru 4. července 2015 2:12\nMěla jsem od YR krém s vůní kakaa a pomeranče a byl a taky právě dost tekutý, ale voněl krásně :)\np.e.t 4. července 2015 8:24\nTak to byla ta zimní limitka, na tu jsem taky měla zálusk, ale pak už jsem ji bohužel nikde nesehnala.\nRonny citybitch 4. července 2015 5:35\njá moc krémy na ruce nemám v lásce, vždycky mě spíš zima donutí se mazat kvůli suché kůži :D\nale na druhou stranu krémy od YR božsky voní <3\np.e.t 4. července 2015 8:25\nJá právě jak se v létě pořád myju a čvachtám v bazénu, tak mám strašně vysušené ruce a musím se pořád mazat :)\nerika uchytilova 4. července 2015 11:42\nMoc pěkný článek, na krém se ráda podívám .


Až příliš banální Osud? |\nAž příliš banální Osud?\nJak jsme již ze všech stran slyšeli, tato Janáčkova opera je dílo značně problematické, jak po stránce textové, tak dramaturgické. Svědčí o tom i těžkosti před prvním uvedením díla, o které skladatel usiloval již od roku 1906, avšak scénicky se uskutečnilo až v roce 1958 ve Státním divadle v Brně. Nyní máme možnost shlédnout teprve třetí nastudování této opery na brněnské scéně.\nZa první divadelní výstup tohoto večera možno označit slavnostní proslov primátora města Onderky, když se snažil obecenstvu vylíčit, jak je pyšný na našeho géniuse, skladatele Miloše Janáčka a podobně. Zpět k opeře.\nPrvní dějství opery se odehrává někde na kolonádě luhačovických lázní. Boky a strop jeviště jsou bílé, ve stropě je dominantní velké kulaté okno, na levé straně je stěna s dvojími dveřmi, v popředí se nachází stolky se židlemi, vzadu klavír. Operu otevírá poněkud nejistý výstup Poety (Ondřej Koplík) a dění na jevišti pokračuje líčením hostů, jednotlivců a sborů (Dámám není pořádně rozumět) atmosféry v lázních, dokud se neobjeví hlavní postavy Míly (Pavla Vykopalová) a skladatele Živného (Ondrej Šaling). Slečna Míla je ozdobou nejen díky bílému kostýmu dámy v klobouku a s paraplíčkem, ale hlavně díky hlasovému projevu Pavly Vykopalové, které tato postava velice sedí. Stejně povedený je v tomto ohledu výběr Slečny Stuhlé (Tereza Merklová Kyzlinková), když nabádá své svěřenkyně do zkoušky, při níž je využit zmíněný klavír vzadu na scéně. Když konečně osiří Živný s Mílou, aby se vypořádali se svou minulostí, ze které vzešel syn Doubek, režie tento silný moment ubije tím, že jej umístí do restaurace, kde se Živný po celou dobu cpe. Akt uzavírá zábavné handrkování Fanči se studentem o hubičku a rozhořčení Míliné matky (Iveta Jiříková) nad shledáním její dcery s Živným.\nDruhé dějství se odehrává v domácnosti Živného a Míly, ve které žijí ještě s Doubkem a Mílinou matkou. Interiér tvoří dřevěné čelo s knihovnou, opět dvěma dveřmi, z nichž jedny vedou jakoby do pokoje Matky. Vpředu klavír a Živný, jenž právě dokončil operu, avšak bez posledního aktu. Vzpomíná s Mílou na začátky jejich vztahu. Šalingovi se tu příliš nedaří ve vyšších polohách, jsou „vytlačené“ a je to slyšet. Přerušuje je Mílina matka: Fatum! … až z toho málem běhá mráz po zádech. Doubka posílají pryč, k Náně, přičemž odhalí její vztah s Žánem, které režie prvoplánově postaví na jeviště, aby se tu přede všemi po pletkách upravovali. Míla hledá Matku, načež obě zmizí za dveřmi. Na scéně zůstane v křečovitém pokleku Doubek a ptá se otce na matku. Živný se zhroutí. Dramatický, bohužel málo vytěžený okamžik.\nTřetí dějství začíná uprostřed zkoušky Živného opery. Na jevišti se nachází klavír, židle pro sbor, stojany, atd. Všichni se pozastavují nad divným koncem opery. Do toho přichází Živný, vypráví o opeře – tedy o prvním dějství naší opery, na kterou se díváme. Všichni pochopí, že je o něm. V bouřce uvidí obraz Míly, která přichází zprava, v kostýmu z prvního jednání, efektně nasvícená, vrhá velký stín na protější stěnu jeviště. Po chvilce zmizí. Živný, dosud rozrušen ujišťuje, že poslední jednání je v „rukou božích a zůstane tam“.\nNejlépe se s charakterem postavy vypořádala Pavla Vykopalová, strhující byla též Iveta Jiříková ve druhém jednání. Ondrej Šaling si ve třetím jednání napravil reputaci, bohužel ovšem ve výsledku zůstal daleko za výkonem Petra Levíčka nebo Terezy Merklové Kyzlinkové.\nJanáčkovo divadlo, Brno: Leoš Janáček: Osud. Režie: Ansgar Haag, hudební nastudování a dirigent: Jakub Klecker, Scéna: Kerstin Jacobssen, kostýmy: Simona Vachálková, sbormistr: Josef Pančík, dramaturgie: Patricie Částková. Orchestr a sbor opery NDB. Psáno z premiéry 16. listopadu 2012 v Janáčkově divadle, Brno.\nFotografie byly použity z facebookové stránky Janáčkova opera.


Myslivost - JAK JSME ZASE DOHLEDÁVALI MUFLONKU\nÚvod > Časopis > MYSLIVOST / Stráž myslivosti > 2003 > Říjen / 2003 > JAK JSME ZASE DOHLEDÁVALI MUFLONKU\nNení to tak dlouho, co jsem se podělil o zážitky s dohledáváním muflonky – a už je to tu zase! Stejná honitba v podhůří Orlických hor, kde mám chalupu a kde jsem členem mysliveckého sdružení, stejný střelec, téměř stejný den v roce a zase muflonka a zase práce pro mého kokršpaněla, tentokrát ovšem už ne Forda, ale Gampa.\nTen dělal právě barvářské zkoušky jako první, krátce po svých patnácti měsících. Stalo se totiž, že nám ve sdružení odešli nečekaně skoro najednou dva psi, můj Ford a Zbyňkova jezevčice Adina. Byl to velký smutek, při němž jsme si v první chvíli ani neuvědomili, že náhle nemáme žádného barváře, přesněji tedy žádného psa s barvářskými zkouškami. Okres zahrozil, a myslím, že správně, že nám nepovolí lovit spárkatou. První sezónu jsme to jako výjimku vyřešili "půjčením" barváře od sousedů, ale do příštího května už jsme jednoho museli mít.\nPro Gampa dopadly zkoušky dobře, o jeho práci na barvě, při níž krátce sledoval časté čerstvé stopy křižující pobarvenou dráhu, ale vždy se na ni sám rychle vracel, sám se "opravoval", pěli rozhodčí chválu. Konečný výsledek jsem mu ovšem asi trochu pokazil já při disciplině odložení. Plnil mi to vážně perfektně, dokázal už ležet tři hodiny pod posedem a nereagovat ani na blízko se vyskytující zvěř. Jenže vždycky jsem ho cvičil jen sám - a množství lidí kolem na zkouškách, rozhodčí, který si mě od něj odváděl, to vše ho asi trochu vyzvedlo z míry a tak kousíček při odložení popošel. No, popošel . Popolezl - ale na první cenu to prostě už nebylo, ovšem hlavně že zkoušky byly za námi a celé sdružení zase mohlo chodit na srnce.\nPak měl celou sezónu Gamp tak trochu smůlu. Několikrát jsme dohledávali, ale vždycky vlastně, aniž by za to mohl, bez dokončení.\nNejdříve přišel bažantí hon kousek od Prahy. Co se člověk naprodírá při naháňkách na černou neprostupnými houštinami ve strmých srázech, kolik toho nachodí hlubokým sněhem, než se podaří zvednout rúdl! Tady jsme ušli pár desítek metrů z klubovny k první leči, obstoupili rákosím prorostlé místo zvané "Vodárna", které je asi padesát metrů od silnice a sto metrů od prvních domků přilehlé obce - a z hustého křoví vyletělo pár bažantů, ale vyběhlo ještě více prasat! Honem přebíjení a docela úspěšná střelba. Dva kusy zůstaly ležet na dohled, třetí se našel po kratším společném hledání na nedalekém poli plném bodláků. Čtvrtý, evidentně postřelený, spolu s dalšími unikl. Protože místní myslivci v převážně polní honitbě mají hlavně fousky a ohaře, padlo sledování pobarvené stopy na nás. Vyrazilo nás pár, Gamp šel a šel, nejdříve se dal dobře kontrolovat, protože kapky barvy byly časté a zřetelné. Jak ale ubývalo barvy, ubývalo i zájemců o tuhle štrapáci, kteří se raději vraceli zastřílet si na bažanty, až jsme zbyli jen já, oneon napůl úspěšný střelec a Gamp. Vedl nás travinami, remízky, oranicí, zřetelné stopy barvy se teď objevovaly teprve po desítkách metrů, až na hranici honitby. Ale ve věku mobilů nebyla problémem domluva hospodářů, že smíme v dosledu pokračovat. A tak jsme pokračovali sousední honitbou, přeťali jednu silničku, pak silnici, až jsme došli k dálnici. To už poraněný kus prakticky přestal barvit, ale také bylo už dost po poledni, tak jsme po krátké poradě s hospodářem (ještě že jsou ty mobily) dosled bez výsledku ukončili. Měli jsme toho plné zuby, jen Gamp měl chuť pokračovat. Než jsme se zase dovlekli zpátky, bylo po honu! Také to je úděl myslivců - pejskařů.\nPodruhé jsme už byli na opravdové naháňce v jedné školní honitbě ve středních Čechách. Nebudu to natahovat. Šli jsme s Gampem po pobarvené stopě za postřeleným divočákem, na sněhu byla dobře viditelná, zase až na hranice honitby. tentokrát ale hospodář rozhodl, že se teď pokračovat nebude, že se na dalším postupu domluví se sousedy. Nevím, kdo byl víc zklamaný, jestli já nebo pes.\nDo třetice jsme sledovali postřelený kus černé v jedné honitbě na Rakovnicku. Byl krásný lednový den, modrá obloha, slunce a velký mráz. Protože jsme se vyskytovali zrovna poblíž místa, kde jeden z hostů naháňky postřelil jedno prase z tlupy, nasadili nás na stopu. Opět jsme šli, vedeni naprosto jistým Gampem, z kopce do kopce, starým bořícím se sněhem i trávou jižních strání po oblevě, prodírali se mladými borovičkami i starým trním, zatímco kolem se začalo pomalu stmívat, první lednové dny jsou ještě hodně krátké. Já jezdím do oné honitby častěji, na naháňky i na čekanou, a tak mě hospodář poslal s hostem - střelcem na dosled vlastně jako místního. Jenže teď jsme se dostali do míst, kde jsem ještě nikdy nebyl. V dálce jsme zahlédli vétřiesku odvážející střelce po skončení naháňky. Marně jsme volali a mávali. Kolega jak v dobrodružném filmu vystřelil, aby na nás upozornil. Což byla chyba, protože, jak nám později vysvětlili, domnívali se, že rána znamenala úspěšné dokončení dohledávky. No - byli jsme najednou jak Jeníček a Mařenka sami v hlubokém lese a jako z udělání ani jeden z nás si ve věku mobilů mobil do lesa nevzal. Jít dvě hodiny po stopě zase zpátky do míst, kde bychom se zorientovali, se nám nechtělo. Tak jsme z vyvýšeného místa pohledem do kraje odhadli, kudy asi vede nejkratší cesta zpátky do civilizace, tedy do míst, kde jsme ráno nechali auta, a vydali se tam. Jen jsme se pokusili co nejlépe označit místo, kde jsme dosled, k velké nelibosti Gampa, zase přerušili. Barvy zase moc nebylo, po celou stopní dráhu ani jeden záleh, takže o vážné poranění asi nešlo. Po další půlhodině jsme se z lesa skutečně dostali na místní silničku, povedlo se nám na ni určit správný směr dalšího pochodu a už za úplné tmy jsme po ní skutečně došli k autům. Po lese zatím, jak jsme se dozvěděli, jezdil traktor, hledající nás a onen "dostřelený" kus.\nTřikrát tedy Gamp perfektně pracoval na pobarvené stopě a třikrát z ní byl odvolán, aniž by se dočkal slastného pocitu z dohledané zvěře. Jednoho srnce v naší honitbě, kterého našel v houštině asi třicet metrů od nástřelu, nepočítám, protože to pro dobrého barváře není ani pořádná rozcvička.\nNo a pak jsem jeden srpnový večer o dovolené výjimečně nebyl v lese, protože jsme seděli s partou chalupářů nad naší chalupou při nějaké oslavě a grilovaném mase. Na samou tmu se ozvala od protějšího obecního lesa rána. "To bude někdo z Oldů, poslední dny tam chodí parta muflonů!" poznamenal jsem a dodal ke Gampovi: "Třeba budeš mít práci!" Ten jen zavrtěl proutkem, ale více se zajímal o slibně vonící kousky pečínky. Ovšem jako bych to přivolal, za chvíli u ohýnku stál zadýchaný syn Oldy mladšího: "Strejdo, potřebujeme Gampa! Děda střílel na muflonku a nemůže ji najít!" Všimněte si - strejdo, potřebujeme Gampa! Tebe ne, tebe leda jako jeho doprovod. No, nemusel říkat dvakrát, v mžiku jsem byl oblečený, rozloučil se s hosty, vzal baterku a nedočkavého psa, který rychle vycítil vážnost chvíle a zapomněl na pečínku, a vyrazili jsme. Jen jsem si vzpomněl, že před pár lety to byl také konec srpna, také Olda starší, také na samou tmu a také muflonka, na kterou střílel.\nPak nastal problém. Lukáš přijel na motóře, jak se u nás říká, ale Gamp odmítal usednout na ni mezi nás - asi si už stačil všimnout, že Lukáš jezdí po polních cestách hodně divoce. Stejně rychle ho ovšem přestalo bavit utíkat v čmoudu od staré "čízy" za námi, tak jsem s ním musel ten kilometr do kopce vyšlápnout. Ale nebyl žádný spěch, stejně už byla tma jak v ranci. Když jsme se konečně vyškrábali nahoru, stál tam při svitu baterek celý klan Oldů, místního mysliveckého rodu. "Tak kde je nástřel?" optal jsem se s netrpělivým Gampem na vodítku. Olda starší ukázal rozmáchlým gestem na asi tříhektarové pole jetele. "Tam!" Z dalšího jsem pochopil, že Olda střílel na jednu muflonku z tlupy z posedu, který je na hraně lesa nad poli, táhnoucími se dolů k vesnici. Místu se říká "Na obecním". Mufloni brali paši uprostřed jetelového pole, kde nebyl žádný záchytný bod a v houstnoucím šeru byla orientace opravdu těžká. Oldové alespoň správně raději počkali a zbytečně pole nerozšlapali, aby psovi neztížili práci. Gamp tedy dostal barvářský obojek s obrtlíkem, aby si uvědomil, co se od něj žádá, i když už to asi dávno vytušil, a vyrazil jsem s ním na místo pravděpodobného nástřelu. Po chvíli jsem ho pustil z barvářského řemene, protože on si prostě musel ten nástřel najít - a také to po chvilce slídění v poli dokázal. zastavil se a počkal na mě, aby mi ho ukázal. Tohle je jeho přednost v práci proti rychlejšímu a zbrklejšímu předchůdci - "označovat" zálehy a podobně. Ve světle baterky bylo vše jasné. Pak už všechno šlo jako na drátku. Gamp šel zvolna už bez řemene dolů loukou, občas se zastavil, abych mohl zkontrolovat více pobarvená místa. V uctivé vzdálenosti za námi postupovali Oldové a tiše se přeli, kudy že to muflonka šla a jakou stopu to vlastně pes sleduje, když oni ji viděli odcházet jinudy. Jenže barva nelže a barvář většinou také ne! Asi po čtyřech stovkách metrů nás Gamp přivedl jetelem, zvlhlým už večerní rosou, a následující oranicí dalšího pole k již zhaslé, naměkko střelené muflonce.\nA tak se konečně dočkal, že co hledal, také našel. No - a protože věci se opakují, dostal druhý den kromě pochvaly od Oldy staršího stejně jako tenkrát Ford tatranku!


Skalní amfiteátr Rathen – Nationalpark Sächsische Schweiz\nBrowse: Home > Informace pro návštěvníky > Bezbariérový přístup > Zajímavá místa > Skalní amfiteátr Rathen\nSkalní amfiteátr Rathen\nKde se na jevišti střídají Vinnetou s Hamletem\nAť jdete na divadelní představení nebo koncert, návštěva skalního amfiteátru Rathen s jeho skalními kulisami je nezapomenutelným zážitkem.\nCarmina Burana na skalní scéně Rathen / Foto: Archiv Landesbühnen Sachsen\nOrámována skalisky a lesy zde od roku 1936 stojí skalní scéna Rathen. Přírodní amfiteátr je utvořený na dně údolí pod slavným mostem na Bastei. Výlet ke Kosímu jezeru (Amselsee) se dá skvěle završit návštěvou představení právě v tomto amfiteátru: z lázní Rathen se dostanete podél zmíněného jezera k budce s pokladnou divadla, kterou se zároveň vstupuje dovnitř. Zde také začíná dopravník pro vozíčkáře přímo k hledišti. V případě zájmu o návštěvu se prosím včas informujte. Kontaktní údaje a aktuální program najdete na domovské stránce skalního amfiteátru Rathen.\nOd roku 2016 jsou k dispozici i kombinované vstupenky, v rámci kterých platí lístky do skalního divadla Rathen i jako jízdenky na dopravní spoje v oblasti horního Labe (Verkehrsverbund Oberelbe), po dobu 4 hodin před a až 6 hodin po představení! Další informace najdete na: www.vvo-online.de.\nČarostřelec“ – romantická opera od Carla Marii von Webera / Foto: Archiv Landesbühnen Sachsen, M. Krok\n„Zvoník od Matky boží“ – divadelní hra podle románu Victora Huga ve zpracování Petera Dehlera / Foto: Archiv Landesbühnen Sachsen, H. König\n„Kouzelná flétna“ – opera od Wolfganga Amadea Mozarta / Foto: Archiv Landesbühnen Sachsen, H. König\nPohled na scénu a okolní skaliska nabízí nejen jedinečnou kulisu pro kulturní představení, ale skalní svět za jevištěm je také domovem několika druhů zvířat. Ideální úkryt v pískovcích Saského Švýcarska má skalní ptactvo jako například sokol stěhovavý, kavka, nebo výr. Zde v rathenské dolině také při troše štěstí spatříme poštolku obecnou. Tento rudo-hnědě žíhaný letec miluje skaliska, ale dovede se uhnízdit i na vysokých budovách a věžích měst. Dobře ho rozeznáme podle takzvaného třepotavého letu: pomocí rychlého kmitu křídel dlouho „stojí“ ve vzduchu a čeká na svou kořist. Se svým blízce příbuzným sokolem si poštolka o potravu nekonkuruje. Zatímco oblíbenou potravou poštolek jsou především myši, sokol raději loví jiné ptáky.\nPoštolka v letu / Foto: V. Sojka


I Jiří Mádl o této akci už ví a možná se zúčastní čtvrtého ročníku Životních příběhů :).\nČíst dál Jiří Mádl\nČíst dál Oficiální pozvánka na 3. ročník Životních příběhů\n2. ročník benefiční akce Životní příběhy - fotky\nČíst dál 2. ročník benefiční akce Životní příběhy - fotky\nII. ročník: Představení posledního hosta\nA jako posledního hosta vám chceme představit Michala Viewegha, který byl i na prvních Životních příbězích, ale třeba stejně jako minulý rok přiveze svoji novou knihu a přečte z ní kousek :). Všechny hosty už známe, teď se můžeme těšit 27.9. v Domě kultury Kroměříž na jejich životní příběhy.\nČíst dál II. ročník: Představení posledního hosta\nII. ročník: Představení prvního hosta\nDneska vám představíme předposlední účinkující Životních příběhů a tou je operní diva Andrea Tögel Kalivodová, která vám mimo jiné i zazpívá\nČíst dál II. ročník: Představení prvního hosta


Všeobecné obchodní podmínky – Jakubkolo\nJakubkoloVšeobecné obchodní podmínky\nProvozovna, Provozní doba a Ceník služeb\nNám. Osvobození 52\nAdresa slouží také\nk osobnímu vyzvednutí zboží ZDARMA při nákupu na eshopu\nProvozovna – kamenná prodejna\nPondělí MOBILNÍ SERVIS\nObjednávky přes internetový obchod Jakubkolo.cz můžete provádět 24 hodin denně, 7 dní v týdnu.\nVšechna kola k servisu musí být nejprve majitelem v rozumné míře umyta a vyčištěna od bláta.\nTyto služby poskytujeme vždy ZDARMA:\nmytí kola po servisu\nBALÍK SLUŽEB: Bezpečnostní každoroční kontrola 300 Kč\nkontrola všech důležitých částí kola\ndotažení všech spojů\nBALÍK SLUŽEB: Malý servis 700 Kč\nseřízení brzd, přehazovačky a přesmykače\nkontrola stavu opotřebení řetězu / výměna\nkontrola a projetí kola\nkompletní mytí kola + naleštění\nBALÍK SLUŽEB: Velký servis 1 000 Kč\nkompletní kontrola stavu kola, výměna dílů\nseřízení brzd, přehazovačky a přesmykače, výměna obložení\ndotažení a seřízení hlavového složení\ndotažení a docentrování výpletů\ndofouknutí kol, vidlice i tlumiče\nčištění kazety, řetězu, přehazovačky a převodníků\nnamazání řetězu, vidlice a tlumiče\nBALÍK SLUŽEB: Generální servis 2 200 Kč\nrepase hlavového složení – kontrola / výměna ložisek a tuku\nkontrola a dotažení všech momentových spojů\nrepase nábojů – výměna ložisek, os, konusů, tuku\nvýměna tuku u všech ložisek\nkontrola stavu opotřebení řetězu, výměna\nBALÍK: Malý servis vidlice / tlumiče 600 Kč\nRozebrání vidlice, vyčištění, výměna gufer, výměna mazacího oleje. Včetně demontáže z kola.\nBALÍK: Velký servis vidlice / tlumiče 1 900 Kč\nKompletní repas vidlice včetně rozebrání, výměny těsnění, gufer, oleje, případně tuku. Včetně demontáže z kola.\nBALÍK: Čištění, mytí, naleštění, promazání 400 Kč\nKompletní ruční vyčištění kola. Tento balík je vhodný pro chystaný prodej kola. Čištění speciálními přípravky na odstranění mastnot a nečistot kazety, převodníků, řetězu. Čištění řetězu mechanickým přípravkem. Leštění chemií. Promazání kluzáků silikonovým olejem a řetězu. Odmaštění kotoučů. Čištění a oživení vzhledu plášťů.\nCeny za jednotlivé úkony\nAplikace tmelu do duše nebo pláště 90 Kč\nCentrování kola 160 Kč\nCentrování kola a výměna drátů 210 Kč\nGaranční servis kola z jiného obchodu 1 000 Kč\nGaranční servis kola z našeho obchodu 0 Kč\nKontrola stavu kola a diagnostika před servisem 0 Kč\nMontáž bezdušové sady 400 Kč\nMontáž blatníků 200 Kč\nMontáž kola z krabice a seřízení 2 500 Kč\nMontáž košíku 60 Kč\nMontáž nosiče 150 Kč\nMontáž osvětlení 100 Kč\nMontáž osvětlení na dynamo 400 Kč\nMontáž tachometru 200 Kč\nMontáž teleskopické sedlovky 300 Kč\nMytí a namazání řetězu 90 Kč\nMytí celého kola před servisem 200 Kč\nMytí celého kola od hrubých nečistot 250 Kč\nMytí kazety 150 Kč\nMytí kola po servisu 0 Kč\nNamazání řetězu 50 Kč\nNamazání, výměna ložisek a seřízení náboje 190 Kč\nNamazání, výměna ložisek a seřízení středového složení 250 Kč\nOdvzdušnění hydraulické brzdy 300 Kč\nOprava ořechu 400 Kč\nOprava závitů na košík / nosič 300 Kč\nRovnání kotouče 150 Kč\nRovnání patky rámu 100 Kč\nŘezání závitu 200 Kč\nSeřízení ráfkové brzdy 70 Kč\nSeřízení hlavového složení 50 Kč\nSeřízení náboje 70 Kč\nSeřízení přesmykače / měniče 150 Kč\nSeřízení třmenu 60 Kč\nVýměna bowdenu / lanka 110 Kč\nVýměna bowdenu / lanka – vnitřní vedení rámem 160 Kč\nVýměna brzdové páky 90 Kč\nVýměna brzdových špalků / destiček 100 Kč\nVýměna duše / pláště 90 Kč\nVýměna kazety 70 Kč\nVýměna kotouče 90 Kč\nVýměna omotávky 190 Kč\nVýměna pláště tubeless 200 Kč\nVýměna průmyslových ložisek 200 Kč\nVýměna přesmykače / měniče / patky 190 Kč\nVýměna převodníků 200 Kč\nVýměna rámu 1 500 Kč\nVýměna řazení 150 Kč\nVýměna řídítek / představce 150 Kč\nVýměna sedla / sedlovky 60 Kč\nVýměna silniční brzdové páky 150 Kč\nVýměna středových ložisek 150 Kč\nVýměna tlumiče 250 Kč\nVýměna vidlice 500 Kč\nVýměna zapleteného kola 150 Kč\nVýroba nových závitů na košík / nosič 500 Kč\nHodinová sazba pro ostatní úkony 400 Kč\nZásilkovna – výdejní místo – 69,-\nČeská pošta – balík Do ruky – 120,-\nČeská pošta – balík Na poštu – 103,-\nČeská pošta – Balíkovna – 65,-\nOsobní odběr – 0,- (pouze v provozní době na provozovně Nám. Osvobození 52, Hranice IV-Drahotuše, 75361)\nDobírka Zásilkovna – 19,-\nDobírka Česká pošta – 37,-\nObjednávka v hodnotě:\ndo 3000,- je poštovné a balné viz Dodací podmínky výše\nnad 3000,- je poštovné a balné ZDARMA\npři zaslání celého jízdního kola z e-shopu nebo stavby na zakázku je poštovné a balné ZDARMA\nVšeobecné obchodní podmínky Jakubkolo (dále jen VOP)\nTyto VOP upravují vztahy mezi smluvními stranami kupní smlouvy, kdy na jedné straně je provozovatel provozovny a eshopu Jakubkolo.cz, OSVČ, Jakub Müller, Nám. Osvobození 118, 753 61, Hranice IV-Drahotuše; Živnostenské oprávnění vydané v Holešově dne 17.10.2017, ID RZP:140849441, č.j.: HOL-27566/2017/ŽÚ/Ja, IČ:06529852 jako prodávající (dále jen „Prodávající“) a na straně druhé je kupující (dále jen „Kupující“). Kupujícím je spotřebitel nebo podnikatel.\nSpotřebitelem je každý člověk, který zakoupené zboží nepoužívá dále v rámci podnikatelské činnosti. Podnikatelem je ten, který zakoupené zboží používá dále v rámci podnikatelské činnosti. Kupující podáním objednávky potvrzuje, že je osobou starší 13 let, že se seznámil s těmito VOP, a že s nimi výslovně souhlasí, a to ve znění platném a účinném v momentě odeslání objednávky.\na. požaduje úhradu kupní ceny před převzetím plnění Kupujícím od Jakubkolo, dodáváme pouze na dobírku nebo platbu dopředu, nebo v případě kola na zakázku dílčí platby fakturou\nb. ceny zboží a služeb jsou na webu provozovaném Jakubkolo uváděny vždy včetně DPH, náklady na dodání zboží se liší podle zvolené metody a poskytovatele dopravy a způsobu úhrady\nc. v případě, že Kupujícím je spotřebitel, má právo od smlouvy odstoupit, a to ve lhůtě čtrnácti dnů, která běží, ode dne převzetí zboží, toto odstoupení musí zaslat, nebo nás o vrácení informovat v této lhůtě a zboží dodat bez zbytečných odkladů maximálně však do 14 dnů.\nd. spotřebitel nemůže odstoupit od smlouvy pokud:\njde o kolo postavené na zakázku\ne. v případě odstoupení od smlouvy ponese spotřebitel náklady spojené s navrácením zboží\nSmlouvu uzavírá Kupující emailem na základě nabídky, nebo tak, že přijme návrh k uzavření smlouvy na webu provozovaném Prodávajícím s tím, že požadované zboží vloží do košíku. Než Kupující závazně potvrdí objednávku, je povinen zkontrolovat všechny údaje, které do objednávky vložil. Kupní smlouva vzniká odesláním objednávky Kupujícím po zvolení dopravy a způsobu úhrady a přijetím objednávky Prodávajícím. Uzavření smlouvy Prodávající neprodleně potvrdí Kupujícímu informativním emailem s rekapitulací objednávky na Kupujícím zadaný email. Přílohou tohoto potvrzení je odkaz na aktuální znění VOP. Vzniklou smlouvu (včetně dohodnuté ceny) lze měnit nebo rušit pouze na základě dohody stran nebo na základě zákonných důvodů. Pro výjimku z tohoto postupu viz bod Objednávání. Smlouva je uzavírána v českém jazyce. Vztahy a případné spory, které vzniknou na základě smlouvy, budou řešeny výhradně podle práva České republiky a budou řešeny příslušnými soudy České republiky. Kupní smlouvou se Prodávající zavazuje, že Kupujícímu odevzdá věc, která je předmětem koupě, a umožní mu nabýt vlastnické právo, a Kupující se zavazuje, že věc převezme a zaplatí Prodávajícímu kupní cenu.\npokud Kupující před převzetím věci věděl, že věc má vadu, a nebo pokud Kupující vadu sám způsobil.\nNeodstraní-li Prodejce vadu věci včas nebo vadu věci odmítne odstranit, může Kupující požadovat slevu z kupní ceny, a nebo může od smlouvy odstoupit. Provedenou volbu nemůže Kupující změnit bez souhlasu Prodávajícího. Právo na dodání nové věci, nebo výměnu součásti má Kupující i v případě odstranitelné vady, pokud nemůže věc řádně užívat pro opakovaný výskyt vady po opravě nebo pro větší počet vad. V takovém případě má Kupující i právo od smlouvy odstoupit. Neoznámil-li Kupující vadu bez zbytečného odkladu poté, co ji mohl při včasné prohlídce a dostatečné péči zjistit, soud mu právo z vadného plnění nepřizná. Jedná-li se o skrytou vadu, platí totéž, nebyla-li vada oznámena bez zbytečného odkladu poté, co ji Kupující mohl při dostatečné péči zjistit, nejpozději však do dvou let po odevzdání věci.\nOdstoupí-li spotřebitel od smlouvy, zašle nebo předá Prodejci bez zbytečného odkladu, nejpozději do čtrnácti dnů od odstoupení od smlouvy, zboží, které od Prodejce obdržel, a to na své náklady. Spotřebiteli je doporučeno vrátit zboží úplné, s kompletní dokumentací, nepoškozené, čisté, pokud možno včetně originálního obalu, ve stavu a hodnotě, v jakém zboží převzal. Rozhodne-li se spotřebitel pro odstoupení v uvedené lhůtě, doporučujeme pro urychlení vyřízení odstoupení zboží doručit na adresu Prodávajícího spolu s přiloženým průvodním dopisem s případným důvodem odstoupení od kupní smlouvy (není podmínkou), s číslem nákupního dokladu a uvedeným číslem bankovního účtu (pro vrácení finančních prostředků). Odstoupí-li spotřebitel od smlouvy, vrátí mu Prodejce bez zbytečného odkladu, nejpozději do čtrnácti dnů od odstoupení od smlouvy, všechny peněžní prostředky. Pokud spotřebitel vrátí zboží rozbalené, s poničeným obalem, použité nebo poničené, Prodejce má právo určit zbytkovou hodnotu zboží, a vrátit Spotřebiteli peněžní částku sníženou.\nKupující dostane zboží za cenu platnou v době objednání. Tato cena bude uvedena v objednávce a ve zprávě potvrzující přijetí objednávky zboží. Kola na zakázku je možno objednat skrze email. Ostatní zboží je možno objednávat pouze prostřednictvím elektronického obchodu Jakubkolo.cz. Prodejce doporučuje Kupujícímu provádět objednávky přes e-shop prostřednictvím registrovaného profilu Kupujícího. V případě veřejného přístupu k internetu dále doporučuje Kupujícímu odhlásit se ze svého profilu po provedení objednávky.\nKupující je povinen bezprostředně při dodání překontrolovat spolu s dopravcem stav zásilky (počet balíků, neporušenost pásky, poškození krabice) podle faktury. Kupující je oprávněn odmítnout převzetí zásilky, která není ve shodě s kupní smlouvou tím, že zásilka je např. neúplná nebo poškozená. Pokud takto poškozenou zásilku Kupující od přepravce převezme, je nezbytné poškození popsat v předávacím protokolu přepravce.\nZáruční podmínky na zboží se řídí příslušnými právními předpisy ČR. Jako záruční list obvykle slouží nákupní doklad. Kupující má právo na mimosoudní řešení spotřebitelského sporu. K mimosoudnímu řešení spotřebitelských sporů z kupní smlouvy slouží Česká obchodní inspekce, se sídlem Štěpánská 567/15, 120 00 Praha 2, IČ: 000 20 869, internetová adresa: http://www.coi.cz Zárukou za jakost se Prodávající zavazuje, že věc bude po určitou dobu způsobilá k použití pro obvyklý účel nebo že si zachová obvyklé vlastnosti. Tyto účinky má i uvedení záruční doby nebo doby použitelnosti věci na obalu nebo v reklamě. Záruka může být poskytnuta i na jednotlivou součást věci. Záruční doba běží od odevzdání věci Kupujícímu; byla-li věc podle smlouvy odeslána, běží od dodání věci do místa určení.\nKupujícímu je doporučeno, aby bezprostředně při dodání překontroloval spolu s dopravcem stav zásilky (neporušenost pásky s firemním logem, poškození krabice. Kupující je oprávněn odmítnout převzetí zásilky v případě, že zásilka je neúplná nebo poškozená. Pokud takto poškozenou zásilku kupující od přepravce převezme, je nezbytné poškození popsat v předávacím protokolu přepravce. Neúplnou nebo poškozenou zásilku je nutno neprodleně oznámit e-mailem na adresu: jakubkolo@jakubkolo.cz, sepsat s dopravcem škodní protokol a tento bez zbytečného odkladu zaslat e-mailem, nebo poštou prodávajícímu. Dodatečná reklamace neúplnosti nebo vnějšího poškození zásilky nezbavuje Kupujícího práva věc reklamovat, dává však prodávajícímu možnost prokázat, že se nejedná o rozpor s kupní smlouvou. Místem pro uplatnění reklamace je Jakubkolo.cz, Nám. Osvobození 52, 75361, Hranice IV-Drahotuše.\nZboží předané k reklamaci bude testováno pouze na závadu uvedenou Kupujícím (v reklamačním formuláři, v přiloženém listě s popisem závady). Pro uvedení závady doporučujeme písemnou formu. Zjistí-li technik, že příčinou problémů není reklamovaný výrobek, ale nekorektní montáž, bude reklamace zamítnuta. V případě, že Kupující souhlasí s placenou opravou, bude před provedením placené opravy kupující informován o ceně opravy, jejím rozsahu a době, nutné k jejímu provedení. K provedení placené opravy lze přistoupit jen po výslovném souhlasu Kupujícího (resp. na základě uzavřené servisní smlouvy) učiněném po informování dle předchozí věty.\nna vady zboží – pro nepodnikatele – záruka 2 roky\nna vady zboží – pro podnikatele – záruka 6 měsíců\nReklamaci včetně odstranění vady Prodávající vyřídí bez zbytečného odkladu, nejpozději do 30 dnů ode dne uplatnění reklamace. Lhůtu 30 dnů je možné po uplatnění reklamace prodloužit po domluvě se spotřebitelem – takové prodloužení nesmí být na dobu neurčitou nebo nepřiměřeně dlouhou. Po uplynutí této lhůty se má za to, že vada na věci skutečně existovala a spotřebitel má stejná práva, jako by se jednalo o vadu, kterou nelze odstranit. Tato lhůta není závazná ke Kupujícímu-podnikateli, kdy o reklamaci bude rozhodnuto nejpozději do 60 dnů ode dne uplatnění reklamace. Prodávající vydá Kupujícímu-spotřebiteli písemné potvrzení o tom, kdy byla reklamace uplatněna, co je jejím obsahem, jaký způsob vyřízení reklamace je požadován, a to emailem bezprostředně po přijetí reklamace (v případě osobního uplatnění je předáno ihned); dále potvrzení o datu a způsobu vyřízení reklamace, včetně potvrzení o provedení opravy a době trvání reklamace, případně odůvodnění zamítnutí reklamace. Kupující má právo na úhradu nutných nákladů (zejména poštovného, které uhradil při odeslání reklamovaného zboží), které mu vznikly v souvislosti s uplatněním oprávněných práv z odpovědnosti za vady (doporučujeme požádat nejdéle do 30 dnů po vyřízení reklamace – zákonná lhůta tím není dotčena) a byly vynaloženy skutečně a účelně (cenný balík nebo doporučený dopis). V případě odstoupení od smlouvy z důvodu vady věci má spotřebitel také právo na úhradu nákladů k tomuto odstoupení.\nPo vyřízení reklamace Prodávající upozorní o ukončení reklamace kupujícího buď telefonicky, nebo e-mailem. Pokud bylo zboží zasláno přepravní službou, bude po vyřízení automaticky zasláno na adresu Kupujícího. Kupující je povinen reklamaci převzít bez zbytečného odkladu do 30 dnů ode dne kdy byl o jejím vyřízení informován, tato lhůta nemůže uplynout dříve než 60 dnů od podání reklamace. Pokud si kupující nevyzvedne zboží z vyřízené reklamace do 3 měsíců ode dne, kdy byl o vyřízení informován, vyhrazuje si Prodávající právo zboží prodat a výtěžek použít na úhradu skladného.\nOsobní údaje, které jsou poskytnuty dobrovolně kupujícím prodávajícímu za účelem splnění objednávky a marketingových akcí prodávajícího, jsou shromažďovány, zpracovávány a uchovávány v souladu s platnými zákony České republiky, zejména se zákonem č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, v platném a účinném znění. Dále podle Obecného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. 4. 2016 o ochraně fyzických osob (GDPR). Prodávající se zavazuje nesdělovat nabyté osobní údaje třetím stranám. Kupující dává prodávajícímu svůj souhlas ke shromažďování a zpracování těchto osobních údajů pro účely splnění předmětu uzavírané kupní smlouvy a využití pro marketingové účely prodávajícího (zejm. pro zasílání obchodních sdělení), a to až do doby jeho písemného vyjádření nesouhlasu s tímto zpracováním zaslaným na adresu Prodávajícího. Za písemné vyjádření se v tomto případě považuje i forma elektronická, zejména prostřednictvím mailu jakubkolo@jakubkolo.cz. Kupující má právo přístupu ke svým osobním údajům a právo na jejich opravu.\nVaše údaje sbírá a zpracovává\nJakub Müller (IČ:06529852, se sídlem Nám.Osvobození 118, 75361, Hranice IV-Drahotuše), který provozuje eshop www.jakubkolo.cz\nHeureka Shopping s.r.o. (IČ:02387727, se sídlem Karolinská 650/1, 186 00, Praha 8 – Karlín), která provozuje web Heureka.cz, a díky které můžete hodnotit nákup nebo kvalitu zboží. Odkaz na podmínky ochrany soukromí: https://www.heurekashopping.cz/pro-obchodni-partnery/podminky-pouzivani\nJaké údaje jsou sbírány\nOdběr novinek – newsletter: E-mailovou adresu.\nDůvody sběru osobních údajů\nOdběr novinek – newsletter: na základě vašeho souhlasu s odběrem novinek při objednání, nebo kdykoli po přihlášení na našich stránkách v zápatí; pro účely zasílání marketingových sdělení.\nObjednávka: na nezbytně nutnou dobu.\nOdběr novinek – newsletter: do odvolání vašeho souhlasu a žádosti o výmaz.\nFormulář proporce postavy: do odvolání vašeho souhlasu a žádosti o výmaz.\nPoptávka: po odvolání vašeho souhlasu a žádosti o výmaz.\nPokud si myslíte, že vaše údaje zpracováváme v rozporu s příslušnými právními předpisy, kontaktujte nás prosím na mailu jakubkolo@jakubkolo.cz\nTyto Všeobecné obchodní podmínky jsou platné a účinné od 1. 11. 2021 a ruší předchozí znění VOP včetně jejích součástí, přičemž jsou k dispozici elektronicky na www.jakubkolo.cz.\nCopyright © 2022 Jakubkolo\t– OnePress šablona od FameThemes


Zavážecí loďka pro rybáře + sonar (echolot) - NOVÁ - Chrudim - LepšíBazar.cz\nHlavní stránkaSport bazar, sportovní potřebyVodní sporty, potápěníZavážecí loďka pro rybáře + sonar (echolot) - NOVÁ - Chrudim\n[25.02.2015]Celkem zobrazeno: 738x\nTato zakrmovací loďka, která uveze až 2 kg krmiva ve své naklápěcí korbě, je vybavena moderním echolotem který Vám na velikém, jasném displeji neustále ukazuje všechny důležité informace, jenž budete potřebovat kolem oblasti na lodi - jako je aktuální hloubka, množství ryb, teplotu vody, stav baterie v lodi i ve vysílači. Najdete si tak místo, kde jsou opravdu veliké ryby a už si nemusíte zoufat, že nic neulovíte. Loď je poháněna dvěma výkonnými motory a je také vybavena světlem pro připoutání pozornosti ryb. Zakrmovací loď je velmi pěkně propracovaná, má dva silné elektromotory, gelovou baterii - je kompletně smontovaná pro snadné a rychlé použití. Mezi její výhody patří vysoká nosnost (až 2 kg krmiva), silná gelová baterie (vydrží pohánět loďku až 3 hodiny). Korba s krmivem je díky šnekovému ústrojí velmi přesně regulovatelná a krmivo tak můžete lépe dávkovat. Řízení se provádí pomocí ovladače (který slouží zároveň jako výstupní zobrazovací jednotka sonaru). Loď umí jezdit vpřed, zatáčet na oba směry, vyklápět korbu, pozastavit plavbu či ukončení vyklápění. Každá činnost je indikována třemi pozičními světly umístěnými v krajních pozicích lodě - je tak možno plavit se i v noci za tmy. Samozřejmostí je zařízení na odvoz háčku s návnadou na požadované místo a automatické odjištění při započetí vyklápění. Lodní šrouby jsou zabudovány do trupu a jsou kompletně chráněny proti namotání nečistot (tráva, vlasec a jiné). http://www.rckane.cz/194-zavazeci-lode\nHokej brusle CCM TACKS 952 Prodám rukavice na box nebo thaibox Posilovaci lavici učebnice jachtingu horolezecké mačky a lano s úchytkami Boty na běžky ( vázání BRN) batoh 120l kolečkové brusle prodam brankarskou hokejovou vystroj Motokolo ( pomocný motor kit ) Pálka na squash Wilson - lehoučká AGEL produkty v chutném gelu Kopačky Nike Mercurial Vapor III FG Hokejová přilba Reebok\nStatistiky: Dnes přidáno: 19 inzerátů. Web načten za 0.54s


Android Apps by Developer "ASPA, a.s." - AndroidPIT\nAndroid Apps by Developer "ASPA, a.s."\nNová aplikace “Služby motoristům” vám zajistí snadné a rychlé řešení nečekaných situací na cestách. Aplikace je vítaným pomocníkem při autonehodě, poruše vozidla i zapůjčení (...) HOTELY cz Rezervace ubytování\nProveďte snadnou a rychlou rezervaci svého pobytu v hotelu či penzionu po celé České republice. Široká nabídka s více než 1600 ubytovacích zařízení Vám pomocí mobilní aplikace (...) Pražské dentální dny\nAplikace pro odborný kongres Pražské dentální dny České stomatologické komory. - Umožňuje prohlížení informací o kongresu. - Poslat dotaz přednášejícímu. - Jednoduché (...) Crystalite Bohemia\nAplikace Crystalite Bohemia slouží k prohlížení katalogu výrobků včetně fotografií. Registrovaní zákazníci mají možnost vidět u jednotlivých výrobků: - cenu výrobku - orientační (...) Odečty\nReferenční ukázková aplikace pro odečty Kalorimetrů a Vodoměrů. Aplikace umožňuje ruční odečty hodnot měřidel. Aplikaci je možné využít jak u malých společenství tak u firem (...) Smetanova Litomyšl\nAplikace Mezinárodního operního festivalu Smetanova Litomyšl. Přináší uživatelům praktické a aktuální informace ze života festivalu. Aplikace stejně jako operní festival Smetanova (...) The topics on AndroidPIT


Lenovo představuje nové servery určené pro práci s velkým objemem dat | DATACENTER NETWORK NEWS\nPodle nové studie společnosti IDC bude v roce 2025 na světě celkem 41,6 miliard propojených zařízení v rámci Internetu věcí (IoT), které budou společně generovat 79,4 zettabajtů dat. Kromě nárůstu IoT zařízení jako takových budou značnou část těchto dat zabírat také záznamy bezpečnostních kamer, které umožní všem složkám veřejného záchranného systému rychle a přesně identifikovat potenciální hrozby a stejně rychle na ně reagovat.\nVe virtualizovaných prostředích musí firmy často volit mezi maximálním výkonem a zabezpečením. Toto dilema řeší propojení technologie Lenovo ThinkShield s procesory AMD EPYC 7002 Series, jež disponují funkcí hardwarově asistovaného zabezpečení šifrování virtuálního stroje (VM) a paměti. Tato kombinace využívá další vrstvu zabezpečení pro virtualizaci, která izoluje a minimalizuje případné hrozby v datovém centru. S až 64 jádry na jednom soklu a zvýšeným výkonem umožňují nová řešení Lenovo svým majitelům vytvořit více virtuálních strojů na jednom serveru, což poskytuje větší výpočetní schopnosti a efektivitu.


Komuniké Disciplinární komise 22. 2. 2018 - ČESKÁ TISKOVÁ SPORTOVNÍ AGENTURA\nHome > Fotbal > 1. liga > Komuniké Disciplinární komise 22. 2. 2018\n3.Disciplinární komise zahájila disciplinární řízení s klubem FC Baník Ostrava za porušení povinnosti pořádajícího klubu (vniknutí diváka do prostoru technické zóny) v utkání s 1. FC Slovácko.\n4.Disciplinární komise zahájila disciplinární řízení s klubem FC Vysočina Jihlava za porušení povinnosti pořádajícího klubu (pronesení pyrotechniky a vniknutí diváka na hrací plochu před zahájením utkání) v utkání s SK Slavia Praha.\n5.Disciplinární komise zahájila disciplinární řízení s klubem SK Slavia Praha (za použití pyrotechniky, nesportovní chování fanoušků a vniknutí diváka na hrací plochu před zahájením utkání) v utkání s FC Vysočina Jihlava.\n6.Disciplinární komise zahájila disciplinární řízení s klubem AC Sparta Praha za porušenní povinnosti pořádajícího klubu (pronesení a použití pyrotechniky, urážlivé pokřiky fanoušků) v utkání s FC Slovan Liberec.\nPříští zasedání DK LFA se uskuteční 1. 3. 2018 v Praze v sídle STES.\nDaniel Hajný ředitel komunikace LFA,\nProgram 18. kolo HET ligy\n4.5.2018 4.5.2018 0\n8.12.2017 11.12.2017 0