HC Dukla Jihlava – Reportáž ze zápasu: Karlovy Vary - Dukla 4:2\nVenkovní led je nadále zapovězený. Dukla nestačila na Energii\n12.04.2016 / Kamila Ströerová\nÚvodní dějství bylo poněkud ospalé, leč o něco málo více ze hry měla přece jenom domácí Energie. Na světelné tabuli se ale tento fakt neprojevil. Ve druhé periodě poslal Duklu do vedení Marek Prokš, na jehož branku však domácí zareagovali hned třemi přesnými zásahy. V závěru třetiny ještě vrátil hosty do zápasu úspěšnou tečí Josef Skořepa. Závěrečná pasáž hry přinesla zlepšený herní projev svěřenců Petra Vlka, ovšem na zvrat zápasu to nestačilo. Vše pečetila branka v závěrečné hře bez brankáře. Dukla tak podlehla Karlovým Varům 2:4. Postupové šance dnešním duelem výrazně klesly.\n12.04.2016 18:00, WSM Liga - 0. kolo\nZávorka – M. Rohan, Sičák, Gulaši, J. Tomeček, Dvořák, Redlihs, Baránek, Weinhold – Vachovec, Skuhravý, Huna – Koblasa, Kůs, Haščák – Rachůnek, Marosz, Svoboda – T. Rohan, V. Tomeček\nŠkarek – Dobrovolný, Kaláb, V. Zadražil, Štebih, Grebenyuk, Bilčík, Parýzek – Jergl, Skořepa, Důras – Diviš, Seman, Březina – Prokš, Jícha, Kolář – Malec, Anděl, Mrňa\nBranky a nahrávky: 25. Redlihs (Haščák, Kůs), 26. Marosz (Rachůnek, Gulaši), 30. Svoboda (Rachůnek, Kůs), 59. Huna – 23. Prokš (Jícha), 39. Skořepa (Bilčík, Důras). Rozhodčí: Šindler, Pešina – Bláha, Brejcha. Vyloučení: 4:7. Využití: 2:0. V oslabení: 0:0. Diváci: 2742. Střely na branku: 37:23. Průběh utkání: 0:1, 3:1, 3:2, 4:2.\nV úvodní desetiminutovce se hrál spíše opatrný hokej a žádný z celků si nepřipravil žádnou výraznější šanci. Energetikům se nedařilo usadit se v útočném pásmu, především díky tomu, že Dukla skvěle bránila, sama ale příliš prostoru v ofenzivě také nedostala. Nejblíže ke skórování měli ale přeci jen Jihlavští, když domácí propadli v obraně a dva z hostujících útočníků se vydali vpřed, ale na Závorku si nakonec nepřišli. Přesto to byla ale převážně Energie, která utvářela tempo hry a vytvářela si více šancí. Zejména pak ve druhé polovině třetiny. Velmi aktivní byl zejména Koblasa, ale blízko ke vstřelení gólu měl také Martin Rohan, jenž dokonce rozezvučel tyčku jihlavské svatyně. Největší tlak však vyvíjela Energie na soupeře ke konci třetiny, kdy měla k dispozici první početní výhodu a z té těžila i po jejím skončení. V závěru pak ještě byli ve skvělé pozici ujíždějící Skuhravý a Vachovec, kteří ale nesehráli své přečíslení ideálně a nakonec se nedostali ani ke střele. Stav zápasu tak po první třetině zůstal nezměněn.\nVe druhé třetině už však ve větším tempu zahájila třetinu Dukla, která svou snahu navíc velmi rychle dokázala přetavit v první branku. Karlovarská obrana nechala vklouznout do své třetiny Lukáše Jíchu, který přesně přihrál volnému Marku Prokšovi, jenž přesně zakončil nad rameno Tomáše Závorky. Západočeši trochu vypadli z tempa, Dukla byla jasně aktivnější a dařilo se jí zejména při vytváření nátlaku na branku soupeře. Přesto to však byli domácí, komu se v pětadvacáté minutě podařilo skórovat a vrátit se tak do utkání, když se lotyšský obránce Jekabs Redlihs poprvé v sezóně zapsal na listinu střelců. To domácí nakoplo a o minutu později se prosadil také Rostislav Marosz, který střelou z první poslal Karlovarské do vedení.\nOd té doby měla Energie jasně navrch a řítila se z jedné akce do druhé. K další trefě však domácím pomohla až dvojnásobná přesilovka, v jejímž průběhu Jakub Škarek nedokázal zachytit několikátou ránu v pořadí od svého jmenovce Jakuba Svobody, jenž po nahrávce Tomáše Rachůnka tvrdě napřáhl a poslal karlovarské do dvoubrankového vedení. Postupem času se však do hry začala dostávat opět také Jihlava a dusno začínalo být také před Závorkou. V závěru však začala přebírat iniciativu Energie a teprve až tehdy se konečně podařilo Jihlavským snížit, když Vlastimil Bilčík vyslal od modré tvrdou střelu, kterou ještě stačil tečovat Josef Skořepa, čímž překonal bezmocného Závorku. Gól do šatny vrátil Jihlavu do hry a před třetí třetinou byl vše stále otevřené.\nDo poslední třetiny se vrhli domácí po hlavě. Ke zvýšení náskoku se opět přiblížil Martin Rohan. Jakub Škarek špatně rozehrál, domácí obránce však nedokázal z boku ledové plochy trefit prázdnou bránu. Dukla se snažila o útočné pásmo, ale karlovarští si dávali pozor. Hra se opět přelévala z jedné strany na druhou. Ve 48. minutě se do velké šance dostal Rostislav Marosz, jehož tvrdou střelu schoval Škarek do své rukavice.\nOd druhé poloviny třetí třetiny se Jihlava probudila a dostávala se do šancí, které likvidoval domácí gólman Závorka. Karlovarští si snažili udržet svůj jednogólový náskok, a tak hráli velmi opatrně a snažili se nechybovat. V 53. minutě oslabil svůj tým Rudolf Huna, a na karlovarské hokejisty čekaly dvě minuty plné střel. Jihlava se pokoušela o vyrovnání zápasu. Nejblíže ke vstřelení branky byl Tomáš Kaláb, jenž vyslal tvrdou střelu na Závorku, ten však předvedl výtečný zákrok lapačkou. Poslední tři minuty byly po oba celky velmi krušné. Karlovy Vary se pokoušely o utvrzení vítězství, na opačné straně se jihlavští hráči snažili vsítit vyrovnávací branku. Dukla po time-outu odvolala gólmana a Rudolf Huna neminul prázdnou bránu. Utkání dovršilo potyčkou Michala Vachovce a Pavla Mrňy, souboj dopadl úspěšně pro prvního jmenovaného, za což sklidil od domácích fanoušků velký potlesk. Na domácím ledě urvala Energie další tři cenné body a zůstává i nadále v KV Areně neporažena.\nMikuláš Antonik (HC Energie Karlovy Vary): My jsme zase chtěli na soupeře nastoupit a snažit se dát hned na začátku branku. Nějaký tlak tam byl, ale Jihlava dobře bránila. Po inkasovaném gólu ve druhé třetině jsme byli chvíli takoví zmrzlí, ale potom se nám podařilo dát branky a hlavně gól při přesilovce pět na tři, což bylo velice důležité. Trošku nás mrzí ten gól na tři dva v závěru druhé třetiny, kdy jsme propustili střelu obránce od modré čáry až k brance. Ve třetí třetině to bylo potom samozřejmě hektické, nakonec se nám povedlo dát čtvrtou branku a jsme rádi za získané tři body. V pátek to pro nás bude důležitý zápas, ale nedá se říci, že vyloženě klíčový, protože pro nás je klíčovým zápasem prakticky každý. Všechno samozřejmě tomu nahrává, ale, jak říkám pro nás bude důležitý každý zápas až do konce baráže.\nFrantišek Zeman (HC Dukla Jihlava): My jsme přijeli do Karlových Varů s defenzivní taktikou, což jsme v první třetině splnili do puntíku a domácí jsme k ničemu nepustili, tak jako tomu bylo v utkání u nás. Chtěli jsme v tom pokračovat i ve druhé třetině, dařilo se nám to, dali jsme první gól. Myslím si, že domácí to trochu zaskočilo, bohužel z těch šancí, které jsme měli jsme neodskočili o dvě branky a potom v pěti minutách domácí domácí otočili z jedna nula na tři jedna. My jsme už potom nebyli schopni dát vyrovnávací gól a proto domácí vyhráli.\nByli jsme v zápase až do konce, odmakali jsme ho dobře, ale body nám budou určitě chybět, má Jan Kolář po Varech smíšené pocity\nDruhá polovina baráže klepe na dveře. Jihlava znovu míří do karlovarské KV Arény


Dojíždění plní peněženky\nAutor: Kristýna Čermáková | Kurz: Online Stisk | Kategorie: Publicistika\nVětšina studentů je odkázaná na každodenní cestování a o víkendu dojíždění domů. Pokud nemají to štěstí, že bydlí kousek od školy, zažívají několikrát měsíčně dobrodružství zvané cesta hromadnou dopravou. A čím dále bydlí, tím se zvyšuje množství dokladů, které ke své cestě potřebují. Šalinkarta, ISIC, oranžová slevová kartička, měsíční kupony, jednotlivé jízdenky, inkarta, věrnostní slevy… To vše je každodenní rutina.\n„Tohle nepotřebuji, slečno, ale děkuji,“ směje se mi průvodčí. Zmateně na něj pohlédnu a pak si uvědomím svou chybu. Místo Inkarty pro České Dráhy mu podávám kreditku. Rychle zamumlám omluvu a hrabu se v peněžence, abych našla správnou kartičku. „Musíte si cestovní doklady dávat někam zvlášť, do jiné přihrádky,“ radí mi dobromyslně průvodčí, zatímco načítá lístek. No jo, to bych ráda, ale v druhé přihrádce peněženky mám studentskou průkazku. A v další brněnskou šalinkartu. V postranní kapse leží pražská Lítačka a v té poslední mám drobné na lístky, když zrovna jedna z těch karet nevlastní aktuální kupon.\nKdyž jsem se nastěhovala do Brna, začala jsem si zjišťovat, jak co nejlevněji cestovat domů. Základem bylo pořízení brněnské šalinkarty na hromadnou městskou dopravu. Spokojená, že jsem si vystála dlouhé fronty, typické pro začátek semestru, jsem měla dojem, že mám všechno zařízené. Každý týden ale jezdím dlouhé trasy vlakem, a tak potřebuji přeci ještě nějakou slevu na vlaky. České dráhy nabízí svou inkartu. Paráda, a kde se zařizuje? No přeci tam, kde jsem vystála ty dlouhé fronty. Když jsem získala i tuhle kartičku, vše bylo perfektní. Než přišel objev, že k inkartě potřebuji i oranžovou slevovou kartičku, která je takovým přenosným potvrzením o studiu.\nKdyž jsem si poté spočítala, že na lístcích po Praze, kde každý týden o víkendu přestupuji na vlak so svého bydliště, prodělávám měsíčně slušnu částku, rozhodla jsem se rozšířit svůj arzenál plastových karet o Lítačku. Již tradičně jsem vystála frontu, tentokrát v Praze, aby mi řekli, že musím do Brna na studijní oddělení, nechat si potvrdit studium, protože s Masarykovou univerzitou nemají smlouvu. Protože ale vlaky zrovna nejely, rozhodla jsem se využít konkurenční autobus. „Ale slečno, u nás musíte mít na potvrzení studia Isic, bez něho to nepůjde,“ usmívala se naučeným úsměvem stevardka.\nPokud někdo považuje studium na vysoké škole za náročné, tak pravděpodobně právě z tohoto důvodu. Obíhání všech úřadů, aby člověk na tu školu mohl vůbec jezdit, a stihnout to všechno ideálně v týdnu před začátkem semestru, by se dalo považovat za nový olympijský sport.\nKdyž poté člověk, naprosto unavený a ztahaný veškerou byrokracii, konečně všechno zařídí a chce si odpočinout, zajde si koupit svačinu do supermarketu. Ten nejlepší pocit totiž je, když stojíte u pokladny, prodavačka se na vás podívá a zeptá se, zda máte věrnostní kartičku, a vy jí slavnostně zamáváte žlutou Billa kartou přímo před nosem. Máte ji! Konečně něco, co už vlastníte a nemuseli jste kvůli tomu na studijní. Triumfální pocit. A prodavačka se zmůže jen na jediné: „Ale slečno, tady jste v Tescu.“\nKlíčová slova: cestovani, jizdenky, karty, sleva, student


Úterý, 10 Březen 2015 20:40 | Napsal uživatel Zemlik |\npondělí, středa: 8,00 – 18,00\núterý: 12,00 – 16,00\nčtvrtek: 12,00 – 18,00.\nČást výstavy je také věnovaná jedné z našich nejvýznamnějších literárně-historických památek - ZBRASLAVSKÉ KRONICE. Díky spolupráci se Státním okresním archivem Jihlava, kde je uložen jediný v úplnosti dochovaný opis této unikátní památky, se podařilo pro výstavu získat velice kvalitní obrazový materiál.\nPlakát k výstavě ke stažení ZDE.\nV roce 2015 Zbraslav slaví 900 let od svého vzniku. Oslavy začnou první jarní den a budou pokračovat v průběhu celého roku.\nPrvní jarní den, 21. března 2015, se na Zbraslavi uskuteční slavnostní zahájení Roku pro Zbraslav. V roce 2015 si obec připomíná 900 let své existence a u této příležitosti se zde během celého roku budou konat série akcí, jejichž cílem je výročí připomenout a přilákat lidi z Prahy a okolí k návštěvě Zbraslavi.\nZahájení Roku pro Zbraslav se uskuteční formou Zbraslavobraní – setkání u kulatého stolu na téma historie Zbraslavi. Spolu s našimi předními historiky k němu zasednou i znalci místních dějin. Večer v královském sále zbraslavského zámku vystoupí soubor Schola gregoriana pragensis. V průběhu dne paní starostka představí další akce, které Městská část Zbraslav ve spolupráci s místními vzdělávacími, kulturními, sportovními, zájmovými, spolkovými a jinými organizacemi připravila v rámci Roku pro Zbraslav (podrobný program zahajovacího dne viz níže).\nPrvní písemnou zmínku o Zbraslavi můžeme nalézt v zakládací listině Kladrubského kláštera. Psal se rok 1115 po Kristu a Zbraslav je v ní uváděna jako ves darovaná klášteru. Od té doby prošla Zbraslav bohatou historií, historií plnou zvratů, vzestupů a pádů. Její dějiny se spojují s počátky české státnosti ve středověku.\n"Rok 2015 jsme nazvali Rokem pro Zbraslav, abychom důstojně oslavili a připomenuli si 9 století trvání naší obce. Chceme vyzvat pražskou veřejnost k návštěvě Zbraslavi na kteroukoliv akci pořádanou v tomto výročním roce, anebo jen tak se projít městem či po břehu Vltavy a nechat na sebe působit genia loci," říká místostarostka Zbraslavi Michaela Bernardová.\nU příležitosti oslav 900 let od první zmínky o Zbraslavi, bude vydán Kalendář Roku pro Zbraslav, obsahující přehled jednotlivých akcí a základní informace o Zbraslavi a její historii. Současně byl založen Klub 009, do jehož řad zve Zbraslav významné osobnosti české kultury, politiky i akademické sféry. "Myslíme si, že Zbraslav má co nabídnout a počítáme s tím, že exkluzivní členové nám na oplátku pomohou vymyslet a zrealizovat akce, které obohatí dění a kulturní nabídku Zbraslavi, tedy hlavního města Prahy," říká Bernardová.\nSrdečně zveme všechny zájemce k účasti na Zahajovacím dni, ale i dalších akcích celého Roku pro Zbraslav. "Přijeďte k nám na Zbraslav, abychom jí mohli vzdát hold – uctíme tím společně významnou kapitolu české historie. Pokud navštívíte naši městskou část, zajděte k hrobům posledních Přemyslovců nebo se vydejte na Karlovu vyhlídku, na místo, kde se začínají zvedat Brdy a odkud z jejich prvního kopce shlížel na malebný soutok Berounky a Vltavy a zbraslavský klášter, král a císař Karel IV., když poprvé navštívil jako dospělý svoji vlast po návratu z Francie a Itálie. Poezii těchto míst zachytil neopakovatelným způsobem v Rozmarném létě spisovatel Vladislav Vančura, který má nyní před domem, kde žil a tvořil, památník. Prostě možností je spousta – budete u nás vždy vítáni!" zve k návštěvě Bernardová.\nPROGRAM - ZAHAJOVACÍ DEN oslav 900 let od první zmínky o Zbraslavi\n15:00 Slavnostní fanfáry Žesťový kvintet ZUŠ pod vedením Milana Tolknera, balkon Městského domu na Zbraslavi, ulice U Malé řeky 3.\n15:15 Vyhlášení Roku pro Zbraslav a seznámení s jeho obsahem. Obřadní síň Městského domu.\n15:30 – 16:30 Loutkové divadelní představení pro děti. Divadlo J. Kaška, U Malé řeky 1319 (vedle Městského domu).\n15:30 – 17:30 Zbraslavobraní: kulatý stůl na téma 900 let Zbraslavi. Prof. Kateřina Charvátová, ing. arch. Karel Pašek, Mgr. Lenka Šťástková, prof. Josef Žemlička a Oldřich Vlček, během akce hudební vstupy žáků a učitelů ZUŠ. Obřadní síň Městského domu.\n19:30 Pocta Zbraslavi - vystoupení souboru Schola Gregoriana Pragensis: Hlasy, tváře a slova starých kronik. Královský sál zbraslavského zámku.\nPlakát s programem k zahajovacímu dni ke stažení ZDE.\nNa oslavy výročí 900 let Zbraslavi srdečně zve Městská část Praha - Zbraslav


Tak to je síla! Volební krize se tvrdě podepsala na preferencích politických stran! • Zprávy / inStory.cz\nTakhle by podle STEM nyní dopadly volby do Poslanecké sněmovny.\n20. června 2017 08:12\t/ STEM\nVolby do Poslanecké sněmovny by v červnu podle STEM na plné čáře vyhrálo hnutí ANO. Na druhém místě by skončila KSČM a až za ní pak ČSSD. Zatímco ANO má měsíc po vládní krizi nejlepší výsledek, sociální demokraté naopak nejhorší. A komunisté se podle úsloví "když se dva perou, třetí se směje" derou dopředu.\nKdyby se volby konaly v červnu, do Poslanecké sněmovny by se dostalo šest politických stran. "STEM čekal, až opadnou rozjitřené emoce po vládní krizi. Dopad krize je i s měsíčním odstupem pro ČSSD a ANO dost dramatický. ANO posílilo a získává svůj vůbec nejlepší výsledek. ČSSD naopak oslabila a vykazuje výsledek dosud nejhorší. V současném období a po personálních změnách v ČSSD bude docházet k přesunům hlasů. Na levici zatím posílili komunisté a dostali se za ANO na druhé místo. Na pravici získává spíše ODS než TOP 09," informuje STEM.\nV číslech to vypadá tak, že pro hnutí ANO by hlasovalo 32,8 procenta voličů, pro KSČM 12,7 procenta a pro třetí ČSSD pak 11,4 procenta lidí. Oprotu dubnovým výsledkům si sociální demokraté pohoršili asi o třetinu. To hnutí ANO a komunisté si proti dubnu polepšili stejně jako čtvrtá ODS, která by získala 9,6 procenta. Pokles průzkum zjistil u TOP 09 a hnutí Starostové a nezávislí (STAN), jejichž koalice s lidovci by se zřejmě do Sněmovny nedostala.\nPrůzkum STEM není jediný, podle kterého se vládní krize podepsala na propadu preferencí ČSSD. "Problémem u ní není jen kvantitativní pokles přízně, ale i skutečnost, že její současní příznivci se o politiku příliš nezajímají a navíc mají ke straně spíše slabší vztah," uvedli autoři průzkumu.


Podávání US Food and Drug Administration (FDA) schválil zrychlený program Ibrance léky (palbotsiklib) pro léčbu metastatického karcinomu prsu.\nRakovina prsu u žen - to je druhou nejčastější rakovinou ve Spojených státech.\nAmerický National Cancer Institute uvádí, že v roce 2014 bylo diagnostikováno 232,670 nových případů rakoviny prsu, a 40.000 amerických žen zemřelo na tuto nemoc.\nIbrance léčivo je inhibitor cyklin-dependentních kináz, 4 a 6 (CDK 4/6), které se podílejí na růstu rakovinných buněk. Ibrance určen k léčbě HER2-negativním karcinomem prsu estrogen pozitivní u žen po menopauze, které zatím nebyla poskytnuta hormonální terapii. Tento lék by měl být použit v kombinaci s letrozolem (letrozol), ostatní FDA schválil léčbu rakoviny prsu.\n„Přidání palbotsikliba a letrozol terapie nabízí nové možnosti pro ženy s diagnózou karcinomem prsu. FDA používá své příležitosti pro schválení těchto léků ve zrychleném programu“, - řekl novinářům Dr. Richard Pazdur (Richard Pazdur), ředitel produktů pro oddělení hematologie a onkologie CDER FDA.\nIbrance rozhodnutí drog bylo provedeno na základě preklinických údajů, které poskytl sponzor. Odborníci vzal v úvahu, že nový lék skutečně vyplňuje mezeru, která byla dříve zdarma. Zrychlený program se vztahuje pouze na ty léky, které výrazně rozšiřují možnosti při léčbě závažných onemocnění.\nPalbotsikliba účinnost byla prokázána ve skupině 165 žen s HER2-negativním metastazujícím karcinomem prsu ER-pozitivní. Účastníci v klinické studii byly náhodně rozděleny do skupin, z nichž jedna, dostalo kombinovanou palbotsiklib (Ibrance) + letrozol, a druhá - jen letrozol. Účastníci v první skupině žilo bez progrese onemocnění, v průměru 20,2 měsíce, zatímco se účastní letrozolu - 10.2 měsíců.\nMezi nejběžnější vedlejší účinky léku patří: leukopenie, neutropenie, slabost, anémie, infekce horních cest dýchacích, nevolnost, stomatitida, alopecie, průjem, anémie, ztráta chuti k jídlu, zvracení, únava, periferní neuropatie, krvácení z nosu. FDA poznamenal, že lékaři by měli být jisti, diskutovat o těchto rizik se svými pacienty.\npalbotsiklibom léčby Doporučuje se začít s dávkou 125 mg po dobu 21 dní, načež následuje 7 dnů přestávka se provádí. Před zahájením léčby a každého následujícího cyklu, jakož i 14-denního léčebného cyklu, je třeba provést vyšetření krve.\nObnovení prs odstraněn pro zhoubný nádor\nche.gurushealth.ru » Choroby, příznaky, léčba » Onkologie » FDA schválil palbotsiklib pro léčbu metastatického karcinomu prsu


Křenek Motorsport - Zprávy - Na tiskové konferenci v budově Senátu ČR byl slavnostně odhalen vůz Michala Matějovského\nNa tiskové konferenci v budově Senátu ČR byl slavnostně odhalen vůz Michala Matějovského\nPrvní závodní víkend FIA ETCC je na programu za necelý měsíc, nicméně Michal Matějovský už je v pořádném zápřahu. Minulý týden si vyzkoušel svoje BMW v Mostě a další testy jej čekají ještě v příštích týdnech. Dnes však královéhradecký jezdec absolvoval tiskovou konferenci v Senátu České republiky společně s panem senátorem prof. MUDr. Jaroslavem Malým CSc, panem Ing. Josefem Křenkem a také tiskovým mluvčím brněnského autodromu Jiřím Smetanou.\n„Bude to moje třetí sezona ve FIA ETCC a já se budu snažit navázat na výsledky z loňska a snad je ještě vylepším. Přes zimu jsem shodil 8kg, což se mi ještě nepovedlo. Fyzička je v automobilových závodech velmi důležitá a já jsem nyní maximálně připraven,“ začal Michal Matějovský.\n„Samozřejmě, že když jsem byl malý a něco jsem v závodech zkazil, tak jsem to schytal, ale nyní se mě snaží především mentálně podpořit a je se mnou pro tu manažerskou činnost,“ odpověděl Michal Matějovský na otázku jak moc je v současnosti do jeho kariéry zapojen jeho otec, bývalý šampión evropských trucků Stanislav Matějovský.\nSvou řeč měl připravenou také senátor prof. MUDr. Jaroslav Malý CSc: „Jsem rád, že jsme se tady všichni sešli. V senátu ČR jsou tiskové konference na běžném pořádku, ale tiskové konference sportovců tak běžné nejsou. Michal je vlastně prvním jezdcem, který má tady tiskovou konferenci. S Michalem se znám již dlouhou dobu. Je to významný sportovec, který má před sebou důležitou sezonu.“\n„Michal je mladý a nadějný závodník, který je vždy maximálně připraven. Co se týká vozu, moc se toho upravovat nedá, nicméně budeme mít k dispozici určitá vylepšení na podvozku. Jsme hrdí, že takový malý tým, jako jsme my, se může vůbec účastnit evropského poháru cestovních vozů, a proto se v letošním roce oblečeme do českých barev,“ prozradil pan Ing. Josef Křenek, šéf týmu Křenek Motorsport.


Yamaha Tracer 900 uživatele Varda - | Motorkáři.cz\nÚvod sekce MotorkářiMotorkyProfil VardaMotorka Yamaha Tracer 900Informace + Vložit motorku Nápověda\nTracer se mi zamlouval už od jeho představení. Dlouho jsem koukal na různá videa, pročítal všechny možné fóra, takže jsem +- věděl, do čeho jdu. Nejvíce mě lákal ten motor - 3 válec. Údajně výhody 2 i 4 válce. 2V jsem měl už dva a zkusit se má přece vše :\nMotorka koupena od FIRMA:Motocentrum HK (Hradec Králové) - Motorka byla nabízena v "enduro packu" (Vysoké turistické plexi, outdoor kufry, padáky, tankvak) Po komunikaci jsem si vyžádal místo vysokého plexi vyhřívané gripy a přídavné světla.\nBMW F 800 GS: Super mašina, ale větší zaměření Tracera na silnici zvítězilo.\nYamaha FZ1 Fazer: Možná někdy příště.\nTriumph Tiger 1050: Přímý konkurent Tracera. Dlouho jsem se nemohl rozhodnout, ale nakonec to vyhrál Tracer.\nPrvní dojmy - Co mě překvapilo byla váha. Pocitově oproti F800GS mnohem lehčí. (lehčí je GS, ale Tracer má níže těžiště). Manipulace na místě bez problému. Problém nenastává ani do mírného kopce (a to jsem celkem lunt!). Mile mě překvapilo osvětlení. Už se nebojím jet z výletů domů později. U SV jsem musel jet krokem, tady to se spuštěnými přídavnými světly svítí jako kamion. Jako přestup z 35 kw na 86 kw jsem měl obrovský respekt. Naštěstí je zde možnost zvolit si ze tří palivových map - A/B/STD. Osobně jezdím na standard. Výkonu je tam dost a přitom to umí být ještě takový beránek. Béčko je do deště a áčko je dole dost uskákané. Velikou (ne)výhodou je kontrola trakce a abs. Proč nevýhoda? Pekelně to rozmazluje ! Kontrola trakce se dá vypnout, abs nikoli.\nMotorku bych doporučil pro - Motorku bych doporučil lidem, kteří rádi cestují, mají rádi sportovního ducha, ale i úplně kliďase.\nDoplňky na motorce - Tankvak, Trekker Outback kufry, přídavné světla, padáky, vyhřívané gripy, laděný výfuk IXIL, přešité sedlo.\nAle proč jsem si Tracera vlastně pořídil? Jsem ten typ jezdce, co občas vyrazí i někam dál. Nejsem nějaký střelec, občas jedu pohodu, občas vystřelím a přesně to ten 3 hrnek umí. Když to porovnám s Multistradou, ta se v nízkých otáčkách trápí a podvědomě nutí řidiče tomu trošku dávat pod kule. (čistě v porovnání s FZ-09) Já na Tracerovi nemám problém ani v těch nejnižších otáčkách. Např. není problém jet ve městě na šestý rychlostní stupeň kolem 50 km/h. Multina? Pche :D ale není to nevýhoda multistrady, jsou to vlastnosti různých motorů.\nPři předjíždění občas podřadím o jeden/dva stupně. Ono by nebyla potřeba podřazovat vůbec, krouťáku tam je dost, ale přece jen čím vyšší otáčky, tím větší raketa. U bejvalky SV650, která byla mimochodem seškrcená na 35 kw, stačilo přidat plyn a nějaké podřazení bylo zbytečné. Mít znova 18 a a2, opět neváhám nad SV650/MT07.\nAle zpět k Tracerovi. Co se jízdních vlastností tyče, jedinou nevýhodou je odlehčený předek. To má za následek roztřesení řídítek při brutální akceleraci kolem 180 km/h. Vyřešilo by to sundání blástrů nebo pořízení tlumiče řízení. Je potřeba zalehnout a zatížit předek, pak ok. (Tento jev mě vytáčí !!)\nNastavitelný podvozek uspokojí většinu jezdců. Osobně jej mám nastavený na tvrdší úroveň. Ovladatelnosti nemám co vytknout. Jen mi přijde, že hlásiče náklonů jsou poněkud nízko (nic dramatického). Často se mi stává, že zabrousím aniž bych chtěl. Ale asi opatření proti zbroušení kufrů. Batoh si nestěžoval, naopak si liboval prostor a pohodlí. Jeli jsme na Motonálet v Nikolčicích (z Ostravy) a bez problémů. Úložný prostor je minimální. (bez kufrů, tankvaku).\nSPOTŘEBA se mi pohybuje kolem 4-5,5 l/100km. Což mě překvapilo. Při cestování s kufry do Itálie spotřeba kolem 4,7 l.\nServisní intervaly jsou co 10 000 km. Zatím mám najeto kolem 7.\nDosti lidem nevyhovuje tvrdost sedla a plexi. Je sice pravda, že plexi by mohlo fungovat kapku lépe, ale se sedlem nemám sebemenší problém. Ani při denních trasách kolem 500 km/den jsem nepociťoval únavu. Možná na tom také bude mít podíl denní dávka šesti italských káv. Člověk občas zajede k pumpě, dá si kafčo a pak se zase sedí jako na trůně.\nlibac22 napsal 22.05.18 v 10:00 10b.\nYamahu moc nemusím co se týče motorek v poslední době , ale Tracer se jim opravdu povedl Užívej\nDawsonmoto napsal 10.12.17 v 20:13\nAndy00 napsal 12.11.17 v 21:13 10b.\nKrásná a ty kufry a barva no užasné\nspike-cz napsal 04.11.17 v 13:48 10b.\nBonsai650 napsal 04.11.17 v 12:02 10b.


Separate Room in Malasaña (Madrid) - Byty k pronájmu v Madrid, Comunidad de Madrid, Španělsko\nPřímo uprostřed malasañy, chladné čtvrti barů a obchodů s designem. Ideální poloha k návštěvě celého centra města pěšky. Poblíž metra Tribunal na letiště. Velmi klidný dům, tři balkony na ulici. Nezapomeň se mě zeptat přímo na snídani. Někdy plány nejsou stejné o hosty raději vzít ven. Zkontrolujte mé zkušenosti s programem Airbnb. I, budu tak rád, že se s vámi podělím! https://www.airbnb.es/experiences/201426\nPaloma je moc příjemná hostitelka, ochotná, podá ihned potřebné informace. Doporučuji.\nS hostitelem Paloma&Víctor


Práce: Učitel Mrákov, Plzeňský kraj - 45 nabídek práce | Jooble\nřidič Mrákov, Plzeňský kraj\nskladníci, obsluha manipulačních vozíků Mrákov, Plzeňský kraj\ntechnik Mrákov, Plzeňský kraj\ndělník Mrákov, Plzeňský kraj\nskladník Mrákov, Plzeňský kraj\nnákupčí Mrákov, Plzeňský kraj\nPráce Učitel Mrákov, Plzeňský kraj\nZákladní škola a mateřská škola Domažlice, Msgre. B.Staška 2... - Domažlice, Plzeňský kraj 8000 - 9000 Kč\npracovní poměr za mateřskou dovolenou zkrácený úvazek - 10 hodin/týden\nučitel odborného výcviku v oboru malířské a natěračské práce\nÚřad práce - Domažlice, Plzeňský kraj 24000 - 28000 Kč\nInformace Nástup možný i bez kvalifikace, v případě potřeby lze dodatečně dodělat. Plat závisí na dosaženém vzdělání a praxi.\nUčitel/ka odborných gastronomických předmětů SŠ\nUčitel/ka odborných předmětů střední školy získává odbornou kvalifikaci vysokoškolským vzděláním získaným studiem v akreditovaném magisterském studijním programu: a) v oblasti pedagogických věd zaměřené na přípravu učitelů odborných předmětů střední školyb) v oblasti pedagogických...\nÚřad práce - Horšovský Týn, Plzeňský kraj 25470 - 33930 Kč\nInformace Učitel/ka odborných předmětů střední školy získává odbornou kvalifikaci vysokoškolským vzděláním získaným studiem v akreditovaném magisterském studijním programu: a) v oblasti pedagogických věd zaměřené na přípravu učitelů odborných předmětů střední školy b...\nUčitel/ka odborného výcviku SŠ - cukrář\nPožadujeme: • znalost výroby cukrářských výrobků• znalost technologie přípravy cukrářských výrobků• znalost hygienických předpisů a norem HACCP• znalost práce na PC (min. v rozsahu: MS Word, Excel, Outlook)• praxe v oboru minimálně 5 letPožadované vzdělání: • minimálně ...\nučitel/ka odborných předmětů střední školy\nStřední odborné učiliště, Domažlice, Prokopa Velikého 640 - Domažlice, Plzeňský kraj 22620 Kč\nPožadavky: vysokoškolské vzdělání v akreditovaném magisterském studijním programu v oblasti pedagogických věd zaměřené na přípravu učitelů odborných předmětů střední školy (strojírenské předměty). Pracovní poměr na dobu určitou s možností prodloužení. Možné i na zkrácený...\nSoukromá základní škola a mateřská škola Adélka, o.p.s. - Horšovský Týn, Plzeňský kraj 18100 Kč\n...Společnost Soukromá základní škola a mateřská škola Adélka, o.p.s. hledá vhodného kandidáta na pozici Učitelé v oblasti předškolní výchovy - učitel/ka mateřské školy. Vztah k alternativní výuce, menší kolektiv dětí (kapacita MŠ je 15 dětí) - viz více: kontakt /; nabízíme...\nSoukromá základní škola a mateřská škola Adélka, o.p.s. - Meclov, Plzeňský kraj\nVztah k alternativní výuce, menší kolektiv dětí (kapacita MŠ je 15 dětí) - viz více: nabízíme i zkrácený pracovní úvazek (dle domluvy) + možnost prodloužení; mzda dle úvazku; požadujeme pedagogické vzdělání (předškolní pedagogika); zážitkové akce se školou, možnost stravování...


Číst dál: Birell jízda\n13. ročník benefičního open air na podporu útulků na Ústecku (www.utulekfest.cz) letos podruhé zaštěká na ústeckém hradě Střekov a poprvé od svého vzniku v r. 2002 bude dvoudenní!\nV PÁTEK 20. 6. 2014 se v rámci akce ÚSTÍ BEATS (ÚB) OPEN AIR zahřejeme - díky spolupořádající o.p.s. Collegium Bohemicum - na malém pódiu pod skalou, bude v SOBOTU 21. 6. ve 12:00 odpálen ÚTULEK FEST (ÚF) 2014 na obou scénách: malé nádvořní a velké parkovištní ...\nČíst dál: Víkend na Miladě 2014\nObšťastník SK Cyklotour 3/2014\nZdravím přátele kola a do rozjetého jara přidávám TROJKU Obšťastník, která přináší čtyři akce a možná i více.\nMotto: Zahálka škodí zdraví.\nNaučná stezka jezero Milada je otevřená pro veřejnost\nV neděli 22. září 2013 jsme si udělali procházku na nové naučné stezce, kterou může veřejnost využívat pro rekreaci. Ráno nás překvapila hustá mlha, ale než jsem došli na vyhlídku k jezeru, mlha se trochu rozpustila. Jezero jsme tedy viděli v oparu, což moc nepřálo fotografům. Nicméně nepršelo a tak jsme si trasu v klidu prošli, někteří ji projeli na kolech. Jsme rádi, že spousta návštěvníků se nenechala odradit počasím ani brzkou hodinou akce a doufáme, že na stezce bude živo a těšíme se na setkání na příští akci u jezera. Díky!\nČíst dál: Naučná stezka jezero Milada je otevřená pro veřejnost


SEX NA VEŘEJNOSTI? Pro těchto 24 párů to není žádný problém! - Šíp\nNěkdy je dobré se na veřejnosti trochu krotit.\nNěkteré páry dávají svou náklonnost najevo tak krásným způsobem, že je na jejich zamilovanost radost pohledět. Ale čas od času člověk také narazí na páry, které to s vzájemným otlapkáváním a líbáním přehání tak mohutně, až je to všem okolo nepříjemné. A každého napadne, jestli si vůbec tyto dvojice uvědomují, jak to působí směšně. Že si to snad nemyslíte? Tak mrkněte do naší galerie, přesvědčí vás, že to tak opravdu je - budete slzet smíchy!\nPokud znáte někoho, kdo má doma zvířecího mazlíčka, asi víte, jakou mu udělá radost, když si pro svého čtyřnohého miláčka pořídí něco nového. A…


USA vojáci příliš nevychází s námořnictvem | ArmádníZpravodaj.cz\nArmáda vs námořnictvo: Vojáci a mariňáci se nedokáží navzájem ani cítit. Co za tím stojí?\nZobrazení: 12 841\nnámořnictvo USA voják\nKdybyste se chtěli připojit k armádě USA, připravte se na tvrdé podmínky. Rivalita je na pořadu dne a nevyhne se nikomu. Zjistěte, proč panuje mezi i armádou a námořnictvem.\nUrčitý stupeň rivality panuje snad v každém zaměstnání. Většinou se jedná o zdravou soutěž mezi kolegy, ovšem někdy se rivalita přetaví do neřešitelného problému. Naštěstí pro americkou armádu a námořnictvo platí ten první případ. I přes to, že se „nemohou ani cítit“, stále jsou „na stejné lodi“ a kdyby bylo potřeba, jeden za druhého se bez váhání postaví. Ovšem když dojde na jeden z následujících 6 případů, příslušníci americké armády se rozpálí doběla.\n1. Nasazení na moři není náročnější\nAmerické námořnictvo je často vyzdvihováno pro své působení na širém moři a oceánu. A ačkoliv je americká 7. flotila – největší bojová formace amerického námořnictva – často spojována s tragédiemi, nasazení amerických vojáku v Iráku a Afghánistánu není o nic lepší. Minimálně jídlo mají příslušníci námořnictva chutnější – místo dobrého oběda dostávají američtí vojáci totiž jen prošlé bojové dávky potravy (v USA označované MRE).\niZdroj fotografie: Uživatel DVIDSHUB / Creative Commons / CC BY\n2. Rčení „pít a klít jako námořník“ patří vojákům\nPřestože američtí vojáci jsou ve svých výrazech a mluvě daleko expresivnější a dokáží vypít i o mnoho více alkoholu, je rčení „pít a klít jako námořník“ stále mimo jejich dosah. Američtí námořníci ho zdaleka nejsou schopni naplnit, ale je s nimi již tak pevně spjaté, že nikdo neuvažuje o jeho změně, ačkoliv by byla nasnadě.\n3. Námořníci jsou pro vojáky jako duchové\nAčkoliv se jednotlivé složky Ozbrojených sil Spojených států amerických navzájem alespoň občas potkají, s vojáky a námořníky je to jiné. V případě, že námořník není zdravotník (anglicky tzv. corpsman) nebo člen Amerického námořního stavebního praporu (Marine Seabee), zůstávají takřka bez kontaktu jeden s druhým.\n4. Seabees dostávají při nasazení lepší vybavení\nFakt, že členové Amerického námořního stavebního praporu dostávají během reálného nasazení lepší vybavení než američtí vojáci, nenechává nikoho chladným. Vojákům jsou totiž jako stavební materiál poskytnuty maximálně pytle s pískem. Od kvalitních nástrojů a certifikovaného materiálu se tudíž velmi liší.\n5. Námořníci mohou pít alkohol bez výčitek\nBěhem tzv. týdne flotily (lodě nedávno nasazené v zahraničních operacích kotví po dobu 1 týdne ve velkých městech) jsou jednotlivé posádky námořnictva pomalu uctívány, pokud zavítají do nějaké místní hospody. Ovšem v případě amerických vojáků se děje naprostý opak. V případě, že se některý z nich opije, celá jejich jednotka je předvolána na hlášení, proč „řídil nováček služební vozidlo opilý mimo své stanoviště?“\n6. Vojáci je považují za „vodní taxi“\nPřestože američtí námořníci mají pro fungování celku důležitou úlohu, vojáci je vnímají pouze jako jakési taxi pro „mariňáky“ (vojáky námořní pěchoty). Sami je k jakémusi přepravnímu účelu nevyužívají, protože preferují americké letectvo. Navíc zdůrazňují, že na palebné síle americké námořní flotily není nic zvláštního. Znáte nějaké další důvody rivality mezi jednotlivými složkami Ozbrojených sil Spojených států amerických?\nLetecká technika | PŘEČTENÍ: 10864\nHistorie | PŘEČTENÍ: 14598\nHistorie | PŘEČTENÍ: 11018


Homilie papeže Františka při zádušní mši za kardinály a biskupy zesnulé v minulém roce, Vatikánská bazilika\nV evangeliu, které zaznělo (Jan 11,17-27), o sobě Ježíš slavnostně vyjevuje: “Já jsem vzkříšení a život. Kdo věří ve mne, i když umřel, bude žít a žádný, kdo žije a věří ve mne, neumře navěky” (25-26). Silné světlo vyzařující z těchto slov převažuje nad temnotou těžkého smutku zapříčiněného Lazarovou smrtí. Marta obojí přijímá a svým pevným vyznáním víry prohlašuje: “Ano, Pane, věřím, že ty jsi Mesiáš, Syn Boží, který má přijít na svět” (27). Ježíšova slova přenášejí Martinu naději ze vzdálené budoucnosti do přítomnosti: vzkříšení je už blízko ní a je přítomné v Kristu.\nToto Ježíšovo zjevení dnes klade otázky každému z nás: jsme povoláni, abychom uvěřili ve vzkříšení nikoli jako v jakýsi přelud na dalekém obzoru, nýbrž jako v již přítomnou událost, do níž jsme už od nynějška tajemně včleněni.\nA přesto tatáž víra ve vzkříšení nemůže popřít ani zastřít ztrátu, kterou lidsky zakoušíme tváří v tvář smrti. Sám Pán Ježíš, když viděl pláč Lazarových sester a lidí, kteří byli s nimi, nejenom neskrýval své dojetí, nýbrž, jak dodává evangelista Jan, dokonce “zaplakal” (35). Ježíš, s výjimkou hříchu, se s námi plně shoduje: zakouší též smutek a hořkost slz prolitých nad ztrátou někoho drahého. To však neumenšuje světlo pravdy, které se line z jeho zjevení, jehož velikým znamením bylo Lazarovo vzkříšení.\nDnes nám tedy Pán opakuje: “Já jsem vzkříšení a život” (25). Volá nás, abychom znovu učinili tento veliký skok ve víře a již od nynějška vstoupili do světla vzkříšení: “Žádný, kdo žije a věří ve mne, neumře navěky. Věříš tomu? “ (26). Když dojde k tomuto skoku, náš způsob myšlení a pojímání věcí se mění. Zrak víry přesáhne viditelné a jistým způsobem spatří neviditelné (srov. Žid 11,27). Každou událost pak hodnotíme z hlediska jiné dimenze – dimenze věčnosti.\nTotéž vyplývá ze čtení z knihy Moudrosti. Předčasná smrt spravedlivého se zde posuzuje z perspektivy, která se liší od té běžné: “Poněvadž byl Bohu příjemný, byl jím milovaný, poněvadž žil mezi hříšníky, byl přenesen […], aby zlo nezměnilo jeho smýšlení, aby klam nesvedl jeho duši” (4,10-11). Z pohledu víry není ona smrt neštěstím, nýbrž prozřetelnostním úkonem Pána, jehož myšlenky nesouzní s našimi. Kupříkladu tentýž posvátný autor poznamenává, že z Božího zorného úhlu nespočívá “vážené stáří v délce života, neměří se počtem let. Ale rozvaha - to jsou pro lidi šediny, pokročilý věk - toť život bez poskvrny” (4,8-9). Láskyplné Boží plány s jeho vyvolenými zcela unikají těm, jejichž jediným horizontem je světská realita. O nich se říká: “Vidí konec moudrého a nechápou úmysly, které s ním má Pán, ani proč ho odvedl do bezpečí (4,17).\nPři modlitbě za kardinály a biskupy, kteří zemřeli v průběhu posledního roku, prosme Pána, aby nám pomohl správně naložit s tímto existenciálním podobenstvím. Prosme ho, aby rozptýlil onu negativní sklíčenost, která se občas vkrádá do našeho nitra, jako by smrtí vše skončilo. Je to cit vzdálený víře, který se druží k lidskému strachu ze smrti a proti němuž nikdo není plně imunní. Proto se také věřící při setkání se záhadou smrti musí trvale obracet. Dennodenně jsme zváni k tomu, abychom překonávali onu instinktivní představu o smrti jako naprosté zkáze člověka, přesahovali samozřejmost toho viditelného, kodifikovaného a obvyklého smýšlení, běžných názorů, a svěřovali se plně Pánu, který prohlašuje: “Já jsem vzkříšení a život. Kdo věří ve mne, i když umřel, bude žít a žádný, kdo žije a věří ve mne, neumře navěky” (Jan 11, 25-26).\nBratři a sestry, pokud jsou tato slova přijímána s vírou, přispívají k tomu, aby modlitba za naše zesnulé bratry byla skutečně křesťanská. Umožňují nám, abychom si uchovali opravdu realistický pohled na jejich život, pochopili smysl a hodnotu dobra, které vykonali, jejich sílu, úsilí a nezištně darovanou lásku, poznali, co znamená žít v touze po lepší vlasti, totiž nebeské, a nikoli pozemské (srov. Žid 11,16). Přímluvná modlitba za zemřelé, vyřčená v důvěře, že žijí u Boha, tak šíří své dobrodiní i na nás, pozemské poutníky. Vychovává nás k pravému vidění tohoto života, vyjevuje nám smysl soužení, jímž je nutné projít, abychom vstoupili do Božího království, otevírá nás vůči pravé svobodě a uschopňuje k ustavičnému hledání věčných statků.\nPokud se ztotožníme s apoštolovými slovy, také my “jsme tedy ustavičně plni důvěry. Stůj co stůj usilujeme o to, abychom se líbili Pánu, ať už v domě (těla) zůstáváme, nebo se z něho odebíráme” (2 Cor 5,8-9). Život služebníka evangelia se odvíjí od jeho touhy plně se líbit Pánu – toto se stává měřítkem každého jeho rozhodnutí a kroku. Pamatujme proto s vděčností na svědectví zesnulých kardinálů a biskupů, kteří žili ve věrnosti božské vůli, modleme se za ně a snažme se následovat jejich vzor. Kéž na nás Pán ustavičně vylévá svého Ducha moudrosti, zejména v nynějším čase zkoušky. Zvláště v hodině, kdy pouť nabývá na těžkosti, nás Pán neopouští, zůstává s námi a zachovává věrnost svému příslibu: “Hle, já jsem s vámi po všechny dny až do konce světa” (Mt 28,20).\n3.11.14 Kristus je Vzkříšení a naše víra je plná pravdy


Servisní technik - zaměření strojní • TAJMAC-ZPS\nServisní technik - zaměření strojní\nBudeš se věnovat servisu a opravám strojů.\nPo zaučení dostaneš příležitost spolupracovat ve firmách patřící do skupiny Tajmac v Německu, Francii Itálii nebo USA.\nStrředoškolské vzdělání v oboru strojírenství.\nOvládáš čtení výkresové dokumentace.\nBez angličtiny a řidičáku na osobák se neobejdeš.\nSamozřejmě Ti nesmí chybět spolehlivost, pečlivost a samostatnost.\nNikdy na to nebudeš sám, protože spolupracovníci Ti pomohou a nenechají Tě ve štychu.\nMzdové ohodnocení odpovídající regionu a činnosti.\nPravidelně Tě odborně proškolíme.


Na rozmyšlení dostal tři hodiny. Nakonec zůstal ve vesmíru půl roku - iDNES.cz\nRuský kosmonaut Sergej Krikaljov je jedním z kosmických rekordmanů. Strávil ve vesmíru nepřetržitě 179 dnů. Při šesti výpravách nalétal celkem 803 dnů. Pobýval na ruské stanici Mir i na ISS, létal na Sojuzech i na americkém raketoplánu a připravoval se i na Buran. O zážitcích i plánech ruské kosmonautiky si pro Technet.cz popovídal s Karlem Pacnerem.\nSergej Krikaljov byl prvním ruským kosmonautem, který letěl na oběžnou dráhu na palubě amerického raketoplánu. | foto: Kosmonautix.cz\nJako rekordman je Sergej Krikaljov (59 let) dnes třetí v pořadí, první je Gennadij Padalka s 878 dny a druhý Jurij Malenčenko s 827 dny. Třebaže je velmi zaneprázdněn, od mládí nachází čas na provozování akrobacie v letadle, drží několik rekordů.\nNedávno navštívilo republiku několik ruských kosmonautů a jedna americká astronautka, aby besedovali o vesmíru s dětmi a studenty. Byl mezi nimi i Sergej Krikaljov, dnes náměstek generálního ředitele Ruské kosmické agentury pro pilotované lety. Také se setkal s novináři a vystoupil i v programu Hyde Park Civilizace na televizní stanici ČT 24.\nMy jsme se sešli s Krikaljovem v příjemné restauraci v centru Prahy. Třebaže jsme měli připravené otázky, náš rozhovor byl velmi neformální. Nicméně jeho text nakonec kosmonaut autorizoval.\nKdyž jste pobýval v červenci 1991 na vesmírné stanici Mir, požádal vás velitel letových operací Jurij Rjumin, abyste tam zůstal ještě jedno období. Co tomu řekly vaše manželka a dcera?\nNeřekly nic, dostal jsem totiž příliš málo času na rozmyšlení, protože Rjumin se se mnou spojil a řekl mi: „Máme nový program a hledáme různé způsoby, jak jej vyplnit. A jednou z variant, jestli bys mohl, je zůstat ještě na jednu expedici. Řekni, mohl bys, nebo ne?“ Já jsem odpověděl: „A kolik času mám na přemýšlení? Den, dva, týden?“. A Rjumin řekl: „Víš co, do našeho dalšího spojení za tři hodiny. Máš tedy tři hodiny na rozmyšlenou.“ A tak bylo rozhodnuto. Moje dcera byla ještě příliš malá, bylo jí teprve něco přes rok. A ženě jsem sdělil, že zůstanu ještě na pár měsíců.\nA měl jste možnost odmítnout?\nAno, prakticky jsem tu možnost měl. Pak jsem o tom s Rjuminem mluvil. Choval se naprosto korektně, všechna čest. Protože sám byl kosmonautem, řekl, že si pamatuje, když lítal s Ljachovem a prodloužili jim let o několik dnů a jak to špatně snášel.\nJe to jako ve sportu: když už si myslíš, že jsi v cíli, ale zjišťuješ, že musíš ještě běžet, a to je často velmi těžké. On byl ve stejné situaci, když jim před koncem expedice sdělili, že musí ještě několik dnů zůstat na dráze a ještě jednou vystoupit do otevřeného kosmu.\nProto se mě ptal, jestli můžu, nebo ne. Protože rozuměl, že to není jednoduché rozhodnutí. A kdybych odpověděl, že nemůžu, tak by zvažovali nějaké jiné možnosti, které však nebyly tak jednoduché.\nPotom jsem ocenil všechno, co se dělo, protože jsem já nesl zodpovědnost, když se mě ptali. Protože, kdyby mi řekli: „Poslyš, vyslali jsme tě na pět měsíců, ale musíš zůstat na deset, tak se do toho dej“ a já bych za osm měsíců řekl, že dál nemohu a ať mě pustí domů, to by mě samozřejmě pustili, ale zodpovědnost za to by neslo vedení. Ale když se mě ptali, zda můžu, nebo ne a já jsem odpověděl kladně, zodpovědnost připadla mně. Rjumin se zachoval velmi korektně.\nJak vám zkušenosti z letecké akrobacie pomohly ve vesmíru?\nPomohly mi v různých ohledech. To, čemu se říká vysoká letecká pilotáž, je umění orientace v prostoru, umění rychlého rozhodnutí a spojení všech těchto zručností napomáhá tomu, aby se člověk dopracoval k účasti na soutěžích ve vysoké pilotáži.\nTo, co mi ještě pomohlo, nebylo jenom umění létat, ale i to, že proto, abychom mohli létat, museli jsme letadlo udržovat v dobrém stavu, umět opravit motor, někdy to bylo taky v zimě, kdy bylo velmi chladno. Někdy takovou práci dělal inženýr letadla, ale i my jsme museli našroubovat hodně matic, zabezpečit opravu motoru. A právě takové technické návyky se nám pak hodily.\nV příštím desetiletí doslouží vesmírná stanice ISS, která krouží kolem Země. Další by mohla vzniknout u Měsíce. Hodila by se i jako mezistanice před cestou na Mars a dalších oblastí vesmíru.\nIlustrátorova představa základny u Měsíce\nByl jste prvním sovětským kosmonautem, který letěl na americkém raketoplánu Space Shuttle. Bylo pro vás těžké naučit se „texasštinu“ a slang NASA?\nPro mě byla těžká i standardní angličtina. To, co jsme se učili ve škole, bylo něco jiného, nepraktického. Přesto jsem sám chtěl na raketoplán (Space Shuttle). V té době jsem strávil už 15 měsíců na stanici Mir.\nPro mě, jako i pro každého pilota a kosmonauta, byla možnost létat na novém technickém prostředku a osvojení nového programu hodně zajímavá. Ale bylo to těžké, protože času bylo málo, bylo třeba všechno prostudovat v novém jazyce. Jazyk byl prostředkem pro studium samotného raketoplánu, pro studium programu letu atd.\nMusel jsem se naučit nový program přípravy, nastudovat Space Shuttle a to všechno v cizím jazyce, s texaským akcentem.\nA byl jste daleko od své rodiny?\nPřijeli jsme tam na konci roku 1992, to je už 25 let zpátky. V říjnu jsme přijeli do Houstonu a měli jsme letět za rok, v říjnu 1993. Ale jak se často stávalo u raketoplánů, výpravu několikrát odložili, nakonec jsme startovali v únoru 1994.\nAle to byla jenom první část. Nejdřív se předpokládalo, že já poletím na raketoplánu a Američan na Sojuzu, přičemž by pracoval na stanici Mir. A na tom by program skončil. Ale v procesu přípravy se rozhodlo, že program musí pokračovat. Můj náhradník Voloďa Titov byl určen na další let a mě jmenovali jeho náhradníkem. Spolu to tedy byly více než dva roky.\nJaký je rozdíl mezi americkým raketoplánem a sovětským Buranem?\nRozdíl je technického charakteru. Těžko se mi to posuzuje, protože jsem na Buranu do vesmíru neletěl.\nAle připravoval jste se.\nAno, připravoval, dokonce mě zařadili do posádky. Byli jsme čtvrtou posádkou pro let na Buranu. Na Space Shuttle i na Buranu byly první posádky jen o dvou lidech. V našem případě se také předpokládaly čtyři posádky o dvou lidech.\nAle když jsem letěl na americkém stroji, to byla posádka o šesti lidech. Tato posádka byla přece jen specializovaná. Buran a Space Shuttle jsou si jako letecké aparáty velmi podobné, protože fungují ve stejných podmínkách. Nosné rakety byly různé. Buran startoval s raketou Energija a v tom byl asi rozdíl. Druhou zvláštností bylo to, že Space Shuttle, na kterém jsem létal, přistával ještě manuálně. Ale již první Buran měl přistávání automatické, byl mnohem víc automatizován než Space Shuttle.\nTaké jste byl na Mezinárodní kosmické stanici. Čekali jste na to pět let?Nečekali jsme, připravovali jsme se na let. Byli jsme určeni do posádky v roce 1996, letěli jsme v roce 2000. Bylo to čtyři roky po jmenování. Ale za ten čas se fakticky budovala stanice, proto jsme se připravovali na reálných přístrojích a ne na trenažérech.\nTo je první věc. A druhá, že za ty čtyři roky bylo přerušení příprav, během kterého jsem stihl ještě jeden let. Byl to první let na Mezinárodní vesmírnou stanici ISS, rok 1998. Byl to první let sestavy raketoplánu STS-88.\nRaketoplán byl prvním a také posledním viditelným výsledkem tajného sovětského kosmického výzkumu. Vznikal jako bojový stroj určený pro hvězdné války. V jeho nákladovém prostoru měly být ukryty miniaturní letouny určené nejen k likvidaci družic nepřítele.\nLetěl jste šestkrát a chystal jste se k sedmému letu. Proč jste odešel?\nK sedmému letu jsem se nechystal. Hned poté, co jsem se vrátil ze šesté výpravy, mi řekli, abych dal možnost letět i ostatním. Ostatně obyčejné řadové lety pro mě už nebudou zajímavé, protože jsem letěl na raketoplánu, byl členem první sestavy na Mezinárodní vesmírnou stanici a podobně.\nProto mi oznámili, že když poprvé poletí náš nový raketoplán (Buran - poznámka redakce), vrátím se do hry. Tato rozmluva proběhla někdy v letech 2005–2006. V plánu se počítalo s novým raketoplánem myslím na rok 2014. Ale bohužel se tyto termíny posunuly, proto ještě pracuji na Zemi.\nKdy poletí nová kosmická loď Federacija, na které se pracuje?\nJejí první start plánujeme na rok 2022. Nejdřív bez lidí a v letech 2023–2024 s posádkou. To znamená fakticky o 10 let později, než se na začátku plánovalo.\nTo znamená, že musíte čekat ještě sedm let?\nKdyž mé zdraví vydrží.\nUž čtvrt století ruská kosmonautika nemá dost zdrojů pro rozvoj. Kdy se to změní?\nVe skutečnosti se to už změnilo před několika lety, když jsem pracoval ve firmě Energii, kde jsem byl zástupcem hlavního konstruktéra pro letové zkoušky. V letech 2007–2010 se financování programu Mezinárodní vesmírné stanice a vědeckých pokusů zvýšilo několikrát.\nPravda, v minulém roce se znova dotace snížily. Ale i přesto se bude stavět těžká nosná raketa, na niž budou vyčleněny další finance. Bez dalších financí by se její výroba nemohla obejít.\nA kdy bude postavena taková silná raketa?\nZkoušky by měly začít v letech 2026 – 2027, aby v roce 2028 už bylo možné na ní vyvézt pilotované vesmírné lodě. Takový je zatím plán.\nRusko chce s novou lodí letět až na Měsíc. Už shání posádku\nVyhlášením výběrového řízení na nové kosmonauty se ruská kosmická agentura Roskosmos vážně přihlásila do souboje o to, kdo v novém tisíciletí přistane s posádkou na Měsíci.\nMaketa připravované ruské kosmické lodi Feděracija.\nJaký je výkon této rakety?\nTo zatím nevím, úvodní projekty budou hotové na konci příštího roku. Měla by mít nosnost alespoň 70 tun.\nPředpokládáte, že je možné zkonstruovat ruskou kosmickou stanici?\nJe to jedna z možností vývoje, ale já myslím, že není optimální. Mezinárodní vesmírná stanice je dostatečně integrovaná. Možnost oddělení ruských modulů se zvažovala, kdyby naši američtí partneři ukončili své lety v roce 2020. V tom případě bychom pokračovali v práci s našimi moduly, ale protože se Američané nechystají skončit se svými lety, stanice bude fungovat dál.\nChtěl byste ruskou stanici?\nDomnívám se, že stanice musí zůstat na nízké oběžné dráze, ale nemusí být nutně oddělena od všech, protože každý z nás úspěšně řeší své úkoly ve své oblasti. A společný let je podle mého názoru efektivnější než lety oddělené.\nDříve jste měli projekty na vybudování stálé stanice na povrchu Měsíce. Je teď součástí vašich plánů?\nMyslím, že to strategie předpokládá. Strategie není natolik podrobná, aby v ní byly popsané detaily stanice. Význam strategie spočívá v rozhodnutí, že jestli poletíme na Měsíc, nepojedeme tam vyvěsit vlajku, ale zůstaneme tam. Jak to bude vypadat, je teď těžko říci.\nA bude to samostatná rusko-americká stanice?\nMyslím, že vhodnější je přece jen mezinárodní stanice. Dokonce při současných letech na stanici ISS systém ukázal, že je spolehlivá, jen když se různí partneři navzájem podporují. Například, když spadl Space Shuttle, všechny lety se převedly na Sojuz. Kdyby se tak nestalo, v momentu havárie amerického raketoplánu v roce 2003 by kosmickou stanici zavřeli. V roce 2000 by začala fungovat, avšak taky nezačala. Praxe ukázala, že loď typu Sojuz je nevyhnutelná pro zabezpečení návratu posádky. Proto když původní ryze americký program stanice Freedom skončil, plán na Mezinárodní kosmickou stanici ISS se vydal trochu jinou cestou.\nJako dnes vypadá program turistických letů do vesmíru? Je o ně zájem?\nZájem je. Ale už to není tak jako v počáteční fázi ISS. Při takových výměnách, jaké jsou v současnosti, je to složité, protože posádku tvoří šest lidí. Dříve turista letěl jako přidaný náklad s jednou posádkou a vracel se s druhou.\nNejspíš bude scénář s turisty jiný. Některé společnosti plánují vybudovat své vlastní nezávislé stanice, možná vytvořit turistický modul, který bude připevněný k Mezinárodní vesmírné stanici. Scénářů je mnoho, ale dřívější turistické lety už se nebudou opakovat.\nNa Dálném východě jste postavili kosmodrom Vostočnyj. Nakolik teď budete používat Bajkonur, který leží na cizím území, v Kazachstánu? Anebo jej Rusko postupně opustí?\nBajkonur budeme užívat i nadále. I proto, že Vostočnyj je zatím ve stádiu výstavby.\nA když jej dokončíte, nahradí Bajkonur?\nMůže ho nahradit v některých úkolech. Na tom není nic zvláštního. V Číně už stavějí čtvrtý kosmodrom, třebaže program mají méně rozvinutý než u nás. My máme fakticky dva kosmodromy, ale na území Ruska byl jeden – Pleseck, který nebyl příliš vhodný pro program pilotovaných letů.Proto si myslím, že i když bude kosmodrom Vostočnyj naplno fungovat, kosmodrom Bajkonur zachováme.\nA co s náborem nových lidí? Zasloužilí kosmonauti odcházejí.\nV roce 2012, když jsem ještě byl vedoucím Gagarinova střediska pro přípravu kosmonautů, jsme nabírali nové lidi. A teď také.\nJak je vybíráte? Vyhlašujete celostátní konkurz, nebo jsou i jiné možnosti?\nKonkurz není úplně celostátní, je určen pro specialisty. Obyčejný dělník ze závodu nebo žena v domácnosti by neměli žádnou šanci, protože podmínky vyžadují konkrétní kvalifikaci. Dříve to byli jenom piloti a specialisté kosmického průmyslu, v současnosti máme mnohem širší záběr. Mohou to být lidé z jiných oblastí průmyslu, z Akademie věd, například z leteckých společností atd.\nJak dlouho trvá výcvik kosmonauta?\nTaková příprava sestává z několika etap. Etapa obecné kosmické přípravy trvá dva akademické roky, etapa přípravy ve skupině může trvat od jednoho do pěti let. No a etapa přípravy posádky trvá také přibližně jeden a půl roku.\nByl jste prvním civilním ředitelem Střediska přípravy kosmonautů J. A. Gagarina. Bylo to náročné? Před vámi tam veleli vždy jenom vojáci.\nAno, bylo to náročné, protože bylo fakticky nutné vytvořit novou organizaci. Dřív bylo středisko dlouho součástí vojenské struktury. Existoval příkaz vlády o vytvoření státního rozpočtového zařízení, které funguje podle jiných pravidel a které by mělo mít svou strukturu jak inženýrskou, tak personální. Zatímco dříve byli mnozí instruktoři vojáci, teď bylo potřeba mít civilní specialisty, ovšem mnozí přišli z ministerstva obrany. Byl to nelehký úkol, protože kromě organizačních otázek jsme museli řešit i potíže psychologické.\nJak dlouho jste byl v té funkci?\nMěl jsem smlouvu na pět let, a když vypršela, převedli mě do jiné práce, ale byl to nelehký úkol. Komplikace spočívala ještě v tom, že jakákoli reorganizace vede k tomu, že jedna organizace končí, nastává pauza a potom během roku nebo víc se vytváří organizace nová. My jsme takovou možnost, takový luxus neměli. Museli jsme pokračovat v přípravě pro kosmonauty. Každý měsíc bylo v přípravě několik posádek. Takže byl před námi úkol provést reorganizaci tak, abychom něco nezničili, a to nebylo jednoduché. Ale nám se tento úkol naštěstí podařilo vyřešit.\nCo bylo při letech do vesmíru nejtěžší?\nTak například první let byl náročný, protože byl první. Druhý let byl velmi dlouhý, program výstupů v něm byl velmi náročný. Většinu letů jsme dělali ve dvojici, nejdříve s jedním partnerem, poté s jiným. Nesli jsme velkou zodpovědnost. A později taky proto, že jsem byl součástí mezinárodního programu. Musel jsem všechno studovat v cizím jazyce, proto to taky bylo těžké. Šestý let byl po havárii Space Shuttle, kdy se posádky znovu skládaly ze dvou lidí. Stanice už byla velká, dva jsme byli zodpovědní i za ruský i americký sektor. Každý let byl náročný po svém.\nKdyž se zřítil Space Shuttle, analyzovali jste chyby, které k tomu vedly?Samozřejmě, takové chyby se analyzují.\nA Američané vám takové údaje poskytují?\nAno. Všichni jsme je měli k dispozici, protože tak jako jsme my předávali údaje o zabezpečení bezpečnosti letu na vesmírné lodi Sojuz Američanům, rovněž oni nám předávali údaje. A co se týče sedmého letu, mohl jsem letět ještě jednou, kdyby se Space Shuttle nezřítil. V roce 2003, když jsem se připravoval na šestou výpravu, měli jsme plán, že až skončím jako náhradník sedmé expedice, která měla letět na Space Shuttle, vypravím se v Sojuzu na krátkou expedici. Ale kvůli zřícení Space Shuttle byly všechny krátkodobé expedice zrušeny.\nDcera šla ve vašich stopách?\nDcera se vydala jiným směrem, bohužel. Vystudovala Finanční univerzitu.\nMyslím si, že nyní je Rusko finančníky přesyceno. Ale to není to hlavni. Hlavně, aby měl člověk zajímavou práci. Naše práce je mnohem zajímavější než práce finančníků. Ale to je můj názor.\nExistuje nějaký člověkem vytvořený objekt, který je vidět z vesmíru? Číňané tvrdí, že je to právě Velká čínská zeď. Je to pravda?\nJak to mohli Číňané tvrdit, když začali do kosmu létat jen nedávno? Ve skutečnosti tuto legendu vyprávěl někdo z amerických astronautů. Není to pravda, protože Velká čínská zeď se shora ničím neliší od polní cesty. Schválně jsem se díval a najít ji je prakticky nemožné. Možná se to dá s dalekohledem, když člověk ví, kam se dívat, ale jenom tak ji není vidět. Ale jsou dobře vidět letiště, protože bílý beton se velmi dobře vyjímá na tmavém podkladu. Jsou vidět lodě plující po moři, přičemž není vidět samotnou loď, ale bílou stopu za ní, dá se přímo spočítat, kolik lodí je na moři. Dobře je to vidět tam, kde je velký kontrast.\nAlexej Leonov říkal, že jeho první dojem, když uviděl Zemi, bylo nadšení, jak je krásná.\nAno to je pravda, protože když koukáš na Zemi z jedné strany, barevnost není moc dobrá, protože barva lesů není úplně zelená, ale namodralá a všechno je pokryto modrým oparem. Horizont je moc krásný, tam jsou barvy velmi nasycené.\nA očekávali jste, že se s vámi spojí mimozemská civilizace?\nSamozřejmě, že jsme chtěli, ale moc jsme to neočekávali, protože pravděpodobnost je velmi nízká. Ale bylo by to zajímavé.\nChtěl byste letět ještě jednou?\nAno, chtěl bych. Počítal jsem s letem na nové lodi, protože zkušenosti, které jsem získal při předchozích letech, by se mi mohly hodit při zkoušce nové lodi. Bylo by zajímavé vidět, jak se změnila stanice. Protože na začátku se skládala jenom ze dvou modulů. Když jsem létal já, už tam byly čtyři, potom přidali pátý a šestý. Všechny měly různé rozměry a teď je jich ještě více, přibyly evropské moduly, japonské moduly, ještě jeden americký, ještě jeden ruský, je v plánu přidat ještě dva ruské. Bylo by zajímavé letět na stanici, když bude v konečné konfiguraci.\nAutoři: Karel Pacner, Pavel Kasík\nTémata: vesmír, Rusko, Buran, Raketoplán, Sergej Krikaljov, Space Shuttle, kosmonaut, vesmírná stanice, Měsíc, Národní úřad pro letectví a kosmonautiku (NASA), Roskosmos, Česká televize, Gennadij Padalka, Jurij Malenčenko, Mir, Houston, ISS - International Space Station, LET, Sojuz\nRaketoplán byl prvním a také posledním viditelným výsledkem tajného sovětského kosmického výzkumu. Vznikal jako bojový...\nVyhlášením výběrového řízení na nové kosmonauty se ruská kosmická agentura Roskosmosu vážně přihlásila do souboje o to,...\nRusko připravuje rakety schopné vynášet na orbitu kolem Země náklady o hmotnosti až 112 tun. Konstrukčně nebudou nové....\n(III. část) Americký špionážní program Corona přinesl informace, které do značné míry uklidnily americký strach z ruské...\nO vysazení lidí na Měsíci toužili všichni odborníci – inspiroval je hlavně Jules Verne. Jakmile si sovětští a američtí...\nČína má na letošek velké plány v dobývání vesmíru. V létě by se na oběžnou dráhu měla dostat její nová výzkumná...\nV příštím desetiletí doslouží vesmírná stanice ISS, která krouží kolem Země. Další by mohla vzniknout u Měsíce. Hodila...


O kavkazácích | Kavkazský pastevecký pes CHARZO Z AZGIRU Caucasian ovcharka\nStandarty plemene podle FCI\nKavkazský pastevecký pes – původní český název kavkazský ovčák\nPřejmenování pro potřeby českého kynologa bylo zcela opodstatnělé – původní název ovčák byl zavádějící – tento pes není plemenem ovčáckým, ale pasteveckým. Bohatost českého jazyka umožňuje onu přesnou identifikací. Jinak je tomu například v ruštině, která zná pro oba typy psů pouze výraz ovčarka – tedy kavkazskaja ovčarka.\nOvčácký pes – pes pečující o stádo v současnosti s člověkem\nPastevecký pes – pes ke střežení stád, samostatně pracující\nTento rozdíl je třeba pochopit. Je třeba pochopit, že mezi uvažováním a z toho plynoucím projevem chování je mezi člověkem a psem pasteveckým propastný rozdíl. Není to rozdíl v inteligenci, ale v jejím uplatňování a tudíž ve výsledném efektu. Ovčák spolupracuje, pastevecká pes pracuje dle svého vlastního uvážení. Jediným kritériem pro uplatnění v chovu v minulosti byla odvaha a ostrost. Z toho dodnes plemeno\ntěží – vrozené povahové vlastnosti jsou velmi ustálené … ale …\nProjev na veřejnosti je velmi různorodý, zcela a naprosto závislý na dosavadním způsobu života psa a jeho vedení. K cizím je kavkazský pes převážně odmítavý nebo nepřátelský. Z klidu, i z případné zdánlivé apatie, je schopen bleskurychlého útoku. Většinou budí zdání introverze, při nedostatečném náviku na civilizační hluk se v hlučném cizím prostředí necítí dobře. Při obraně svého prostředí projevuje obrovskou razanci, není-li v této aktivitě záměrně tlumen. Řídí se scela svou hlavou, jeho vidění je často černobílé - buď jste přítel nebo nepřítel, nic mezi tím.\nV kruhu rodiny je při správném vedení milý a přátelský, většinou i mazlivý, ochranitelský a něžný ke sabším, dokonce i s určitým náznakem smyslu pro humor. Přesto je třeba opatrnosti při styku s dětmi - není to pes ke hraní ani s dětmi, ani jinak. Má jinou životní náplň, striktně hlídací\na k tomuto svému životnímu poslání přistupuje s patřičnou vážností. Na svého pána se silně fixuje avšak nevyžaduje neustálý kontakt. V případě chovu ve smečce je na smečku velmi vázaný. Důrazně ctí “vzdělávání”, je-li vhodně motivován. Skvěle se učí příkladem od druhého psa a to pochopitelně jak ve smyslu kladném, tak záporném. Lze říci, že jako uvšech ostatních plemen, má fena jemnější, méně razantní projev než\npes - samec, avšak ve vztahu ke stejnému pohlaví projevuje daleko větší hašteřivost než její mužský protějšek.\nJe určen k precizní ostraze čehokoliv, jednotlivě v párech nebo vhodně sestavených menších smečkách. Střežící aktivita je nejvíraznější po setmění. Zvláště v této době útočí při ochraně “svého” území střelbitě, často bez varování a bez řádné rozvahy. Při správné fixaci na své\nteritorium nemá potřebu se toulat, lovecký pud je nevýrazný. Je nepříliš živého temperamentu, ale vytrvalý, velmi odolný proti všem povětrnostním vlivům. Co se týče množství krmiva je nenáročný, ale na druhé straně vyžaduje dokonalé složení krmné dávky v období růstu. Nutný je stabilní kotec s jištěným uzavíráním, pevné ploty u hlídaného prostoru. Nepotřebuje boudu, stačí solidní přístřešek jako ochrana před deštěm\na slunečním zářením. Ůdržba srsti je jednoduchá, srst má skvělou samočistící schopnost. Potřebuje svůj prostor. Může se jevit jako problematický ve vztahu k cizím lidem, psům a zvířatům. Proto je nutné seznamování s civilazačním ruchem a rozumné tlumení případných nežádoucích projevů od raného štěněčího věku. Jakýkoliv pozdější “zácvik“ je velmi zdlouhavý a bez trvalé obnovy není trvalého charakteru. Neho se pro běžnou psí kariéru (mimo speciálních soutěží pořádaných chovatelským klubem). Je sice schopen skvělých stopařských výkonů, výcvik\nklasické obrany (dle požadavků skušebních řádů) je však ve většině případů bez solidních výsledků. Poslušnost je pomalá a neprecizní.\nZkrátka tento pes byl stvořen k jiným účelům! A ve svém oboru je skvělý!!!\nPředevším psychicky i fyzicky silná osobnost, vyrovnaný, naprosto důsledný a spravedlivý. Tohoto psa nelze vychovat bitím a násilám. Tím ho\nlze jen psychicky zdevastovat, pokořit jeho osobnost a připravit se tak na vlastní velký problémy. S tímto psem je třeba "vyjít" na základě vzájemného respektu. Dámám lze doporučit psa – samce. Při správném přístupu je jeho chování k ženě doslova gentlemanské, bere v úvahu svou hmotnost a jeho projev je tak, pochopitelně v rámci jeho možností, velmi decentní.\nChcete-li "poslušného" psa v jakémkoli pojetí, nepořizujte si zástupce tohoto plemene.\nChcete-li velkou psí osobnost do role téměř rovnocenného partnera, chcete-li samostatně uvažujícího razantního hlídače Vašeho domova a majetku či starostlivého ochránce stáda a – jste-li člověkem vyzařujícím přirozenou autoritu – pak je tento pes pro Vás nejspíše ideální volbou.\nText je se souhlasem majitelky převzat ze stránek ch. s. Lištička. Děkujeme.


Jak a kdo zapíná veřejné osvětlení?Někdy se rozsvítí a je ještě světlo a někdy je už tma a ještě nesvítí. | Odpovědi.cz\nJak a kdo zapíná veřejné osvětlení?Někdy se rozsvítí a je ještě světlo a někdy je už tma a ještě nesvítí.\nZajímavá: Označit otázku jako zajímavou 1Pro koho je otázka zajímavá? SeptikB\nPřed 2122 dny\nJe spínáno automaticky. Bývá to řešeno buďto časovým spínačem, který sepne veřejné osvětlení vždy v určitý čas, což nasvědčuje tomu co popisujete nebo je spínáno fotobuňkou, reagující na intenzitu osvětlení okolního prostředí a při poklesu pod nastavenou mez je veřejné osvětlení sepnuto. Může být též kombinace obou možností, tj. veřejné osvětlení sepne jen v určitý čas a zároveň jen pokud je venku dostatečná tma/šero.\nUdělit odpovědi palec 6 Kdo udělil odpovědi palec? mosoj, Michal Kole, Rocker, hanny 2, anonym, IK\ntekumseh má pravdu s malým doplněním - onen spínač musí čas od času někdo nastavit, zpravidla ručně.A záleží na tom,zda to udělá a zda správně.No a někdy ve dne to svítí,protože někdo opravuje osvětlení.Třeba mění žárovky.\nUdělit odpovědi palec 1 Kdo udělil odpovědi palec? SeptikB\nMimo zmiňovaných principů jsou už i inteligentní světla, kdy je vše svedeno do řídícího centra, které může volit různé kombinace. Běžně se nastaví automatická regulace, kdy jednotlivá světla mezi sebou bezdrátově komunikují a řídí svojí intenzitu dle aktuálního počasí. Je to projekt pro LED osvětlení, který v současnosti v zahraničí funguje 10 let bez poruch.\nJaký vypínač koupit? Více v doplnění. (1 odpověď)


Grossmann Jiří, Šimek Miloslav – SUPRAPHON.cz\nMiloslav Šimek (7.3.1940 - 16. 2. 2004) a Jiří Grossmann (20.7.1941 - 5.12.1971) se nejprve představili svému generačnímu publiku v Karkulce (v Karlínském kulturním kabaretu). Patřili také k zakladatelům Divadelního klubu Olympik, který sídlil v místě dnešní Ypsilonky ve Spálené ulici.\nBěhem služby v armádě se cesty obou autorů rozešly, mezi armádní umělce se dostal jen Grossmann, Šimek sloužil u spojařů. Po absolvování vojny se zase dali dohromady (Grossmannovi vojenští lékaři diagnostikovali leukemii). V roce 1967 se tato dvojice, vyznávající recesi, parodii a někdy až velmi černý humor, dočkala pozvání do Semaforu. Uvedli se parodií na školní akademie- nazvanou: Besídka zvláštní školy.\nPozději uvedli řadu úspěšných premiér: několik dalších Besídek, čtyři Návštěvní dny, Večer pro otrlé aneb pět Pupáků. Popularita Šimka a Grossmanna kulminovala po srpnu 1968, kdy v "besídkách" dospěli až do polohy drsné politické satiry. S ní skončili na podzim 1970, když pak přešli z přímočarých ataků na narážky, dvojsmysly a také na zcela apolitický humor. Tomu se Šimek věnoval i po Grossmannově smrti.\nV Semaforu našel Šimek nové herecké partnery - Luďka Sobotu a Petra Nárožného, se kterými například úspěšně pokračoval v tradici Návštěvních dnů. Partnera pro psaní povídek (které byly v době spolupráce s Grossmannem jedním z vrcholů tvorby) ale nalezl až v polovině 80. let, kdy se dal dohromady s Jiřím Krampolem. Z jejich spolupráce vyšly například knihy Vlaková souprava pro třetí tisíciletí nebo Besídka bývalých žáků zvláštní školy.\nPo listopadu 1989 opustil Miloslav Šimek semaforskou jistotu a v prostorách kina Jalta na Václavském náměstí založil vlastní divadlo, nazvané po jeho někdejším partnerovi Divadlo Jiřího Grossmanna. Vrátil se také k politické satiře, do dění na politické scéně se trefoval nejprve na rozhlasových vlnách, od roku 1995 se začal objevovat i na televizní obrazovce v pořadu S politiky netančím. Pro něj našel svou poslední jevištní partnerku v bývalé moderátorce pořadu Co týden dal Zuzaně Bubílkové.\n- Podle vzpomínek přátel měl Jiří Grossmann vedle vrozeného smyslu pro humor i mnohá další nadání, snadno se učil jazyky, bravurně zvládal matematické příklady, vášnivě rád luštil křížovky......miloval country hudbu a byl to duší i tělem optimista a romantik, který věřil, že humor a poezie dokáží prodloužit lidem život a dělají ho šťastnějším.....když Jiří Grossmann zemřel 5. prosince 1971, bylo mu teprve třicet let!\n- Miloslav (odmala zvaný Slávek) Šimek se narodil v rodině básníka Rudolfa Šimka. Od dětství s oblibou poslouchal desky s Voskovcem a Werichem, už ve dvaceti se s kamarády vsadil, že napíše komické pásmo. A také to dokázal!\n- V roce 1996 předal Supraphon Divadlu Jiřího Grossmanna Platinovou desku za 1.800.000 prodaných: LP, MC, CD - s nahrávkami J. Grossmanna a M. Šimka - a to od roku 1965 do roku 1996.\n- V říjnu 2004 vydal Supraphon DVD: Šimek & Grossmann I. – Návštěvní dny; Hop dva tři (SU 7061-9), které během jednoho měsíce prodejů získalo statut (podle pravidel IFPI-ČR) Platinové desky!


About nosed witch - Sledovat film online - cely-film.cz\nEmail: info@cely-film.cz https://cely-film.cz/sledovat?zanr=pohadky&film=About%20nosed%20witch Přehrávat celé filmy online zdarma. Nejlepší novinky ze světa filmů a seriálů, filmové premiéry\nAkční Dobrodružné Sci-fi Komedie\nNovinky 2016 Akční Animované Imax\nPohádky Pohádky, Pustit, film, About nosed witch, nejsledovanější Pohádky\nKoukat na film About nosed witch, online, zdarma, česky, v hd, česky v HD. Zkouknout celý online film zdarma a bez omezení. Koukat na online s možností stáhnout film. About nosed witch někteří po zhlédnutí řekli, že už…\nPřehrát About nosed witch\nPřehrávač je k dispozici také na mobilních zařízeních. pro notebooky a stolní zařízení. Sledujte film About nosed witch online zdarma na Android nebo iOS.PC nebo Mac.\nPřehrát film About nosed witch z alternativního zdroje 1\nPřehrát About nosed witch z alternativního zdroje 1\nPřehrát video About nosed witch z alternativního zdroje 2\nPřehrát About nosed witch z alternativního zdroje 2\nStáhnout film About nosed witch v HD kvalitě\nStáhnout About nosed witch v HD kvalitě\nPopis filmu About nosed witch\nfilm About nosed witch se odehrává …


Když se tyranii říká demokracie: Popravy slavných i „obyčejných“ ideových odpůrců. Světová válka v režii zednářských lóží. Kdo všechno musel zemřít, aby mohla válka pokračovat? | PROTIPROUD\nKdyž se tyranii říká demokracie: Popravy slavných i „obyčejných“ ideových odpůrců. Světová válka v režii zednářských lóží. Kdo všechno musel zemřít, aby mohla válka pokračovat?\nRedakce Protiproud přináší pátou část dokumentu předního znalce svobodného zednářství Fridricha Wichtla, který ukazuje, kolik z hrůz první světové války souviselo či bylo přímo objednáno touto tajnou společností\nMinulou sobotu jsme se zaměřili na odhalení zednářského pozadí slavné Dreyfusovy aféry a míry vlivu tajných společností na politiku někdejší „staré dobré Anglie“. Dnes si povšimneme dalších vražd na zednářskou objednávku, jež měly za cíl zabránit ukončení světové války, podnícené k překreslení mapy Evropy podle představ zednářských lóží\nČtěte ZDE: Zednářská smrtka řádí: Skutečné pozadí Dreyfusovy aféry. Cílem Velkého Orientu je sekulární republika. Hrdý Albion a kružítko. Britská monarchie jako lóže svého druhu\nČtěte ZDE: Lóže svobodných zednářů se nikdy neštítily vražd: Výstřely v parlamentu. Revoluce a vláda strachu. Hrdelní soudy podle vlastního tajného „práva“. Miliónové odměny za hlavy císařů\nPo vražedném útoku na tureckého ministra vnitra Talaata Beye, při procesu proti arménským spiklencům bylo zjištěno, že anglický zednář lord Kitchener vypsal na Beyeovu hlavu prémii 20 tisíc liber šterlinků. Na tom není zas až tolik překvapivého, vždyť již víme, že ideologie svobodného zednářství zabíjet své odpůrce umožňuje. Stačí, když je k tomu souhlas představených a příslušné „lóžové“ pověření.\nMrtvý hrabě, Kerenskij se raduje\nDo této kategorie „nájemných“ vražd patří i případ hraběte Mirbacha. Tento německý vyslanec u bolševické Leninovy vlády byl zavražděn 6. července 1918 v Moskvě ruskými „kontrarevolucionáři“. Jejich hlavou byl svobodný zednář židovského původu Alexandr Kerenskij, bývalý advokát, po svržení cara nejmocnější muž Ruska.\nV zednářském slovníku, jenž všechny pojmy staví na hlavu, se krutovláda nazývá demokracií\nZa vůdce atentátu bývá označován jistý Savinkov, člověk, který již dříve zavraždil bývalého ministra Plehweho. Savinkov byl za vlády Kerenského (pravým jménem Aaron Kürbis) náměstkem ministra války. Měl na předsedu vlády rozhodující vliv a získal jej pro tábor Dohody. Kerenskij se 8. července 1918 nechal slyšet, že „zavraždění německého vyslance von Mirbacha bylo šťastným počinem, z něhož mám upřímnou radost!“\nAlexandr Kerenskij v pařížském exilu\nPatří sem i atentát na německého polního maršálka von Eichhorna a jeho adjutanta von Dreßlera, jež byli zavražděni 30. července 1918 v Kyjevě. Den předtím psal zednářský „Matin“ (v Paříži!) mnohoznačně, že „vlastenecký tajný spolek“ vypsal na Eichhornovu hlavu vysokou odměnu. Jakého druhu je tento „vlastenecký tajný spolek“, s nímž zednářský „Matin“ udržoval tak dobré vztahy, si není těžké domyslet. „Norddeutsche Allgemeine Zeitung“ zase 20. června 1918 přinesly zprávu, že Angličané vypsali na hlavu německého císaře odměnu jednoho miliónu marek, za zničení ponorky 300 000 marek a za podněcování k odboji 50 000 marek.\nČtěte ZDE: Svobodní zednáři a jejich vraždy: Dějiny plné zrádných úkladů a vydírání. Dva císaři a korunní princ. Svět bez svobody a lidské důstojnosti. Padla jim za oběť i Sissi? Stop řekl až císař František I.\nŘecký král unikl zednářským plamenům\nJe mimo vší pochybnost, že bylo naplánováno i zavraždění řeckého krále Konstantina. Královský les u Tatoi byl zapálen a hlavní statek podlehl plamenům. Král byl zachráněn pouze s nasazením života asi dvaceti lidí. Tento pokus o vraždu byl dílem zednářského diktátora Venizelose, jednajícího podle instrukcí anglických a francouzských zadavatelů. Důvod? Král se zdráhal zavléci svou zemi do světové války a dát svou armádu a loďstvo k dispozici dohodovým mocnostem.\nZednářským dílem byl i bombový atentát na bulharské vyslanectví v Aténách. Zatčený zločinec Samut měl u sebe šek na 20 000 franků. Násilník bratr Venizelos si to mohl dovolit jen proto, že v přístavu Pireos se shromáždily anglicko-francouzské námořní síly, jejichž děla mířila na Atény. Celé flotile velel francouzský zednář, člen parlamentu bratr Jonnart, požadující abdikaci krále Konstantina. V případě odmítnutí hrozil proměněním Atén v hromadu trosek.\nVenizelos nechal přes 2500 důstojníků vyhodit z armády. Expředsedu vlády a zasloužilé politiky Stulidise, Rallise, Gunarise a další nechal zatknout či odsoudit, velký počet generálů zmizel za mřížemi s doživotními tresty a stovky Řeků, kteří nesouhlasily s tímto násilím, dal popravit. Téměř 10 tisíc státních úředníků a učitelů, tedy téměř dvě třetiny státních zaměstnanců, zbavil úřadu. Mnozí z odsouzenců k smrti museli sami vléci své rakve na popraviště.\nV zednářském slovníku, jenž všechny pojmy staví na hlavu, se tato krutovláda nazývá demokracií. A vláda krále Konstantina, skutečně zastupujícího vůli mírumilovně smýšlejícího lidu, tyranií.\nNení to nic nového. Vidíme to kolem sebe stále až dodnes\nZednáři, I. světová válka, Kerenskij, Rusko, Řecko,


Drama na Slovensku! Celníci u hranic s Maďarskem postřelili migrantku – Forum24\nDrama na Slovensku! Celníci u hranic s Maďarskem postřelili migrantku\nSlovenští celníci v noci na dnešek u hranic s Maďarskem při pronásledování auta s uprchlíky postřelili jednu migrantku. Podle veřejnoprávního slovenského rozhlasu a televize (RTVS) při akci zadrželi celkem šest převáděčů a 11 uprchlíků.\nMigranti cestovali v pěti osobních vozech s maďarskými a rumunskými poznávacími značkami. Střelba u města Velký Meder se ozvala poté, co se jedno z vozidel pokusilo příslušníkům slovenských bezpečnostních složek uprchnout. Postřelená žena seděla v zadní části auta.


Nacházíte se: blog / OndraF / Uganda 2013 / 06 - Na skok v Kambodži\nRwenzori mountains jsou unikátní přírodní oblastí a zároveň národním parkem, rozkládající se na hranicích Ugandy a Demokratické republiky Kongo. V překladu znamenají Měsíční hory a název je to více než přiléhavý. Nejde o žádné kopečky, vrcholky ční vysoko nad pět tisíc metrů, s nejvyšším bodem Margherita’s peak, vysokým 5109 metrů nad mořem. A možností k turistickému vyžití je tu víc než dost. Od krátkých, půldenních okruhů při úpatí, až po dlouhé, několikadenní expedice až na vrchol. Ty jsou draze placené a vyžadují přípravy a plánování dopředu, zapotřebí je totiž sehnat průvodce a hlavně nosiče.\nPo rychlé snídani, která sestávala z obligátních vajíček a toastu (pomalu to začínala být ugandská fetiš) se nás chopil Rogers a vydali jsme se na cestu. Počasí bylo všelijaké, mraky se honily a na náš dotaz, jestli bude dnes pršet, Rogers odpověděl očekávané „Maybe yes, maybe no.“ Byla to jedna z posledních vět, kterou za dnešek řekl. Stoupali jsme táhlou silnicí skrz Kilembe a cestou nás doprovázely hloučky místních dětí. Byli jsme pro ně nejspíš jedno z mála zpestření, které v průběhu dlouhých dní mají, snad kromě sbírání a sušení kávy. Ale pro nás to byl zážitek. Už poněkolikáté jsme si říkali, jak jiné to tu je, nakolik málo to tu připomíná Afriku. Zchátralá vesnička a zrezivělý důl na periferii, Rwenzori na obzoru a vlhké podnebí vdechovaly místu atmosféru jako kdesi v Jihovýchodní Asii. Rozhlédnout se jen po přírodě a nevšímat si černoušků, klidně bych věřil, že se nacházíme v Kambodži. Hory totiž byly zcela zelené, plné plání nebo rýžových polí. A tam, kde nerostla rýže, bujela káva a kasava. Ale toto mohl člověk obdivovat jen z úpatí a nižších vrcholků, výše položené oblasti připomínaly klasické kamenné zasněžené hory, pro nás nezajímavé, proto jsme zvolili jen jednodenní výšlap. Silnici po chvilce vystřídala polní cesta, která se začala serpentinami stáčet do hor. Cestou jsme míjeli dřevěné chatičky a hliněné domky a místní obyvatele, jak obdělávají svá horská políčka nebo sbírají kávu. Té tu rostlo požehnaně. Osobně jsem měl poprvé možnost spatřit, jak tato plodina vypadá ještě předtím, než se dostane do obchodních řetězců. Posbírané sytě červené bobule se pak sušily na širokých plachtách na slunci. Kromě kávy tu hojně rostla i kasava. Je to zvláštní rostlina, mnohdy synonymicky zaměňovaná s maniokem. De facto je to to samé, nicméně místní jako kasavu označují celou rostlinu, ze které využívají nejenom hlízu, které říkají právě maniok, ale i aromatické listy. Když už jsme u toho jídla – dlouho jsme se snažili vysledovat nějaký typický ugandský pokrm, něco, co by definovalo kuchyni této země. A nakonec jsme dospěli k názoru, že Ugandu, podobně jako velkou část dalších afrických zemí, definují spíše suroviny, zejména přílohy. Většina našich jídel sestávala z kusu masa, nějaké variace na pikantní omáčku a velké kupy nějakého „plnidla“, přílohy, které mělo zasytit. A tou byla jen minimálně rýže nebo klasické brambory, které známe z České republiky. Často jsme k jídlu obdrželi hnědé fazole. Dále jsme se běžně setkávali s matooke. Matooke, jak jsme vyrozuměli, je buď synonymum anebo blízce příbuzná plodina tomu, co je šířeji známo jako plaintains. Jsou to v zásadě banány, nebo jim velmi podobná odrůda, která spíš než banánově chutná jako brambory a také se tak upravuje. No a v neposlední řadě tu je onen zmiňovaný maniok, což je hlíza, která chutná jako hodně hodně moučná brambora. Pokud se nepletu, v průběhu naší cesty jsme jej neochutnali, já osobně jsem se s ním však setkal na Madagaskaru a nijak mne nenadchnul. Byl až příliš moučný. Místní jej vaří a podávají za čerstva nebo suší a pak melou na mouku.\nPostupně se nad námi uzavřel porost a začali jsme stoupat džunglí. Rogers nám vysvětlil, že v průběhu stoupání mineme tři druhy biotopů a džungle byla druhý z nich. Třetím měl být bambusový les. Cestou jsme se pravidelně předbíhali s belgickým párem, který začínal svůj třídenní okruh s armádou nosičů v zádech. Většinu cesty jsme šli podél malebného toku říčky Nyamwamba, která se kroutila mezi kopci, a byl na ní seshora krásný výhled. Bambus se skutečně po pár desítkách minut objevil a my věděli, že se pomalu blížíme cíli našeho okruhu. V poledne jsme dosáhli nejvyššího vrcholu dnešní cesty, Musenge. Zde jsme poobědvali z cestovních balíčků a měli na výběr, jestli se vrátit, nebo si cestu prodloužit o další půlhodinku a podívat se ještě o pár desítek metrů výš, k řece a malému vodopádu. Pochopitelně jsme byli pro a dobře jsme udělali, protože se konečně houštiny pralesa rozevřely a nabídly nám krásný výhled na vrcholky hor. To bylo pro dnešek už skutečně vše a byl čas se vrátit. Cestou zpět se trochu rozpovídal Rogers a dal se s Míšou do řeči na téma místních nářečí. Je zajímavé, kolik různých dialektů se nejen v Ugandě, ale v jakékoliv africké zemi drží. Obyvatelé z jednoho koutu země si mnohdy vůbec nerozumí s těmi na druhé straně a musí využívat úřední jazyk. V Ugandě je, podobně jako třeba v sousední Tanzánii, nejrozšířenější svahilština. Dokonce je snad vedle angličtiny i uznána jako úřední jazyk. Cestou dolů se trochu vyčasilo a ranní nevlídno vystřídalo odpolední parno. Já se cítil překvapivě dobře, ale zbytek výpravy přepadla únava a sotva jsme se došourali do Kilembe. Rozhodli jsme se však jen pro krásný odpočinek a sprchu, měli jsme totiž v plánu ještě týž den přesun do Kasese. Sečetli jsme si drahé vstupné do národního parku s platem našeho průvodce a cenou ubytování a usoudili jsme, že dávat takovou pálku za plesnivá kasárna nám za to nestojí. Ještě jsme museli zaléčit Míšinu ruku, nejspíš o vyčnívající kus auta si poranila prst, který jí ošklivě zhnisal. Ale společnými silami patologa a lékárnice jsme ho odborně zaléčili a doufali, že nebudeme muset amputovat a prst upadne sám. V knižním průvodci jsme si poté vytipovali několik míst na periferii města, některé z nich bude mít určitě volné pokoje. A skutečně, jakmile Pavel znovu zdolal chatrný dřevěný můstek, po chvilce bloudění a hledání jsme stanuli u brány Rwenzori gardens, zapadlého, ale útulného penzionku, vyvedeného, jak už název zapomíná, ve stylu jedné velké zahrady.\nToto ubytování střední až nižší cenové třídy jsme si vybrali cíleně na základě referencí a udělali jsme dobře. Byly nám nabídnuty čtyři krásné prostorné bílé pokoje, které jsme nakonec vzali jen dva, protože jsme se na širokou postel bez potíží dva vešli. Zbytek dne jsme relaxovali v prostorách penzionu. Když přišel čas na večeři, dostali jsme možnost zažit v krystalické čistotě africkou podobu služeb. Ne že bychom si na ní někdy stěžovali, když člověk jede do takové země, musí počítat a brát to, co je v té zemi zvykem, ale Rwenzori gardens to nabídl v koncentrované a čisté formě. Z lákavé nabídky jídel jsme si vybrali a u zcela nemluvné recepční a její spolupracovnice a kuchařky v jedné osobě objednali večeři. Po tři čtvrtě hodině nám přišla říct, že některé věci z objednávky (už si bohužel nepamatuji, co konkrétně) nemají a ať ti vybereme něco o jiného. A po další téměř hodině, kdy jsme se už pomalu chystali na kutě, přinesla jídlo. A k tomu několik sklenic s limonádou, které ji nenapadlo odzátkovat. Shodou okolností to zpovzdálí sledoval jeden postarší běloch, ze kterého se vyklubal Němec, který se živil tím, že objížděl africké země a vyučoval v tamních hotelích základům hoteliérství. Okamžitě jsme ho překřtili na Adolfa a náš příběh ho tak rozlítil, že dalších dvacet minut vedl plamenný monolog na téma mizerných služeb na černém kontinentu a pak ho ještě jednou vmetl do tváře majiteli penzionu, který zrovna přišel. Řekl bych, že si to docela i užíval.


Do Teplic míří nejlepší profesionálové - Teplický deník\nDo Teplic míří nejlepší profesionálové\nTeplice - V sobotu ožije teplická Letná cyklistickým ruchem. K bitvě o body do Českého poháru cross country v kategorii elite přijedou nejlepší jezdci profesionálních stájí.\nZajištění čtvrtého pohárového závodu převzal Factor Bike Team Teplice. „Trať bude téměř stejná jako v předcházejících letech. Změnu doznala trasa u dolního rybníčku, v prosetickém prostoru jsme prodloužili trasu až k Plusu. Zpáteční část vede svahem. V tomto úseku bude trať těžší“ říká ředitel závodu Petr Hejduk. „Pro diváky budou atraktivní místa u brodu přes potůček u dolního rybníku a v oblasti svahu u tenisových kurtů.\nStoupání, klesání i rovinky\nV tomto prostoru mohou diváci sledovat jezdce v libovolném místě,“ navazuje asistent ředitele Jiří Hejda. „ Když jsme vybírali trasu,“ pokračuje Petr Hejduk, „drželi jsme se záměru přeměnit MTB závod v cyklokrosový. To se podařilo. Těšíme se na jezdce každé kategorie, i na malé děti, pro něž jsme připravili závod u Císařských lázní. Registrovaní žáci budou jezdit po Letné. Muži elite budou kroužit sedmkrát. Trasa je 4,4 km dlouhá, sumární délka stoupání měří 1,5 km, klesání 1,4 km a rovinky 1 km. Jezdci nastoupají v každém okruhu 156 m, v klesání ujedou 170 m.“ „Koho čekáme na startu? Přijdou Slováci, Němci, Ukrajinci, pátý z Olympiády Christoph Soukup (Rakušan), objeví se Lukáš Bauer, který zde již jednou startoval. Nemůžeme potvrdit start Ježka, Kulhavého, Riedla, Štybara, Ženíška, Zlámalíka, Rybaříka, Fojtíka a dalších. Ve stejný den se jede Kolo pro život, ČP v půlmaratonu. Stáje své závodníky rozdělí podle vlastního uvážení“ říká Jiří Hejda. „ Přijede Huříková. Z teplických jezdců pojedou jak smluvní, tak i hobíci.“\nZávody zahájí v 9:00 žáci a pokračují starty dalších kategorií: 9:45 – kadeti veteráni, příchozí, 11:00 vložený závod dětí, 11:30 junioři, 13:00 kadetky, juniorky, ženy, 15:00 hlavní závod muži elite. (fš)


Žena přebíhala silnici na Vídeň, střet s vozem nepřežila – Novinky.cz\nŽena přebíhala silnici na Vídeň, střet s vozem nepřežila\nPravděpodobně při přebíhání čtyřproudé rychlostní silnice R52 v obci Modřice, těsně za hranicemi Brna, zahynula v sobotu po osmnácté hodině čtyřicetiletá žena. Srazilo ji osobní auto v pruhu směřujícím od Vídně na Brno.\nsobota 1. listopadu 2008, 19:40 - BRNO\nPodle mluvčího policie Aleše Mergentala policisté dosud nehodu na místě vyšetřují, dosud nebyla stanovena míra zavinění na straně chodkyně či řidiče.\nRychlostní silnice R 52 je v těchto místech poměrně často dějištěm podobných střetů. Předchází jim snaha chodců dostat se na druhou stranu silnice, rozdělené svodidly.


Jak správně dávat krev prolaktinu a co říkají výsledky - Anatomie September\nJak se provádí operace štítné žlázy?\nJak zhubnout v hypotyreóze: dieta a léky\nNadměrná váha hypotyreózy je důsledkem hormonální nerovnováhy, která vznikla jako důsledek metabolických poruch se snížením funkce štítné žlázy. Hladina glukózy v krvi se zvyšuje, což stimuluje její akumulaci v tukových buňkách.\nSprávná léčba hypotyreózy pomocí lidových léků\nHypothyroidismus štítné žlázy je nebezpečné\nProlaktin je produkován předním lalokem hypofýzy, který je ústředním orgánem celého endokrinního systému člověka. Jak v ženském, tak v mužském těle je tento hormon zodpovědný za reprodukční přístroj a zároveň ovlivňuje výkon mnoha orgánů.\nNízký FSH: příčiny, symptomy, metody léčby