PÁTEK S GURMÁNKOU: Pho bo, aneb horkou polévkou z masa a kostí proti bacilům | Dedeník\nPÁTEK S GURMÁNKOU: Pho bo, aneb horkou polévkou z masa a kostí proti bacilům\nProti chřipkovým bacilům a nachlazení existuje plno léků a zaručených rad, ale horkou polévkou se nikdy nic nezkazí, proto mnozí věří, že ona jediná dodá tělu sílu a pomůže nám postavit se zase na nohy. Dobrá, silná a horká polévka je každopádně dobrý vyprošťovák na všechny zimní neduhy. Vzpomínám na babiččinu „slepičí“ s domácími nudlemi, které se přezdívalo „židovský penicilín“.\nJakmile jsem zkusila poprvé připravit domácí nudlovou polévku ve vietnamském stylu, nasazuji ji jako lék proti bacilům všem mým marodům daleko častěji než polévku slepičí. Slepice na polévku se stala tak trochu luxusem. Mnohem častěji místo ní končí v hrnci kuře, ale to výrazné chuti slepice nemůže konkurovat. Proto spoléhám na sílu hovězího masa a kostí.\nPolévka Pho je pýchou Vietnamu, ale bez poctivého silného vývaru tuhle polévku nikdy neuvaříme. I když je na přípravu jednoduchá, pokazit ji mohou nesprávně připravené nudle. Možností, jak uvařit polévku Pho, existuje hned několik. Samotné názvy polévky se liší podle použitého vývaru.\nZákladem polévky PHO je vývar\nNa severu Vietnamu se za autentické PHO považuje polévka s hovězím vývarem, ale na jihu upřednostňují vývar slepičí. V obou případech je důležité, aby byl vývar čistý. U nás často používaný vývar z kuřete nemá takovou sílu, jako vývar hovězí nebo slepičí, proto to zkuste udělat podle vietnamské tradice. Vývar vařte co nejdéle, aby polévka dostala tu patřičnou legendární sílu. 5 až 8 hodin mírného probublávání prý polévce přinese ten pravý kýžený efekt.\nPHO = výraz pro nudle všeobecně\nPHO bo – polévka s nudlemi s hovězím vývarem\nPHO ga – polévka s nudlemi se slepičím vývarem\nPHO bo tai – polévka s nudlemi s tenkými spařenými plátky hovězího masa, tzn., že na plátky syrového masa se nalije hodně vřelý vývar, čímž se maso na povrchu zatáhne, ale uvnitř zůstane růžové a šťavnaté.\nPHO xao – restované nudle (suché, bez vývaru)\nRecept na polévku pho bo\nPro 6-8 osob potřebujeme:\nVzhledem k tomu, že příprava vyžaduje časovou náročnost, vaříme polévku vždy ve větším množství. Polévka je charakteristická svou vůní, proto je důležité opatřit si doporučené druhy koření i bylinek, nejlépe přímo na vietnamské tržnici.\n1000 g hovězího masa (hovězí oháňka, žebro, maso zadní)\n6 ks morkových kostí\n150 g čerstvého kořene zázvoru\n2 ks skořicové kůry (cca 5 cm dlouhý)\n3 ks tobolek kardamomu\n4 ks hvězdiček badyánu\n(možno přidat i 3 ks hřebíčku a fenyklová i anýzová semínka)\nNUDLE – vietnamské ploché rýžové (viet. bánh phở khô)\nNa dochucení polévky:\nNejdůležitější jsou bylinky. Nešetřete na nich! Bez nich se té správné chuti a vůně nedosáhne.\nvietnamská rybí omáčka\n1-2 chilli papričky nebo chilli omáčka\nnať čerstvého koriandru\nmáčka – dlouhé zelené listy tzv. mexického koriandru\nvietnamská bazalka (Lamiaceae, Ocimum spp.).\nhořká bylinka – Bakopa drobnolistá\nnaložené bambusové výhonky nebo naklíčené mungo výhonky\nMorkové kosti naskládáme do pekáčku a v horké troubě rozehřáté na 190 °C je cca 25 minut pečeme. Cibuli oloupeme, přepůlíme a spolu s celým kořením na suché pánvi opečeme. Přidáme i neoloupaný zázvor, který podélně rozpůlíme. Opékáme tak dlouho, dokud cibule nezačne na řezné straně lehce černat. Koření se vlivem tepla též pěkně rozvoní.\nVelký polévkový hrnec (na 6-8 litrů) naplníme vodou a uvedeme ji do varu. Vložíme kusy syrového hovězího masa, všechny morkové opečené kosti, přidáme celý obsah z horké pánve (koření, cibule, zázvor). Ochutíme 1 lžící soli, dvojnásobným množstvím krupicového cukru – tj. 2 lžícemi, a přidáme 3 lžíce vietnamské rybí omáčky. Vývar na kamnech vaříme dlouho a zvolna, necháme ho tzv. jen táhnout, aby se hladinka vody moc nečeřila, jen občas se musí převalit nějaká ta bublinka. Důležité je sebrat pěnu na povrchu vývaru. Děláme tak důsledně a postupně během varu, který by měl trvat nejméně 4 hodiny. Během mírného varu nedoléváme vodu, ale pokud to bude před koncem třeba, učiníme tak až v samotném závěru a polévku ještě tak hodinu povaříme. Ideálně takto uvařenou polévku necháme vychladnout a druhý den sebereme všechen sražený tuk na povrchu. Polévku přelijeme sítkem. Maso vykostíme, nakrájíme na proužky a vrátíme do polévkového vývaru. Je čas připravit nudle!\nJak nepokazit nudlemi dobrý vývar?\nNudle můžeme připravit podle návodu na sáčku. Od věci ale nebude dát na rady autentických vietnamských kuchařů. Ti tvrdí, že nudlemi se dá snadno pokazit i sebelepší vývar. Co doporučují? Nudle se musí hodinu máčet ve studené vodě, aby se z nich vyplavil škrob, a poté je scedí. Přímo se sítkem se nudle ponoří do hrnce s vroucí vodou, pak se musí nechat rychle odkápnout a ihned se vloží do servírovací misky. Zalít je hodně vřelým a čirým polévkovým vývarem je nutností, která nesnese odkladu.\nCo přijde do polévkové misky?\nDo polévkové misky k nudlím přidáme nakrájenou jarní cibulku, na tenké proužky pokrájenou máčku (tzv. mexický koriandr, předem odstraníme houževnatější stonky) a kdo má rád, tak přidá i výhonky mungo fazolí či bambusu. Obsah misky doplníme o dostatečné množství nakrájeného masa a dolijeme vroucím vývarem. Polévku neseme na stůl, kde na ní čekají další ochucovadla a nezbytné křehké bylinky.\nCo přijde k polévce na stůl?\nNa stole by se měla polévka potkat s dalšími ingrediencemi, které jí vylepší chuť. Jednak je to plná miska aromatických bylinek (perilla, vietnamská bazalka, nať koriandru) – každý si do polévky přidá podle své vlastní chuti. Rybí omáčka, sůl a pepř na okořenění, je-li třeba. Na osvěžení chuti šťáva z limetky nebo citrónu. Pro pikantnost a říz je tu chilli paprička nebo chilli omáčka a nakládaný česnek. Každý si dochutí tím, co má rád, ale na bylinkách se šetřit nemá.\nVšechny bylinky použité v této polévce jsou v tradiční medicíně označeny za léčivky. Ne nadarmo se o této super polévce hovoří jako o léku na dlouhý život.\nVe Vietnamu se srkání a mlaskání u stolu nepovažuje za prohřešek proti bontonu. Naopak! Není jen povoleno, ale je doslova vyžadováno. Jakou lepší pochvalu, než hlasité mlaskání u stolu, by si kuchař dovedl představit? Hostitel to bere jako poctu. Jak jinak by se tahle polévka plná dlouhých nudlí dala sníst lépe?\nVietnamci tvrdí, že neexistuje žádná vyloženě jediná a správná varianta kořenění ani dochucení Pho. To se region od regionu liší a proto si sami Vietnamci tak rádi předávají své vlastní zkušenosti s Pho mezi sebou. Já to akceptuji a jsem přesvědčena, že ač mi tato verze Pho chutnala, naskytne se mi ještě příležitost ochutnat nějakou na chuti ještě zajímavější. A to je to krásné na všech polévkách! Většinou nikdy nechutnají na chlup stejně.\nZ historie PHO:\nZpočátku se prý Pho vařila jen z hovězího masa a až od roku 1940 byla obohacena o verzi s kuřecím masem. Prý se tak stalo v důsledku nedostatku hovězího masa za japonské invaze. Někteří jdou ještě dál a tvrdí, že Pho vlastně není autentickou vietnamskou polévkou, neboť recept vznikl až s příchodem francouzských kolonizátorů v 19. století.\nBývalý šéfkuchař Hotelu Metropole Hanoj, Didier Dorlou, se vyjádřil tak, že polévku označil za vietnamské jídlo s francouzským vlivem. A myslel u toho na francouzské Pot-au-feu, vařené hovězí maso se zeleninou. Já bych se přiklonila k Andrew Lamové, autorce knihy „Parfémové sny: Reflexe na vietnamskou diasporu”, kde polévku Pho označila za dokonalý symbol pro Vietnam, kde se po staletí mísilo mnoho kultur a národů.\nZe současnosti PHO:\nVíte, že slovo „Pho“ se od roku 2007 objevuje v Oxfordském slovníku a polévka je zařazena na seznam významných světových gastronomických delikates a pozoruhodností? Tahle polévka vzbuzuje emoce, ale nad miskou horké polévky se nemá nikdy moc přemýšlet, protože se musí sníst horká. Čím rychleji, tím lépe. Nudle dlouhým stáním ve vývaru nasakují a pak nejsou tak dobré.\nNad talířem polévky se hezky přemýšlí:\nVietnamské nudle dnes seženu i v tom nejzapadlejším koutku Čech, neboť o vietnamské ochody nouze nikde není. Pokud nechodím nakupovat do velké vietnamské tržnice, kde je k mání téměř všechno, můžu mít problém s bylinkami. Do polévky se jich přidává celá pestrá škála druhů, které běžně na našich zahradách ani v truhlících na okenním parapetu nerostou, ale všimla jsem si, že se dají i exotická semena a sazenice koupit v zahradnictví.\nLoni jsem osobně vyzkoušela pěstovat ve skleníku novou škálu jedlých bylinek a podařilo se to s úspěchem. Stále platí, že jistý nedostatek v surovinové základně vede kuchaře k tomu, že tu něco vynechají a tu zase přidají, ale pořád tu půjde o půvabné a voňavé spojení vynikajícího silného hovězího vývaru se spoustou nudlí.\nJedno je jasné! Čím víc nabírá tato polévka na přitažlivosti, tím víc se stává lidovější a oblíbenou polévkou na českém stole. I když tahle polévka vlastně polévkou není, protože já ji považuji za kompletní hlavní chod. Jakmile odložím lžíci, neočekávám už vůbec nic. Do těla mi vejde syté teplo a spokojenost.\nV domácích podmínkách si povoluji malinko slevit z pestrosti autentických bylinek, ale z čeho neslevím nikdy, to je doba, kdy vývar zvolna a dlouze táhnu na plotně. Užívám si vůni masa a koření, což je uklidňující záležitost s příslibem chutného konce.\nPolévky Pho se dají pořídit ve vietnamském bistru, ale mnohem zajímavější je, když nám voní hrnec s vývarem na plotně.\nJste příznivci dlouze vařených vývarů? Znáte polévku Pho bo? A jak vám chutná?\nPřeji VŠEM příznivcům polévek dobrou chuť, a hlavně hodně sil na obranu proti bacilům!\nAktualizováno: 8.2.2018 — 19:53\nJste mě tedy tak navnadily, že ač milovník hustých polévek, co v nich stojí lžíce a s kouskem chleba zastoupí celý oběd, tak jsem vyběhla do Alberta pro slepici a bude o víkendu poctivý vývar s domácími nudlemi ( když už mám doma ten bazmek na výrobu těstovin). Jenom ten zmrzlej pták má dvě kila, z toho bych udelala polívky pro regiment vojáků, tak to musím nejdřív trochu naporcovat a bude navíckrát. Jinak z vietnamských polévek si pravidelně dávám tu jejich pikantní polévku, ale pravé pho jsem ještě neměla.Ale určitě to napravím…\nMinko,Pikantní polévku vaří Číňani, čínské a Vietnamské bistro je úplně něco jinýho\nOn je trochu problém v tom, že řadu čínských bister u nás provozují Vietnamci, takže to řadě lidí splývá…\nJo a dnes jsem si vytáhla svou vietnamskou kuchařku, jmenuje se Vietnamská domácí kuchyně a napsal ji Charles Phan, šéfkuchař a majitel restaurace Slanted Door v San Francisku: http://www.slanteddoor.com/ (dole na stránce je ta knížka vidět), daly mi ji před několika lety děti k Vánocům, dlouho jsem ji nevytáhla, tak si v ní listuju. Kdybyste některá měla o vietnamskou kuchyni hlubší zájem, doporučuju. Jsou tam jak recepty, tak docela podrobně popsané suroviny, používané postupy a kuchyňské náčiní, atd., je v ní i řada poměrně názorných fotografií.\nAido, já mám stejně pocit, že nejlepší přístup je najít si dobrou vietnamskou restauraci Jenže ony jak se objevují, tak i mizí. Já měla jednu báječnou v Hradci (tam jsem vlastně pro sebe „objevila“ pho), ale skončila a teď už nevím kam bych… tedy v Praze ano, ale tady u nás ne.\nPřístup mám stejný, raději zajdu do dobré a osvědčené restaurace (naštěstí tu máme vietnamskou tržnici, vlastně dvě tržnice, jsou kousek od sebe, a tam je těch restaurací na výběr několik), než se o ta jídla pokoušet doma, kór když kolikrát nejsou k dispozici originální suroviny nebo člověk neví, jak má výsledek vlastně chutnat. Já mám tu kuchařku spíš na prohlížení a rozšíření obzorů.\nPolévky Pho znám, miluju a nevařím, protože mám pocit, že by to nebylo ono.\nZaujal mě ten zázvor – jak to, že jsem ho tam nikdy nepoznala? další věc, kterou oceňuju, je návod na ty nudle – mně se nikdy pořádně nevedly, tak je už vlastně doma nedělám.\nJinak děkuju za další báječné počtení – tohle je prostě jídelní poezie\nPS: Už přemýšlím, kde bych k dobré pho přišla… (to je olizovací:))\nŽádnou z polévek pho jsem neochutnala, na mě asi příliš kořeněné, nevím.\nSilný vývar se právě chystám vařit. Koupila jsem včera dva kousky hovězího, z jednoho hodně tučného jsem okrájela lůj a ten šel sýkorkám do krmítka. Zbytek masa dám pomalu vařit spolu s celou mrkví, petrželí a kusem celeru. Tu rozvařenou zeleninku nasáklou vývarem pak dostane pes. No a polévku s podušenou zeleninou a nudlemi budeme mít zítra k obědu. Spokojenost očekávám na všech stranách.\nObvykle mi zbyl vývar na zamrazení a zeleninu rozblemcanou jsem přidávala na odlehčení do sekané. Byla vynikající.\nU nás bych tu zeleninu psům snědla já:)))\nTedy, pro sebe bych to asi nevařila, ale strašně ráda bych ji ochutnala. Možná, že to někdy zkusím tady v některém bistru.\nJinak vývary miluju, hlavně hovězí, ty mám každou chvíli. Slepici mraženou kupuju tady v Kaufu, mívají je tu dost často, a pěkně tříděné podle váhy. Kupuju si ty nejmenší, něco přes kilo. Jsou od firmy Racio, která prodává i docela ucházející zavářku.\nTaky se mi líp dělaly ty vývary na kamnech, indukce občas jakoby se zbláznila, a jede naplno i při nejnížším stupni.\nPostup s těmi vietnamskými nudlemi je zajímavý, mě tedy nijak nechutnají, když už, tak ty rýžové. Do svých vývarů jedině domácí zavářky, když dojdou nudle, tak narychlo drobení.\nTečko ten prášek na játra pro Tuláčka je tohle:\nJj, už jem to našla na Hadech, děkuju. Akorát že se teda musím stát členem…\nHm hmmm – zatím jsem nejedla. Asi tady kolem dokola není to správné vietnamské bistro (teda je jich tu dost, ale – jak to říct – mně to tam nevoní). Navíc opravdu nemiluju příliš aromatická jídla – i toho českého kopru (mimo koprovky) nesmí být příliš moc, natož koriandru či badyánu. No jo, jsem taková moravská usedlá ženská, která si pod pojmem vývar opravdu představí ten masový (slepice, kráva, prase, kačena) s nakrájeným libovým masíčkem, domácími nudlemi a petrželkou. Pokud chci jó voňavou polívku, vařím s větví libečku (při vaření prasátka vždy). Vše ostatní u mne zavání zklamáním …\nAle jinak by se mi dneska kastrol takovéto zdravotní polívky šikl, protože Jeník si fakt uhnal chřipku – leží tam v komoře, nožky má nahoře. Asi půjdu vyšťárat nekde kus slípky na echt vývar.\nYgo, pozdravuj Jeníka, ať se brzo uzdraví. Nedávno jsme jedli protichřipkovou polévku (fakt se to tak na jídelníčku jmenovalo) ze slepice. Zavařili do ní jen zeleninu (hrášek, mrkev, kukuřici, pórek a tak…), ne nudle, ale po uvaření vsypali nasekaný česnek a chili kousíčky. Dezinfikovala, kudy tekla.\nNo jo, to by taky šlo – hlavně ten česnek! Já mu včera pořád nutila topinky s česnekem, ale byl tak zničený, že ani neměl na nic chuť – tak snad dnes mu bude už líp.\nNáš Honza měl chřipku na podzim. Pokud je to stejný klon, tak dva dny měl čtyřicítku, třeštila mu hlava, a pak se mu začalo dělat líp. Neměl taky chuť na jídlo, jen pil. Po víkendu bude z Jeníka už Jura , možná.\nYgo, na chcíp se mi osvědčila česnečka. To tedy česnekem nešetřím a přidávám k vařícím se bramborám jednu maličkou sušenou papričku. To se člověk pěkně zapotí.\nKdyž mám v mrazáku nějaký vývar, dělám ji z toho, je to lepší než jen brambory.\nInak som sa žiadne pho nikdy nepokúšala variť doma, v pešom dosahu od mojej práce, na Riazanskej, je vietnamská vývarovňa a tam ju robia fakt výbornú. A vôbec všetko čo tam varia je prudko jedlé. Len už sa prispôsobili tomu, že tam chodí jesť fakt široký prierez populáciou (nájdete tam všetko od kravaťákov, cez ajťákov a policajtov až po stavebných robotníkov) a väčšinou sú to asi ľudia, čo paličky nemusia, tak sa dá vybrať – kto chce vezme si normálny príbor, kto chce jesť autenticky, ten si vezme paličky.\nBilla u nás máva slepice, aj chladené, polené aj celé, len sa musí na ne natrafiť, lebo sa rýchlo rozchytajú. Napríklad pred hocijakými sviatkami keď tam človek nenabehne o siedmej ráno (alebo sa neskamaráti s mäsiarom, jak môj tatko), tak je to bez šance. Na kilo sú teda podstatne drahšie ako kurence, ale polievka z nich stojí za to.\nAch, toto malo ísť pod Sharku, no čo už …\nkm11: našl ajsem to i tady..Billa je u nás na druhým konci města a když slípky mají,jsm ev práci..občas je má i Globus,mražené,to pak koupím i do zásoby, ale je to jednou za dlouhej čas…..\nJestli se nepletu, tak Albert zrovna taky hlásí mražené slepice v akci.\nAlbert,Penny,Kaufland,Billa, obchody, kam nechodím..al epro tu slepici snad zajdu,mohla bych mít na víkend vystaráno.\nPolévku pho mám moc ráda, ale doma ji už nevařím. Vařila jsem ji několikrát, vždy se povedla, ale radši si zajedu na autentickou do místní vietnamské tržnice; na těch pár porcí, které bychom snědli, mi to vaření přijde moc pracné. Ale pro větší společnost je to ideální jídlo, to ano, pak se ta práce a zdlouhavé vaření vyplatí.\nNejradši mám variantu s tenkými plátky hovězího masa. K ochucení mám z bylinek nejradši koriandr (hodně koriandru), thajskou bazalku a perillu, pak si vždycky dávám i trochu citronové šťávy a pár chilli papriček naložených s česnekem.\nPár informací o asijských bylinkách je např. zde: http://www.asijskebylinky.cz/\nJo a malá technická poznámka: chřipka je viróza, způsobuje ji virus, nikoli bacil. Bacily (které patří mezi bakterie) vyvolávají jiná onemocnění, nejznámější je asi sněť slezinná (antrax, původcem je B. athracis) nebo onemocnění z potravin (tj. infekce nebo intoxikace, původcem je třeba B. cereus).\nJo a Andrew Lam je muž a název jeho knihy bych možná přeložila trochu jinak: https://heydaybooks.com/book/perfume-dreamsreflections-on-t/ – např. Voňavé vzpomínky aneb úvahy o vietnamské diaspoře?\nTady je osobně: https://www.youtube.com/watch?v=Wdr0vlJgAjU\nA tady je ukázka z knihy: https://www.npr.org/templates/story/story.php?storyId=5523004\n…nebo místo „vzpomínek“ sny, snění to je asi příhodnější…\nDíky za technickou! Člověk si ani neuvědomí, že hovoří o bacilech a myslí na virózu Odkaz na asijské bylinky je prima.\nMiluju PHO BO THAi, chodím na něj do vietnamského bistra v ulici Slavíkova 1, Praha (pod nám. Jiřího z Poděbrad), nevadí mi,že si ho tam dávám na stojáka, protože je to nejlepší PHO v Praze..dochucuju si ho jejich připravenou omáčkou Nuoc Cham, ve které je rybí omáčka,česnek,limetková šťáva,chilli. protože pokud si tam ty ingridience dává každej odhadem,nikdy to nebude ono. Mají ji vychucenou a vychytanou. Pokud jste ji nikdy nejedli,zajděte si na ni, protože není nic horšího než PHO na český způsob. Mimochodem, oni ty hovězí a morkové kosti vaří přes noc, táhnou je ve vývaru a ráno z nich dodělají to správné PHO a prakticky ihned dávají vařit další kosti na druhý den… Pokud nebudete mít opravdu všechny potřebné ingridience pro vaření PHO,tak ho prosím nevařte. A sehnat je můžete v Malé Hanoii, tak se říká jejich SAPA tržnici v Libuši. Jo a téhle polívky dostanete za 100,- opravdu velkou porci,odpovídá hlavnímu jídlu a jí se hůlkami a srká z polévkové misky, lžíci k ní fakt nedostanete. Nic lepšího na chřipku a na vypaření žaludku po ATB, si neumím představit. Krom tedy poctivé naší slepičí polévky, ale kde vzít tu slepici?\nTeď to tam rekonstruovali. Už mají i další tuším 3 pobočky v praze. Když byl za dlouhý pracovní den notný hlad tak jedině tam byl chutně a spolehlivě zahnán. Parkování bez problémů a v bříšku jak v pokojíčku.\nJinak já vařívala dlooouze tažené vývary přes noc na kachlových kamnech. Dokonalejší snad neexistoval.\nKarolínko, doufám, že je ti líp.\nNo žádná velká hitparáda to teda není. Vodu v břiše mám stále a jsem strašně unavená i přesto, že pořád jen spím a sem tam vysvobodím nějaké ty věci z krabice. Bude to ještě běh na dlouhou trať s nejistým cílem.\njenže ta stará paní, co ji umí tak suprovou,ta je právě jen ve Slavíkově…..\nKarolino, vítej!! Všichni v pořádku, ty i kočičinec?\nKočičáci v pohodě kdyby ještě tohle tak jsem už fakt na mašli. Ale vědí že něco není v pořádku a tak se tulí a hlídají si mne hlavně v noci. Obložení je kompaktní až občas nemůžu dýchat. Jsou zlatíčka moje.\nNo Karol, to jsem ráda, že jsi o sobě dala vědět.\nPřidávám se s velkými palci pro Karolínu a věřím, že bude brzy dobře Souhlasím s Šárkou, protože ve Slavíkově ulici mají tu polévku fakt výbornou !\nGurmánce děkuji za krásné počtení


Venezuelané Ramiréz a Piňa zakotvili v Karviné. Máme štěstí, že teď nemusíme být doma, shodují se - Sport.cz\n2. srpna 2017 16:23 - Karviná\nChtějí se natrvalo usadit mezi českou fotbalovou elitou a proto už i v Karviné loví posily dál, než jen na Slovensku. Toto léto se porozhlédli ve více jak osm tisíc kilometrů vzdálené Venezuele, odkud se do nejvýchodnějšího týmu HET ligy vydali zkusit štěstí mladíci Eric Ramiréz a Ricardo Piňa.\nNové posily Karviné. Venezuelští fotbalisté Eric Ramiréz (vlevo) a Ricardo Piňa.\n„Je to trochu jiná cesta, než kterou jsme doposud šli," připustil sportovní manažer MFK Karviná Lubomír Vlk. „Angažovali jsme dva kluky z Venezuely a věřte mi nebylo to vzhledem k situaci, která v této zemi panuje, vůbec jednoduché. Teprve uvidíme, zda tato cesta správná či nikoliv, osobně věřím, že se nám naše snaha vrátí," pokračoval Vlk.\n„U nás je to teď velmi složité a máme velké štěstí, že můžeme být jinde. Česko je pro nás velkou výzvou. Fotbal je tady úplně jiný, také kultura a životní styl je odlišný. Zvykáme si na všechno nové, ale přizpůsobíme se, nemáme s tím problém," přemítal 21letý záložník Ricardo Piňa, jenž je v Karviné na půlročním hostování s opcí z klubu Estudiantes de Caracas S.C. Na rozdíl od svého krajana už v Evropě byl. „Před časem jsem byl na testech v Panathinaikosu Atény. Bohužel to nedopadlo. O to více jsem vděčný, že tentokrát jsem šanci dostal," řekl klubovém webu Piňa.\nPobyt v Česku si Venezuelané užívají. „Všechno je tady super. Jediným problémem je řeč. Čeština je těžká, neumíme vlastně ani anglicky. Věřím, že s pomocí učitelky se brzy naučíme alespoň základní fráze. Je to nutnost, víme to," přidal se o dva roky mladší útočník Eric Ramiréz. „Zatím jsme pochytili jen pár slovíček jako je ahoj, čau a několik nepříliš slušných výrazů," smál se Ramiréz, který trenéra Jozefa Webera na hřišti přesvědčil malinko více, a tak jej Karviná z klubu Zamora FC získala natrvalo.\nV prvním utkání proti Jihlavě venezuelský útočník do hry, ačkoliv už byl za postraní čarou připravený vystřídat, nezasáhl. O dva dny později dres Karviné přece jen oblékl. Juniorce jedním gólem pomohly k výhře 5:0 nad Třincem. „Jsem střelec. Chci dávat co nejvíce gólů," řekl Ramiréz.


Chlast, Malé ženy i blockbustery u monitoru počítače. Nejlepší filmy v pandemickém roce – A2larm\nChlast, Malé ženy i blockbustery u monitoru počítače. Nejlepší filmy v pandemickém roce\nNěkteré tituly z letošního výběru nejlepších filmů se ještě stihly objevit v kinech nebo na festivalech. Zbytek, včetně hollywoodských velkofilmů, jsme už sledovali většinou na počítačích a domácích obrazovkách.\nZe snímku Chlast. Foto Film Europe\nMartin Šrajer (filmový publicista)\nZačátek letošního roku se mi jeví jako poměrně dávná etapa kinematografických dějin, kdy bylo mimo jiné běžné chodit bez obav do kina na velké americké filmy. Zvlášť rád s nostalgií vzpomínám na dvě projekce Malých žen. Greta Gerwig přidáním metafikčního rámce našla způsob, jak milovanou knižní předlohu smysluplně aktualizovat a přiblížit mladší generaci. Režijně suverénní, důvtipně strukturované kostýmní drama vypráví stále platný příběh o snaze talentovaných žen prosadit se ve společnosti, která je vůči nim slepá.\nMnoho příběhů o problémech dneška představil festival Jeden svět. Na něm jsem viděl americký dokument Vítejte v Čečensku. Syrové svědectví o brutálním pronásledování queer osob na území jedné z autonomních ruských republik upozorňuje na vlnu nenávisti, která se šíří také dalšími zeměmi (viz dnešní Polsko). Dokument, který kvůli utajení identit aktérů využívá ve velké míře digitální triky, dokáže diváky svou naléhavostí přesvědčit o nutnosti neotálet s řešením.\nJeden svět byl předčasně ukončen, došlo k zavření kin a veškeré kulturní (i nekulturní) dění se přesunulo do online prostoru. Jakkoli to vzhledem k zaměření zdejšího mediálního mainstreamu převážně na Netflix nemuselo být tak zřejmé, na různých jiných platformách se objevila řada menších nezávislých a kvalitních filmů, které by za běžného provozu nejspíš zůstaly ve stínu blockbusterů. Na MUBI si odbyl online premiéru nový film portugalského režiséra Pedra Costy Vitalina Varela. Obrazově podmanivý příběh z lisabonských slumů využívá postupů z divadla a výtvarného umění, ale zároveň je výsostně filmový tím, jak soustředěnou manipulací se světlem, tmou a mimoobrazovými zvuky buduje napětí a vytváří očekávání. U Costova hypnotizujícího opusu jsem nejvíc litoval nemožnosti obdivovat jej na plátně.\nV případě třetího filmu Charlieho Kaufmana Asi to ukončím online distribuce naopak přišla vhod. Opakované sledování, zastavování obrazu a dohledávání relevantních informací je u tohoto mnohaúrovňového narativního labyrintu žádoucí. Adaptace knihy Iana Reida začíná jako vztahové psychodrama, ale postupně se proměňuje v existenciální horor, který postihuje nejzákladnější nástroje, s jejichž pomocí konceptualizujeme a strukturujeme realitu, a nakonec ukáže, že jde ve skutečnosti o cizorodé vzorce, které jsme si osvojili třeba během sledování schematických slaďáků Rona Howarda. Bezútěšný film o tom, že sami sobě neutečeme a šťastného konce se nedočkáme, svou náladou nejlíp ladí s celým letošním rokem. Kaufman v zásadě tvrdí opak toho, co sdělují Malé ženy. Podle nich umění umožňuje i člověku bez velkého kapitálu vytvořit si svět, v němž se bude cítit bezpečně a z něhož bude čerpat sílu a inspiraci. V Asi to ukončím je popkultura parazitickým virem, který nás rozežírá zevnitř a nahrazuje naše autentické já umělými obrazy štěstí.\nVzdor tomuto poznání jsem fikce dál využíval k únikům do světů, které řídí narativní logika, a ne idioti. S tím souvisela i má preference obzvlášť dlouhých filmů, umožňujících zabydlet se v alternativní realitě na více hodin. Historické drama Malmkrog, které podle filosofického traktátu Vladimira Solovjova natočil rumunský režisér Cristi Puiu, diváka na tři a půl hodiny zavírá do rozlehlého panského sídla s pěticí příslušníků ruské aristokracie. Ti spolu v dlouhých, členitých a nápaditě inscenovaných záběrech diskutují o násilí, vlastenectví, pokroku, původu zla nebo konci dějin. Jako vězni svých myšlenkových programů, kteří mají jen matnou představu o skutečném světě, ale nejsou schopni dospět ke shodě a dosáhnout reálné změny. V jejich zacyklených a režisérem sadisticky protahovaných rozvahách je nedokáže zastavit vážná nemoc, pokus o převrat ani příchod Antikrista.\nIva Přivřelová (filmová publicistka)\nPandemický rok 2020 dopřál filmovým fanouškům chudší nabídku než obvykle, především kvůli nedostatku velkých filmových festivalů a omezeném provozu kin, na jejichž plné znovuotevření čeká nejeden očekávaný titul. Přesto se i v roce 2020 objevily filmy hodné doporučení a místa v novoročních anketách. Třeba mimořádně emotivní debut Australanky Sharon Murphy Než skončí léto, který zaujal už loni v Benátkách, do českých kin ho ale přivál label KVIFF Distribution a akce Tady Vary až letos v létě. Murphy použila citově vyděračské téma – první lásku puberťačky umírající na rakovinu – a proměnila ho v podmanivou oslavu vášnivých citů a změn, které nám do života přinášejí blízké osoby. Hlavní hrdinka Mia, která si domů k rádoby benevolentním rodičům přitáhne problémového kluka, prožívá věci naplno a film nám to dává pocítit díky uvolněné kameře, výraznému barevnému ladění a pulzující hudbě. V takto energickém a nečekaně humorném díle není místo na sentiment a kýč, přestože vše končí u slz. Ty ale s sebou přinesou očistu očí i duše. Než skončí léto je nyní je k dispozici na Aerovodu.\nI snímek Corpus Christi poprvé oslovil diváky v Benátkách roku 2019. Pak získal za Polsko nominaci na Oscara a v některých zemích ještě stihl slušnou distribuci. V Česku se ukázal až na Letní filmové škole, posunutém Febiofestu, na podzim navštívil na pár týdnů i kina – a stal se z něj titul, který si lidi mezi sebou doporučují a který opakuje Moje kino Live. Zápletka zní trochu jako komedie. Do malého města, rozděleného nedávnou tragédií, se dostane kluk z pasťáku a shodou náhod se tam začne s úspěchem vydávat za kněze. Režisér Jan Komasa dosud diváky strhával pomocí triků odkoukaných od hollywoodské produkce (viz Město 44, v němž Varšavské povstání pojal jako hororovou videohru). V Corpusu ale všechny efekty zklidnil, nechal působit rozvážné záběry zaměřené na práci se světlem a vnitřní konflikt hlavní postavy, která se v podání fyziognomicky výrazného i velmi talentovaného Bartosze Bielenii stává komplexní osobností, z níž nejde spustit oči. Film s docela ničivým i otevřeným závěrem uvažuje bez patosu o velkých tématech hříchu a vykoupení a nedávno se ucházel o čtyři Evropské filmové ceny.\nNakonec ho ve všech čtyřech hlavních kategoriích na cenách Evropské filmové akademie porazil Chlast, nejspíš nejoblíbenější evropský snímek letošního roku. Zavedený dánský filmař Thomas Vinterberg chtěl původně natočit komedii o alkoholu. Nakonec se mu povedlo něco víc, natočit tragikomedii o krizi středního věku a o životě, který stojí za to žít přes všechny ztráty, zklamání a selhání. I tento snímek je založen na skvělém a charismatickém herci – Mads Mikkelsen) hraje jednoho ze čtyř středoškolských učitelů, kteří se rozhodnou vyzkoušet teorii, že člověk nejlépe funguje s půl promile v krvi. Obsahu je přizpůsoben i vizuál, za nímž stojí především čím dál vyhledávanější norský kameraman Sturla Brandth Grøvlen. Realismus rutiny se tu snoubí s opileckou uvolněností, opojení s kocovinou, bolest s radostí. Poselství díla, které pití neodsuzuje ani nepropaguje, ještě zvýrazňují okolnosti jeho vzniku. V době natáčení Vinterbergovi zemřela devatenáctiletá dcera, a projekt se tak stal svým způsobem jeho nejosobnějším dílem. V Česku film představila přehlídka Be2Can, ale v kinech ho zájemci mohli navštívit pouhé tři dny. V současnosti divácký zájem nárazově uspokojuje VOD Edisonline.\nAž otevřou kina nebo až se zase bude konat karlovarský festival, bychom u nás měli spatřit i další evropský film, který dokáže nabídnout silný emocionální zážitek a vtáhnout nás plně do života jiného člověka. Quo Vadis, Aida? bosenské režisérky Jasmily Žbanić se vrací k traumatům balkánské války, včetně toho největšího – vyvraždění víc než osmi tisíc mužů z bosenské Srebrenice. Přenáší nás rovnou do dění oněch letních dní roku 1995 a nechává nás vše prožívat spolu s Aidou, manželkou a matkou dvou dospělých synů, která jako překladatelka pro vojáky OSN tuší nebezpečí naléhavěji než ostatní. Žbanić při své rekonstrukci tragédie spoléhá na divákovu empatii k čím dál zoufalejší Aidě, což jí vychází. Její převyprávění historie se díky své sugestivnosti mění v aktuální zážitek, na který lze těžko zapomenout.\nDan Krátký (filmový publicista)\nCelý rok 2020 jako by byl globálně – nejen v kontextu filmové výroby, distribuce a promítání – chaotický a nepříjemně zacyklený. Krok kupředu a pak zase zpátky. Uprostřed něčeho takového nezbývá než hledat řád na individuální úrovni, u jednotlivců. Možná proto se mnou asi nejvíc ze všeho zůstal Tenet, kterému jsem vyznal lásku ve vyčerpávající recenzi. Podvratně zamotaná „bondovka“ vnesla do narativní organizace působící neuspořádaným dojmem dokonale promyšlený řád a smysl. Nolan zůstává nejlepším narativním architektem současnosti a jsem upřímně zvědavý, jak ustojí domácí sledování.\nNa opačné straně spektra, daleko od hollywoodských autorů, je místo pro žánrové outsidery. Tím největším letos byli Noví mutanti Josh Boonea. Prokletý spin-off X-menů strávil několik let v karanténě a dlouho to vypadalo, že se do kin vůbec nepodívá. A když dorazil, setkal se s kritickým a diváckým opovržením. Není se čemu divit, v kontextu komiksových blockbusterů vypadají Noví mutanti poněkud smutně, ale jejich největší síla tkví v ozvláštnění poměrně sevřených žánrových pravidel skrze hororová schémata o psychiatrických léčebnách, monstrech a konspiracích. Možná nejzábavnější je Booneova snaha navázat na poetiku osmdesátkových filmů Chucka Russella a Wese Cravena jako Útěk ze sna, Sliz a především Noční můry v Elm Street 3: Bojovníků ze sna, jejímž – bezmála dokonalým – remakem Noví mutanti jsou. Funkční protilátka k přesycení komiksovým filmem.\nNení to tak dávno, co Vlak do Pusanu infikoval zombie horor melodramatickými rysy, tak typickými pro jihokorejské rodinné příběhy. Žánrová mutace spustila vlnu, které dominoval seriál Království zombie (2019–současnost) nebo karanténní jednohubka #Žiju, ale vyvrcholení dorazilo až letos. Train to Busan Presents: Peninsula má úplně všechno. Je to melodrama? Horor? Komedie? Pravděpodobně všechno a mnohem víc. Podobné tonální a žánrové posuny jsem naposled zažíval u Mutanta (2006, r. Bong Joon-ho) a právě Peninsula mi připomenul, jak hravá může (trans)žánrová podívaná vlastně být. Melodramatickou linku snímku přerušuje pocta vězeňským filmům, tu zase odkazy na Šíleného Maxe nebo Romerovy zombie satiry a divák netuší, co přijde v následujících vteřinách. Ačkoli Jižní Korea v poslední době přišla s několika vynikajícími filmy – za zmínku stojí The House of Us nebo Ashfall –, Peninsula svým žánrovým ADHD jasně vede.\nNa závěr jsem si schoval jedno inspirativní zklidnění – na letošním online festivalu asijských filmů v San Diegu měl premiéru výtečný indický snímek Gamak Ghar. Nečekaně subtilní rodinné drama se odehrává na pozadí prostoru domova – jako kamenné stavby i abstraktního konceptu hierarchie a emocionálních vazeb. A opravdu, v popředí vyprávění (doslova) stojí hladké zdi, špinavá dlažba a hromádky písku rozházené po chodbách. Malá okénka a jemné střídání ročních období v epickém vyprávění mezi lety 1998 až 2019. Slyšíme útržky konverzací, střípky oslav i obřadů a také pozvolné usínání s přicházející mlhou. Děti rostou, dospělí stárnou a Gamak Ghar připomíná kombinaci jemné rodinné poetiky Hirokazu Koreedy a parametrického stylu Roberta Bressona.\nZbyněk Vlasák (filmový novinář)\nJako první z tohoto minivýběru jsem viděl na začátku února film Grety Gerwig Malé ženy. Adaptací stejnojmenné, sto padesát let staré knihy Louisy May Alcott bylo natočeno víc, ale Gerwig, kterou mám rád už od doby, co ztvárnila hlavní roli v mumblecoru Frances Ha, dodala předloze sympatickou podvratnost. Alcott byla donucena dát svému autobiografickému příběhu romantický happy end v podobě svatby, ačkoli se sama nikdy nevdala. Svatba na konci prodává a jediná dávala nakladateli smysl. A Gerwig dokáže do svého filmu i díky nechronologickému scénáři dostat obojí, nakladatelův mocenský zásah i šťastný konec (tady tím pádem s ironickým nádechem), a prohloubit tak knihu v tématech nerovnosti a emancipace.Ve filmu rovněž konečně pořádně vynikne Amy – mimo jiné díky hereckému výkonu Florence Pugh. Sestra hlavní hrdinky je ve skutečnosti mnohem zajímavější postava než všemi obdivovaná Jo – hlavně tím, jak obrovský oblouk v příběhu prodělá… A málem bych zapomněl – Beth umře.\nDruhý vybraný film se promítal na letní přehlídce Tady Vary, jmenuje se Mogul Mauglí a natočil ho Bassam Tariq. Rapperu Zedovi se konečně povedlo nastartovat kariéru na Západě. Sice se s ním právě rozešla jeho holka Bina, ale to mu úspěch nemůže zkazit. A že mu Bina vyčetla, že o svých pákistánských kořenech sice před Američany a Brity rád rapuje, ale u rodičů v Pákistánu nebyl dva roky? Co ona o tom ví? Zedovi to však přece jen nedá a vydá se na pár týdnů domů. A tady dostává film grády: co vypadalo jako popis cesty ke slávě a hledání vlastních kořenů, se diagnózou autoimunitní choroby mění v existenciální drama. Vrcholem snímku je scéna, v níž Zed musí odevzdat sperma k zamražení, protože je pravděpodobné, že kvůli drastické léčbě ztratí plodnost. Vyděšený sedí v odběrové místnosti a rozhodne se zavolat své bývalé přítelkyni. Stýská se mu a rád tu tíhu sdílel s někým, kdo ho opravdu zná. A také cítí, že by mu v této situaci videohovor s Binou mohl pomoci víc než ohmatané porno časopisy. Kombinace různých motivací dodává scéně zároveň trapnost i hloubku. Silný zásah.\nTřetí mojí volbou je na podzim uvedený film Thomase Vinterberga Chlast. Čtyři životem unavení středoškolští učitelé se rozhodnou pro unikátní experiment. Hodlají si v krvi neustále udržovat hladinu půl promile alkoholu. Práce i rodina mají být hned snesitelnější. A ono to opravdu funguje: hlavní hrdina v podání (možná až příliš charismatického) Madse Mikkelsena najednou dokáže studenty v lavicích strhnout (třeba výkladem o tom, že Churchill nejspíš žádné ze svých fatálních rozhodnutí neučinil střízlivý) a doma si ho manželka zase všímá. Dobře, říkáte si jako divák, a kdy přijde ta morální zatáčka a tvůrce nám omlátí o hlavu, že alkohol je zlo? Jenže Vinterberg, mimo jiné režisér zakládajícího snímku Dogmatu 95 Rodinná oslava, si to neulehčuje, a pokud jeho film někam uhýbá, tak k tématům, jako jsou krize středního věku, ustrnutí a únava. Možná, že život jako takový nejde bez alkoholu přežít.\nJan Šíma (filmový publicista)\nPravděpodobně nejsilnějším filmovým zážitkem pro mě letos bylo americké drama s prvky westernu First Cow od režisérky Kelly Reichardt. Vypráví příběh o přátelství mezi dvěma muži, kteří se v americkém Oregonu na počátku 19. století rozhodnou živit prodejem sladkostí v místní usedlosti. Přes tento jednoduchý námět se pak film zcela nenuceně dotýká zakládajících mýtů Ameriky, které zároveň ukazuje jako plné rozporů. Amerika je tak země hojnosti, která vybízí k podnikavosti, ale v níž si také každý bere víc, než mu náleží, a tím se s onou podnikavostí řítí do vlastní záhuby. Jedna z hlavních postav zase popisuje Ameriku jako místo, kam lidé dorazili dříve než historie. Současně ale není jen zemí nových začátků, ale i prostředím, kam si lidé přinášejí své staré zvyky a kde se přítomnost proplétá s minulostí. Toto minimalistické vyprávění pak rámuje nádherná kamera, která často ve statických záběrech zachycuje podmanivé přírodní celky, jejichž nerozlišitelnými součástmi jsou i lidské postavy.\nZklamání, které pro mě před dvěma lety představovalo drama Vdovy, nyní Steve McQueen napravil jedním z nejzajímavějších projektů své kariéry, antologií Sekyrka. Především snímek Lovers Rock o jedné house party v Londýně na počátku osmdesátých let pak zajímavě zprostředkovává další kapitolu pospolitého života místní černošské komunity. Ona pospolitost se zde neukazuje v dalších protestech vůči nespravedlnosti, ale naopak v eskapistické taneční jízdě do rytmů reggae a v počínajícím milostném vztahu. V některých scénách se filmu daří výborně navodit atmosféru tanečního večírku díky kontaktnímu snímání energických tanců i kolektivního zpěvu písně Silly Games od zpěvačky Janet Key. Lovers Rock ale dobře ukazuje, že tyto eskapistické momenty byly vždy křehké – mimo prostory komunity každého rychle vrátí do každodenní reality nadávky na ulici či šéf v práci.\nZ hollywoodské produkce mě nejvíce zaujala už na počátku letošního roku detektivní hříčka Riana Johnsona Na nože. Johnsonův pokus o aktualizaci zavedené žánrové formule zde vyšel ještě o něco lépe než v jeho předchozí revizi kánonu Star Wars. Film o vyšetřování, které vyvolá smrt autora detektivních románů, vůbec neskrývá svou sebereferenčnost či snahu o parodování zažitých konvencí, ale současně se nijak nepovyšuje nad klasickou žánrovou zábavu. Na nože navíc díky inovativnímu způsobu vyprávění nelpí jen na jednom zločinu a jeho rozluštění, ale důsledně proniká i do obdobně zavrženíhodného prostředí zámožných pokrytců. Johnson tak vtipně ukazuje, že nic není podezřelejšího než rodina plná samozvaných self-made manů, kteří současně všichni parazitují na rodinném dědictví.\nAntonín Tesař (filmový publicista)\nLetos jsem využil zavření kin a paralyzování distribuce a festivalů k tomu, že jsem si dal volnější režim. Znamenalo to mimo jiné, že jsem neviděl spoustu filmů a seriálů, které kolegové považují za zásadní. Ať už je to First Cow na streamovacích službách nebo Tenet na plátně. Z toho, co jsem viděl, vybírám nenápadné, ale pro mě silné snímky. Největší „cinefilní“ zážitek jsem měl z hororu Neviditelný, kterému se povedla syntéza klasického vyprávění o šíleném vědci, který vynalezl způsob, jak se zneviditelnit, s empatickým ztvárněním pocitů obětí domácího násilí. Filmu Leigha Whannela navíc výtečně využívá toho, že záporáka nevidíme a buduje atmosféru tísnivé nejistoty. A když už nechává zlého vědce udeřit, je to obvykle šok. Dramedie o dospívání Kdybys jen tušil bývá charakterizovaná jako Cyrano z Bergeracu s queer twistem. Z příběhu o asijské středoškolačce, která pro svého kamaráda píše romantické dopisy dívce, do níž je sama zamilovaná, vykřesala režisérka Alice Wu příjemně tlumený a soustředěný coming of age film o vyrovnávání se s vlastní identitou. Kategorie romance by seděla i na dokument Moje učitelka chobotnice. Hlavní hrdina se v něm potápí v podmořském lese chaluh a postupně ho stále více fascinuje jedna konkrétní chobotnice, která tu žije. Z toho se vyvine vztah, který lze bez váhání označit za intimní. Film ho využívá, aby ukázal harmonický způsob, jak se družit s jinými živočišnými druhy. Novinku Sofie Coppoly V úskalí spousta kritiků odmávlo jako víceméně nicotnou feel good dramedii. Film se skvělou Rashidou Jones v hlavní roli je ale dalším z jejích pozorování žen lapených v síti nároků, které na ně společnost klade. To, že ve filmu chybí větší drama, ve skutečnosti pomáhá, aby konflikty, kolem nichž se děj odvíjí, byly o to subtilnější.


Videa s řeholníky oslovují i ateisty - Katolický týdeník\nVydání: 2015/33 Jak odpočívají duchovní?, 11.8.2015, Autor: Jiří Gračka\nFilmaři se snaží zachytit optikou kamery dobrodružný a naplněný život zasvěcených osob. Snímek archiv OA\nVidea, která jako příspěvek k oslavě Roku zasvěceného života vznikají pod patronací Arcidiecézního centra mládeže v Olomouci, mají podle jeho vedoucí Denisy Kracíkové přiblížit život řeholníků a řeholnic a zbourat předsudky, že život v klášteře je útěkem ze světa, že mu chybí radost a smysl. „Snažíme se optikou kamery zachytit, že je-li někdo k tomuto způsobu života povolán, může prožít dobrodružný, naplněný život, který stojí za to,“ zmiňuje.\nMozaika zasvěceného života\nVe videích, jež jsou od prosince loňského roku zveřejňována v měsíčním intervalu, dosud vystoupili například dominikán, jezuita, premonstrát či řeholnice z Komunity Blahoslavenství. „Naši aktéři jsou velmi odlišní a z této rozmanitosti skládáme mozaiku, která dává nahlédnout do barevného zákoutí jejich všedních dní,“ říká Kracíková. Zasvěcené osoby mají podle ní co předat a jejich radikální následování Krista i dlouhé hodiny strávené v Boží blízkosti mohou být pro všechny velkým obohacením a inspirací.\nJako výzvu, jak prezentovat svůj životní styl nezasvěceným, přijala pozvánku k natočení videa klariska Ráchel Popková. „Znamenalo to také jít s kůží na trh i s rizikem, že ostré záběry prozradí každou nejistotu v životních postojích, a bude tak zjevné, že i osoba zasvěcená je na cestě a může mít svá slabá místa,“ uvažuje řeholnice a pokračuje: „Právě slabost je ovšem tím místem, kde jsme všichni, zasvěcení či nezasvěcení, na jedné lodi.“ Svým vystoupením chtěla podle vlastních slov ukázat, že rozhodnutí pro zasvěcení není krokem mimo realitu, nýbrž pro povolaného životní výhrou. „A nevyhrává jen on sám, neboť klášter je místo, kde se hraje o hodně a hraje se za druhé,“ poznamenává.\nPro křesťany, hledající i ateisty\nPříprava scénáře a samotné natáčení se podle režiséra Jonáše Vacka odvíjí od specifika dané komunity. „S každým řeholníkem se nejprve sejdeme a probereme, o čem by chtěl mluvit a proč, co je náplní jeho dne,“ přibližuje mladý filmař. Samotné natáčení podle něj trvá obvykle jeden den a množství času zabere i stříhání, kdy ze tříhodinového materiálu vznikne pěti či šestiminutové video (ke všem se lze proklikat z webové stránky http://mladez.ado.cz). „Snažíme se, aby výsledek mluvil nejen ke křesťanům, ale i k hledajícím či ateistům, protože právě oni by se možná k evangelní pravdě jinak jen těžko dostali,“ sděluje Vacek a uzavírá: „Z mnoha různých reakcí vím, že se to daří.“


S vysokou hladinou prolaktinu nemusíte hned do nemocnice | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Články S vysokou hladinou prolaktinu nemusíte hned do nemocnice\nLéčba hyperprolaktinemie závisí na příčině, která zvýšenou hladinu prolaktinu způsobila. Obvykle ale léčba neznamená pro pacienta výraznou zátěž, a je tedy možné se jí podrobit i ambulantně.\nZvolený postup léčby závisí i na příznacích\nU hyperprolaktinémie závisí léčba i na tom, zda se u pacienta vyskytují příznaky zvýšené hladiny prolaktinu. V některých případech může být zvýšená hladina zjištěna pouze v laboratoři prostřednictvím krevních testů, bez toho, aby dotyčný pociťoval jakékoliv potíže. Tito pacienti nemusejí být léčeni, stačí pouze jejich dlouhodobé sledování. Pokud jsou ovšem přítomny příznaky hyperprolaktinémie, které dotyčného nejen obtěžují, ale mohou i ohrožovat jeho zdraví, je nutné zahájit léčbu.\nNejčastěji užívaným léčebným prostředkem jsou léky. Léky umožňují snížit hladinu prolaktinu, jejich užívání pacienta nijak nezatěžuje ani neomezuje a umožňuje mu žít plnohodnotným životem beze strachu z následků, které by neléčená hyperprolaktinemie mohla přinést.\nRiziko může představovat i hypogonadismus neboli snížená funkce pohlavních žláz. Ta se často v souvislosti s hyperprolaktinemií vyskytuje. V těchto případech může snížená hladina pohlavních hormonů vést až k osteoporóze (odkaz). Vhodná a včasná léčba u pacientů umožňuje výrazně zlepšit kvalitu života a zamezit nežádoucím vedlejším účinkům.\nHospitalizace bývá nutná pouze v případech, kdy dojde k výraznému zhoršení zdravotního stavu nebo pokud pacient nereaguje na podávání léků.\nV některých případech je nicméně pobyt v nemocnici nutností. Například u prudce a rychle rostoucích nádorů vytvářejících prolaktin může být nutná operace. Neurochirurgický výkon však s sebou nesou určitá rizika – je proto zapotřebí aby operováni byli pouze jedinci, u kterých je to nezbytné.\nVelmi dobrých výsledků může být dosaženo i při ozařování nádoru gama nožem (odkaz), které často předchází plánované operaci.\nZdroj: Hyperprolactinemia – Medical Care\nŠestá nemoc příznaky Prolaktin Hyperprolaktinemie Miniinterupce ambulantně Prolaktinom


Browsing by Subject "Ruby" | BUT Digital library\nBrowsing by Subject "Ruby"\nInterpretace dat z biočipů \nTato práce se zabývá interpretací dat získaných pomocí technologie biočipů. Práce obsahuje také krátký úvod do problematiky genetické informace a jejího významu. Jádrem práce je pak sada skriptů provádějící analýzy nad ...\nModerní technologie pro vývoj webových aplikací a jejich výkon \nPráce se zabývá nástroji pro tvorbu webových aplikací, které jsou založeny na návrhovém modelu Model-View-Controller. Mezi tyto nástroje spadá například Zend Framework, Ruby on Rails a Spring Framework. Vysvětluje jejich ...\nNástroj pro dokumentaci dynamicky rozšiřitelných DSL v Ruby \nCílem práce je navrhnout a realizovat modifikaci stávajícího nebo úplně nový dokumentační nástroj, který poskytuje cestu k dokumentaci dynamicky rozšiřitelných DSL v Ruby. Řešení je založeno na již existujícím nástroji ...\nNástroj pro efektivní řízení činnosti na projektu \nTato bakalářská práce se zabývá správou diplomových prací a organizací činnosti při jejich tvorbě. Cílem bylo navrhnout a vytvořit systém pro studenty a vedoucí. Výsledkem je webová aplikace implementovaná v jazyce Ruby s ...\nNástroj pro usnadnění tvorby elektronických knih \nTato práce se zaměřuje na problémy s~vytvářením a spravováním více verzí a formátů eknihy z~jedné zdrojové verze. V~tuto chvíli neexistuje žádný nástroj, který by dovoloval takovou workflow. Problém je vyřešen definicí ...\nPlatforma pro automatizované generování informačních systémů - Generátor \nPlatforma pro automatizované generování informačních systémů - Produkt \nZvyšující se poptávka po jednoduchých informačních systémech dává příležitost nabízet své systémy novým malým společnostem. Tyto vznikající společnosti si často vyvíjejí vlastní nízkorozpočtové produkty, které mnohdy kvůli ...\nPrůběžná integrace a automatizovaná kontrola kódu v projektech s otevřeným zdrojovým kódem \nKvůli zvýšení popularity projektů s otevřeným zdrojovým kódem se adaptovala nová softwarová metodologie, která se stále vyvíjí. Tato bakalářská práce se zabývá touto adaptovanou agilní softwarovou metodologií, přesněji ...


Rekordní košt pálenek v Mikulčicích. Pořadatelé lákají na klasiku i rarity - Hodonínský deník\nNa rekordních 1 606 vzorků ovocných pálenek, likérů a různorodých specialit ze 138 obcí České republiky i ze zahraničí se mohou těšit ti, kteří v sobotu odpoledne přijdou do Kulturního domu v Mikulčicích.\nPatnáct set vzorků pálenek a desítky kysaného zelí mohli ochutnat návštěvníci šestnáctého ročníku Koštu pálenek a kysaného zelí, který v mikulčickém kulturním domě uspořádali Gurmáni Mikulčice. | Foto: DENÍK/Roman Dolejský\nTam se totiž uskuteční už devatenáctý ročník Koštu ovocných pálenek a kysaného zelí. „Celkovým šampiónem koštu se stala hruškovice 2018 z Tvarožné Lhoty,“ informoval za pořádající Gurmány Mikulčice Vít Pavka.\nKromě na klasické destiláty ze švestek, hrušní či meruněk pozval zájemce i rarity. „Například z ostružin, malin, borůvek, jahod, ale i kdoulí, oskeruší, moruší, dřínu nebo aronie,“ upozornil Pavka.


Uvažujete nad aktivací či změnou na jeden z nových flatových tarifů O2 Free, ale nevíte přesně, jak na to? Zákaznická linka operátora bývá nyní přetížená a v prodejnách narazíte na fronty lidí. Připravili jsme si tedy pro vás přehled nejčastějších otázek a následných odpovědí. Pokud zde nenajdete odpověď na svůj dotaz, využijte diskuzi pod článkem.\nPro koho jsou tarify O2 Free určeny?\n>> Pro nové i stávající zákazníky i živnostníky.\nJe počet aktivací nějak omezen?\n>> Ano, na jedno rodné číslo lze uskutečnit max. 10 aktivací nových tarifů.\nJak provedu aktivaci jako nový zákazník?\n>> Na bezplatné lince 800 02 02 02, přes e-shop či v prodejně operátora.\nKolik stojí nová aktivace?\n>> Aktivační poplatek se nezměnil, stále je to 95 Kč.\nJiž využívám paušálních služeb bez úvazku na dobu určitou, mohu na tarify O2 Free také přejít?\n>> Ano, při aktivaci však nezapomeňte zdůraznit, zda chcete nový tarif s úvazkem či bez úvazku, kde se však měsíčně připlácí 150 Kč.\nMám smlouvu na dobu určitou a ještě k tomu platím měsíční minimální plnění za telefon. Lze také přejít?\n>> Ano, také můžete přejít na novou tarifní strukturu. Původní závazek bude RESETOVÁN a bude vám zaslána nová smlouva na 24 měsíců. MMP již platit NEBUDETE. Stávající zákazníci s úvazkem nemohou přejít na nové tarify bez úvazku.\nJak dlouho trvá změna tarifu u stávajícího zákazníka?\n>> Záleží, jakým způsobem je tarif změněn. Při využití O2 Guru na Facebooku operátora probíhá změna standardně do 24 hodin, taktéž by mělo nastat v případě změny na prodejně. Přes zákaznickou linku *11 může změna proběhnout do 14 dní, záleží na vytíženosti.\nStále platí sleva 100 Kč za využívání pevného internetu či O2 TV?\n>> Na této slevě se nic nezměnilo, jen si ji nezapomeňte nechat znovu navést (i u stávajících zákazníků).\nLze mezi tarify přecházet?\n>> Ano, lze. Avšak pouze v tarifní řadě O2 Free a max. 1x za zúčtovací období. Změna je zdarma.\nPoskytují tarify Free O2 a Free O2 Plus také volání na pevné linky v rámci výhody?\nTýká se bezplatné volání také případných video hovorů?\nJsou tarify skutečně neomezené?\n>> Volné jednotky jsou omezeny počtem 10 000 ks, nicméně v případě vysvětlení standardního využívání tarifu se ani po překročení nebude nic účtovat.\nZůstala zachována sleva pro mladé do 26-ti let a důchodce nad 60 let?\n>> Sleva se poskytuje ve výši 50 Kč z libovolného tarifu.\nJaké je penále v případě předčasné výpovědi u smluv se závazkem?\n>> Za každý zbývající měsíc to činí 250 Kč.\nSlyšel jsem, že O2 zrušil dotované mobily a nahradil je službou O2 Mobil. Může tuto službu využít každý bez výjimky?\n>> Nikoliv. Jedná se o běžné úvěrové podmínky společnosti Essox, tedy věk nad 18 let a pravidelný měsíční příjem. Nově nelze z ceny nového telefonu odečíst částku za využití služby O2 Odkup telefonů\n11. 5. 2013 | Michal Režnar | 10


10 dobrých zpráv o stavu Česka i světa\nOdpočiňte si od katastrof a dejte si 10 dobrých zpráv\nKlesl počet mrtvých na silnicích, máme nejnižší nezaměstnanost, a navíc patříme mezi 20 nejšťastnějších zemí světa. To jsou bezva zprávy, které ale většinou zapadnou mezi katastrofami. Pojďte se zaměřit na pár pozitivních informací: je jich kolem rozhodně dost.\nDenně se dozvídáte o dopravních nehodách, zločinech, teroristických útocích... A vůbec o věcech, které by asi nikdo nenazval pozitivními. Pojďme se ale právě na ty dobré zprávy pro dnešek zaměřit. Máme jich pro vás hned deset, ze světa i domova.\nChcete být úspěšnější a zdravější? Myslete pozitivně!\n1.\tČesko je 20. nejšťastnější zemí světa\nOSN každoročně zpracovává hitparádu nejšťastnějších zemí světa, respektive lidí v nich žijících. Hodnotí šest základních kategorií: příjem, svobodu, důvěru, střední délku života, sociální podporu a štědrost. Z posledního průzkumu vyplynulo, že na 1. místě je Finsko a je následované Dánskem, Norskem, Islandem a Nizozemím. Česká republika je pro letošní rok 20. nejšťastnější zemí světa, přičemž Slovensko je na 38. místě. Chcete dánský recept na štěstí? Zařiďte si byt v duchu hygge.\n2.\tČína zakázala obchod se slonovinou\nMůže se to zdát jako okrajové téma, ale poté, co čínská vláda zakázala prodej slonoviny, klesla poptávka po této komoditě téměř o polovinu a projevilo se to pozitivně především na snížené míře pytláctví v afrických zemích, jako je Keňa nebo Zambie.\n3.\tPráce je dost u nás i v Evropě\nMíra nezaměstnanosti v České republice u lidí ve věku mezi 15 a 64 lety klesla na 2,2 % (říjen 2018, podle MPSV), což je nejméně z celé Evropské unie. Za námi skončilo dokonce i Dánsko, Malta nebo Maďarsko.\n4.\tJe méně kuřáků\nVe Francii v posledním roce poklesl počet kuřáků, kteří si zapálí každý den, až o jeden milion lidí. Podobně dobré zprávy hlásí i americké Centrum pro kontrolu a prevenci nemocí. Počet aktivních kuřáků v USA klesl na nejnižší úroveň od roku 1965. I naše statistiky jsou povzbudivé! V roce 2016 bylo v ČR 2,4 milionu kuřáků, ovšem o rok později si cigaretu každý den zapálily jen dva miliony lidí. Přečtěte si, jak přestat kouřit a nepřibrat.\nPočet kuřáků klesá každoročně i v Česku, a to ve všech věkových kategoriích\n5.\tVracejí se k nám vzácná zvířata\nVěděli jste, že v České republice žije 70 až 80 rysů a na 30 vlků? Tato ohrožená zvířata se u nás začala objevovat v polovině minulého století a jejich počty se stále zvyšují, což ochranáři vítají.\n6.\tKlesá počet sebevražd\nPodle nejnovějších světových statistik kleslo od roku 1994 globální množství sebevražd o 38 %, což odpovídá zhruba 4 milionům „zachráněných“ životů. Co se týče českých čísel, od roku 1970, který byl v tomto ohledu za posledních 50 let nejčernější, míra sebevražd obecně klesá.\n7.\tV Česku je méně obětí dopravních nehod\nSice skoro denně slyšíte o nějakém nabouraném autě s fatálními následky, ale například v roce 2017 bylo na českých silnicích usmrceno nejméně osob od roku 1961 (celkem 502). Stejně pozitivní je i vývoj v počtu těžce zraněných. Jde o kladný přínos elektronických bezpečnostních systémů, jako jsou například ABS, ESP a různé senzory.\nFoto: iMoved Studio, Shutterstock.com\nDíky nejrůznějším bezpečnostním opatřením se neustále snižuje počet smrtelných dopravních nehod\n8.\tLidé ve světě se mají obecně lépe\nV období 1990 až 2013 se v Indii z bídy vymanilo 170 milionů lidí a počet lidí žijících pod hranicí chudoby se tak snížil o čtvrtinu. V Číně se z nejnižší příjmové kategorie (zhruba dolar na den) dostalo ve stejném období dokonce 730 milionů lidí.\n9.\tPřibudou miliony stromů\nTento rok se v Česku chystá největší zalesňovací akce za posledních 90 let. Během jara a podzimu bude na pozemcích vojenských lesů vysazeno 23 milionů sazenic stromů. Smrk je v této sadbě zastoupen jen 19 %, nejvíce je listnáčů – buků, dubů, osik a habrů.\n10.\tGlobální boj s odpadem není prohraný\nČína patří mezi nejznečištěnější státy světa, ale třeba v oblasti koncentrace jemných částic ve vzduchu se jí podařilo snížit emise plošně o 32 %. Také Velká Británie zaznamenává od roku 2012 pokles emisí z vozidel o 12 %.\nRozhodnutím Evropského parlamentu dojde od roku 2021 k zákazu všech jednorázových plastů, u nichž se odhaduje, že tvoří více než 70 % mořského odpadu. Čína hlásí, že od zákazu plastových sáčků v roce 2008 zaznamenala 66% snížení jejich spotřeby, což odpovídá 40 miliardám sáčků.\nTIP: Když už jsme u šíření dobrých zpráv, můžete se připojit do řetězce dobrých skutků. Udělejte dobrý skutek a společně s ním věnujte i motivační kartičku, která obdarovanou osobu inspiruje, aby v rozdávání dobrých skutků pokračovala. Kartičky lze stáhnout z webu projektu #dobroskutkuj společně s nápady, co vykonat. Dáte přednost čtení seniorům, darování krve, nebo nabrání stopaře?\nTaké jste občas unavení z náporu negativních zpráv? Máme pro vás další odlehčená témata: Nejkrásnější rozkvetlá místa světa: Kdy je navštívit?, Hodí se k sobě! Kterým filmovým dvojicím to nejvíc slušelo? či Dana (41) zhubla 50 kilo za rok! Jak to dokázala?


Koller skóroval počtvrté v sezoně, Samaře však do čela nepomohl - Sport.cz\nKoller skóroval počtvrté v sezoně, Samaře však do čela nepomohl\n30. května 2009 17:04 - MOSKVA\nÚtočník Jan Koller zařídil svým čtvrtým gólem v letošním ročníku ruské ligy fotbalistům Samary remízu 1:1 s FK Moskva. Vítěz tohoto zápasu se mohl posunout do čela neúplné tabulky, kterou vede mistrovská Kazaň.\nJan Koller v dresu Samary.\nKoller po více než měsíčním střeleckém půstu odpověděl v 17. minutě na úvodní gól Alexandra Samedova, jenž otevřel skóre po jedenácti minutách hry. V dalších šancích český kanonýr i za přispění tvrdých zákroků hostující obrany neuspěl. Koller odehrál celý zápas stejně jako jeho spoluhráč Jiří Jarošík.\nNa rozdíl od nich se v sobotu mohl radovat z vítězství gólman Marek Čech z Lokomotivu Moskva, který porazil v derby Spartak 2:1. Ve vypjatém duelu padly tři červené a osm žlutých karet. Jednou byl v závěru napomínán i obránce Spartaku Martin Jiránek, který předtím v 37. minutě neubránil Alexandra Minčenkova, jenž dal druhý gól Lokomotivu.\nVýhru slavil Radek Šírl s Petrohradem, který porazil 2:0 Krasnodar. Český reprezentant odehrál proti nováčkovi ruské ligy celé utkání.\nRuská fotbalová liga - 11. kolo:\nTomsk - Dynamo Moskva 2:3, Lokomotiv Moskva - Spartak Moskva 2:1, Petrohrad - Krasnodar 2:0, Rostov na Donu - Groznyj 1:1, Samara - FK Moskva 1:1 (za domácí gól Koller).\nFotbalisté Samary v 11. kole ruské ligy remizovali s FK Moskva 1:1. Jediný gól domácích vstřelil český útočník Jan Koller.\nRuská fotbalová liga - 11. kolo: Tomsk - Dynamo Moskva 2:3, Lokomotiv Moskva - Spartak Moskva 2:1, Petrohrad - Krasnodar 2:0, Rostov na Donu - Groznyj 1:1.\nBývalý kapitán chorvatské fotbalové reprezentace Niko Kovač ukončí po sezóně kariéru. Sedmatřicetiletý záložník Salcburku o tom informoval na stránkách rakouského klubu.\nOdveta finále Chorvatského fotbalového poháru: Hajduk Split - Dinamo Záhřeb 3:0, na pen. 3:4; první zápas 0:3, vítězem poháru je Dinamo.\nO rumunském fotbalovém mistru může rozhodnout CAS\nO titulu rumunského fotbalového mistra a s ním spojenými miliony za postup do Ligy mistrů se může rozhodnout "u zeleného stolu"...


Ať už chcete poznat své předky nebo chcete své babičce či nějakému jinému členu své rodiny dát opravdu originální dárek, tak dokonale sestavený rodokmen od nás http://www.genrod.cz/ je přesně tím pravým. Spousta lidí se pouští do hledání svých předků sami na vlastní pěst, ale ve většině případů se daleko nedostanou nebo jim to zabere spoustu času, protože vlastně ani nevědí, kde přesně hledat.\nNaproti tomu my http://www.genrod.cz/ se hledáním předků zabýváme již po dlouhou dobu a máme v tomto oboru opravdu velké zkušenosti a vyznáme se ve všech starých dokumentech ať už na matrice či na jiných místech, kde můžete najít záznamy o naší historii. Nejenže Vám dokážeme vyhledat Vaše předky až do doby, kdy se dochovaly písemné záznamy, ale ještě navíc Vám rodokmen vytiskneme podle Vašich představ třeba na dobovou fotografii a dokonale graficky upravíme, abyste mohli vzniklý rodokmen použít i jako dárek nebo si jej vystavit ve svém interiéru jako originální doplněk Vašeho bydlení.\nU nás narazíte na opravdové profesionály, kteří si poradí v každé situaci. Můžete si nechat zhotovit rodokmen jen z jedné strany své rodiny, který je samozřejmě rychleji hotový nebo si nechat vyhledat své předky ze stran obou rodičů, což samozřejmě zabere více času, ale i tak bude práce rychleji hotová, než kdybyste se do tohoto úkolu zkoušeli pouštět sami. Takže ať už chcete poznat jen svou prababičku nebo chcete vědět, odkud pochází Vaše geny, tak se spolehněte na naše služby. Kromě toho, že se dozvíte jména svých předků a data jejich narození a úmrtí, dozvíte se také v jaké době a na jakém místě žili a čím se živili. Tak už na nic nečekejte a přijďte k nám. Zjistěte něco o historii Vaší rodiny.\nPrevious Previous post: Vy potřebujete kvalitní linkbuilding\nNext Next post: Bazény jsou báječnou letní záležitostí


7. únor 2018 - Události, komentáře | Česká televize\nStaronová německá koalice — Novela zákona o zbraních — Spor o tábor v Letech\nStaronová německá koalice\nSkoro pět měsíců po volbách se Německo konečně dohodlo, kdo mu bude vládnout, respektive obnovilo velkou koalici, která vládla Německu ve třech z posledních čtyř volebních období. Smlouva mezi CDU/CSU a SPD je sepsaná, zbývá už jen formální schválení všech tři stran, které podle očekávání bude bolet hlavně sociální demokraty. Rozdělená strana také brzo po hlasování o koaliční smlouvě přijde o předsedu. Martin Schulz ji vedl pouze rok, teď ale ohlásil, že své místo přenechá šéfce poslanců strany Andree Nahlesové, která se stane vůbec první ženou v čele sociálních demokratů v historii.Jaké očekávání má Německo směrem k nové vládě a jakou roli bude hrát nová koalice v německé i evropské politice? Na to se budeme ptát politiků i novinářů.Na úvod se spojíme s naším zpravodajem v Německu Václavem Černohorským, téma potom rozebereme s poslancem a exministrem zahraničí Lubomírem Zaorálkem /ČSSD/, europoslancem Janem Zahradilem /ODS/ a německým publicistou Arminem Sandmannem.\nČesko omezí podmínky držení zbraní – vláda zavádí kritizovanou evropskou směrnici, na kterou si ale zároveň stěžuje v Bruselu. Norma by se mohla dotknout až 300 000 současných držitelů zbrojních průkazů, ale i dalších lidí. Kromě změn v platnosti zbrojních průkazů nebo povoleného množství zásobníků munice totiž nově přidá další dvě kategorie zbraní a budou se tak muset registrovat i ty, u kterých to dříve povinné nebylo – například historické, znehodnocené nebo plynové zbraně. O detailních parametrech se ale ještě bude jednat v parlamentu.Jak se změní podmínky držení zbraní v Česku a v Evropě podle nových pravidel a jestli ještě můžou podané žaloby změnit vůli evropských politiků, probereme s Jiřím Pospíšilem /TOP09/ – europoslancem a předsedou strany.\nSpor o tábor v Letech\nTábor v Letech u Písku je opět středobodem politických střetů – tentokrát kvůli výrokům politiků SPD Tomia Okamury a Miloslava Roznera. Šéf hnutí Okamura už se omluvil za to, že o táboře řekl nepřesné informace v DVTV. I tak ale lidovci navrhují jeho odvolání z funkce místopředsedy sněmovny a mají v tom podporu TOP 09, STAN a části ODS a ČSSD. Naopak šéf ANO Andrej Babiš považuje záležitost za vysvětlenou.Jak moc se zkresluje veřejná debata o táboře v Letech, probereme s historikem Vojtěchem Kynclem.


vedoucí: Ing. Karol Bayer\nadresa: Jiráskova 3, Litomyšl 570 01\ntelefon: +420 466 036 590\nfax: +420 461 612 565\nFakulta restaurování navazuje na myšlenky a práci Vyšší odborné školy restaurování a konzervačních technik, o.p.s. a po té Institutu restaurování a konzervačních technik, o.p.s. Litomyšl (soukromá vysoká škola). Již v roce 2001 probíhal na Institutu restaurování a konzervačních technik Litomyšl, o.p.s. první akademický rok ve studijních oborech Restaurování a konzervace nástěnné malby a sgrafita; Restaurování a konzervace kamene a souvisejících materiálů a Restaurování a konzervace papíru, knižní vazby a dokumentů.\nDne 14. června 2005 se uskutečnilo 4. zasedání Akademického senátu Univerzity Pardubice, kde se rozhodlo o zřízení nové Fakulty restaurování. Registrací novely Statutu Univerzity Pardubice na MŠMT tak vzniká k 1. červenci 2005 pátá fakulta, Fakulta restaurování se sídlem v Litomyšli.\nFakulta restaurování nabízí studium ve studijním programu „Výtvarná umění“. V současné době má fakulta akreditované čtyři obory v bakalářském stupni studia, uskutečňované v prezenční formě s délkou studia 4 roky:\n- Restaurování a konzervace kamene a souvisejících materiálů;\n- Restaurování a konzervace nástěnné malby a sgrafita;\n- Restaurování a konzervace papíru, knižní vazby a dokumentů;\n- Restaurování a konzervace uměleckých děl na papíru a souvisejících materiálech;\na dva obory v navazujícím magisterském stupni studia s délkou studia 2 roky, taktéž v prezenční formě:\n- Restaurování a konzervace děl nástěnné malby, sochařských děl a povrchů architektury;\n- Restaurování a konzervace děl písemné kultury.\nuložení dat: 04. 08. 2015


Roztoky na kontaktní čočky - Levné čočky rychle - Kontakto.cz\n349 Kč (1 láhev 600 ml)\n129 Kč (1 láhev 90 ml)\n299 Kč (1 láhev 350 ml)\n149 Kč (1 láhev 100 ml)\n249 Kč (1 láhev 350 ml)\n169 Kč (1 láhev 100 ml)\n159 Kč (1 láhev 100 ml)\nAqua Balance s hyaluronátem a alantoinem 100 ml\n699 Kč (3 láhev 360 ml)\nAqua Balance s hyaluronátem a alantoinem 3 x 360 ml\n269 Kč (1 láhev 360 ml)\nAqua Balance s hyaluronátem a alantoinem 360 ml\n499 Kč (1 láhev 700 ml)\n309 Kč (1 láhev 225 ml)\n299 Kč (225 ks)\nAvizor Ever Clean 255 ml\n129 Kč (1 láhev 100 ml)\n329 Kč (2 láhev 350 ml)\n329 Kč (1 láhev 500 ml)\n299 Kč (1 láhev 200 ml)\n199 Kč (1 láhev 360 ml)\n199 Kč (1 láhev 40 ml)\n349 Kč (1 láhev 360 ml)\n149 Kč (1 láhev 80 ml)\n239 Kč (1 láhev 60 ml)\n299 Kč (1 láhev 360 ml)\nPoužití kontaktních čoček je výhodnou alternativou oproti tradičním brýlím, které mohou omezovat aktivitu lidí se zrakovými problémy. Samozřejmě, o tom zda pacient může změnit brýle na kontaktní čočky, by měl rozhodnout oční lékař, oftalmolog, specialista na čočky. Ve většině případů je taková výměna možná. Při každodenním používání kontaktních čoček je třeba pamatovat na pravidelnou a systematickou péči. Tato péče je nezbytná. Je třeba ji dodržovat za pomoci vhodných roztoků na čočky. Čistící a dezinfekční roztoky jsou nezbytné pro udržení kontaktních čoček v dobrém stavu. Pokud přestaneme čistit čočky, rychle se zničí nebo se sníží komfort vidění při jejich nošení.\nDruhy roztoků na kontaktní čočky\nRoztoky na kontaktní čočky, bez ohledu na to, zda jsou určeny k ošetření či dezinfekci, by měly být základem každodenní péče o kontaktní čočky. Důležité je upozornit, že roztoků na čočky je mnoho druhů a ne všechny z nich jsou vhodné pro konkrétní čočky, které každodenně používáme. Ne všechny ošetřující roztoky jsou stejné. Kromě toho, dezinfekční roztoky jsou velmi odlišné od roztoků s ošetřujícím účinkem. V principu všechny roztoky na čočky mají dezinfekční účinek, ale ne všechny patří mezi víceúčelové roztoky. Díky ošetřujícímu roztoku je čočky možné dezinfikovat, očistit a odstranit z nich bílkovinné usazeniny. Roztoky na čočky mají různé složení, a proto také mají různý účinek na kontaktní čočky a také na oči uživatele. Z různých klasifikací roztoků na čočky, je nejzákladnějším rozlišením rozdělení na dva typy:\nRoztoky na měkké čočky\nRoztok na tvrdé čočky se nesmí používat pro ošetřování měkkých čoček a naopak, protože to může způsobit zničení čoček. Roztoky na čočky mohou být buď jednostupňové, nebo dvoustupňové. Jednostupňové roztoky mají hned dvě funkce - tento ošetřující roztok čistí a dezinfikuje čočky. Je možné v něm uchovávat čočky v pouzdře, a zároveň je možné ním čočky očistit. Dvoustupňové roztoky vyžadují použití dvou různých roztoků. Dezinfekční roztok čočky dezinfikuje a druhý ošetřující roztok je určen k odkládání kontaktních čoček do pouzdra. Dvoustupňové roztoky se dnes používají jen vzácně. Nejčastěji jsou používány jednostupňové čistící roztoky, a tedy víceúčelové roztoky.\nProč používání ošetřujících roztoků je tak důležité?\nPoužití roztoků na čočky je nutné, protože díky nim je možné účinně vyčistit kontaktní čočky a skladovat je ve vhodných podmínkách. Ošetřující roztoky jsou nezbytně pro uložení čoček. Používáním dezinfekčních roztoků se zbavíme z povrchu čoček bílkovinných usazenin a jiných nečistot. Použití roztoku na čočky není nutné, pokud člověk používá jednodenní kontaktní čočky, které se jednoduše vyhazují po každém použití.\nPouze značkové roztoky na kontaktní čočky\nRoztoky na kontaktní čočky zahrnuté v nabídce obchodu Kontakto.cz jsou výrobky nejvyšší kvality, značky vytvořené největšími světovými optickými společnostmi.\nMezi výrobce roztoků pro měkké kontaktní čočky patří:\nRoztoky na čočky Alcon:\nOPTI-FREE® Express® - víceúčelový dezinfekční roztok pro péči o všechny měkké kontaktní čočky.\nOPTI-FREE® PureMoist® - využívá moderní technologie, ke kterým patří patentovaný zvlhčující systém HydraGlyde®. Tento systém zajišťuje vysokou smáčivost. To znamená, že jsou po celý den pohodlné a příjemné na nošení, a to až po dobu 16 hodin.\nSOLO-Care AQUA - víceúčelový roztok pro péči o kontaktní čočky. Bez nutnosti čištění nebo oplachování.\nRoztoky na čočky Avizor:\nAvizor All Clean Soft - je víceúčelový roztok, který je skvělou volbou pro všechny nositele měkkých kontaktních čoček. Tento roztok poskytuje komplexní péči o vaše kontaktní čočky, díky které je nošení čoček velmi pohodlné během celého dne.\nAvizor Ever Clean - je všestranný peroxidový roztok. Čistí a dezinfikuje všechny druhy měkkých kontaktních čoček a RGP čoček včetně ortho-k kontaktních čoček.\nAvizor Unica Sensitive - dokonale vyčistí vaše čočky, a to včetně odpadů bělma. Kontaktní čočky vyživuje, oplachuje a zvlhčuje. Jejich aplikace je pak mnohem snazší a pohodlnější.\nRoztoky na čočky Barnaux:\nEyeye Monosept - hlavní složkou roztoku je peroxid, který je neutralizován pomocí platinové destičky v pouzdře na čočky. Platinová destička přemění peroxid vodíku na vodu a kyslík, který je uvolňován v solný roztok.\nRoztoky na čočky Bausch&Lomb:\nBiotrue - víceúčelový roztok, který je spojením mimořádně inovativních řešení inspirovaných biologií oka a dvojitým systémem dezinfekce.\nReNu MultiPlus - víceúčelový ošetřující roztok určený pro všechny typy kontaktních čoček.\nDalší značky roztoků na čočky:\nAqua Balance - je roztok na kontaktní čočky od společnosti EYE SEE, který obsahuje hyaluronát a alantoin. Je vhodný pro všechny druhy měkkých kontaktních čoček.\nEYE SEE All-in-one Solution - je vhodný pro každodenní péči nejvyšší kvality. Tento multifunkční roztok skvěle odstraňuje proteinové a lipidové usazeniny. Navíc jsou čočky po ošetření roztokem dokonale vydezinfikované a zároveň zvlhčené.\nEYE SEE Plus Hyaluronan - je velmi jemný a šetrný, ale zároveň zcela účinný čistící a dezinfekční prostředek na kontaktní čočky.


Zdráhalová bodovala na patnáctistovce, Sáblíková se šetří na pětku - iDNES.cz\nPodruhé v sezoně bodovala Nikola Zdráhalová ve Světovém poháru na patnáctistovce. Česká rychlobruslařka obsadila v Heerenveenu deváté místo v divizi B a zajela čas 2:01,42 minuty, kterým zaostala o jeden a půl sekundy za výkonem z minulého týdne z Astany.\nZatímco v Kazachstánu získala za páté místo v „béčku“ osm bodů, teď si připsala jeden bod.\nV Heerenveenu se v divizi B představila i Natálie Kerschbaummayr, které se ale závod nevydařil a skončila předposlední.\nSáblíková ze zdravotních důvodů nezasáhla do pátečního programu a nezávodila ani o den později. Šetří se na nedělní start na 5 000 metrů, kde bude hájit vedení v průběžném pořadí seriálu na dlouhých tratích.\nZdráhalová i Kerschbaummayr se představily i v závodě s hromadným startem a v menší konkurenci obě bodovaly. Zdráhalová získala 18 bodů za třinácté místo, Kerschbaummayr pět bodů za 20. místo.\nV divizi B na 1 500 metrů startoval Polák s českým pasem Sebastian Druszkiewicz a skončil osmadvacátý.\n1 500 m: 1. Nuis (Niz.) 1:45,11, 2. Juskov (Rus.) 1:45,41, 3. Roest (Niz.) 1:46,41, ...divize B: 28. Druszkiewicz (ČR) 1:54,07.\nPrůběžné pořadí SP (po 4 z 6 závodů): 1. Mantia (USA) 270, 2. Juskov 260, 3. Nuis 205.\nZávod s hromadným startem: 1. Mantia 60, 2. I Sung-hun (Korea) 40, 3. Hoolwerf (Niz.) 70, ...v semifinále 11. Druszkiewicz.\nPrůběžné pořadí SP (po 4 z 6 závodů): 1. I Sung-hun 262, 2. Giovannini (It.) 190, 3. Mantia 178, ...31. Druszkiewicz 8.\nSprint družstev: 1. USA 1:19,97, 2. Kanada 1:20,29, 3. Polsko 1:20,58.\nPrůběžné pořadí SP (po 2 ze 3 závodů): 1. Kanada 180, 2. Německo 130, 3. Nizozemsko 110.\n1 500 m: 1. Wüstová (Niz.) 1:55,34, 2. Bergsmaová (USA) 1:55,99, 3. M. Takagiová (Jap.) 1:56,08, ...divize B: 9. Zdráhalová (ČR) 2:01,42.\nPrůběžné pořadí SP (po 4 z 6 závodů): 1. Leenstraová (Niz.) 290, 2. Bergsmaová 280, 3. M. Takagiová 270, ...10. Sáblíková (ČR) 105, 37. Zdráhalová 9.\nZávod s hromadným startem: 1. Kim Po-rum (Korea) 60, 2. Schoutenová (Niz.) 40, 3. Lollobrigidaová (It.) 20, ...13. Zdráhalová, 20. Kerschbaummayr (ČR).\nPrůběžné pořadí SP (po 4 z 6 závodů): 1. Kim Po-rum 340, 2. Blondinová (Kan.) 308, 3. Lollobrigidaová 260, ...15. Zdráhalová 74, 23. Kerschbaummayr 21.\nSprint družstev: 1. Japonsko 1:27,55, 2. Rusko 1:28,68, 3. Nizozemsko 1:28,80.\nPrůběžné pořadí SP (po 2 ze 3 závodů): 1. Japonsko 200, 2. Rusko 160, 3. Nizozemsko 140.\nTémata: Nikola Zdráhalová, Heerenveen, Světový pohár, Astana, Natálie Kerschbaummayr, Sebastian Druszkiewicz, rychlobruslení\nRychlobruslařka Karolína Erbanová skončila desátá v závodě na 500 metrů na Světovém poháru v Heerenveenu a při druhém...\nNávrat do Evropy po třech asijských štacích je pro Martinu Sáblíkovou znovu vítězný. I přes problémy s úponem v pravém...\nDeset dní kvůli problémům s pravým kolenem Martina Sáblíková skoro netrénovala, jen se vozila po ledě. Vynechala i...


Průzkum 2017: Způsobí přiznání k homosexualitě problémy ve vašem okolí? Čím dál více lidí si myslí, že ne - Magazín - NaKluky.cz\nMagazín › Gay › Průzkum 2017: Způsobí přiznání k homosexualitě problémy ve vašem okolí? Čím dál více lidí si myslí, že ne 08. 06. 2017 / Autor: Redakce\nDotázaní odpovídali na to, zda by ve městě či obci, kde žijí, přiznání k homosexualitě způsobilo potíže v soužití s ostatními lidmi. 43 % se domnívá, že by takovéto přiznání mohlo způsobit nebo způsobilo potíže, oproti tomu 47 % si myslí, že by to problémy nezpůsobilo.\nSrovnání s dřívějšími šetřeními ukazuje, že negativní názor mírně oslabil. Názor „spíše způsobilo“ poklesl o 5 procentních bodů a o stejný počet naopak vzrostl počet odpovědí „spíše nezpůsobilo“.\nCelkový názor, že by přiznání k homosexuální orientaci znamenalo pro člověka v místě jeho bydliště určité potíže, oslabil od roku 2008 o 13 procentních bodů a naopak názor, že by rozhodně nebo spíše nebylo zdrojem potíží, o 10 procentních bodů posílil.\nTitulní foto: © Depositphotos.com/actualtime, zdroj: cvvm.soc.cas.cz\n09. 06. 2017 v 11:55 colombo (100/192/90)\nJak se bude tvářit okolí ? Záleží hodně na tom, jak svojí orientaci dáváte najevo (jak se chováte). My s přítelem s tím nikdy neměli problém, naopak.\n22. 01. 2018 v 16:41 iberit (40/186/89)\n90% lidí je to ukradené ,že třeba soused je gay či lesba na dospělé osoby


5 + 1 věcí, které bych si OPRAVDU přála vědět o mateřství a nikdo mi je neřekl | CO MI UDĚLALO RADOST\n5 + 1 věcí, které bych si OPRAVDU přála vědět o mateřství a nikdo mi je neřekl\nco potřebujete vědět o mateřství\nkteré vám nikdo neřekl o mateřství\nmateřství v cizině\nTento text jsem si v hlavě a v poznámkovém sešitě rozepsala ještě dlouho před vypuknutím epidemie koronaviru. A pořád moc nevím, jak s ním nakládat - zajímá dnes lidi ještě něco jiného nebo je to právě naopak a svět je tak přeplněný články o nemoci, že není od věci přečíst si i texty, které s ní vůbec nesouvisí? Dneska tedy sázím na tu druhou možnost a příště - jakkoliv to slovo nemám ráda - uvidíme.\nŽe bez hlídání skoro nemá smysl pouštět se do práce\n"Ty to máš skvěle zařízené, takovéhle písi písi se dá dělat i při třech dětech," slýchala jsem, než se narodil Benjamin a do velké míry tomu uvěřila - že zatímco si chvilku pohraje na koberečku, já tu a tam vyšvihnu fejeton, dopis do Respektu nebo zediuju zápisník do tisku. Obdivuju všechny, kdo to tak mají, ale u mě to nefungovalo. Ano, s Benjamínem "v náručí" jsem napsala knihu. Jenže tu jsem začala po šestinedělí, když hodně spal a dokončila, než začal chodit. Než se narodil, měla jsem posbírané všechny materiály a když to vezmu zpětně, nejvíc práce jsem stejně udělala o sobotách a nedělích, kdy jsem v 7 ráno odjížděla na dvě až tři hodiny do kavárny, abych byla mimo domov. Když pak Benjamín začal vstávat z koberečku, za pět minut vytahal všechny věci ze skříně a dělal u toho příšerný randál, nedalo se soustředit na nic - do jeho skoro tří let kolikrát ani na jednoduchý e-mail. V tu chvíli jsem pochopila, že pokud se nechci stát padlým andělem, mám dvě možnosti: buď naprostou většinu "písi písi" odmítnu, nebo si zaplatím pomoc.\nŽe chůva není jen na práci a je dobré nechat si ji o hodinu déle\nKdyž jsem nechala Benjamína hlídat poprvé, šla jsem na to touhle cestou: "Potřebuju dvě hodiny, abych dodělala tohle, takže si beru chůvu na dvě hodiny - to bude úplně stačit." Načež jsem se snažila dvě hodiny využít co nejefektivněji, to znamená nešla jsem ani na toaletu. Když pak chůva odešla, práce byla třeba hotová, ale já byla zbitá jako tažný kůň. Uvědomila jsem si, že je skvělé moct se dvě hodiny nerušeně soustředit, ale že by bylo ještě skvělejší, kdybych ji požádala třeba jen o půlhodiny nebo hodinu času navíc a měla čas postarat se nejen o práci, ale o sebe zvnitřku, abych měla energii - pověsit kabát do skříně, dojít se v klidu vyčurat, mít čas zavřít na chvilku oči, usmát se do slunce, zajít si na dvacet minut zaběhat nebo si jenom v poklidu oškrábat brambory na večeři. Poučila jsem se a od té doby už si nepředáváme dítě a domácnost mezi dveřmi. Je to o něco dražší, ale zachránilo mě to od panické frustrace, že nemám čas na nejzákladnější věci a že se mi všechno rozpadá pod rukama.\nŽe vnímání času se dvojnásobně zrychlí\nA tím nemyslím jen to, že se ho pořád jaksi na nic nedostává ... Dodnes jsem překvapená, když mi můj syn řekne "mami", protože pořád si neuvědomuju nebo nechci uvědomit, že už jsem "tak dospělá a stará", že můžu být máma? Když se dívám na Benjamína, vidím před sebou nejen rostoucí milované dítě, ale bohužel také život, který běží rychleji, než bych si přála. Za tři roky, tedy než trošku vytřepu další miminko do podoby alespoň trochu samoschopného batolete, mi bude čtyřicet. A jakmile čtyřicet, zanedlouho padesát. Jakmile padesát, zanedlouho šedesát. Jakmile šedesát, přijde sedmdesátka. A bude to. Konec? Už, budu si říkat, protože takhle rychle jsem to neplánovala a nechtěla. Nevím, proč tak občas přemýšlím. Ale vím, že jako bezdětnou mě otázka času a jak aspoň trochu pozdržet jeho rychlý běh, tolik netrápila. Možná proto, že jsem ji neměla denně na očích? :) A tuším, že B. to má stejně, když čas od času s povzdechem zmíní, že až Benjamín skončí střední školu, bude mu třiašedesát.\nŽe trpělivost a něha nebudou 24 hodin denně\nKdyž ho polospícího hladím po hlavičce a mačkám ráno v posteli, když o něm píšu, když se dívá na Krtečka a u toho se hlasitě směje ... je milion a další milion okamžiků, kdy ke svému dítěti cítím obrovitánskou něhu. Nedokážu vysvětlit, proč jsem si myslela, že když se stanu mámou, plyne z tohoto emocionálního pohnutí non-stop trpělivost, kterou jsem nikdy příliš neoplývala a která ze mě vytlačí všechny cholerické sklony a stavy. Vždyť budu maminka a budu mít dítě, moje dítě! Och jak lepší osobností budu!, říkala jsem si. A tak se mi těžko přiznává, že rozdíl mezi představami a realitou je někdy zoufalý. Hlavně než Benjamín nastoupil do školky, zdálo se mi, že mě spousta věcí až neadekvátně dráždí. Třeba když se ten den poněkolikáté svlékl, otravoval kvůli filmu, nedokázal respektovat, že ne je ne, choval se zkrátka jako úplně normální dítě a já byla hladová, unavená, otrávená, bojácná, cítila jsem, jak rychle ve mě narůstá vztek. Pak stačilo, aby znovu zmáčknul myčku, přistála mi kostka v obličeji nebo aby nezastavil, když se rozjel na kole a já u brány uviděla auto a - bouchlo to. Ječela jsem, asi třikrát za tři roky jsem mu vlepila facku nebo ho plácla po zadku, ačkoliv jsem se zařekla, že to nikdy v životě neudělám, a vzápětí to samozřejmě obrečela, šokovaná a vyděšená, jak se to chovám: Co to dělám dítěti, kterému je dva a půl? O co se tady vlastně snažím? Ovšem to už jsem z té situace byla venku. Během ní jsem neměla a nemám šanci. Přestože to o sobě vím, pořád si nejsem jistá, jak zařídit, abych byla dostatečně trpělivá, uvolněnější a aby mě některé drobnosti nevyhnutelné dětské každodennosti tak nevytáčely.\nŽe bez pomoci to skoro nejde\nObdivuju vás všechny, které to dáváte - speciálně čerstvě těhotné nebo krátce před porodem, ale já jsem naznala, že mně to tak nejde. Respektive, že už to tak ani nechci. Sama jsem za tři roky vypozorovala, že plně se oddat a soustředit se dá dvě, tři hodiny denně, ale ne šestnáct a ne týden, měsíc, dva nebo pět v kuse, kdy jediný, s kým se můžete vyměnit, je extrémně vytížený partner. Kdesi jsem četla dobré přirovnání, že s péčí o dítě je to jako s řízením auta: člověk se občas prostě potřebuje prostřídat nebo zastavit na odpočívadle, dát si kafe a vypnout. Protože když to neudělá, naprostou většinu času je to v pohodě, ale pak jsou chvíle, kdy může přijít průšvih - a tím nemyslím jenom to, že máma zakřičí, jako spíš ty fatální chyby, o kterých se někdy dočítáme v novinách a říkáme: Jak proboha mohla ta matka takhle nedávat pozor? Vlastně jak jsem tady psala o těch různých straších a "cokdyších" z druhého mateřství, tuhle otázku si pokládám skoro nejčastěji. Když máte dvě děti a s jedním - typicky s tím mladším se něco děje, ať je to jenom to, že potřebuje vysmrkat nebo vyměnit plínu, druhý má chvíli smůlu, protože nemá stoprocentní pozornost a kontrolu. Jak se s tímhle zvládnu smířit, jak se s tím nakládá, jak se to dělá ... ?\nA jedna navíc:\nŽe to bude příležitost krásná, nepřenositelná a plná výjimečných chvil jako žádná jiná a že ať se děje úplně úplně cokoliv, budu vděčná, že jsem dostala šanci ji prožít a mít z ní všechny tyhle pocity, prožitky a naplnění.\nZa fotku, která vznikla na Silvestra loňského roku v Dražovicích, děkuju Báře Svobodové. Moc! :)\nAnonymní 7. dubna 2020 21:30\nTaky jsem rodila druhé dítě sama v cizině, pomáhal jen zaměstnaný manžel. A šestinedělí bylo tak strašně težké, nervy tekly, cílem bylo jenom to přežít...tím nechci děsit. Chci jen zdůraznit a podpořit, že až se Vám narodí druhé, až Vám bude připadat, že se topíte v bordelu a že už se nikdy neoblečete do trička a kalhot zároveň, až bude Benjamín bouchat miminko, aby získal pozornost a ve Vás se proti němu objeví vlčí pudy, že to jednou přejde a že bude líp, že si to všechno jednou sedne.\nJinak s tím plynutím času mám úplně stejné pocity:) za chvíli čtyřicet, pak hned padesát, pak šedesát...:)\nPřeji hodně sil a spánku, Eva.\nAnonymní 7. dubna 2020 22:50\nA jeste jedna vec. Urcite zapisujte myslenky a zkusenosti, aspon do poznamkoveho bloku...Ono je to strasne zajimave cost, ale vetsinou ti, co to prozivaji nemaji vubec kapacitou ty chvilky zaznamenat do slov jinych nez: kojeni, unava, prebalovani. Proton je v tom zazitku mnohem vice vrstev...E.\nJana LebLanc 19. dubna 2020 13:54\nEvo, moc děkuju! ... Zrovna jsem si před chvílí říkala u zametání podlahy, jestli s druhým dítětem všeho přibývá exponenciálně - prádla, drobků, nádobí - jestli když teď u nás jede myčka třikrát denně, znamená to, že pojede šestkrát? :) Zatím stále čekám, jsem hodně zvědavá nejen kdy to přijde, ale jaké to bude, speciálně v této nezvyklé situaci, ve které jsme vlastně taky každý den hozeni do vody. Dám vědět! Ráda bych zapisovala, moc ráda i tady na blog, snad zbude chvilka ... pevně v tom doufám. Děkuju a zdravím vás!