› Moravský catering › Svatby › Míša & Zbyněk\nKdyž se svatební sezona roku 2016 začala chýlit ke svému konci vrátili jsme se díky Míše a Zbyňkovi pomyslně na její úplný začátek. 1. dubna jsme totiž dělali svatbu pro Teu a Matta v krásném kostelíku v Modré u Velehradu a následně ve stejně krásném penzionu Zikmundov, který si nejde nezamilovat. Přesně jako se to stalo Míši, která chtěla svůj svatební den takový, jaký jsme jej připravili pro předchozí snoubence.\nPřála si maličkou svatbu jen se svědky a jejich malou dcerkou, kterou by si i s rostoucím bříškem užila, a takovou, aby byla pohodová a připomínala spíše dovolenou než klasický svatební den se všemi stresy a rychle letícím časem. Proto jsme snoubencům i jejich hostům zařídili ubytování v penzionu Zikmundov už den dopředu, aby se mohli se svědky těšit a ladit na svatební vlnu dostatečně dlouho. V netradičně svatební čtvrtek, a ještě k tomu první školní den, jsme tak našli ráno usměvavé svatebčany, kteří si zrovna užívali sluníčka na vyhřáté terase. Mezitím, co se nevěsta se svědkyní zkrášlovaly, pánové s malou družičkou vyrazili na procházku do blízkého lesa.\nA pak přišlo na řadu (před)svatební focení snoubenců, které jsme si poté odvezli do kostelíka v Modré. Hezky dámy v jednom autě i s koordinátorkou (užily jsme si tak příjemnou dámskou jízdu) a pánové v našich stopách, pěkně až na kopec nad skanzenem v Modré, kde už čekal nazdobený kostelík, podle přání Míšy a k našemu velkému potěšení mechem a vřesem. Nutno říct, a zároveň nevěstě poděkovat a smeknout klobouk, že prakticky vůbec nevěděla, co ji čeká. Prostor znala jenom z fotek bez toho, aniž by věděla, jakou má místo atmosféru - o to radši jsme byli, když jsme na ní poté, co vstoupila do kostela, viděli překvapení a úžas. :-)\nPo krásném obřadu si ještě všichni svatebčané užili společné focení s krásnými výhledy a všichni společně jsme se vydali zpátky do penzionu, kde jsme ještě nazdobili svatební tabuli, aby si všichni společně mohli užít první společnou novomanželskou večeři. U té, ani u krájení svatebního dortu už jsme ale nebyli, tato chvíle už patřila jenom jim a svědkům - tak, jak si to společně vysnili.\nMusíme opravdu moc poděkovat Míši a Zbyňkovi za to, že nás pozvali k realizaci své maličké svatby, její magická atmosféra nás strhla a opravdu jsme si ji i my užili bez starostí. A je nutno říct, že nikdy jindy není svatební agentura tak potřeba, než když si svůj velký den chcete opravdu užít, o to víc, když jste jenom čtyři a vlastně nezbývá nikdo, kdo by svatbu nachystal, protože všichni už máte své úkoly jasně dané. Přejeme hodně štěstí novomanželům i jejich malému uzlíčku lásky, který už brzy vykoukne na svět.\nfoto a vizáž nevěsty a svědkyně: Sonka Skerik photo / make-up / hairstyling\nkvětina: Myflowers Klára Jordánová


Alvdal Vestfjell, Norsko - TIXIK.cz\nTIXIK.cz » Norsko » Hedmark » Folldal » Alvdal Vestfjell\nAlvdal Vestfjell, Norsko - cestovní průvodce\nAlvdal Vestfjell: Hlídač pokojů\nMapa hotelů Alvdal Vestfjell\nAlvdal Vestfjell: Fotografie\nDoporučené hotely Alvdal Vestfjell\nAlvdal Vestfjell: Turistický průvodce - tipy na výlety, turistika, nejlepší restaurace\nNejlepší hotely poblíž, Penziony, Nejlevnější ubytování, Satelitní Google mapa, Turistická mapa regionu, Cyklotrasy, Plánovač výletů, Alvdal Vestfjell a doprava\nKategorie: Pohoří, Aktuální čas: 23:16:15\nAlvdal Vestfjell je pohoří v Norsku. Nachází se ve střední části země, v oblasti Hedmark, vedle nejstaršího norského Národního parku Rondane . Pohoří Alvdal Vestfjell má bohatou faunu i flóru. Mezi nejvzácnější živočichy, kteří tu žijí, patří orel skalním a rosomák. Pohoří Alvdal Vestfjell tvoří nesouvislé porosty břízek a mokřadních rostlin, které jsou občas střídány jezery, skálami a lišejníky. Nejvyšším vrcholem zdejší oblasti je Store Solnkletten, který dosahuje nadmořské výšky 1827 metrů. V pohoří Alvdal Vestfjell je k dispozici pro zájemce možnost lovu. Zdejší potoky jsou také oblíbeným místem rybářů. Vyskytuje se tu v hojném počtu pstruh.\nGPS: 61.9803, 10.2859\nAlvdal Vestfjell: Recenze\nAlvdal Vestfjell prozatím nikdo nehodnotil. Vlož svoji recenzi jako první, děkujeme!


Svůdná košilka Obsessive Laluna chemise - černá - L/XL | Venuše-shop.cz\nSvůdná košilka Obsessive Laluna chemise - černá - L/XL\nSvůdná košilka Obsessive Laluna chemise - černá - L/XL od značky se skvělou pověstí Obsessive je momentálně ve výhodné akci. Pořidťe si tento produkt bezpečně online na našem e-shopu. Svůdná košilka Obsessive Laluna chemise - černá - L/XL ve slevě pouze nyní za 1089 Kč\nKrásná, svůdná a sexy - jako vy! Oblečte si ji a vyzkoušejte, jak to funguje na vašeho muže. Laluna košilkaKrásná, svůdná a sexy - jako vy! Oblečte si ji a vyzkoušejte, jak to funguje na vašeho muže. Podívejte se na krajku která bude lemovat vaše tělo – nebude schopen z vás odpoutat svůj pohled. Tento večer patří vám a jemu!Zkontrolujte podrobnosti:- košilka má krajkový přední i zadní díl - svůdný styl- vyrobené z blýskavých materiálů- nastavitelná ramínka – skvěle padne- třpytivý šperk a mašlička - sexy…


Samolepící dekorace na zeď v podobě motivu Sbírka momentů a fotorámečky\nSamolepka na zeď - Sbírka momentů a fotorámečky Velmi žádaná a oblíbená dekorace do interiéru. Hodí se umístit na velké prázdné stěny obýváku, ložnic... celý popis\nSamolepka Sbírka momentů a fotorámečky je pro všechny, pro které jsou motivací úžasné zážitky a momenty, které je potřeba si uchovat a pamatovat. Setkání, místa, lidé a hlavně dobrá nálada. Né věci, ale momenty a zážitky vám zůstanou do konce života. Samolepka na zeď, do které budete moct přidat své oblíbené fotky a funguje tak jako fotorámeček.\nDostupné velikosti: Velikost 117x66cm + 7 rámečků pro fotografie 13x18cm


JANA ŠTEFLÍČKOVÁ * Zpomalit, nespěchat, vnímat (rozhovor) | Populár.sk\nAko desaťročné decko sa s detskou gitarkou nebojácne postavila na pódium plzenského Lochotínskeho amfiteátra pred skoro tridsaťtisíc divákov a stala sa objavom Porty. O pár rokov neskôr, ako dospelá mladá žena, s gitarou oveľa väčšou, sa rovnako odhodlane postavila pred bluesové publikum, pričom z portálu jej piesňam načúval John Mayall s kapelou - robila mu na jeho českom turné predskokana. Medzitým si vyskúšala bábkové divadlo, vyštudovala dve vysoké školy, spievala džez, šansóny aj iné po pražských kluboch i v zahraničí, hrala a dodnes hrá ako herečka vo vychýrenej pražskej Ypsilonke. Tohto roku na jar vydala skvelé cédečko Letná (recenzia v NP 2/16), pri letných potulkách po Slovensku za svojimi rusínskymi predkami stihla nahrať pieseň s Nanym Hudákom... A je to pekné dievča. No neurob\ns takou rozhovor!\nPredstavujem si, aké to asi je, keď dievčatku, čo stojí prvý raz na pódiu a hneď v kotli ako plzenský Lochotín, zareve skoro tridsaťtisíc divákov svoje UMÍÍÍ! Ako si sa tam ocitla?\nNáhoda. Deset let mi tehdy bylo, tři či čtyři roky už jsem se učila hrát na kytaru v lidušce a taky zpívat. Jednou jsem jen tak na kazeťáček nazpívala anglicky\ns kytarou krásnou Miss The Mississippi And You z 30. let od Jimmieho Rodgerse – i dnes si ji ještě někdy ráda zazpívám – a můj strejda, džezový muzikant z Ústí, tu nahrávku poslal na Dětskou Portu. A já úplně poprvé v životě vystoupila hned na Lochotíně – přes 25 tisíc lidí tam tenkrát bylo. Jen si představ. První svobodná Porta, v 90. roce. A tam do té doby zakázaní písničkáři, snad všichni tam přišli. Neopakovatelná a naděje plná atmosféra. Já zpívala někde mezi Karáskem a Plíhalem. To víš, že táta byl u vytržení – jeho idolové jsou volní a mezi nimi najednou navíc i jeho dceruška. Jo a narychlo jsem se tehdy naučila jako přídavek jednu slohu písně Krásný je vzduch – od Jardy Hutky. Někdo mi tu nahrávku nedávno poslal. Když jsem skončila, dětským hláskem jsem popřála všem, aby měli taky takové šťastné tváře, jako v té písničce… A z druhé strany se ozvalo hromové „tobě takýýýý“. Hezký to bylo. Já ale dneska musím říct, po svých následných zkušenostech, že se už na tyhle malé talentované děti na pódiu nedívám s takovým nadšením…\nSláva ťa prevalcovala?\nTy si děláš srandu, ale tenkrát to byl opravdu lehký náběh na slávu a kariéru. Bývala jsem v televizi v těch dětských pořadech, to byla éra Lucky Vondráčkové a Jakuba Třasáka, malého houslisty. A pak mě jeden manažer uvedl do country kapely Newyjou, tam jsem hostovala... jezdila jsem na zájezdy, nahrávala… Slezeš na Portě z pódia, a tam čekají diváci, třeba vojáci, a chtějí podpis. Dokonce šatičky\ns kovbojskejma třásničkama se mi nechaly šít …trošku to začalo smrdět cvičenou opičkou. Pak jsem toho nechala, přestala jsem nějak spolupracovat, už mi to začalo připadat takový divný, zkrátka přesně jak by to v tomhle věku nemělo být. Byla to kapitola započatá úspěchem té jedné písničky z Porty, ale popravdě, já vlastně tehdy neměla na čem stavět.\nMuzika ťa baviť neprestala.\nTo ne, tu jsem měla pořád ráda. Pořád jsem chodila do lidušky na kytaru i na zpěv. A i potom jsem ještě soukromě chodila na hodiny zpěvu, různě jsem hledala a zkoumala. Třeba jsem se setkala s metodou Slováka Františka Tugendlieba, zajímavá věc, postavená vlastně na principu jódlování.\nNo, počul som, že niektorí hlasoví pedagógovia jej nemôžu prísť na meno.\nTo je možné. Já si myslím, že to je zajímavá metoda, jenomže by to měla, pokud už se chce člověk tím zabývat, být až nadstavba. Zvlášť, když jsou ty holky mladé a neznají a nerespektují ještě své možnosti, můžou si tím hlas i oddělat. Já třeba v té době, kdy mi bylo patnáct, hrozně řvala. Normálně jsem křičela, ne zpívala. Ten klid a samozřejmost, co jsem měla jak děcko, byl pryč. V té době jsem taky nezřízeně střídala styly. Ale musím ti říct, že si pamatuju, jak jsem na samém začátku doma u videa, co mi kluci dali, tleskala a necítila druhou dobu. Byla jsem mladá, nezkušená, tuhá. Vlasta Průchová říkávala, že k džezu se musíš proposlouchat, protože zkrátka jsme bílý. Ale řekla bych, že člověk má v sobě všechny muziky světa, jen některé jsou prostě neotevřené. Ale dá se do toho vpravit a to je pak úžasnej pocit, když se to v tobě otevře, to je prostě absolutní sex. No a taky v bluesové kapele jsem pak zpívala. Repertoár zpěvačky Pat Mears. Ta má takový joplinkovský hlas a hezké, jednoduché písničky, třeba v žižkovském klubu Kain jsme hráli, ale i na tancovačkách někde v Konojedech a tak. I to mě velice bavilo. Cítila jsem se v té době jako náramná bluesmenka. Pamatuji si, jak jsem jednou v tomhle období vystoupila na sídlišti z nočního autobusu, opilá, a ve dvě či ve tři ráno jsem tam usedla pod strom a hrála tomu sídlišti svůj světabol, samu sebe jsem rozplakala a měla jsem pocit, že to je blues.\nTak to všetko malo k „usebranosti“ naozaj ďaleko.\nMluvíme taky o období mých zhruba čtrnácti až osmnácti let. Nic z toho jsem nedělala systematicky a soustředěně, spíš roztříštěné, nahodile. Pořád jsem zkoušela a střídala všechno možné. Takové plandání, bych řekla. Možná jsem se tím trochu i vymezovala proti tomu, co mi předtím - jako deseti-jedenáctileté - začal plánovat ten manažer, a od čeho jsem docela znechucená odešla. Nevím. A taky mě v té době začaly bavit hospody, já jsem tam opravdu trávila mnoho času… Ale nevnímám to dnes jako zmařený čas, spoustu jsem toho po těch hospodách od lidí pochytila a naučila se, uvolnila se, zajímali mě vždycky lidi v různých podobách... a že ty naše podoby někdy byly... (smích).\nMáš muzikantské korene?\nZ máminy strany jsou to Rusíni a tam jsou muzikální všichni. Taky jsou to podle jména hudáci, Hudákovi, takže tam to bylo jasný (smích). Táta zpíval sice falešně, ale s velkou láskou, byl kouzelnej – všecky „semafory“, folkové pirátské nahrávky všelijaké, to jsem znala, to u nás znělo pořád. Máma měla na starém kotoučáku zase jazz. Já jsem později zjistila, a byla tím šokovaná, že v některých rodinách si ale vůbec nezpívají, ani jen tak mimoděk, jako táta, když se holil, nebo já když si pořád něco pobrukuji. U nás se teda zpívalo. Jo a strejda z Ústí, to byl muzikant, docela silná džezová platforma byla tenkrát v Ústí – Michal Gera, Pavel Větrovec a podobní. Přes strejdu taky došlo k té Portě, že. To on byl na začátku toho mého muzicírování.\nNútili ťa vaši do muziky?\nAni ne. Já vůbec nechtěla cvičit, to si pamatuju. Myslím, že odhadli dobrou míru. Když mi bylo šest nebo sedm, rozhodovali, jestli mě dají na piáno nebo na kytaru. Rozhodla to máma, když mě jednou viděla, jak si brnkám na kráječ vajec „čínskou muziku“, a - to si pamatuji dodneška - zeptala se, že hele, a nechceš ty chodit na kytaru? Pak jsem absolvovala to běžné, co se v lidušce na klasice dělá, ale jednou, a to si taky pamatuji dodneška, si moje učitelka na hodině něco psala, zatímco já si jen tak brnkala, a ona zvedla hlavu, že cos to teď hrála? A já jí řekla, že nevím, že mě to teď napadlo. A pak mi řekla, že ale tomu se věnuj, to neumí každý, vymyslet si melodii. Překvapilo mě to.\nAko teraz hodnotíš samú seba ako gitaristku?\nŘekla bych, že se teď s kytarou cítím volně, hraju to tak nějak po svém, to se asi ani nedá hodnotit. Zvláště, pokud se další muzikant nemusí do toho trefovat. Když jsem hrála s kapelou, kluci měli spíš tendence mě od kytary odloučit, protože ten způsob, jakým dělám doprovody, není moc kapelový – já si tam, když hraju sama, basuju palcem, občas si přiťukávám, v podstatě si tu kapelu nahrazuji. Kluci z kapely byli džezoví muzikanti a doporučovali: nech doprovod na nás a soustřeď se na zpěv.\nTomu sa mi po tom, čo som ťa videl hrať viackrát aj naživo, skoro nechce veriť.\nPochopila jsem, že člověk, když dělá autorské písničky, se opravdu nemá až tak úplně podvolit muzikantům, byť výborným, kteří často vědí až příliš přesně, jak se to má dělat. Člověk má věřit tomu, co intuitivně cítí. Já fakt byla tehdy za poměrně nedobrou kytaristku. To bylo pořád v kapele: vykašli se na tu kytaru, Navarová na ni taky jenom skládala. Nedržíš rytmus. Měli kluci pravdu. Ale povím ti jednu věc... Stále jsem slýchala, že mám blbou kytaru. Opravdu to je překližka ze zastavárny, mimochodem, hraju na ni dodnes. A taky že mám špatnou pravou ruku. Učila jsem se hrát v kapele trsátkem offbeaty, protože ten doprovod, jak jsem ho udělala, se rozložil mezi hráče celé kapely. Moc mi to nešlo. Když jsem se pak rozhodla hrát sama, vrátit se k těm svým doprovodům, byla jsem si zprvu značně nejistá. Špatná kytara a pravačka. Ale pak, po čase, se stala hezká příhoda. Přišel za mnou po nějakém hraní Dano Salontay a řekl hned na úvod: „ahoj, ja som Dano. Počuj, ty máš naozaj perfektnu gitaru a skvelú pravačku“ Myslím, že Dano netušil, čemu jsem se začala smát... Ale víš co? Ani dnes se vlastně nepovažuju za kytaristku, jen se nějak po svém tím nástrojem vyjadřuju. Stejné je to se zpěvem. Největší dobrodružství jsou pro mě každopádně harmonie, nevím, co tam hraju, ale baví mě ty barvy. A vidíš, všechno je možné, život překvapuje... pak najednou předskakuješ Mayallovi, nebo teď třeba jsem hrála koncert se skvělou kytaristkou Jenniffer Batten v rámci festivalu Kytara napříč žánry. To je ženská, co odjezdila deset let s Michaelem Jacksonem a hrála třeba s Beckem, původně snad zmrzlinářka. Pořadatel, co mě a Dášu Voňkovou, přizval, mi předtím řekl, že vůbec neví, co si má o mé hře na kytaru myslet. Potěšilo mě to. A bylo to fajn hraní.\nNo a ako si sa cez toto všetko dostávala k vlastnej tvorbe, k svojim piesňam? Robila si ich už v tom čase pubertálneho hľadania? A mala si niekoho ako vzor?\nPamatuju se, že jsem skládala malé melodie v dětství na plastovou flétničku Triola. Tu měly děti z celého Československa. A těm melodiím jsem dávala cizokrajná jména. Musela jsem si je pak hrát pořád dokola, omamovaly mě. Pamatuju si na jednu noční chvíli, kdy jsem se vzbudila, kdy byla v pokoji zvláštní atmosféra, a já vstala, abych hrála těch pár tónů pořád dokola. No a pak, daleko později, jsem si nahrávala nápady na kazety.V jednom pozdějším období jsem to všechno ale nekompromisně vyhodila. Měla jsem tam někdy i dobré melodie, ale probírat se tím... těch emocí a těch ambicí, co tam bylo nacpáno! Řekla jsem si u té popelnice, že melodie, co jsou k životu, se stejně vrátí. Celkově jsem byla v době těch nahrávek neurovnaná. Celá moje puberta byla docela bolestná. Na těch písních to bylo znát. Byly hodně neumětelské, křečovité, žádný velký talent z toho netrčel. Moje úplně první písnička byla dost punková, o kastraci kocoura a jeho paničce… ochranářská agitka. Taky jsem si v té době dělala kompilace, nahrávala jsem písně z rádia. To mi dalo hodně. Poznala jsem po prvních pár tónech, že to bude dobré a běžela to zapnout. Těch kazet! Poslouchala jsem to pořád dokola. Takže vzory byly, ale nevěděla jsem jména, jak to bylo z rádia.\nS establišmentom si sa, pravda, už ruvať nemusela tak ako starší kolegovia…\nVždycky se nějak rveš s establišmentem! Furt! I škola je establišment, stát, zaměstnání, i rodina! Vždycky vnímáš kolem sebe různá soukolí, která mají svoje zákony a ty jsi součást. Pokouším se v tom všem nějak meandrovat, abych se právě nervala. Jde to, ale dřív to bylo horší. Taky s láskou, se vztahy byly pochopitelně problémy, ale o lásce a trablech s ní jsem nějak ani tehdy nezpívala, to nebyl můj lajtmotiv. Já spíš těžce hloubala o všelidských tématech, pokrytectví mě ničilo, jitřilo mě to jako každého citlivého puberťáka a hrozně jsem to prožívala. Strašně. Tohle jsem tehdy chtěla zpracovávat ve svých písních. Dneska už bych je snad ani slyšet nechtěla (smích). Ale zase… i když to bylo bez nějaké umělecké hodnoty, bylo to čisté a vznikaly ty písně lehce, snadno, vůbec jsem neuvažovala, jak asi by to mělo znít, aby se to třeba i líbilo. Vůbec. Nic jsem na nich nečesala, neupravovala – bylo to konzistentní s mým stavem.\nA kedy ti do života vstúpilo divadlo?\nPo gymplu jsem chtěla zkusit DAMU. Tam mě nevzali, taky jsem byla pěkný tele, úplně jsem se před tou komisí tehdy na zkouškách zavřela, cítila jsem potřebu je šokovat, vypadat suverénně, přitom jsem byla tak nejistá. I když mě nevzali, poslali mě na konkurz do Chebu, k loutkářům, abych se vyhrála a za rok to zkusila znovu. A tam jsem prožila velmi pěkný rok, to byla náročná, ale krásná zkušenost. A Cheb miluji dodneška. Vypadneš z domova, bydlíš v divadelnickým baráku, v komunitě. A tam jsem taky začala intenzivněji dělat svoje písničky. Po návratu z Chebu jsem začala studovat andragogiku, vzdělávání dospělých. To jsem po čtyřech letech opustila, neinspirovaly mě pak už takové ty věci kolem personalistiky a využívání lidských zdrojů, a už jsem hlavně v té době začala studovat DAMU. Já jsem v rámci toho svého hledání dokonce ten rok složila zkoušky i na humanistiku. A taky na mezinárodní vztahy, žurnalistiku, mediální a evropská studia. Takhle až ambiciózní jsem byla! (smích). Fakt jsem nevěděla, co chci dělat. Dokonce jsem do Brna dorazila na zápis, pořád nejistá, a když pak přijela jiná tramvaj, vlezla jsem do ní a jela najednou zas pryč. Takže když jsou nějací rodiče neklidní, že jejich dítě nezná svou cestu, uklidňuju je svým příběhem.\nA ako to pokračovalo v Prahe s muzikou?\nSeznámila jsem se s kytaristou Vojtou Želinským a začali jsme mít kapelu, o které jsem už mluvila. Oni byli džezoví hráči, strašně mi to imponovalo. Kapela si chtěla říkat Kůň, mně se to nelíbilo – kde máš koně, Šteflíčková?, si ze mě dělali srandu známí. Ale kluci mě muzikantsky opravdu hodně posunuli. Cédéčko, které jsme společně natočili, sice nemám ráda… Proč? Protože… kluci to cítili jinak než já, chtěli jít divadelnějším směrem, čím dál více jsem cítila, že z toho vzniká takový kočkopes. A cítila jsem, že ta moje cesta je hlubší, dobrodružnější, riskantnější. Ale rozpustili jsme to v klidu, vztahy zůstaly dobré, čehož si vážím.\nPo nich už si teda začala hrať sama ako pesničkárka?\nAno. Ale fungovala jsem i jako barová zpěvačka. Kluci z kapely mi tehdy říkali, hele, ty ten džez slušně zpíváš, mohli by sme mít nějaký kšefty. Jenže jsem se na to necítila, z té muziky jsem měla respekt. Ale za to jsem jim vděčná, oznámili mi prostě najednou termín domluveného hraní a já se musela fakt za měsíc naučit celý ten repertoár džezových standardů. A jak jsem byla v časovém presu, tak jsem to vzala úplně zgruntu, sáhla jsem po těch tradičních verzích, jak je zpívá Ella, protože ona zpívala ty věci nejprve tak, jak byly napsané, čisté verze. Což bylo nejlepší, co se mi mohlo stát. A tak jsem byla ráda, protože sama bych se k tomu v životě nedokopala. Tuhle muziku miluju. Zpěvačky, které to studují, si to většinou upravují, posouvají to, ale zazpívat tu věc dobře, tak, jak je, to není samozřejmost. Standardy jsou pro mě svaté melodie, mají ohromné srdce, úplně mě to hřeje, když piáno spustí. Jedna krásná stará dáma mi jednou vlídně vysvětlila, že Summertime je ukolébavka, ať to nevřeštím... a to byla rada k nezaplacení.\nTakže stále ešte džezové obdobie...\nV té době jsem taky zpívala v Blues sklepě na Starým Mestě s pianistou Luďkem Havlem. My na tom Blues sklepě byli úplně závislí. Přišli jsme tam po koncertě a zadarmo jsme to drhli pro lidi a ti tam s námi zůstali sedět třeba do čtyř do rána. V té době tam byli úžasné spontánní jamy, staří jazzmeni, Epoque Quartet, kluci, co dělají elektroniku, různé zpěvandule... rodina. Já v té době taky šíleně kalila. Pamatuju si tohle - seděla jsem tam, popíjela, všechno pěkné, mysl jasná, zpívala jsem úplně střízlivě, na židli, ale když jsem se nad ránem zvedla, že půjdu, zjistila jsem, že nemám nohy. Ale texty a všecko zůstalo, taková tam byla energie a lidi tam s námi vydrželi. Ráda bych do své muziky dostala to, co cítím, když jsme hráli džez, ty převzaté fláky. Tohle, to vím, zatím ve svých písničkách v takové míře nemám.\nČo na to hlas, na takúto životosprávu?\nJá v té době žila hodně bohémsky, pořád v tom podzemí, a nikdy v životě se mi tak dobře nezpívalo. Předtím přitom dlouhých patnáct let byly pořád problémy s hlasem. Pořád s klukama v autě na cestách, pořád klimatizace a tak, často od rána v permanetním strachu o hlas, mě to někdy i normálně bolelo. Tohle často muzikanti nechápou, bigbíťáci si ohulí ve zkušebně komba a jedou. Já jsem si tehdy udělala na hlasivkách náběh na uzlík, doktoři mi říkali, že to nezmizí, že je to na operaci, brala jsem tehdy i farmaka, trápila se. A vidíš, po patnácti letech to tam najednou nebylo. Zmizelo to. Zmizelo celé to trápení. Dnes říkám, že to nebylo tak, že bych měla problém s hlasivkami, ale ve skutečnosti hlasivky měly problém se mnou.\nA dodržuješ teda nejakú hlasovú hygienu?\nAni už ne. Jen se nesnažím nikoho překřičet. Dřív jsem se rozezpívávala, úzkostlivě na to dbala, teď to není potřeba. Ale některé věci, co jsem se naučila, se mi občas před koncertem hodí. Mimochodem, slyšela jsem, že hodně problémů s hlasivkami bývá od žaludku, od refluxu a foniatři to často ani neřeší. Nakonec si ale stejně myslím, že celý zpěv je o pochodech v nitru, a že když je člověk dobře vyladěný, i ten hlas se otevře.\nPred pár dňami tadiaľto pochodovali pražskí pouliční umelci, buskeri, ako sa im teraz hovorí, na protest, že magistrát im obmedzuje hranie. Hrávala si niekedy na ulici?\nAno, zkoušela jsem hrát na ulici během svých letních cest, ráda volně a neplánovaně sama cestuju a brávám s sebou kytárku. Poprvé jsem to zkoušela na jihu v jednom přímořském městečku, chtěla jsem zakusit, jaké to je, když muzicíruješ volně v otevřeném prostoru. Byly to takové improvizace ve vymyšleném jazyce. Prostě to, jak si hrávám, když jsem třeba sama doma, pro radost. Přijdu si v tom nejvolnější. Pamatuju se, jak jsem tam dlouho postávala, než jsem se poprvé osmělila, sedla a začala takhle hrát. Měla jsem napoprvé štěstí, a tak jsem pokračovala, a bylo to pak už různé. Pro mě to hraní nebylo primárně o buskingu, o tom plném klobouku. Cítila jsem, že si hraní chci osahat jinak, splynout s atmosférou, ve které zrovna jsem, „hrát ji“, uvolnit se v tom. Už mi to koncertování začalo připadat nějaké placaté. Čili jsem nehrála anglické covery, ani svoje písně. Potkala jsem lidi, co se jim to moje hraní líbilo, spřátelili jsme se, bydleli na krásném místě u moře, a poslali mě pak do Katalánie za jejich kamarádem stylem „zítra ti tam letí letadlo“. A tam mě čekal člověk, v jehož domku jsem pak přebývala, on tam měl studiíčko na solární energii, sbírku asi tří tisíc vinylů, pumpoval do mě muziky, o kterých jsem neměla tušení. Původem Argentinec a neuvěřitelnej bohém. To byl absolutní ráj, sen. Pak jsme ještě jeli v zimě do Maroka za muzikou Gnawa, to byla pro mě taky hluboká zkušenost.\nVím, že po vydání desky je dobré hodně hrát, ale já jsem nějak pocítila, že chci využít divadelních prázdnin a řekla si, že je možnost zase prožít ten čas volnosti ještě nějak jinak, než objížděním festivalů. Původně jsem plánovala exotiku, ale dopadlo to zavrtáním se do kořenů. Někdy je to ta největší exotika. Cestovala jsem nejprve po Francii, kde to mám moc ráda, a zásadní byl pak můj výlet na Slovensko. Nejprve mě pozvala Zuzka Homolová na animační dílnu do Vyhní, pak jsem jela pozdravit Nanyho Hudáka, se kterým jsem se krátce předtím poznala. Vidíš. Taky Hudák. Hrál s Martinem Geišbergem v Banské Bystrici, a když jsem na kluky čekala, vznikla u Hronu písnička, kterou jsme pak s Nanym natočili. Moc mě práce s ním bavila, je to inspirativní a syrový muzikant, ve studiu to s ním bylo až nezvykle podnětný a dobrý. Doma v Prievidzi má studio Budka, ale to léto trávil na venkově, takže píseň vznikla na „detašovaném pracovišti studia Budka v Malé Čause“ (smích). Vzniklo k tomu pak v Praze i videjko. Je to píseň hodně jiná než věci z Letné, ale já to prostě dělám, jak to přijde. Tohle je pro mě takový suvenýr. Plandala jsem tohle léto různě po Slovensku, spala i v lesích, jako Čehúnka neznalá medvědů, jak mi bylo řečeno. A znovu jsem si uvědomila, jak tu zem miluju, jak mám ráda ten jazyk, ty drobné odchylky, pro které se tak mile špičkujeme..., jak je mi to tam všechno blízké, pocit domova. No a zásadní bylo setkání s Rusíny. Moje máma je rusínské národnosti, to jsou Lemkové na východě, z dědinek kolem Bardějova. Tam jsem jela, po více než dvaceti letech, a pak už jen žasla. Vesnice plné tetiček a strýčků, neuvěřitelně srdeční lidé, opravdu jsem byla dojatá. Vnímala jsem je jako lidi, co jsou otevřeni zázrakům, a k takovým ty zázraky taky přicházejí. Čaro. Celý ten výlet na Slovensko se mi moc líbil.\nChystáš nejakú spoluprácu aj s ďalšími slovenskými pesničkármi? Ako s Nanym?\nMoc ráda bych viděla, že se ty dvě kultury víc propojují, ráda bych sem pozvala některé slovenské kolegy a i na Slovensku jsem cítila velkou přívětivost k muzikantům z Čech - moc dobře se tam hraje. Je škoda, že to leckdy, pokud člověk není až tak známý a hrozí třeba, že tím pádem přijde málo lidí, troskotá na penězích, třeba na cesťáku. Už jsem i přemýšlela o nějakém Slovenském fesťáčku, nebo nějakém propojeném setkání. Že bych zkrátka ty muzikanty pozvala do Prahy. Mluvila jsem o tom s lidmi ze Slovenského domu v Praze, ptala jsem se na možnosti, nevím, moc možností není, už byl zrušen i Slovenský institut v Jilské... Mám to však v patrnosti, třeba to časem půjde snáz. Třeba to nakonec vezmou do rukou lidi a vzniknou akce typu „přivez si svého Slováka“ a na Slovensku „adopce českého muzikanta“ (smích). Já měla před prázdninami na Slovensku malou šňůrku, inicioval to bluesman Milan Konfráter, pak jsem si domluvila různá hraní, pomohl mi Nany, Ivan Weiss, Zuzka Homolová, Soňa Hornáková, potkala jsem tam skvělé muzikanty. Opravdu občas lituju, že se dosud neumíme teleportovat.\nTvoj posledný album Letná (v staročeštine znamenalo pekná, sličná) sa výrazne líši od predposledného autorského. Prvá radosť z vydareného diela sa už usadila, ako ho počuješ dnes?\nLetná taky vznikla docela jinak než předchozí album. Na prvním albu jsou písně, které dlouho zrály, dlouho se ohrávaly, měla jsem za sebou rozhodnutí, že nepůjdu do nabízené spolupráce s velkým vydavatelstvím a vezmu to jinudy. Byl to můj první pokus o hudební produkci, celé jsem to financovala, přizvala muzikanty a mnoho se naučila. Tu desku mám proto ráda, ale byla to taková až skoro zbytečně přepečlivá práce. Ta druhá, Letná, vznikla z jamů s mým kamarádem z undergroundu. Člověkem, kterého pokládám za pravého hipíka. Prožil mnoho let v emigraci v Americe, má ohromný přehled o muzice, lásku ke psychedelii, velice inspirativní a hluboký člověk. Naučil mě hrát spontánněji, s ním jsem přišla na chuť jamům. U něj na chatě, na dvou pobytech, z těch jamů a rozhovorů, vznikl asi za čtrnáct dnů většinový materiál k Letné. Bylo to hodně soustředěné. A pak jsem ještě absolutně neohrané písně natočila na jiné chalupě. Tam už to začalo být ale moc velké „dobrodrůžo“, tak jsem to pak dodělávala v Praze. Přiznám se, že své desky neposlouchám. Občas říkám, že jsou pro mě jako boty, ze kterých se vyzuju, nechám je, kde jsou, a jdu dál. Je to záznam, kde zafunguje dohromady spousta proměnných. Hodně se na tom učím. A pak vyjdou recenze. A lidé reagujou. Neumíš si představit, jak rozdílně, často zcela opačně lidé reagujou na jednu a tutéž věc. A sama si říkám: nikdo neví, jak to má být, jak to má znít, ani já ne - jakoby bylo nekonečno možností. Ale pro mě je důležité, aby ta muzika vznikala nespoutaně, v energii, ve které se muzika dělat má. A to je, co se teprve učím a proč jsem třeba hrála i na ulici. Chystám se na zásadní věc, pořídila jsem si zařízení, na kterém si budu už moc nahrávat ve slušné kvalitě doma. Dá mi to velkou svobodu a bude to pro mě velký posun, teď ještě zatím do neznáma.\nNa Letnej sa mi veľmi páčia tvoje texty, básnicky sústredené, nepopisné...\nI texty nyní píšu jinak. Dříve jsem byla větší „literát“, hrála jsem si se slovíčky. Mám ráda poezii a miluju básníky jako křehké tvory, ohrožený druh, indikátory. I přesto, že lidé říkají, že Letná je vlastně taky básnická, rozhodně mě čím dál více zajímá energie, co je ještě za slovy. Asi i to je důvod, proč doma na YouTube neustále cestuju kolem světa, a přiznávám, že na texty se vlastně při poslechu muziky moc nezaměřuju. Občas mi někdo říká, že bych měla psát, ale já si na to zatím nějak nedovedu najít usebrání, snad jsem na to teď ještě pořád moc divoká, nevím. Jakoby mým papírem byl terén a já tím pisátkem, což mi přijde jako dost ekologický přístup (smích).\nČo tvoj súčasný nemuzikantský život?\nŘekla bych, že se celkově zklidňuju. Žiju v Praze, mám to město moc ráda, ale umím si představit i možnost být víc v přírodě a klidu. Co já vím, co bude. Mám štěstí, že opravdu momentálně všechno, co dělám, dělám ráda. Cítím, že je mým vyjadřovacím polem spíš muzika než divadlo, ale v Ypsilonce občas účinkuju, teď budu třeba za kolegyni zkoušet představení Swing se vrací. Tuhle muziku miluju, to je čirá radost. A taky tohle divadlo je pro mě výjimečné. Představ si, že jsem jednou prošvihla představení Babička, kde hraju bláznivou Viktorku, zjistilo se na poslední chvíli, že tam nejsem, a kolega celou tu scénu odehrál s maňáskem, a prý to bylo výborný. Až jsem se zalekla, jak zastupitelná jsem (smích). Další věc, což je nyní stěžejní, je velice dobrá spolupráce s fotografem a kameramanem Honzou Horáčkem. Práce s obrazem je pro mě nová věc. On má vzácné vidění a cítění a má pochopení pro moje nápady, hodně se od něj učím. Točíme videjka, nemáme scénář, je to často celé takové intuitivní, asociativní, nechat věci, ať se dějou a pak to prostě poskládat. Teď jsme objevili třeba jednu zahradu, tam jezdíme a točíme takové surreálno, měl by to být průchod fázemi přírody, proměnami, ročními obdobími, a já se pak do toho pokusím udělat muziku - na to se moc těším. Vnímám to místo až jako posvátný prostor, jako bytost. No, a pak ještě přichází další zajímavá zkušenost, začala jsem spolupracovat s tréninkovou kavárnou, co je přidružená k Jedličkovu ústavu pro postižené, na to jsem teď nějak spontánně kývla, a je to práce v prostředí s obdivuhodnými lidmi, ať už jsou to zaměstnanci té kavárny, co se chystají hledat nechráněné uplatnění, nebo jejich dočasní průvodci. O tom ještě nemohu nic říct, to je úplně nové, ale cítila jsem, že pro tuhle zkušenost mám teď v životě prostor a že je to něco smysluplného. Protože si všímám, jak je dobré zpomalit, nespěchat, vnímat. Nejsme stroje.\nNP archív Jana Šteflíčková rozhovor Gaco Novomesský


Soukromý pokoj sdíleného umělce - Airbnb\nSoukromý pokoj sdíleného umělce\nSoukromý pokoj v podkroví s hostitelem Michael\nPoznámka: Check-in je v poledne.\nPoznámka: naše Wi-Fi jsme vylepšili na to nejlepší. Naše Wi-Fi nyní dosahuje všech pokojů nejvyšší rychlostí. Děkujeme.\nPOZNÁMKA: Pokud je datum, které hledáš, již rezervováno, mám v seznamu další krásný pokoj, sdílený podkroví pro umělce velmi unikátní. můžeš mít možnost rezervovat si datum, které potřebuješ, pod touto nabídkou, tak se na něj podívej.\nTaké máme autentickou chicagskou restauraci, která je za dveřmi, a je uvedena jako autentická chicagská restaurace.\nZa třetí a čtvrtou osobu ubytovanou v pokoji je účtován dodatečný 50 USD poplatek.\nSLUNEČNÝ podkrovní umělecký byt ve 4. patře. Uprostřed řeky North Chicago. 60 ft venkovní paluba, kuchyň, soukromá ložnice s manželskou postelí King a oddělenými postelemi v pokoji, plná postel může být přidána WiFi.\nJe to 4 patra CHŮZE nahoru. Musíš být schopná JÍT nahoru.\nPokud budeš mít potíže s vařením, zavolej\nmi. Michael 3124515213\nDobrý den, pro vaši bezpečnost v naší společnosti udržujeme důraznou dezinfekční rutinu.\nPodkroví je velmi slunné a jedinečné S PRACOVNÍ UMĚLECKÉ STUDIO, které můžete využít, pokud si to přejete. Poznámka: Jedná se o pracovní umělecké studio, kde se realizují umělecké projekty. To je součástí jeho šarmu. Poznámka: K dispozici je druhá ložnice, která je také pronajatá, viz další nabídka s názvem, SDÍLENÉ podkroví pro umělce velmi jedinečné. Společné prostory mohou sdílet i další hosté z celého světa. Francouzština, angličtina, španělština, italština, čínština, všichni přišli, aby zůstali k mému velkému potěšení.\nJe to skvělý způsob, jak poznat někoho odjinud na světě.\nVáš pokoj je připraven ve 12:00, ale můžete přijít už v 8: 00 ráno, abyste si vyzvedli zavazadla a klíče. Check out je v 11:00 ráno, můžete si nechat zavazadla a klíče k vychutnat si svůj poslední den v Chicagu. Přijď pozdě v noci, osvěž se a seber si tašky a vyraž na své další dobrodružství.\nLoft má plně funkční kuchyň, pohodlné pohovky a židle přes loft do obývacího pokoje a 60 stop venkovní palubě těšit ve dne i v noci.\nSoukromá ložnice má manželskou postel King, gauč a plnou koupelnu. V případě potřeby lze přidat druhé lůžko. Poznámka: Jakmile host odjede, vždy se převléknu na čerstvé prádlo a ručníky. Ložnice a umyvadla jsou po každém hostu vydrhnuty a běleny. Jsem hrdý na čisté postele a koupelny.\nMáte své vlastní klíče, přijďte a odejděte kdykoli ve dne nebo v noci a cítíte se naprosto pohodlně v tomto jedinečném živém uměleckém studiu\nPoznámka: když přijdeš pozdě, udržuj prosím nízkou hladinu hluku, abys nevzbudil/a spící hosty. Díky.\n4,91 z 5 hvězdiček z 763 hodnocení\n4,91 · 763 hodnocení\nMáš pravdu uprostřed všeho. Luxusní restaurace a noční život jsou všude kolem podkroví. Dvě ulice od nové procházky řekou, architektonické mistrovské kousky a nejlepší muzea, která se dají koupit.\nPŮJČOVNA kol na vedlejší ulici. Projeď se před jezerem. Jeď do muzea.\nPáteční a sobotní noci mohou být rušné a hlasité na slavné Hubbard Street, ale pokoj pro hosty je vzadu a nebudete slyšet ulici ze svého pokoje.\nNeváhej se mě zeptat na cokoliv, co chceš vědět o mně a nebo o tomto krásném městě.\nLoft je funkční umělecké studio. Když jsem ve městě, pracuji ve studiu nebo na půdě, vždy se to snažím vylepšit, aby si to všichni užili. Většinou mám docela večery v podkroví Občas mám přátele na palubě. Můj syn žije ve třetím patře a občas si přijde užít terasu s přáteli. Je to krásný život. Rádi poznáváme lidi a rádi se dělíme o kulturní zážitky.\nLoft je funkční umělecké studio. Když jsem ve městě, pracuji ve studiu nebo na půdě, vždy s…\nČíslo pojistky: R18000031600


Prokop kvůli unikajícímu oleji odstoupil z Italské rallye - Sport.cz\n13. června 2015 14:08 - Cagliari\nMartin Prokop Italskou rallye kvůli technickým problémům nedokončí. Český jezdec, který ve čtvrtek na Sardinii vyhrál zahajovací rychlostní zkoušku a po úvodní etapě byl osmý, odstoupil kvůli unikajícímu oleji v průběhu druhé etapy a v určeném limitu se jeho týmu nepodařilo auto opravit.\nMartin Prokop na trati Portugalské rallye s novou Fiestou WRC.\nPo 17. měřeném úseku vystřídal překvapivého lídra Novozélanďana Haydena Paddona s vozem Hyundai v čele závodu francouzský obhájce titulu Sébastien Ogier s volkswagenem, jenž usiluje o třetí italské vítězství za sebou. Tovární jezdec Škody Jan Kopecký je dvanáctý.\nŠestý závod mistrovství světa má na programu ještě šest rychlostních zkoušek: dvě dnes odpoledne a stejný počet v neděli.\nItalská rallye, šestý podnik mistrovství světa v automobilových soutěžích - po 2. etapě (19 RZ):\n1. Ogier, Ingrassia (Fr./Volkswagen Polo R) 3:54:43,9\n2. Paddon, Kennard (N. Zél./Hyundai i20) -2:13,6\n3. Östberg, Andersson (Nor., Švéd./Citroën DS3) -3:25,6\n4. Neuville, Gilsoul (Belg./Hyundai i20) -3:57,0\n5. Evans, Barritt (Brit./Ford Fiesta RS) -5:15,5\n6. Latvala, Anttila (Fin./Volkswagen Polo R) -8:08,6\n9. Kopecký, Dresler (ČR/Škoda Fabia R5) -15:30,8


Mini Camden a Mayfair: série k padesátinám – AutoRevue.cz\nMini je technologicky na úrovni doby, dobře se řídí, navíc je pěkně vybavené a oku veskrze lahodící. Nyní navíc výrobce představuje dvě omezené série k oslavě padesátin tohoto jedinečnéo konceptu, který stvořil Alec Issigonis a zajistil jím rozmach kompaktních vozů s motorem vpředu a pohonem předních kol.\nNové série odkazují na exkluzivitu (50 Myfair) a městskou kulturu (50 Camden) londýnské metropole.\nSérie Camden a Myfair interpretují někdejší odkaz současnému publiku\nOba modely mohou mít pod kapotou jeden ze dvou zážehových motorů, nebo diesel. Základní benzin dává 118 koní (88 kW), výkonnější pak těží z předností přeplňování a nabízí až 172 koní (128 kW). Příznivci nízké spotřeby se pak musí spokojit s naftovou jednotkou o výkonu 107 koní (80 kW).\nVšechny motory mohou být doplněny manuální, nebo automatickou převodovkou, které mají v obou případech šest rychlostních stupňů. Oba nové modely se vyznačují specifickým lakováním, novými litými koly, zvláštními materiály čalounění interiéru a pozměněnou škálou barevných provedení. K tomu, že noví majitelé nesplynou s davem, přispějí též odlišné plakety, jež najdeme třeba v okolí bočních blikačů.\nSlavné označení Myfair nyní náleží vozu, který sází na komfort a extravaganci. Světle hnědá kůže se v jeho interiéru snoubí s černými materiály a bílými švy na sedadlech, palubní deska je pak osazena hnědým vzorem a řadou karbnových a hliníkových doplňků. Zvenčí jej pak poznáte podle sedmnáctipalcových kol, doplňkových světel v masce chladiče a unikátních barevných kombinacích laku, jemuž mohou dominovat odstíny Chocolate Brown, Pepper White nebo Midnight Black.\nProvedení Cadmen pak sází na dynamičtější a modernější notu. Zde lze volit ze stříbrných, bílých a černých laků, případně metalických odstínů Midnight Black a Horizon Blue, jež nabízejí další možnosti kombinací. Jedinečný vzhled podtrhují dvoutónově laděné sedmnáctipalcové ráfky s matným i leštěným povrchem. Interiéru provedení Cadmen dominují černobílé prvky.\nObě omezené série budou dodávány s exkluzivní audiosoustavou s portem USB či systémem Mission Control. Ten umožňuje ovládat širokou škálu palubních soustav včetně komfortních prvků a signálů. Zda se dostanou i na český trh a kolik budou stát, to zatím netušíme.\nMini 50 Myfair\nTémata článku: Mini, James May, Midnight Black, Pepper, Metalický odstín, Alec Issigonis, Série, Hnědá kůže


2016… | BARON beat\nPo změnu na postu sólového zpěvu vypadá sestava Baronů takto:\nNa začátku roku zkoušíme s Richardem a stavíme repertoár. Vzhledem k tomu, že je Ríša zkušenej zpěvák, kterej v minulosti působil v různých kapelách v širokém spektru hudebních žánrů (rock, metal, pop, možná i rap :-)), tak jdou přípravy vcelku hladce. Z větší části držíme stávající repertoár Baronů, ale také se vracíme k AC/DC – Highway to hell, Saxon – Waiting for the night, Citron – Zahradní slavnost, Už couvám… Chystáme i nové věci – Gotthard – Anytime anywhere, Twisted Sister – legendární Were not gonna také it, obměňujeme Kabáty – nově bude Dole v dole a Burlaci, Landa – Morituri te salutant a další …\nKoncem března testujeme novou sestavu v Horním Studenci, kde s námi společně vystupuje i kapelka Kolchoz. Navazujeme nově také spolupráci se zvukařem Petrem Moučkou.\nV květnu poprvé hrajeme na pouti v Krucemburku. Zde většina z nás vychodila základní školu, takže zde máme spoustu známých a kamarádů. Akce dopadla velmi dobře, solidní účast lidí, super atmosféra… Za mikrofonem se na pár písniček objevuje i Rosťa Beran, který si to s námi již vyzkoušel v loňském roce. S fotoaparátem v ruce se vrací do naší bandy Aleš a tím se aktuálně kompletuje finální sestava celé kapely.\nTýden po skvělém Krucemburku pokračujeme v tažení „západním směrem“ do Ždírce nad Doubravou, kde vystupujeme na nově zbudovaném letním parketu – Fire aréně.\nNa začátku prázdnin tradiční pouťový parket v Sobíňově, tradičně nepřálo počasí… Společně s námi zahrála partička „Zádrhell“.\nZávěrem července se vracíme po 3 letech do Pohledu u Havlíčkova Brodu. Jak jinak než na tradiční pouťovou na fotbalové hřiště.\nPříjemným zpestřením sezony je moment, kdy se bubeník Petr rozhodl po spoustě let společného života vstoupit do svazku manželského… Nechť jim to s Janou klape dalších spoustu let. Takže se dobře pojedlo, popilo,… i pár písniček jsme si zahráli.\nKoncem prázdnin hrajeme na pouti v kulturáku v České Bělé.\nV září vystupujeme společně s kapelou Vosa na zámku v Dolní Krupé. Týden nato pak v Chotěboři v tančírně Panského domu, kde současně probíhá akce „rocková pípa radia Beat“.\nSezonu uzavíráme akcí na velkém sále ve Vilémově. Fotograf Aleš opět hojně dokumentoval, bohužel došlo ke ztrátě paměťové karty, takže fotky z této zábavky nebyly k dispozici…\nV závěru roku se Baroni těší na relax, zároveň spřádáme plány do dalšího roku.\nJediný, kdo nezná slovo odpočinek 🙂 je Ríša, který se účastní (již tradičně) na štědrý den akce „Měřínský živý betlém“. Dále pak s Terkou Motyčkovou jako hudební duo „RET“ skládají a natáčí song „Andělská vánoční“, se kterým vystupují a podporují tak úžasný adventní projekt pro děti v nemocnici Jihlava…


Evropské akciové trhy přerušily růst, který si připisovaly v posledních osmi dnech a zakončily v obchodování v červených číslech. Došlo tak k výběru zisků, přičemž indexy oslabily o více než procento poté, co v pondělí vystoupaly na nejvyšší úrovně za posledních sedm let. Sledovaná byla data ze Spojených států, kdy objednávky zboží dlouhodobé spotřeby propadly více než se očekávalo a index výrobní aktivity richmondského Fedu naopak v lednu dosáhl 6 b., při očekávání 5 b.\nAmerické akcie strmě oslabily po sérii nepřesvědčivých korporátních výsledků a smíšených makrodatech. Objednávky zboží dlouhodobé spotřeby v prosinci poklesly o 3,4 %, zatímco analytici očekávali růst o 0,3 %. Negativní sentiment nedokázal zvrátit ani výrazně lepší index spotřebitelské důvěry, který v lednu vzrostl nejvýše od srpna 2007 na 102,9 b., zatímco analytici očekávali zlepšení na 95,5 b. Index DJIA odepsal 1,6 %, když zaznamenal druhý největší propad v tomto roce, index S&P 500 ztratil 1,3 % a Nasdaq oslabil o 1,9 %.\nNejvětší světový výrobce těžební techniky Caterpillar hospodařil ve 4Q se ziskem 1,35 USD/akcii, čím zaostal za analytickým konsensem o 20 centů. V roce 2015 očekává Caterpillar zisk 4,75 USD/akcii hluboko pod analytickým konsensem 6,69 USD/akcii. Vedení společnosti v souvislosti se slabými výsledky cituje především strmý propad cen komodit, který je doprovázen sníženou poptávkou ze strany těžařů. Akcie Caterpillar oslabily přibližně o 7 %.\nSpolečnosti Microsoft ve 4Q poklesly prodeje licencí na 10,7 mld. USD, zatímco analytici očekávali 10,9 mld. USD. Tento pokles jde na vrbu poklesu poptávky v Číně a Japonsku a negativně působil i efekt silného dolaru. Nezaúčtované výnosy, které jsou ukazatelem budoucích výnosů, dosáhly 21,2 mld. USD, a tak zaostaly za analytickým odhadem na úrovni 21,8 mld. USD. Akcie Microsoft propadly o více než 8 %.\nAnalytické odhady svými výsledky za 4Q nenaplnil ani spotřební gigant Procet & Gamble, zatímco farmaceutický gigant Pfizer předčil analytický konsensus na úrovni zisku o jeden cent. Akcie P&G odepsaly více než 3 %, zatímco akcie Pfizer ztratily přibližně 0,5 %.


1 ......... 11 12 13 14 15 ......... 38\nEh, já bych měl svou CX-, 2.2AT rev. mít cca do týdne. Takže další přírůstek. Akorát se dívám, že hodně, možná i většina z vás kolegů volí stejnou barvu jako já, bílou. Zajímavé....\nKdyž jsme u toho aerodynamického hluku, na místě řidiče ho tak nevnímám, ale na místě spolujezdce jsem se taky ptal jestli se na displayi zobrazuje nezavřený kufr a nebo není někde nedovřené boční okno. Nebylo, tak jsem si zvykl\nTom., 2014-05-20 08:30:50 napsal:\nZdravím, a blahopřeji ke koupi Mazdy. Trošku s úsměvem tady čtu některé dojmy a konstatování .. . Z pohledu celku jako takového jsou to vážně ,,drobnosti,,. Auto jako celek na čtyřech kolech jezdí a hezky to můžu potvrdit i já, bohužel ke spokojenosti to nestačí. Nehledě ke skutečnosti, že od auta se to jaksi očekává .. . Jak bylo napsáno, do cca 110km je auto přiměřeně tiché ,s přibývající rychlostí je to až nepříjemně hlučné. A to nemluvím o 160km rychlosti. Mám na mysli, aerodynamický hluk ze zadní části auta (jako od zadních dveří ke kufru.). Stalo se mi,že jsem několikrát kontroloval zda mám zavřené dveře. O hluku, který se valí od kol, když jedu po horší cestě(myšleno stále po asfaltce, ale vhorším stavu), raději pomlčím. Zkrátka, v tomhle směru - zklamání. Ale když budu jezdit město a max. do 100km, tak to asi bude supr ..\ntom.: Sakra Tom, co je tohle za blbost. Jel jsem 190, podle navi 185 a auto bylo tiché (diesel). Před tím jsem měl Mazdu 6, tu úplně první (diesel). Tam hluk byl. Passat stejný hluk jako CX-5. Je to nesmysl. Hluk jedině když fouká uragan z boku. To ano. Nebo hlučné pneu. A to mám jako muzikant citlivý sluch.\nZdravím, i já musím říct, že žádný hluk při vyšší rychlosti nepozoruji.. ani spolujezdci..zde musím Mazdu pochválit..jak píše kolega, jen při velkém větru, taky mám diesel.\nVýznamný hluk u CX-5 také nepozoruji, je třeba brát v úvahu, že to není Maybach s pancéřovanými skly... Prvotní pisatel by měl přemýšlet, jaký hluk by měla krabice jako CX-5 vlastně vyluzovat, když odpor vzduchu roste s druhou mocninou rychlosti...\nano..to o čem tu mluvíme je moje auto a tím je Mazda CX5 2,2D/175AT. Pneu Toyo. Nechci abych tu byl za nějakého chronického stěžovatele, ale uvádím jen mé dojmy.Taky proč bych měl hanět vlastní auto. Před tímto autem jsem měl Passata a Toyotu LC a obě auta byli tišší. Myslím tím při jízdě ve vyšších rychlostech. Není to hluk z motoru, je to aerodynamický hluk obtékajícího vzduchu a to ze zadní části.. A to už mám vysledováno, že když fouká do zadku, tak to jde. Jakmile jedu proti .Nedovedu si představit, že bych měl mastit po dálnici 180 a to nějak dlouhou dobu.\nMožná to tak vnímám já,možná by to chtělo se svézt s druhým autem........\ntom.: Passat je mnohem nižší auto, logicky bude mít lepší aerodynamiku. Jakou cenovku má nový Landcruiser? Myslím, že za ni a s ohledem na jeho hmotnost by už mohl být pořádně vycpaný tlumícím materiálem, přece jen je to to nejlepší, co je v JP v 4x4 vyrábí. Pokud tě štve, že v SUV za 850 tisíc je na tvůj vkus příliš hluku, nech si to v nějaké autohifi dílně rozebrat a vytlumit samolepícími hliníko-butylovými pláty a pěnovkou.\ntom.: Asi by bylo nejlepší, jak říkáš, zajet k prodejci, říct mu o problému a požádat ho o to, abyste s předváděcím vozem udělali zkušební jízdu. Já mám taky stejnou konfiguraci vozu, jen mám MT, ale žádný zvýšený hluk ani já ani spolujezdci při 190 - 200 km/h neslyšíme, a že dost často takto rychle na určitých dálničních úsecích jezdím.\nTady jsem našel jak tlumí auto i podběhy tlumícími materialy napřd u octavie 3 . http://www.ahifi.cz/clank...ozu-skoda-octavia-iii.htm hold je to udělané z hodně tenkeho plechu kvuli hmotnosti,ale tím padem obuchane dveře +hluk atd hold šetřili kde neměli za tu cenu by měla být kvalita jinde.O tom tenoučkém laku ani nemluvím\nTom, v pohodě. Včera jsem jezdil po dalnici, a soustředil jsem se na hluk od zadku vozu. Nepříjimný či zvýšený hluk od dvěří či kufru jsem nezaznamenal. Ty tvoje pneu Toyo , nevím jak jsou hlučné. Mě dali na auto ve výrobě Yokohama Geolander a v pohodě. Zakopaný pes bude možná někde jinde. Mě takhle hučelo zrcátko po reklamaci chvění, a dlouho jsem nemohl přijít odkud se to line.\nZdravím, chci se zeptat na zkušenost s klimatizací.. přijde mi, že pokud zapnu klimatizaci, vychladím a vypnu, je cítit divný zápach.. ne čistý vzduch, ale jako když kondenzát z klimatizace..po chvíli se to vyvětrá, ale chvilku po vypnutí je to nepříjemné...\ndub: to je ještě v pohodě, známé teď z klimy na mitsu ASX vytáhli potkana v pokročilé fázi rozkladu, to byla vůně, to ani brise nepřerazilo\ntak to zase takhle ne, spíš jako vysavač, když trochu zvlhne filtr.. zkusím vyndat filtr do kabiny a uvidím..\ndub: Desinfikovat sprejem a vypínat klimu před dojezdem, aby se stihla vysušit...\ndík, už jsem koukal, koupím ten Cersit stop bakterie, má to dobré recenze..i ten filtr vyhodím a uvidíme..\nČau tak co pomohl ti ten ceresit na tu klimatizaci,a jak si to aplikoval,někde řikali že se to má přimo v palubni desce nastřikat na chladič že to je nejučinějši,nebo je ještě něco učineho na ten zápach po vypnutí klimatizace filtr mam uhlikovy novy.Dík\nlukaydo: Ahoj, ten Ceresit jsem nesehnal, koupil jsem něco podobného od Valeo, vyměnil jsem kabinový filtr a zdá se to o.k....zapnul jsem klimu na nejméně, vnitřní cirkulaci, větrák na plné pecky, postavil láhev před zadní sedadla a nechal 15min...\ndík taky to otestuju dival jsem se na tohle je to i za dobrou cenu si myslím http://www.auto-doplnky.c...sonax-150-ml-323100-p9129\nlukaydo: koupíš i levnější, já měl Valeo clim spray..dražší, ale spokojenost.\nNa pondělí jsem objednán na vyřešení klepajících se skel při jízdě...o problému se samozřejmě ví, je sada na opravu a je řešeno v rámci garance..po opravě budu o výsledku informovat..


Čaj a jazz a praskající polena | Oldwomen’s Blog\n← Ani nahá, ani oblečená, ani bosá, ani obutá\nDej volovi funkci – vymyslí lejstro. Dej volovi moc – vykálí zákon. →\nČaj a jazz a praskající polena\nPosted on Prosinec 21, 2014\tby oldwomen\nObrovská kamna v koutě polykají metrová polena jak běžný sporák třísky. Teplo je vidět (prosklená přikládací dvířka) i slyšet. Hodně návštěvníků fotí selfie s živým ohněm.\nVůně svařeného hřebíčku, skořice a badyánu se mísí s vůní kávy a zázvoru. Jemné podtóny čokolády odlehčené závany zeleného čaje.\nDrobné zákusky na stolcích.\nŠum hovoru a nevtíravá lehká hudba. Převážně nevážně jazz. Cinkot šálků, ťukání jehlic, úpění jezdců stařičkých Doplet.\nBrno. Industra. Vánoce na druhou.\nMladí muži soustředěně přehazující očka (stále hladce) z jehlice na jehlici jsou velmi soustředění a velmi sexy. Mladé dámy jsou lehce rozmrzelé, že štrikování je obtížnější, než se na youtube jeví.\nProbíráme s Mílou cosi soukromého neintimního. Do hovoru se mám vmísí:\n„Než jsem byl odejit, tak jsem byl fyzik. Plazmou jsem se zabejval.“\n„Já ještě dělám, přednáším na lékařské fakultě, ale jak dlouho ještě…“\n„Jsem bývalý letecký technik.“\n„Příští rok končím magistra umění.“ Přejeme ptáčeti na počátku života splnění si snů.\nVánoce na třetí.\n„Pojďte, dáme selfie. Fyzik, biolog, inženýr. Tak aby bylo vidět, že pleteme.“\nŤukání jehlic, hrkání jezdců, tichý jazz, praskající polena, za okny se zvolna šeří.\nZa výtopnou přehodil čaroděj Kolbaba sedmnáctou výhybku. Do Stepi to jede z nástupiště devět a tři čtvrtě. A do vinorodého kraje nikoli z prvního, jak je ustáleným zvykem, ale z nástupiště dvě a čtvrt. I bez vlivu úplňku.\n10 reakcí na Čaj a jazz a praskající polena\nProsinec 21, 2014 (9:56 am)\nGrog jak ho mám já rád. Rum & voda 1:1, hřebíček, skořice, badyán, cukr a ždibek másla.\nProsinec 21, 2014 (10:29 am)\n🙂 toto byla nealko akce v nekuřáckém prostředí. Prioritou bylo příjemno pro všechny, sekundárním výstupem halda šál pro brněnské bezdomovce (prosím si bez politicky zabarvených komentářů) a spousta ručně malovaných vánočních přání pro osamělé lidi. Od děcek v „domovech“ po seniory v pečovatelských domech a el dé en kách.\nProsinec 21, 2014 (3:51 pm)\nJá si nemůžu pomoct, ale mě ta dnešní jistě bohulibá charita vždy připomene scénu z Haška, ve které vdova po generálovi pěchoty baronka von Botzenheim přišla navštívit statečného „fójaka“ Švejka do nemocničního baráku v posádkové věznici na pražských Hradčanech 🙂\nProsinec 22, 2014 (6:07 am)\nmy jsme za zařízení jako tým přáníčka odmítli. Dostali od skautů, katolíků, evangelíků a už jen sáhnou po pytlíku, zhodnotí obsah a jdou… Přáníčka je už netankují ani náhodou. Leda zpívání, to vždycky.\nTřeštili oči, když jim jeden pán tu a tam špital do ouška, že jim děkuje za jejich utrpení a že ví, že to snášejí s myšlenkami na ně, zdravé a mladší.\nProsinec 21, 2014 (10:46 am)\nach, ach, to muselo být příjemné….\nhezké a pohodové svátky\nProsinec 21, 2014 (12:37 pm)\nBylo to skvělé. Esence pohody.\nTaké přeji pohodové a klidné svátky.\nProsinec 21, 2014 (11:14 am)\nBoží priority…vidím „muže“ s úporným pohledem na jehlice a s křečí v prstech! Ten tichý jazz a ten ohen, jééé to musela být balada. Mávám do dálky a přeji do pracovny Vánoce dle Tvých snů. A snad aby křeslo pro staříka připravené, nezelo prázdnotou. Lidi maj bejt hlavně spolu, ne?\nProsinec 21, 2014 (12:48 pm)\nAno, první řady jsou extrémní dřina. Genderově vyrovnaně. „Kluci“ překvapili, byli šikovnější a trpělivější.\nKřeslo je připravené, stolek na odložení šálku či sklenky a talířku také. Ani ochota vyslechnout nechybí. Víc už fakt nabídnout nemohu.\nVánoce budu mít rozhodně klidné a pohodové a neuchvátané. I když setrvale pracovní.\nPřeji hodně zdraví,úspěšnou rekonvalescenci, rozesmáté děti, punčochy na krbové římse plné laskavých drobností a vůbec vše nej na ostrovy v severním Antantiku 🙂\nProsinec 21, 2014 (2:27 pm)\ntakhle nějak si představuju adventní pohodu. výstup – héézkýýý – není nikdy dost, nikde. Hlavně víc a houšť příjemných zážitků, pobytů a lidu přeji. Nejen o Vánocích\nProsinec 22, 2014 (1:11 pm)\nKdyž je pohodově i u mne, musí být všude 🙂 Přeji Vám, milá OW, ať se ta pohoda a příjemno drží a nasákne do všech úrovní Vašeho bytí 🙂


ibanahot2 profil | netki.space\n28, Rak, Estados Unidos, DORAL\nPoslední přihlášení: 17.8.19 21:24:01\nKliknete-li na tlačítko, ibanahot2 získá na 60 sekund první pozici na hlavní stránce. Během této doby se modelčině chatovací místnosti zvýší viditelnost a tím pádem i její popularita! Oznámení o Vašem štědrém činu se objeví v chatu, kde ho uvidí modelka i ostatní uživatelé chatu. ibanahot2 Vám bude za toto gesto nepochybně nesmírně vděčná!\nafter school 8 fotografií 8 photos\nDůležité detaily o ibanahot2\nPracovní doba - ibanahot2\nAmatérské klipy uživatele ibanahot2\nSeznam Přání - ibanahot2


Boj o školku u lesa: zruší ji, až bude jinde nová - Olomoucký deník\nBoj o školku u lesa: zruší ji, až bude jinde nová\nŠternberk – Zachovat nebo zrušit Mateřskou školu Hvězdné údolí, o problémech nejen s vlhkostí a nevyhovující kanalizací nebo o možnostech výstavby nové mateřinky, mluvili v úterý odpoledne zastupitelé města Šternberka s rodiči, nechyběli ani projektanti nebo hygienici.\nRodiče a zástupci města se sešli v MŠ Hvězdné údolí Foto: DENÍK/Petra Opletalová\nVšichni se tentokrát sešli v prostorách předškolního zařízení, které by mělo fungovat nejméně do výstavby nové školky.\nMěsto však bude muset objekt, který je v havarijním stavu, alespoň z části opravit. Hygienici už nehodlají dál tolerovat dlouhodobé problémy, termín stanovili k 1. září.\n„Všichni souhlasíme s tím, aby město postavilo novu školku, aby narostla kapacita, která je potřebná. Ale byli bychom především rádi informováni a to konkrétně, co je zamýšleno s touto školkou. Už rok tady čekáme na to, aby nám někdo řekl, jestli bude zavřená. Abychom věděli, jestli můžeme přijít k zápisu nebo ne,“ ozývalo se z řad rodičů.\n„Konečně se něco začne dělat a někam se to pohne. Kdykoli jsme vznesli dotaz, tak se to odsunulo a stále se s rodiči jednalo tak, že my jsme ti, kteří si na něco stěžují. Přitom jsme chtěli podat i pomocnou ruku a navrhovali jsme, že bychom pomohli, pořád se na nás dívalo, asi spíš jako na rebelanty. Dnes poprvé jsme byli schopni se sejít všichni dohromady a to včetně hygieny a projektantů a vysvětlit si celou záležitost. Myslím si, že tohle už mohlo být dávno za námi,“ reagovala po skončení jednání jedna z maminek, Klaudie Urbanová.\nPodle Hany Kalfertové, další z maminek, se rodiče dozvěděli i nové informace.\n„Překvapili nás hlavně požárně-bezpečnostní nedostatky, protože pokud je nám známo, tak architekt zpracovával projekt někdy v roce 2009, což jsou vlastně tři roky a nikdo o těch nedostatcích nevěděl. Na druhou stranu jsem ráda, že se nakousla i varianta výstavby mateřské školy tady na Světlově, což je přes vodu. Pokud by ta školka byla tady, jednak by se zvýšila kapacita, mohla by se uzavřít nevyhovující školka a zůstala by lokalita v blízkosti lesa. To by byla asi nejlepší varianta,“ uvedla maminka.\nNebezpečná a drahá na provoz\nMateřinka je na hranici životnosti a rekonstrukce by si vyžádala zhruba pět milionů korun. Podle hygieniků měla být už od září 2011 uzavřena, o problému s nimi město jedná už od roku 2009.\n„Byť je to školka pro rodiče útulná, tak technický stav neodpovídá současné legislativě. Problémem je především vlhkost a zápach z kanalizace na sociálním zařízení. Stávající stav může ohrozit zdraví dětí. Chceme již pevné datum nápravy. Rodiče sice chápeme, že není kam děti teď umístit, ale musí se to řešit. Zatím se pořád jen hovořilo a nedělalo se nic,“ uvedla Hana Kabátová z Krajské hygienické stanice v Olomouci.\nDle odborníků je školka špatně řešena také dispozičně, nevyhovuje ani požárním předpisům. Chybí například odpovídající únikové cesty.\nStarosta města Jaromír Sedlák rodičům zopakoval, že MŠ ve Hvězdném údolí nevyhovuje nejen z technického hlediska, ale je také drahá na provoz.\nMěsto navíc potřebuje navýšit kapacitu míst ve svých mateřinkách. Tomu napomůže nová školka, která bude na provoz levnější. Přestěhovali by se do ní právě děti z nevyhovujících objektů.\nRodiče dětí sepsali petici, kterou podepsalo asi šest stovek lidí. Vedení školky navrhlo nejnutnější úpravy řádově za tři sta tisíc korun, podle radnice to ale problém dlouhodobě neřeší. Opoziční zastupitel Libor Bejdák (Sdružení SOS) nicméně uvedl, že k nim město bude muset přistoupit.\n„Postavit novou školku za půl roku, když ani nevíme, kde bude stát, je iluzorní. Město bude muset najít peníze na prodloužení životnosti této školky,“ uvedl zastupitel.\nStarosta: Do roku 2013 to zavřít nemůžeme\nS tím souhlasí i starosta města Jaromír Sedlák.\n„Myslím, že nejméně do září 2013 nebudeme moci školku uzavřít, protože děti by neměly kam přejít,“ řekl starosta.\nKde bude sídlit nová mateřinka, kdy bude dokončena a jakou částku radnice investuje do MŠ Hvězdné údolí, zatím zástupci radnice nevědí.\nVe špatném stavu je ve Šternberku například i budova školky v ulici Oblouková. Náklady na novou školku se odhadují až na 20 milionů korun.\nŠternberk se obdobně jako další města v regionu potýká s nedostatkem míst v mateřských školách.\nNapříklad tento školní rok nemohla radnice vyhovět většině rodičů, jejichž děti dosáhnou tří let věku v jarních měsících 2012.\nDo školky se nedostalo ani zhruba deset dětí, jejichž maminky jsou s dalším dítětem na mateřské dovolené.\nSoučasná maximální kapacita MŠ ve Šternberku je 364 míst ve 12 běžných třídách a dvou třídách se specializovanou logopedickou péčí.\nMěsto má také dohodu s obcí Lužice, která přijímá děti ze Šternberka. Město by ale potřebovalo ve školkách nejméně 400 míst.\nPetra Opletalová + ČTK\nRodiče bojují za školku u lesa. Radnice ji chce zavřít a postavit větší\nNerušte nám školku, žádá ve Šternberku 580 lidí


Pokud máme nainstalován ovladač EQASCOM nebo máme montáž kompatibilní s protokolem LX-200, pak se můžeme směle pustit do automatického sledování satelitů montáží.\nNa co ale musíme dát pozor je maximální rychlost montáže, v případě H-EQ5 a EQ6 je to osmisetnásobek siderické rychlosti, což znamená zhruba 3,3" za sekundu. Pokud se tedy satelit bude pohybovat rychleji ve směru příslušné osy montáže, pak pochopitelně uletí (pokud letí v obecném směru, záleží na vektoru pohybu vzhledem k osám montáže, v ideálním případě, pokud se pohybuje tak, že RA i DEC osa se pohybují plnou rychlostí, pak je max. rychlost satelitu zhruba 4,7" za sekundu).\nBudeme tedy potřebovat příslušný software, který zajistí řízení montáže podle aktuální polohy vybraného satelitu. Používám lxsat, který byl na adrese www.heavenscape.com a před lety jsem si zaplatil licenci (stála snad 200Kč nebo tak nějak), nicméně autor přestal SW vyvíjet, dal jej k dispozici jako freeware a na uvedené stránce se již nevyskytuje. Ke stažení je na yahoo skupině satellitetracker, kde je nutné se pro stažení stát jejím členem (program umístím na svůj web do sekce ke stažení, jelikož se jedná o freeware).\nDále budeme potřebovat způsob, jak propojit tento program s montáží, protože program je určen pro montáže s protokolem LX-200 a to montáže od Sky-Watcheru nejsou. Naštěstí je zde opět řešení v podobě EQMOD, konkrétně modulu EQMODLX, který zajišťuje překlad LX-200 příkazů na příkazy pro montáže S-W.\nOvšem situace není úplně jednoduchá :-) Program lxsat chce sériový port na kterém je připojena montáž. Jenomže s montáží nemůže komunikovat přímo, ale přes EQMODLX. Musíme tedy nějak zajistit předání dat z lxsat do EQMODLX. Vynecháme šílená HW řešení spočívající v dalších sériových portech a věc vyřešíme elegantně pomocí dalšího kusu software, a sice pomocí virtuálního sériového portu. Ke stažení na uvedeném odkazu, nebo zde na stránkách (stejně jako EQMODLX).\nVSP nainstalujeme a nakonfigurujeme (číslo virtuálního portu, číslo TCP/IP portu a adresu TCP/IP serveru). VSP vytvoří virtuální sériový port, ke kterému se připojí lxsat. Dále spustíme EQMODLX, který se chová jako TCP/IP server, ke kterému se připojí VSP pomocí TCP/IP (v našem případě je adresa 127.0.0.1, localhost, jelikož VSP běží na stejném PC jako EQMODLX, port je 999). EQMODLX následně komunikuje s EQASCOM ovladačem, který přes fyzický sériový port komunikuje s montáží.\nTím máme zajištěno propojení lxsat s montáží. Nyní si ještě potřebujeme stáhnout dráhové elementy družic v TLE (two line element) formátu. Doporučuji www.space-track.org, kde se zaregistrujete a pak se do lxsat zadají přihlašovací informace a on si už data stahuje.\nA teď už můžeme vyrazit sledovat satelity :-)


Přihlášení pohledávky do insolvenčního řízení Brno • Advokátní kancelář C&K\nohledávku přihlašuje věřitel, který ji má za dlužníkem, s nímž je vedeno insolvenční řízení. Ať již jde o pohledávku peněžitou nebo nepeněžitou, přisouzenou (vykonatelnou) i dosud nevymáhanou, zajištěnou nebo nezajištěnou ...\nPohledávku přihlašuje věřitel, který ji má za dlužníkem, s nímž je vedeno insolvenční řízení. Ať již jde o pohledávku peněžitou nebo nepeněžitou, přisouzenou (vykonatelnou) i dosud nevymáhanou, zajištěnou nebo nezajištěnou. Přihlásit se dá i pohledávka vázaná na podmínku. Přihláška se podává u insolvenčního soudu. Jestliže věřitel podává insolvenční návrh, potom musí již s návrhem podat i přihlášku pohledávky. Ostatní věřitelé mohou pohledávku přihlašovat od zahájení insolvenčního řízení. Nejpozději však musí přihlášku podat ve lhůtě soudem stanovené v rozhodnutí o úpadku.\nPřihláška se podává na například na formuláři, který je na internetových stránkách ministerstva spravedlnosti. Podává se ve dvou vyhotoveních. Kontaktujte nás. Právní poradna Brno – využijte našich odborných služeb!


Exfunkcionář ČSSD musí zaplatit za padělání lustrace | Týden.cz\nExfunkcionář ČSSD musí zaplatit za padělání lustrace\nOstravský okresní soud dnes odsoudil bývalého vysokého funkcionáře ČSSD Mariana Kuśe k pokutě sto tisíc korun. Podle státního zástupce se prokazoval padělaným lustračním osvědčením a poškodil tak ministerstvo vnitra. Pokud nezaplatí, hrozí mu pět měsíců vězení. Soud tak zcela přehodnotil svůj původní rozsudek z května loňského roku.\nOkresní soud tehdy Kuśe obžaloby zprostil, ale krajský soud v odvolacím řízení nařídil nové projednání případu. Podle dřívějšího zprošťujícího rozsudku soudu politik sice používal listinu s nepravdivými údaji, ale neprokázalo se, že ji padělal. Soud tehdy neshledal ani to, že ministerstvo poškodil. Soudkyně však dnes uvedla, že Kuś svým chováním ohrozil demokracii a také zájmy voličů a příznivců ČSSD. Ohrozil rovněž důvěru veřejnosti v ministerstvo vnitra, které lustrační osvědčení vydává.\nSoudkyně dnes zamítla návrh obhájce na další odročení případu. Obhájce požadoval výslech někdejšího ministra vnitra Františka Bublana a místopředsedy Poslanecké sněmovny Lubomíra Zaorálka. Soudu se podařilo prokázat, že Kuś měl k dispozici dvě pozitivní lustrační osvědčení už v době, kdy na krajský sekretariát strany dorazilo jeho negativní lustrační osvědčení.\nKuśův obhájce se na místě odvolal, státní zástupce si ponechal lhůtu na rozhodnutí. "Mě rozsudek nepřekvapil, odpovídá úplně přesně tomu, co v podstatě už rozhodl krajský soud ve svém předchozím kasačním rozhodnutí. Podali jsme odvolání a předpokládám, že ... obvinění opět bude zrušeno," uvedl obhájce. Dodal, že naopak ministerstvo vnitra jednalo v rozporu se zákonem.\nStátní zástupce byl s rozsudkem i trestem spokojen. "Tu věc je třeba chápat jako čistě kriminální čin, nejedná se o žádnou politickou kauzu. Došlo k předstírání skutečností, které nebyly. Kuś předstíral, že je z hlediska komunistického režimu bezúhonný, což nebyl," vysvětlil státní zástupce.\nKuś před posledními krajskými volbami straně předložil negativní lustrační osvědčení, i když byl podle údajů ministerstva vnitra vědomým spolupracovníkem komunistické Státní bezpečnosti. Postupně byl politik obviněn v této souvislosti třikrát. Policie Kuśe nejprve obvinila z padělání a pozměňování veřejné listiny, obvinění později zrušila, protože nešlo o ověřenou kopii. Později zrušilo krajské státní zastupitelství i Kuśovo další stíhání, v němž čelil podezření z poškozování ČSSD. Nebylo možné přesně specifikovat, jak údajně Kuś stranu poškodil. Před soud se dostala až třetí žaloba. Podle ní Kuś tím, že na osvědčení například zfalšoval podpis ministra vnitra, ministerstvo poškodil.\nPodle informací z médií je Kuś bývalý elitní komunistický rozvědčík, který se před rokem 1989 infiltroval do církevního prostředí v Československu a Polsku. Rozvědka počítala i s jeho vysláním do Vatikánu.


Hurá! Vítej podzime aneb Jak si užít babí léto - Nekupto.cz\nDomů / Blog / Hurá! Vítej podzime aneb Jak si užít babí léto\nHurá! Vítej podzime aneb Jak si užít babí léto\nAni letos v létě se vám nepodařilo shodit přebytečné kilogramy do plavek a přesto jste si léto užili naplno? Zapomeňte na trápení v posilovně a užívejte si začínající podzim plnými doušky, ať už s pivem, vínem nebo i dvojkombinací na terase. Inspirujte se dalšími tipy, jak si vychutnat babí léto.\nProč vítat podzim\nKonečně můžete schovat plavky do horních polic skříně a zase nosit víc vrstev oblečení, ve kterých se cítíte pohodlně. Možná se v tomto ročním období umoudří i váš čtyřnohý miláček a nebude chtít na procházky tak často, když uvidí, co se děje za oknem. A konečně začíná po prázdninách doba, kdy své děti s radostí pošlete do školy a máte alespoň pár hodin volného času udělat z vašeho doupěte opět láskyplný a mírumilovný domov.\nPokud máte pocit, že se o vás pokouší každoroční podzimní deprese, dejte tomu stopku hned ze startu. Víte, co vám dělá radost a jak se odměnit? Na nic nečekejte a udělejte to. Chcete si koupit dárek, který vám vykouzlí úsměv na rtech nebo potěšit své blízké? V obou případech můžete využít dárky od nás.\nNečekejte na Vánoce a nakupování dárků, užijte si podzimní nákupní horečku. Možná vás právě obdarování druhých udrží v psychické pohodě natolik, že se vyhnete té opravdové horečce, kašli a rýmě, která se o většinu z nás na podzim pokouší až se zvláštní roční pravidelností. Víte, jak překvapit druhé? Vyberte jim dárek, který jim vykouzlí úsměv na rtech a budou se chtít pochlubit i ostatním.\nZamyslete se nad tím, jak propojit podzimní období a zálibu obdarovaného a zkuste i svým kamarádkám nebo kolegyním zlepšit podzimní pošmourno. Ať už je to sklenicí na pivo s nápisem I ženy mají rády pivo nebo vtipnou hláškou, že pivo je elixír mládí. Nezapomeňte svým kamarádkám připomenout, že po pivu rostou prsa a společně si rovnou připijte, nejen na zdraví.\nStop iglú z PET láhví\nPokud máte kolem sebe přátele, kteří nepijí, ale místo toho třeba sportují, ideálním dárkem budou cestovní láhve na vodu z kolekce Neplastuj. Sice jim znemožníte postavit si z PET láhví třeba iglú, když letos zase nebude sněžit, ale věřte, že nápisy jako Boží dnešek nebo Nic není nemožné, budou vás i vaše blízké těšit vždy, když se na ně podíváte.\nBabí léto si přímo říká o procházky do přírody, romantický tanec v dešti, ale také renovace a rekonstrukce bydlení. Určitě víte, jak rádi muži slyší, když ženy nahlas přemýšlí, že už se dlouho nemalovalo ani nestěhoval žádný nábytek. Možná tu vidinu práce tentokrát oceňte pochvalou, na kterou se bude váš protějšek moct dívat častěji. Co takhle jej motivovat k lepším, tedy pracovním, výkonům například dárkovým panákem Kutil roku a myslet to opravdu jako lichotku?\nA pokud je podzim vaše nejméně oblíbené roční období, nebojte se mu tak trochu vyhnout, třeba pod dekou a s hrnkem horké čokolády. Vezměte si svou oblíbenou knížku, nenechte se nikým rušit a poslední paprsky slunce si užijte klidně i přes okno. A jak říct svým dětem a manželovi, že je to jen vaše chvilka? Co takhle vtipnými ponožkami s nápisem Nerušit, přemýšlím. Počítejte však s tím, že pokud váš čtyřnohý mazlíček neumí ještě číst, nejspíš vám vezme kousek deky. Odměnou vám bude alespoň bezpodmínečná a hřejivá láska. A tu si rozhodně zasloužíte vždy!


FC Hradec Králové – Vlèákùv turecký deník – 4. díl\n23. 1. 2022 | FC Hradec Králové\nNedìle pøichystala Votrokùm v Antalyi poøádnì chladné uvítání. Høištì bièoval ledový vítr z nedalekého pohoøí Taurus a pocitová teplota byla hluboko pod tou na teplomìru. Odpoledne se vyèasilo a fotbalisté vystrèili nosy z hotelu – udìlali si poznávací výlet do starého centra mìsta. O tom všem píše Adam Vlkanova v dalším dílu svého deníku.\nDnes byla ráno na tréninku hrozná zima, všechny nás to zase pøekvapilo. Na hotelu jsem se podíval na hodinky, vidìl jsem šest stupòù, tak jsem si øíkal, že to je dobré, že si nemusím brát èepici. Pøijeli jsme na høištì – a tam fuèel silný ledový vítr a všem nám byla zima. Vìtší než pøi tréninkách v Èesku. Tam víme, co od poèasí èekat, a jsme pøipravení. Po chvíli jsme se ale zahøáli a bylo to v pohodì. A odpoledne vysvitlo slunko a oteplilo se.\nTo bylo dobøe, protože nás náš prùvodce Gökmen Kore, který hrál v Èesku fotbal za Brno, Drnovice nebo Boleslav, vzal na poznávací výlet. Cestou v autobuse nám povídal zajímavosti do mikrofonu, byl vtipný. Na poznávací zájezdy moc nejsem, ale tenhle byl krátký. Nejdøív jsme vidìli pìkné vodopády Düden, pak jsme se krátce prošli po starém centru Antalye a v pøístavu, abychom nebyli poøád zavøení na hotelu. Podívali jsme se na krámky, prošli jsme se, už bylo i pøíjemné poèasí. Turci nás poøád nìkam lákali, poøád nás tahali dovnitø do svých krámkù, tak jsme do nìkolika nakoukli. Ale nekoupil jsem nic.\nPo návratu na hotel si plánujeme zahrát nìjakou deskovou hru, po veèeøi už klid. Zítra nás èeká další zápas s ukrajinským soupeøem. Je dobré osahat si, jaká je úroveò fotbalu v ostatních ligách – èlovìk z Ukrajiny zná akorát Šachtar Donìck, jsem zvìdavý, jaký bude Veres Rivne. Uvidíme zítra, držte nám palce.


Slováci se vydají na MS se 14 hokejisty z české extraligy - Aktuálně.cz\nKouč Zdeno Cíger oznámil slovenskou nominaci na mistrovství světa v hokeji. Není v ní žádný hráč z NHL, zato 14 hokejistů z české extraligy.\nSlovenský tým pojede na MS bez posil z NHL | Foto: Reuters\nBratislava - Hokejisté Slovenska, kteří zatím nemohou počítat se žádnou posilou z NHL, mají v pětadvacetičlenné nominaci na mistrovství světa 14 hráčů z české extraligy. V týmu je pět vicemistrů světa z roku 2012 z Helsinek. Kouč Zdeno Cíger nominoval také devět hráčů, kteří mohou debutovat na velké mezinárodní akci.\nNominace hokejistů Slovenska na mistrovství světa v Kolíně nad Rýnem a Paříži (5.-21. května):\nMS v hokeji hokej sport Slovenská hokejová reprezentace Hokejová Tipsport extraliga MS v hokeji 2017 Paříž a Kolín nominace


Platby pojistného - VZP ČR\nJsem důchodce, ale plánuji ještě pracovat, případně podnikat. Jak je to s platbami zdravotního pojištění?\nV takovém případě za vás jako za poživatele důchodu platí pojistné na zdravotní pojištění stát a kromě toho musíte platit pojistné i ze svého příjmu z výdělečné činnosti. Jen přitom nemusíte brát ohled na povinné minimální pojistné stanovené pro danou skupinu (zaměstnanci, OSVČ). Musíte ale oznámit zdravotní pojišťovně, že máte nárok na zařazení mezi osoby, za které je stát plátcem pojistného.\nPokud jste jako důchodce zároveň osobou samostatně výdělečně činnou, budete hradit pojistné na zdravotní pojištění sám ze svých příjmů ze samostatné výdělečné činnosti. Nejste povinen odvádět pojistné na zdravotní pojištění alespoň v minimální výši, ale pouze skutečně vypočtenou částku. Máte však jako OSVČ povinnost platit měsíční zálohy na pojistné. Výjimkou je jen první rok samostatné výdělečné činnosti (pozor, nikoli první rok souběhu kategorií OSVČ a státní pojištěnec).\nPokud jste důchodce a zároveň zaměstnanec, budete platit pojistné prostřednictvím svého zaměstnavatele. Ten bude vypočítávat pojistné na zdravotní pojištění ze skutečného vyměřovacího základu tj. dle vašeho jeho skutečného výdělku (nevztahuje se na vás povinnost dodržet minimální vyměřovací základ).\nSouvisející otázky pro téma: Platby pojistného\nNa jaké číslo účtu mám posílat úhrady pojistného?


Domeček pro panenky - Zvěrolékař v kufříku (Bigjigs) | Bigjigs Toys - Modroočko.cz\nDřevěné hračky Hračky pro panenky Domečky Domeček pro panenky - Zvěrolékař v kufříku (Bigjigs)\nMalý dřevěný domeček ve formě kufříku. Hra na zvířecího doktora.\nRozměr: Složený domeček 19x19x17cm.\nKód zboží: BJ682\nMalý dřevěný domeček ve formě kufříku. Otevřením "kufříku" se postaví malá nemocnice pro zvířátka. Hrací set obsahuje nemocniční lůžko s dečkou, stojan s kapačkou, srdeční monitor se stolkem, medvědího pacienta, zdravotní sestřičku a lékaře.\nVšechno příslušenství lze pěkně uložit dovnitř kufříku. Díky vhodnému rozměru a rukojetím se kufřík dítěti dobře přenáší a tak si ho může vzít všude sebou.\nRozměr složeného domečku je 19x19x17cm.


Prodigy oslaví 10leté výročí od vystoupení na Milton Keynes Bowl „živákem“ - Muzika.cz\nProdigy oslaví 10leté výročí od vystoupení na Milton Keynes Bowl „živákem“\n19. 7. 2020 3. 9. 2020 , Redakce\nPřeživší členové slavné formace právě dokončují své nové album na počest bývalého frontmana Keitha Flinta, který spáchal sebevraždu v roce 2019. A taky jde o ex klávesistu Leeroye Thornhilla, který nedávno hovořil o svých plánech.\n„Po celou dobu jsem s kluky v kontaktu. Sešli jsme se k výročí Keithovy smrti a šli jsme oslavit jeho život. Bylo to všechno dobré. Vím, že Liam chce dokončit album Prodigy, které dělal, nevím ale, jak daleko je.“ dodal Thornhill.\nA k tomu všemu Prodigy ohlásily plán na oslavu 10 let od svého vystoupení na Milton Keynes Bowl přímým přenosem celé show. Celý koncert World On Fire 2010 budou vysílat v pátek 24. července prostřednictvím svého kanálu YouTube po dobu 48 hodin, tedy přesně deset let od původního představení.\n"Humus, útok na kulturu." Hudebníci reagují na nová koronavirová omezení v MSK


Stavebnice Monti 61 Noprosu 1:48 v krabici - ihrackarstvi.cz\nStavebnice Monti 61 Noprosu 1:48 v krabici\nSestavte si vlastní model nákladního auta Mercedes Actros - NOPROSU v měřítku 1:48 bez lepení nebo barvení dílků! Model z řady Profi vyniká precizním zpracováním do posledního detailu. Tomu odpovídá i vysoký počet dílků - kolem 200 ks. Tyto modely jsou náročnější a pracnější na složení, proto jsou určeny pro děti od 8 let. Stavebnice je dodávána jako výlisky, ze kterých se auto sestaví a nalepí se na něj samolepky. Při stavbě se nepoužívá lepidlo ani barvy, výlisky jsou již barevné. Kromě kovových os kol jsou autíčka vyrobena pouze z plastu. Sestavený model je vhodný nejen k vystavení, ale také k běžnému hraní.


Nikkor 18-70 zkušenosti - DIGIarena.cz\nNikkor 18-70 zkušenosti\nod HANScz 14. 1. 2010 14:11\nTaky mi to na D80 blbě ostřilo(BF jak prase) i bez SB600 a dokonce i s interním bleskem,D80 šla pryč a od té doby všechno v pohodě...\nod 8j-j8 17. 1. 2010 21:06\npoužíval jsem ho asi rok a s velkou spokojeností, pak jsem přešel jen na pevný světelný, ale kdyby bejval byl tak o clonu světelnější, tak jsem si ho nechal, byl to fakt dobrej objektiv.\nod ptth 16. 8. 2010 13:52\nTo šidítko 18-55 je sice konstrukčně ne tak hezký, ale kvalitou je to vysoce dobrý objektiv...\nod SkyHawkCZ 16. 8. 2010 17:58\nvysoce? pořád je to jen ten nejnižší seťák...\nk tomu 18-70: kamoš ho má na D80 a co jsem viděl fotky tak to nevypadá tak zle... světelnost není žádnej zázrak ale taky to není žádnej propadák. PS: Rychle a tiše ostří\nod karmy 16. 8. 2010 19:33\njj, opticky je na tom celkem dobře, ale přecijen.. byl konstruován na D50/D70 a na 10-12 Mpx už to je trochu znát, ale co se týče optickejch vad tak je na tom asi líp než 18-105VR a ostření.. plnohodnotný AF-S motorek, to je něco co nabídne až 16-85VR.. A za ty prachy.. slint..\nod _DAVE_ 16. 8. 2010 20:31\npořád je to jen ten nejnižší seťák\n"Seťák" rovná se špatný objektiv?? Mě se zdá jako by tohle slovo někteří experti považovali skoro za sprosté. Mimochodem 18-70 je taky seťák, dával se k D70 pokud se nepletu.\nCanon 24-105 F4L je taky seťák..\nbyl konstruován na D50/D70 a na 10-12 Mpx už to je trochu znát\nŽádný objektiv není konstruován na konkrétní rozlišení.\nod karmy 16. 8. 2010 20:54\n_DAVE_ píše: Žádný objektiv není konstruován na konkrétní rozlišení.\nJo, jasný, ale je pro ně optimalizovanej, je to to samý jako když se 7D vyšel 15-85 kterej to rozlišení (a celkově ten snímač) vykreslí s rezervou, snad víš jak to myslím..\nod _DAVE_ 16. 8. 2010 22:40\nMno zajímavé je, že s 7D vyšel i 18-135 a ten s rezervou nevykreslí ani 10Mpix. - Je to vcelku křáp.\nOsobně myslím že nelze čistě "analogickou" věc jako je optika striktně přiřazovat v nějakému rozlišení. Podívejme na takový Canon 50mm - F1.8 II na 5Dmk2. člověk si řekne sklo za 100$ na takovémto foťáku?? Zhola nepoužitelné.. Nicméně po lehkém zaclonění z toho lezou fotky jak víno. ( viz photozone.de) A i takový "chcípáček" dokáže slušně nakrmit FF s 21Mpix.\nTím nechci tvrdit že na objektivu nezáleží, naopak já zastávám názor že raději rvát do skel a nechat si základní tělo než cokoli jiného. Chci jen říct, že s rozlišením se každý objektiv zlepšuje, žádný absolutní limit není.\nod karmy 16. 8. 2010 23:06\nto samozřejmě.. netvrdím že to je pravidlo\nod SkyHawkCZ 17. 8. 2010 00:17\njá vím... a ty víš jak jsem to myslel\nseťák je každý sklo, který dostaneš koupit s tělem\n_DAVE_ píše: Chci jen říct, že s rozlišením se každý objektiv zlepšuje, žádný absolutní limit není.\nrozlišení jde snížit ne? tím to bude...\nmyslím že si celkově rozumíme... i s tím kupováním skel místo těla...\nleda že bys měl tělo který neumí něco co nutně potřebuješ... což mě i u entry level zrcadlovek nenapadá...\nod ggrand 17. 8. 2010 13:52\nJen bych dodal, ze plnohodnotny prstencovy AF-S moturek ma jen prave 18-70, protoze 18-105,tak i 16-85 prstencovy nemaji !! Za 2500, pokud neni nejaky vyvyklany je 18-70 vyborna koupe a muzu jen doporucit. 18-105 ma sice stabilizator, ale zato ma pomale ostreni, o stupen nizsi svetelnost a hnusny bokeh. Takze kazda mince ma 2 strany.\nod karmy 17. 8. 2010 14:10\n16-85VR má ten motorek zpřevodovanej, pravda.. No, každopádně i tak je výrazně lepší než 18-105VR..


Volné chvíle s PMD 85: Jak vznikaly hry pro nejznámější československý osmibit - Games.cz\nVolné chvíle s PMD 85: Jak vznikaly hry pro nejznámější československý osmibit\n1. 1. 2015 20:00 - Téma autor: Jaroslav Švelch Komentáře: 0\nKdyž se v dubnu 2013 konala na pražské ČVUT vzpomínková akce „30 let osobních počítačů v Československu“, jedním z přednášejících byl inženýr Roman Kišš, konstruktér stroje, který dnes známe jako PMD 85. Hned jak dozněl potlesk, nahrnula se dopředu skupinka kyberhipsterů s péemdéčky v podpaží a prosili mistra, aby jim je podepsal. PMD je totiž dodnes legenda. Jednak díky tomu, že se jednalo o jeden z mála „úspěchů“ socialistického počítačového průmyslu, a také díky řadě her, které pro ně v osmdesátých letech vznikly, a frčely v počítačových učebnách škol i pionýrských domů.\nV sérii článků v Levelu o hraní v normalizačním Československu jsme doposud protežovali hlavně zahraniční počítače jako ZX Spectrum nebo osmibitové modely firmy Atari. Ty se k nám však dostávaly buďto podloudným dovozem ze zahraničí, nebo přes občasné dodávky nevyzpytatelného Tuzexu a ve školách figurovaly jen výjimečně.\nPřestože socialistická vláda hlásala podporu „elektronizaci“ ve výchově a vzdělávání, školy neměly devizové prostředky, aby si mohly pořizovat zahraniční počítače. Bylo tedy třeba využít služeb domácích elektrotechnických podniků. A tak se po roce 1985 začaly objevovat dva „školní“ stroje: IQ 151 ze Závodů podnikové automatizace v Novém Boru a PMD 85 ze slovenské Tesly.\n„PMD 85 je osobný mikropočítač s grafickým spracovaním údajov. Je skonštruovaný na uľahčenie práce, vyplnenie voľných chvíľ a poslúži aj ako inteligentný spoločník.“\n– první věty uživatelské příručky k počítači PMD 85.\nPiešťanský Mikropočítač Displejový\nZatímco „žlutá bestie“ IQ 151, proslulá nadměrnou hmotností, poruchovostí a výhřevností, byla od počátku koncipována jako vzdělávací stroj a vyrobena na zakázku ministerstva školství, s PMD 85 to bylo trochu jinak. Péemdéčko bylo dílem mladého slovenského inženýra Romana Kišše. Působil jako projektant jaderných elektráren, ale pak ho ředitel Tesly Piešťany přetáhl do svého podniku a dalmu volnou ruku, ať mimo pracovní dobu vymýšlí nejrůznější zlepšováky.\nTesla Piešťany tehdy vyráběla klon mikroprocesoru Intel 8080, který Kišš využil už ve své první mašince, kufříkovém mikropočítači PMI 80. Ten měl ovšem jen kalkulačkový displej, a vymykal se tak dnešní představě o osobním počítači.\nPoté ovšem začal kutit nový projekt inspirovaný americkým počítačem HP-85, který se do Piešťan dostal přes jakéhosi německého dealera. Zásadním problémem, se kterým se tehdy potýkali socialističtí konstruktéři mikropočítačů, bylo, že si kvůli nepružnosti elektronického průmyslu nemohli nechat vyrobit specializované čipy. Na Západě to bylo běžné – v ZX Spectru například grafiku obsluhoval čip ULA, který si výrobce Sinclair objednal u firmy Ferranti; v Commodoru 64 zobrazování zajišťoval čip VIC-II od Mos Technology.\nNaši inženýři však museli improvizovat. Kiššovi se brzy podařilo přijít s efektivním řešením, které spočívalo ve sdílení dynamické paměti mezi procesorem a videoprocesorem. Díky tomu pak mohl zobrazovat rychlou a relativně jemnou, i když černobílou, grafiku.\nTím splnil jeden ze základních požadavků na osobní mikropočítač a jeho šéf pak stroj pyšně nazval PMD, čili „Piešťanský mikropočítač displejový“. Ona pětaosmdesátka pak neodkazuje k roku, kdy se rozběhla výroba, ale k zámořské inspiraci v HP-85.\nLEVEL 248 je stále v prodeji!\nČlánek, který právě čtete, vyšel původně v 244. čísle časopisu LEVEL. Na Games.cz jej publikujeme, abychom vám názorně předvedli styl a rozsah textů, které v Levelu pravidelně vychází, a třeba vás i motivovali ke koupi aktuálního čísla.\nV Levelu 248 najdete mimo jiné unikátní kód k aktivaci bonusů do populární online hry War Thunder a téma k desátému výročí spuštění MMORPG World of Warcraft, potažmo i datadisku Warlords of Draenor.\nKompletní obsah Levelu 248 (který si můžete koupit i v elektronické verzi) najdete na oficiálních stránkách.\nJak Roman Kišš vzpomíná během své přednášky na ČVUT, prototyp péemdéčka vzbudil velké pozdvižení. Inženýra si okamžitě vyžádal ministr elektrotechnického průmyslu Kubát a zasadil se o spuštění výroby. „Jak se to rozběhlo, už se to nedalo zastavit. Tenhle ředitel, tamten ředitel, každý chtěl počítač. Nevěděl na co, ale chtěl,“ vzpomíná Kišš.\nPřestože bylo péemdéčko jen stěží použitelné pro seriózní práci, poptávka po šedých mašinách byla obrovská. Na jeho výrobu se používaly i paměti, které byly označeny jako vadné, protože neprošly testováním. Brzy však došly i vadné paměti a muselo se začít dovážet ze SSSR. Kiššovi pak jeho ředitel řekl: „Romane, jdi stranou, tohle je politická akce.“\nAmbiciózní konstruktér si sice na patentech a zlepšovacích návrzích vydělal slušné peníze, ale nebylo mu dovoleno PMD nijak zlepšovat. Za „odměnu“ dostal i pas, na nějž by jako bratr emigrantky normálně neměl nárok. Po krátkém působení ve výrobním družstvu Didaktik, kde navrhl Didaktik Alfa, emigroval do Kanady a dnes žije v USA.\nPéemdéček se do roku 1989 vyrobilo zhruba 15 000. To se může zdát jako poměrně nízké číslo, protože podle různých údajů bylo tou dobou v ČSSR zřejmě až 200 000 mikropočítačů. Jenže počítači PMDse ve velkém vybavovaly vzdělávací instituce a počítačové kluby, kde se s nimi mohli setkat tisíce lidí, kteří si jinak svůj vlastní stroj nemohli dovolit nebo by je to ani nenapadlo.\nKvůli improvizované hardwarové architektuře, diktované podmínkami socialistického průmyslu, nebylo PMD kompatibilní s žádným světovým standardem. Stalo se však standardem domácím, neboť vzniklo několik jeho klonů. Například Kiššův vlastní Didaktik Alfa nebo Consul 2717 ze Zbrojovky Brno.\nOsobně jsem se s PMD setkal až na počátku devadesátých let v jednom počítačovém kroužku. Měl jsem už zkušenosti se zahraničními osmibity a dokonce i s pécéčkem „dvaosmšestkou“, ale PMD mi vůbec nepřišlo marné. Klávesnice byla trochu tuhá, ale hýřila barvami trikolóry. Displej měl lepší rozlišení než Spectrum; paměť byla stejně velká.\nNahrávání z kazety nebylo zvlášť pomalé a překladač jazyka BASIC, v němž se nás vedoucí kroužku marně učil programovat, byl vcelku přívětivý. Ale hlavně mi učarovaly některé z her, jimiž jsme se bavili, když jsme si odbyli povinnou porci BASICu. Všechny byly v češtině a skvěla se v nich loga svazarmovských počítačových klubů.\nO klubech jsem psal podrobněji v Levelu 234, proto jen připomenu, že se jednalo o skupiny počítačových nadšenců (povětšinou mladých mužů) scházející se (protože jinak to nešlo) pod křídly organizací jako Svazarm nebo Socialistický svaz mládeže. Mnoho z nich pracovalo s péemdéčky.\nNěkolik nedochovaných her pro tuto platformu napsal dokonce i František Fuka (Fuxoft), spojený s 602. a 666. organizací Svazarmu. Mezi nejplodnější výrobce softwaru pro PMD 85 však patřily zejména pražský klub 482. základní organizace Svazarmu, působiště programátora Karla Šuhajdy, a 415. základní organizace v Ostravě, domovský klub Vlastimila Veselého a VBG Software.\nŠuhajda i Veselý začali programovat ještě před vstupem do Svazarmu, a to aniž by měli k nějakému počítači pravidelný přístup. Oba navštěvovali počítačové výstavy a veletrhy, kde si snažili uloupit čas na vystavených strojích. Karel Šuhajda vzpomíná na to, jak na výstavě v Parku kultury a oddechu Julia Fučíka programoval svou verzi známé hry Přistání na Měsíci: „To byla záležitost na několik dní. Nejdřív jsem si ten počítač prohlídnul, něco jsem si na něm vyzkoušel, a pak jsem si po nocích vymýšlel ten program, který jsem tam pokaždé znova a znova zadával, až to fungovalo.“\nV polovině osmdesátých let už oba docházeli do svých klubů, kde za svitu televizorů Merkur dávali dohromady své první výtvory. Prostory klubu sice často nevyhovovaly svému účelu – ostravský klub sužovaly invaze myší a klub v pražském Podolí sídlil v nehostinném sklepě, který bylo nejprve třeba uvést do použitelného stavu – ale oba programátoři přesto v klubu trávili takřka veškerý volný čas. Stále totiž bylo co objevovat.\nKonstruktér: Ing. Roman Kišš\nVýrobce: Tesla Piešťany (model 85-1), Tesla Bratislava (modely 85-2, 85-2A a 85-3)\nZahájení výroby: 1985\nProcesor: MHB 8080A (klon Intel 8080) na 2,048 MHz\nRAM: 48 KB (model 85-1 a 2), 64 KB (model 85-2A a 3)\nROM: 4 KB (modely 85-1, 2 a 2A) a 8 KB (model 85-3)\nZáznamové médium: magnetofon, výjimečně disketové zařízení\nRozlišení: 288 × 256 bodů\nBarvy: jeden ze dvou stupňů šedi na černém pozadí pro šestici bodů vedle sebe (model 85-3 měl i barevný výstup)\nO co, že to dokážeme\nPodnik Tesla sice pustil mezi lidi počítač, ale zajistit výrobu nebo distribuci softwaru už pohlaváry nenapadlo. Na Západě programy obvykle vyráběly malé, později i větší komerční firmy. V Československu však trh neexistoval, a proto úloha zbyla na amatéry a počítačové kluby. Ty musely budovat programové vybavení úplně od nuly.\nPředevším bylo třeba rozloučit se s BASICem. Byl sice použitelný na výuku miniprogramátorů, ale na graficky a procesně náročné aplikace byl pomalý a nemotorný. Sofistikovanější programy bylo třeba psát přímo ve strojovém kódu procesoru (který připomíná spíš rozsypaný čaj, než regulérní programovací jazyk). A k efektivní práci ve strojovém kódu bylo třeba vývojové prostředí, jemuž se obvykle říká assembler. Jeden takový assembler zvaný DAS vyrobil Karel Šuhajda, když musel po úrazu strávit celé prázdniny doma a klub mu na celou tu dobu zapůjčil domů péemdéčko. Později v něm vznikly všechny další programy od 482. ZO.\nNebyly to jenom hry, ale i textové, grafické a hudební editory, občas i průmyslové aplikace. Právě hry však byly pro mladé programátory velkou výzvou. Na jiných platformách se měli možnost setkat s úžasnými výdobytky západního herního průmyslu a snažili se je napodobit. Někdy přesně, jindy jen tak zhruba, ale vždycky bez svolení původních vydavatelů.\nUž v roce 1985 vznikly dvě různé hry s horníkem Willym, hrdinou notoricky známých skákaček Manic Miner (1983) a Jet Set Willy (1984) pro Spectrum. Na počátku roku 1987 pak z ostravské dílny VBG Software vyšla hra Flappy, kterou ze Sharpu MZ-800 přepsal Vlastimil Veselý. Jak sám vypráví, vyhecoval ho k tomu kamarád: „To byla třeba taková sázka: Že bys nezvládl tohle? Já, že to zvládnu. Tak jsem si obkreslil z obrazovky ty opičárny, postavičky. Rozkódoval jsem to a začal jsem prostě psát hru."\nVšechny levely přesně převzal z původní verze, s několika výjimkami – tam kde bylo logo Sharp, nahradil ho slovem Tesla. Celý kód programu ovšem napsal od začátku do konce sám, což bylo u konverzí na PMD takřka pravidlo.\nVeselého kolega Ladislav Gavar v témže roce adaptoval pro PMD i další klasiky jako Manic Miner nebo Boulder Dash (obě 1987). V obou případech ovšem postupoval dosti neortodoxně. Přepracoval všechny levely a do Boulder Dash navíc přidal element bludiště, které propojuje jednotlivé „sluje“. I díky tomu mně osobně Boulder Dash pro PMD přišel ze všech verzí nejlepší. Jak o Gavarovi říká Veselý: „Měl největší fantazii. On dokázal dělat krásný věci. To jsme zírali i my.”\nPodobně jako v případě ostatních osmibitových platforem se i hry pro PMD šířily kopírováním na magnetofonových kazetách. „Hry byly v kurzu, každý chtěl nějakou, tak se kopírovaly,“ vzpomíná Veselý. Peníze se programováním samozřejmě vydělat nedaly, a tak jedinými benefitem z tvorby bylo vlastní uspokojení, obdiv ostatních a proslulost v malé, ale propojené komunitě.\nOstravský herní tvůrce Ladislav Gavar u PMD 85 | Foto: Vlastimil Veselý\nNa počátku bylo slovo - „HLÍPA“\nVBG Software vypustili mezi roky 1987 a 1989 do světa přinejmenším sedm her, včetně výborných konverzí střílečky Penetrator (1988, původně na Spectrum z roku 1982) a Tetrisu (1989). Pražská skupina byla podobně aktivní. Na jednu stranu v ní vznikaly hříčky jako Piškvorky (1987) a Pexeso (1988), které jednoduchost konceptu vyvažovaly sofistikovanou umělou inteligencí protivníka, na druhou stranu i řada audiovizuálně působivých projektů s programátorskou vizitkou Karla Šuhajdy.\nTen se inspiroval u „izometrických“ her jako Knight Lore z roku 1984 a v roce 1987 napsal třídílnou originální sérii 3D Mikrotron. V ní měl malý robot za úkol deaktivovat ukryté rakety. Celá hra spočívala vlastně jen v procházení mapy, která ale vypadala na poměry PMD velkolepě.\nO dva roky později Šuhajda společně s level designerem Tomášem Švecem vytvořili Hlípu, izometrickou „bludišťovku“, která je dodnes považovaná za nejlepší původní hru pro PMD 85. U jejího zrodu přitom stála nevinná ironická poznámka: „Šel jsem se svou současnou manželkou po městě a tehdy bylo období, kdy se hodně používaly zkratky,“ vzpomíná programátor. „Já jsem se nad tím rozčiloval a řekl jsem tehdy, že by se rovnou mohlo hlídanému parkovišti říkat Hlípa. Tohle slovo mi kupodivu zůstalo v hlavě a přemýšlel jsem, co mi tak připomíná. Připomínalo mi to nějakou měňavku a napadlo mě, že napíšu hru, ve které se tahle věc bude vyskytovat.“\nŠuhajda kolem Hlípy postavil svérázný pohádkový příběh, v němž národ Hlíp bojoval proti národu Sivramů. Hráč ovládá měňavkovitou Hlípu, která se roztomile přelévá izometrickým bludištěm, v němž je třeba opět najít určitý počet předmětů. Jednotlivé místnosti se generují podle připravených skriptů, což ušetřilo místo a umožnilo do paměti PMD vměstnat 256 místností. Kromě toho během hry neustále hrála hudba, což byl vskutku udatný programátorský výkon.\nJak vzpomíná Šuhajda, důležité bylo vymyslet projekt, který bude „tak složitý, abych to vyřešil, ale aby ještě pořád ostatní žasli, že to jde vyřešit.“ Hlípa spojila inspiraci zahraničními hrami s českým humorem a touhu se programátorsky předvést s uživatelsky přívětivým designem. Dočkala se konverzí na Sharp MZ-800 a Atari ST a podle Vlastimila Veselého byla „vyvrcholením“ herní produkce pro PMD 85.\nZ osmdesátých let se v online archivech zachovalo kolem třiceti her. Část z nich jsou relativně primitivní, často ani nepodepsaná zpracování klasických témat jako Pong nebo Breakout. Kromě zhruba patnácti her od dvou výše zmíněných klubů si dva tituly připsal i Petr Tůma z Kadaně alias Ceres Soft, autor komediální textovky Princ Jasoň (1989), inspirované cimrmanovskou pohádkou Dlouhý, široký a krátkozraký.\nPak se dlouho nedělo nic; na pásky se prášilo a PMD 85 upadalo v zapomnění. Ale jak už jsem psal v úvodu, rostoucí zájem o retro počítače učinil z péemdéčka objekt obdivu, nostalgie i reálné programátorské práce. Velkou měrou k tomu přispěli slovenští bratři Bórikové, kteří spravují online archiv softwaru pro tento počítač a pilně vylepšují svůj emulátor všech variant PMD, jenž spustí všechny dostupné staré i nové tituly.\nAno, nové tituly! Protože i dnes různí bláhovci píšou pro tenhle socialistický stroj nové hry. Za některé z nich je zodpovědný i Vlastimil Veselý ze 415. ZO Svazarmu. Mimo jiné se mu podařilo na péemdéčko překonvertovat i Lemmings, titul původně napsaný pro šestnáctibitový Commodore Amiga.\nZnovu tedy platí, že programování her pro PMD 85 je způsob, jak překonávat možnosti sama sebe i osmibitového hardwaru. Díky duu bratří Bóriků si na PMD můžete zahrát dokonce i nedávný internetový hit 2048. Ačkoli nelze vyloučit, že byste se v tom případě mohli ztratit v zákeřné časové smyčce a dostat se do země, kde – slovy Julia Fučíka – „zítra již znamená včera“.\nTagy: Československo časopisy retro Level PMD 85\n22. 7. 2016 - Datum vydání Autor: Redakce Games.cz 0


České křišťálové lustry, WRANOVSKY CRYSTAL s.r.o.\nČeské křišťálové lustry od firmy Wranovský. Naše firma realizuje mimo běžný katalogový sortiment specializovanou zakázkovou výrobu. České křišťálové lustry dokáže vyrobit podle fotografie, nákresu, doplní osvětlení chybějícím kusem. Na přání lze vytvořit vlastní návrh lustrů nebo svítidel dle interiéru zákazníka.\nČeské křišťálové lustry a svítidla navrhuje a vyrábí firma Wranovský podle nejnovějších trendů. Spolupracuje s renomovanými architekty a designéry doma i v zahraničí. Provádí opravy a renovace starších i starožitných svítidel. Je schopna vytvořit repliky historických kusů. Kvalitně opraví či nahradí všechny kovové, skleněné, křišťálové i elektro díly. Filozofie společnosti je postavena na zprostředkování kvality. České křišťálové lustry, lampy a jiná svítidla jsou vyráběny ručně a při výrobě jsou používány pouze prvotřídní, nejkvalitnější materiály. Každý produkt je díky ruční výrobě unikátním kusem. Křišťálové lustry firma Wranovský vyrábí s důrazem na individuální přístup a kvalitní služby – prioritou firmy je spokojený klient. Při výrobě větších zakázek je klientům poskytován kompletní servis, který začíná vytvořením designového projektu, jenž umožní zákazníkovi spatřit lustr v interiéru ještě před samotným zhotovením svítidla.\nVelikost produkce: 1000 kusů/ měsíc\t Minimální velikost dodávky: 1 kus\nPloché skloZpracováváme ploché sklo, řežeme a dodáváme veškerá běžně dostupná ...\nKřišťál Dárky a řemeslná umění Bytové osvětlení Elektronika a elektrika Osvětlení a displej Výrobci skla Umělecký design


Aktuální nabídka různé nemovitosti Smiřice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si různé nemovitosti Smiřice než Vás někdo předběhne.\nKategorie různé nemovitosti Smiřice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele různé nemovitosti Smiřice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je různé nemovitosti Smiřice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné různé nemovitosti Smiřice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii různé nemovitosti Smiřice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující různé nemovitosti Smiřice, a to různé nemovitosti na prodej Smiřice, pronájem různé nemovitosti Smiřice, dražby různých nemovitostí Smiřice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii různé nemovitosti Smiřice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích různé nemovitosti Smiřice, různé nemovitosti na prodej Smiřice, pronájem různé nemovitosti Smiřice, dražby různých nemovitostí Smiřice.\nAčkoliv se nacházíte a hledáte svoji nemovitost v různé nemovitosti Smiřice, je možné že bez omezení druhu prodeje (prodej, pronájem, dražba) toho naleznete daleko více. Pokud nejste rozhodnuti pro různé nemovitosti Smiřice, zkuste si rozšířit hledání vhodné nové nemovitosti právě zde :\nNehledáte různé nemovitosti Smiřice ?\nPokud jste v této kategorii různé nemovitosti Smiřice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí různé nemovitosti Smiřice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii různé nemovitosti Smiřice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr různé nemovitosti Smiřice. Určitě lépe naleznete různé nemovitosti Smiřice, který hledáte.