Pietní akt 26.3. 2022 Žabárna u Fryštáku. :: Klubpohranici7\nV sobotním dopoledni 26.3. 2022 se tři členové K.R. KČP Zlínského kraje, Zdeněk Vejpustek, Karel Škrla a Jaroslav Matůš, zúčastnily pietního aktu, položení věnce ve tvaru srdce k památníku dvou sovětských radistek a to: Naděžda Dimitrijevna Kolbinová a Janina Česlavovna Dunajskaja., které byli zastřeleny ve Foukalově vile na Žabárně u Fryštáku. Pietní akt organizovala skupina Vize 71 pod vedením J. Tesaře a jeho dvou členů..\nK neblahé události došlo 31. března 1945, kdy se dvě dvacetiletá děvčata postavila na odpor příslušníkům gestapa a v boji obě padly. Naďa byla příslušnicí zpravodajského výsadku Fakel, který seskočil už v srpnu 1944 u Trojanovic a spojil se s výsadkem Naďožnyj. Na jaře 1945 se zpravodajská skupina dostala do kontaktu s partyzány brigády Jana Žižky. Janina seskočila s výsadkem Lvovskij 25. března 1945 na paseku Bílová u Rajnochovic a byla tak na území protektorátu jen velmi málo dnů.\nS laskavým svolením majitelů domu jsme se mohli podívat i dovnitř domu, kde se tragédie stala.\nProhlídka domu byla velmi poučná a přinesla nám hodně překvapivých poznatků.\nJedním z nalezených artefaktů, byl i obraz od Jana Kobzáně Žižka s nápisem: Daj nám, Bože moci těch Němcuov přemoci.\nVelmi pěkná je i standarta, která nese sdělení: Tajná vojenská a civilní služba zpravodajská organizace při štábu 1. Československé partyzánské brigády Jan Žižky.\nJednou ze zajímavostí, které jsme ve vile viděli, je portrét Jana Masaryka s jeho vzkazem partyzánům brigády Jana Žižky.\n"Slechy o Vás Jánošíci naši, dodávaly nám důvěru v dobách nejtěžších - já Vám navždy dlužím teď jste z hor a lesů přišli mezi nás budeme se starat o siroty těch, kteří v horách a lesích spí, umruvše pro nás, kteří dnes volně žijeme - 1.čs. Partizánské brigádě Jana Žižky dík a zdar! JanMasaryk."\nZdeněk Vejpustek, předseda Krajské rady KČP Zlínského kraje.\nVsetín 27. 3. 2022\nFoto pořídil Jaroslav Matůš.


14. duben 2017 Èeské nápoje komentáøe (0) 1750 x\nJiž tradiènì zahájí pivovarskou sezónu v Pøerovì narozeninová oslava pivovaru Zubr, která se bude konat v pátek 21. dubna 2017 od 15:30 hodin v areálu pivovaru. Letos bude ovšem oslava ještì výjimeènìjší – pivovar slaví 145 let své existence. Návštìvníci akce se mohou tìšit na neomezenou konzumaci nápojù vèetnì ZUBR Narozeninového speciálu a hudební produkci, kterou zakonèí koncert kapely Škwor i soutìže o ceny.\n„Letošní 145. výroèí položení základního kamene pivovaru oslavíme tradiènì s našimi fanoušky. Kromì skvìlé atmosféry a hudební produkce, které již k oslavám neodmyslitelnì patøí, jsme si pro návštìvníky pøichystali i speciální dárek – v cenì vstupenky je již zahrnuta neomezená konzumace nápojù,“ zve na oslavu Tomáš Pluháèek, øeditel pivovaru Zubr.\nOmezený poèet 3 000 vstupenek lze zakoupit v pøedprodeji v podnikové prodejnì pivovaru a K.I.S. Pøerov za zvýhodnìnou cenu 145 Kè, na místì pak budou k dostání za 200 Kè. Specialitou letošního roèníku je neomezená konzumace piva, limonád i cideru již v cenì vstupenky. Návštìvníci si budou moci vychutnat i limitovanou edici Narozeninového speciálu 14,5%, který je aktuálnì nejsilnìjším speciálem z produkce pivovaru Zubr. Stvoøený pøímo pro 145. výroèí, tento speciál se mùže pochlubit tmavou, hnìdoèernou barvou a sametovì hustou pìnou a výraznou hoøkostí. Svou typickou plnou chu� získal díky kvašení v otevøených kádích a zrání pøi nízké teplotì v ležáckém sklepì, které trvalo pøesnì 60 dní.\nAreál se návštìvníkùm otevøe v 15:30 hodin. O hudební produkci se letos postarají Levitate, Zoèi Voèi, Limetal a na závìr se pøedstaví kapela Škwor. Celým dnem bude již tradiènì provázet Mirek Karásek z Rádia Kromìøíž. V prùbìhu oslav také probìhne vyhlášení absolutního vítìze soutìže o nejlepší narozeninové pøání pivovaru, které probíhá na stránkách Fanklubu pivovaru Zubr (www.zubrfanklub.cz). Ovšem ani ostatní návštìvníci nepøijdou zkrátka – v rámci narozeninových oslav si budou moci vyzkoušet soutìže s pivní tématikou a odnést si tak zaslouženou výhru.


Imaginace jako možná cesta ke svobodě / Interview / Fantom č. 25\nImaginace jako možná cesta ke svobodě\nJan Švankmajer je považován za jednoho z našich nejznámějších režisérů v zahraničí a jeho filmy se pravidelně účastní různých filmových festivalů po celém světě. Není tomu jinak ani v případě jeho zatím posledního snímku Šílení. První verze námětu Šílení vznikla již v průběhu sedmdesátých let, ale realizace se námět, představující českému divákovi mj. postavu markýze de Sade, dočkal teprve na konci minulého roku, a to přesně v den Státního svátku 17. listopadu. Jana Švankmajera rozhodně nemůžeme zařadit mezi dnešní komerční režiséry, působící v České republice (a to i v širokém slova smyslu), neboť jeho tvorba se tematicky i formálně značně vymyká současné filmové produkci; ostatně tomu tak bylo i v minulosti. Přes všechny námitky českých kritiků a i přes postupný ústup animační složky ve Švankmajerových filmech lze, aspoň myslíme, považovat jeho Šílení za zcela ojedinělý pokus zobrazit určitý myšlenkový projekt ž nemá uspokojit jen komerční potřebu českého filmového trhu. Jedná se v podstatě o modelový "souboj" dvou způsobů řízení společnosti a o zobrazení přitažlivé síly individuality. Ve chvíli, kdy jsme se dozvěděli Jan Švankmajer je ochoten na naše otázky odpovědět, jsme si uvědomili jeho odpovědi i úvahy mohou vystoupit z onoho homogenního, komerčního prostoru vlastních úspěchů, ve kterém se většina autorských myšlenek pohybuje a odráží jako Narcisova tvář na hladině. Doufáme tomu tak vskutku je.\nMinulý rok v listopadu měl premiéru Váš nový film Šílení. Dnes již můžeme říct jeho přijetí je rozporuplné. Sledujete aspoň z povzdálí jednotlivé reakce publika? Nemáte někdy chuť se k těm různým interpretacím nějak vyjádřit nebo je korigovat?\nKdyž je film jednou hotov, dá se s ním už sotva co dělat. Je to svým způsobem konzerva. To má své výhody, ale i nevýhody. Výhoda je v tom např. oproti divadlu si může na svého diváka počkat. Nevýhoda je v tom na hotovém filmu už nemůžete nic změnit i kdybyste chtěl. Stálo by to totiž příliš mnoho peněz. A tak nechávám hotovému dílu svobodný život a nepletu se mu do něj. Ostatně u imaginativního filmu (ale i u ostatní tvorby napájené ze zdrojů imaginace) je hotové dílo jen odrazovým můstkem k divákovým aktivním interpretacím. Takže definitivní podoba a vyznění filmu se odehrává až v hlavě diváka, kde by mělo rozpoutat následný tvůrčí proces (interpretace jako tvůrčí činnost). To je ovšem ideální stav komunikace s divákem. Imaginativní film má ještě jednu výhodu v tom umožňuje nekonečnou řadu interpretací, překračuje to, čemu se říká dokument doby. Změna vnějších reálií přináší nové možnosti interpretace. Když se podíváte zpátky do dějin umění, zjistíte právě imaginativní díla, ať už poezie nebo malířství, jsou nejživotnější. Jsou stále inspirativní. Je pravda současné umění vypouští do oběhu stále více artefaktů, ke kterým chybí klíče. Na druhé straně by tyto klíče neměly zakřiknout svobodu divákových interpretací. Jde tedy o míru. Právě v předmluvě k Šílení jsem se o něco takového pokusil.\nHodně diskuzí ale vzbudil Váš, trochu nezvyklý, prolog k filmu ý se může jevit právě jako jistá potřeba vysvětlení či dokonce obhajoba vlastních postupů. Co Vás tedy k tomuto prologu vedlo, resp. nemyslíte si jste tak podstatným způsobem zúžil možné pole interpretačních možností?\nČástečně jsem už na tuto otázku odpověděl. Myslím si "nevoli" můj úvod u některých kritiků vzbudil proto u filmu nejsou na něco podobného zvyklí. U knih je to zcela přirozené autor napíše úvod nebo doslov a nikdo se nad tím nepozastaví. Myslím si můj úvod je právě jen úvodem s mírným náznakem jakéhosi "klíče", ale že diváka příliš neomezuje v interpretacích. Aspoň na diskusích s diváky jsem vyslechl několik skutečně "divokých" interpretací é jsem nezamýšlel. Ale vždy upozorňuji diváky všechny interpretace jsou správné.\nV minulosti jste vícekrát vycházel ve svých filmech z literárních děl. Je pro Vás vztah literatury a filmu důležitý? V Šílení je to kromě E. A. Poea taky markýz de Sade nebo J. K. Huysmans. Jedná se v podstatě o typ literatury á, s výjimkou Poea, stojí trochu mimo tradiční literární kánon. V čem je literatura pro filmaře důležitá? A v čem je pro vás důležitý právě tento typ literatury?\nMůj vztah k literatuře jako inspiračnímu zdroji je poněkud jiný než je v kinematografii obvyklé. Neberu si nikdy literární dílo jako podklad k adaptaci. Čili nepřevádím literaturu do řeči filmu, ale jedná se u mne vždy o velmi subjektivní interpretaci (např. Něco z Alenky) anebo vytrhávám části díla a kolážuji je v jiný celek (Faust, Šílení). Navíc díla á si vybírám, se už v některém úseku mého života stala pro mne natolik důvěrná je nepovažuji za něco stojí mimo mne: Alenka (dětství), E.A. Poe (puberta), markýz de Sade (moje surrealistická dospělost). Je pravda je to vždy výběr z atektonické (revolučně romantické) strany barikády. To ale není intelektuální záměr, ale mentální přitažlivost. Jsem atektonický typ (podle typologie V. Effenbergera).\nZáměrně si vybíráte témata, ke kterým máte ambivalentní vztah. Totéž lze říci o dvou protichůdných životních postojích ve filmu Šílenství, ztělesňovanými postavami Markýze a Lékaře. Nebál jste se to vyzní trochu "? la teze", když Markýzovy monology přímo demonstrují jeho ideologii, s níž navíc surrealista, sympatizujete?\nNení sporu mé sympatie ve sporu Markýze a Coulmiera ve filmu Šílení jsou na straně Markýze, ale ne bezvýhradně. Ostatně když jsem psal v roce 1970 první verzi filmové povídky, neměl jsem autentické texty de Sada k dispozici. Překlady do češtiny, s výjimkou okleštěné Justiny, se objevily až v 90. letech. Chci tím říci film Šílení nevznikl kvůli demonstraci Sadových myšlenek. Proto nelze mluvit o filmu ? la teze. Sadovu "absolutní svobodu" je třeba brát jako extrémně vypjatý filozofický extrakt, spíš jako "božskou" ideu než jako návod k praxi. Neboť není možné praktikovaná absolutní svoboda jednotlivce nenarážela na nesvobodu a manipulaci druhých. Přesto si myslím o jinou než absolutní svobodu nemá cenu usilovat. Absolutní svoboda je paradoxně tou Svobodou "bez přívlastku". Cestou k její realizaci Vám jí stejně společnost okleští k nepoznání. Když začnete níž než u absolutní svobody, nezbude vám ze svobody nic.\nMusíte mít téma plně zažité a při jeho realizaci musíte být celých 24 hodin v tom. Teprve pak přicházejí ty správné "nápady" ým můžete plně důvěřovat, i když jim ještě ani nemusíte rozumět.\nNěkteří filmaři dneška - např. Oliveira či Sokurov - tvrdí film stále nedospěl do své vrcholné éry, nevyužil všech svých možností. Proto čerpají náměty z tematicky bohatého odkazu literatury a malířství, a ty pak rozvádějí novým způsobem. Dá se říct je to i Váš případ?\nFilm je relativně mladé umění. Určitě nevyčerpalo všechny své možnosti. Například jeho "narativně technologická" blízkost lidskému snu nebyla zatím zcela využita. Nevidím ale cestu jen v čerpání podnětů z literatury a malířství, ale spíše v čerpání ze specifiky samotného filmu. I když samozřejmě film, podobně jako divadlo od dob Richarda Wagnera, směřuje k jakési synestézii.\nTak si nemyslím film i když jde především o svrchovaně audiovizuální prostředek, by nebyl schopen přenést na diváka taktilní pocity. Ostatně jsem se o to záměrně v několika filmech pokusil. Např. v Zániku domu Usherů jsem taktilně interpretoval báseň Zakletý zámek á je součástí Poeovy povídky. Nebo prostřední dialog ve filmu Možnosti dialogu je celý taktilní. Podle Merleau-Pontyho neurologické případy Goldsteinovy jako první zpochybňují myšlenky hmat je možný pouze díky přímému kontaktu s předmětem. Ale už dříve jsem ve svých filmech pracoval a stále pracuji s velkými detaily struktur, věcí a lidí é evidentně mají taktilní hodnoty.\nChápete surrealismus nikoli jako estetický směr, ale duchovní cestu. To je asi jediný přístup ý ho činí stále živým. Lze ale tento postoj přenést na diváka? Může být film v době konzumní kultury ještě revolučním aktem?\nPodle mě jediným smyslem umění (má-li vůbec jaký) to má člověka osvobozovat. Jestliže surrealisté ve třicátých letech přišli s heslem "Změnit svět (Marx), proměnit život (Rimbaud)", pak šlo skutečně o převratný názor na umění (a to i v rámci tehdejší umělecké avantgardy). Dnes to zní značně utopicky a po debaklech é civilizace utrpěla fašismem a stalinismem, to zní téměř jako ironie. Přesto si myslím bez utopií by se svět zastavil. A umění je půda, kde utopie má své domovské právo.\nPředevším v práci s časem. Na jevišti nemůžete urychlit reálný čas. A proto je divadlo vždy zatíženo "přechody". Film má k dispozici střih. Což je něco tak úžasného jsem v pokušení říci film = střih.\nJaký je Váš přístup k filmovému herectví? Je pro Vás herec spíše loutkou - modelem (Bresson), nebo spolutvůrcem filmu? Nebo naopak - je partnerem v dialogu samotná loutka?\nImaginativní filmy tím pracují s analogií, metamorfózou, se symbolem, snovou logikou, těžko mohou uplatnit psychologické herectví tak ho známe z takzvaných filmů ze života. Postavy v imaginativním filmu, kromě toho jsou nositeli děje, jsou zároveň i symboly, metaforami, zhmotnělými ideami, ale i autorovými démony, podobně jako je tomu např. ve snu. Ani dialog v těchto filmech nekopíruje zaslechnuté věty na ulici, a když, tak to má jiný smysl než v realistickém filmu. A tak ať se to hercům líbí nebo ne, nejlépe tomuto druhu filmu vyhovuje herec - loutka. Navíc v imaginativním filmu je všechno stejně důležité: rekvizity, prostředí, zvuky, herci, kostýmy, všechno totiž může být nositelem významu.\nVe Vašich celovečerních filmech je hraná složka stále výraznější. Vyčerpávají se ve věku digitální animace možnosti animace klasické? Čili - je trojrozměrná loutka nahraditelná?\nNikdy jsem se nepovažoval výhradně za režiséra animovaných filmů. Animace je jen jeden z výrazových prostředků é používám. Např. už v 68 roce jsem natočil krátký film Zahrada, ve kterém není ani jediný animovaný záběr. Výběr prostředků jsem vždy volil podle tématu nikoliv naopak. Digitální animace jistě obohatila filmové výrazové prostředky o nové možnosti. Je to prostředek jako kterýkoli jiný a zcela zásadně se ho nezříkám. Mám ale vůči němu určité výhrady é jsou spíše emocionálního rázu než technického. Digitální (trojrozměrná) animace pracuje s virtuální realitou. Schází mi při práci s touto uměle stvořenou realitou taktilní kontakt. Tady bych se odvolal pro změnu zase na A. Camuse: "Co nahmatám mi klade odpor, to chápu.". Další věc á mi u virtuální reality vadí je takhle vzniklé předměty nemají minulost. Rád pracuji s předměty ých se lidé dotýkali a zanechali na nich otisky svých emocí, věřím totiž se starými hermetiky tyto jednou vtisknuté emoce nabíjejí daný předmět obsahy é pak za jistých okolností (např. při citlivé animaci) jsou schopny vyjevit.\nVaši filmoví "spiklenci" jsou známí: Méliès, Bowers, Ejzenštejn, Vertov, Fellini, dvojice Buñuel - Dalí. Zároveň jste si vždy držel pochopitelný odstup od české Nové vlny. Existují naopak dnes režiséři, se kterými pociťujete určitou spřízněnost - např. David Jařab? Narážíme na Vaše pojímání surrealismu jako "kolektivního dobrodružství"...\nJařabův Vaterland je jistě filmem ze stejného břehu. Považuji ho za jeden z nejlepších filmů é zde v poslední době vznikly. A není to jen proto se oba hlásíme k surrealismu. Stejně obdivuji filmy Davida Lynche nebo bratrů Quayů (nebo třeba Brazil Terryho Gilliama), kteří se k surrealismu sice nehlásí, ale spojuje mě s nimi vzývání imaginace jako "královny lidských schopností" se o ní vyjádřil Ch. Baudelaire.\nVraťme se ještě k filmu Šílení. Lze, aspoň myslíme, říct hlavním tématem filmu je lidská svoboda, resp. dva modelové systémy jejího chápání. Na jedné straně stojí absolutní svoboda individua, nepodřízená žádným pravidlům nebo vnějším institucím, včetně těch náboženských. Na druhé straně stojí represivní řád rozumu se všemi svými omezeními a pravidly kontroly. Jedná se v podstatě o velké téma jedné linie francouzské filosofie - jména jako Barthes, Foucault, Lacan, Deleuze a jejich často zmiňovaní předchůdci Nietzsche a Freud -, nakolik jsou pro Vás teoretické úvahy těchto i jiných myslitelů určující? S jejich názory, i přes vzájemné rozdíly spojen určitý projekt chápání literatury (de Sade, Lautréamont, Céline), jazyka i společnosti. Accord minimal všech těchto teorií je specifické pojetí individua (individuality) jako určité "podvratné" síly á svým působením rozvrací normativní univerzalitu k celku směřujícího rozumu. Je Vám tato v podstatě anarchistická povaha myšlení blízká?\nJe mi blízká a to nejen proto surrealismus přes své filozoficko ideologické peripetie od Hegela k Marxovi, dále přes Trockého, nakonec zakotvil právě v anarchismu. Surrealistická vzpoura á začala jako vzpoura proti kapitalistické společnosti 30. let, se postupem rozkladu zapříčiněného fašismem a stalinismem, přenesla na celou atlantickou civilizaci. Jestliže Breton vymezil surrealismus trojicí Svoboda-láska-poezie, snažil se tak položit základ Nového mýtu, nové civilizace. (Zase jedna ze surrealistických utopií.) Jedinou autoritou v politickém myšlení dnes je pro mne Noam Chomsky. Myslím si v současné pokleslé době je možné uchovat si jakous takous integritu a svobodu vůči všeobjímající manipulaci jedině osobní revoltou.\nV již zmiňovaném filmovém prologu poukazujete na slavný mýtus o Narcisovi ž zamilovaně hledí na svůj obraz na hladině. Současná umělecká produkce je pravděpodobně skutečně přehnaně narcistická, shlížející se ve vlastním obraze společenských úspěchů, a díky tomu je i v podstatě represivní (Foucault vidí v instituci autorství tzv. vnitřní mechanismy represe), ve smyslu spoutání významové energie díla jediným pohledem právě autorského subjektu. Ale není, paradoxně a bez úmyslu, originální přístup k umělecké tvorbě právě tím neustále poukazuje k osobě autora? Tedy: není Váš zcela specifický filmový "jazyk" tím vždy diváka bezpečně odkáže do prostoru "Švankmajerovy filmografie"?\nCelý tvůrčí život jsem se úzkostlivě snažil nevytvořit si svůj "umělecký rukopis", svou stylizaci. Všimněte si ve své výtvarné produkci (a to i pro film) pracuji s reálnými předměty é buď používám přímo (např. ve filmu) nebo je asamblážuji do nových významových celků (objektů). Většinou pracuji s nalezenými předměty, musím-li něco pro film vytvořit, buď napodobuji (např. lidové loutkáře) a snažím se diváka touto mystifikací přesvědčit jsem i tyto loutky - předměty někde našel, anebo použiji stylizaci někoho jiného (např. Evy). Myslím si to podle vás vytváří můj "specifický filmový jazyk" není mé "umění", ale mé obsese, mé touhy, mé revolty. A to je aspoň doufám, trochu mimo narcismus ý v současném umění dělá z umělců prostitutky uměleckého trhu.\nSháníme peníze na realizaci mého nového scénáře Přežít svůj život. Podtitul je: Psychoanalytická komedie. Již dlouho jsem chtěl realizovat ve filmu autentický sen. Dokonce v sedmdesátých letech vzniknul jeden scénář na základě tří mých snů é se mi zdály na pokračování. Nazval jsem ho Útěk z deprese. Ale ten zřejmě ještě zůstane v šuplíku. Přežít svůj život je zcela nový scénář ý vzniknul na základě jednoho mého snu ý jsem spontánně rozvinul v jakýsi děj přecházející volně ze snu do reality a zpět. Zcela v duchu G.Ch. Lichtenberga vytvářejíc tak jeden nedělitelný život.\nRozhovor vyšel zároveň v časopise Host\nJan Švankmajer (narozen 4. září 1934 v Praze) je jedním z našich nejznámějších filmařů v zahraničí. Po absolvování divadelní fakulty (v letech 1954-1958) Akademie múzických umění v Praze působil mj. i v Laterně Magice a svým dílem i teoretickými úvahami (o imaginaci a hmatu) se hlásí k Surrealistické skupině. Roku 1964 natočil svůj první film (Poslední trik pana Schwarzewaldea a pana Edgara) v Krátkém filmu Praha. Jeho originální způsob animace se stal světově uznávaným uměleckým postupem; vedle filmu se Jan Švankmajer věnuje výtvarnému umění a literární činnosti (zmiňme např. jeho taktilní básně). Z filmografie: Zahrada (1968), Don Šajn (1970), Zánik domu Usherů (1980), Něco z Alenky (1987), Lekce Faust (1994), Otesánek (2000) a nejnovější Šílení (2005).\nMichal Kříž a Jan Křipač


Tomášův Internet - Polomené hory\nV popisu výhledu z vrcholu Ralska jsem napsal, že jsou odtamtud vidět Polomené hory. A soudě podle počtu lidí, kterým vyhledávač slovní spojení Polomené hory v tom článku našel a přivedl je až tam, zdá se, že je o toto malé, ale malebné pohoří v Severních Čechách docela velký zájem. Proto se dnes vypravíme právě tam.\nMnohý návštěvník pláží Máchova jezera v okolí Starých Splavů ani netuší, jak zajímavý kraj se rozkládá jen kousek cesty odtud. Polomené hory sice nenabízejí žádné ohromující výhledy, ale je to kraj ticha, starých bukových lesů a stinných skalnatých roklí. V době "budování socialismu" byl součástí vojenského prostoru Ralsko a nesmělo se tam - ale naštěstí to všechno padlo a tak už nám teď v návštěvě tohoto krásného místa nic nebrání.\nNad Máchovým jezerem se vypíná několik výrazných vrchů. Jedním z nich je i Borný - stoupání na něj je sice prudké, ale nahoře čeká odměna v podobě pěkného výhledu na Máchovo jezero. Když se za Borným vydáte směrem pryč od Máchova jezera a přejdete hlavní silnici, octnete se v krásném smrkovo-bukovém lese na úpatí Polomených hor. Širokou cestou zvanou Nová cesta stoupáme do mírného kopce. Je ale potřeba vzít s sebou dobrou mapu - jednak můj popis cesty není zdaleka dokonalý, jednak je tu cest hodně a bez mapy je problém najít tu pravou. Okolo cesty se již začínají místy objevovat skály, ale ty nejkrásnější to prozatím zdaleka nejsou.\nPo nepřiliš únavných chvílých staneme na silničce, která vede napříč po pohoří Polomených hor, která se jmenuje Dělová cesta. Na ni zabočíme doprava a vydáme se po ni. Její okolí není vůbec nezajímavé - po obou stranách se čas od času otevírá pohled do hlubokých skalnatých roklí a navíc je tu krásný - převážně bukový les. Nejvyšším vrchem Polomených hor je Pec - ale je to kulatý vrch, porostlý lesem, na kterém není nic zajímavého. Proto budeme dál pokračova po Dělové cestě, která začíná klesat z kopce v půvabných serpentinách, až skončí na silnici do Hradčan. Po ní se vydáme vlevo, až dojdeme k osamělému stavení jménem hájovna Trojzubec. Kousek za ní odbočuje vlevo malá silnička a po ní se vydáme hlubokým, stinným údolím jménem Uhelná rokle. Tady už jsou místy k vidění pěkné pískovcové skály. Po asi kilometru se našemu pohledu zjeví na levé straně pěkná skála, okolo níž vede cesta. Tou se vydáme a ta nás přivede do nádherné rokle Kloctilky. Tady nás obklopí krásné vysoké skály, plné děr a voštin. Za nejkrásnější částí rokle musíme odbočit na širokou cestu doprava postranním údolím, které nás dovede cestou do mírného kopce na hřeben, vybíhající z hlavního hřebene Polomených hor, který se jmenuje Popelový hřeben. Po něm půjdeme až zpět na Dělovou cestu. Po ní se vydáme vpravo a půjdeme po ní tak dlouho, až dorazíme téměř k plotu obory. Kousek před ním odbočuje vlevo pěkná cesta, která se svažuje z kopce a dovede nás do dalšího hlubokého údolí jménem Velká Kraví rokle. Ta končí u silnice, po které se již lehce dojde do Starých Splavů.


Kadeti 2016 3L SNAILS.CZ - SoftBall Team Kunovice\n17.-18.9.2016 - 2. liga kadetů, Tempo Praha - závěrečný turnaj\nJe sobota ráno a před námi je softballový víkend plný očekávání. S kadetama vyrážíme směr Praha do areálu extraligového Tempa abychom poměřili sily v konkurenci nejlepších šesti týmu druhé ligy kadetů. Do prahy přijíždíme kolem desáté hodiny dopolední. Vzhledem k nočnímu dešti se čas zápasů posouvá zhruba o hodinu a tak nastupujeme do prvního zápasu ve 13:30 hod.\nProti nám je připraven ukázat své softballové umění tým PV Praha. z počátku držíme krok se soupeřem a šance na vítězství jsou na obou stranách stejne. V závěru zápasu nám však Pévéčka nadeluji několik doběhu na ktere už šneci nenachází odpověď.\nDruhý zápas nás čeká nám velmi dobře známý tým a to Spectrum Praha. Víme že šance na výhru jsou menší, ale plná tribuna divaku nás v první směně vyšvihne ke krásné hře a do druhé směny nastupujeme s vedením 3:1. Spectrum však jako vždy dokáže rychle reagovat a dorovnáva na 3:3. Od treti směny je zapas již plně v moci pražského spectra,ktere si jde pro své další vítězství.\nTřetí sobotní zápas se odkládá na neděli a šneci se tak chystají zakončit sobotní den výletem do centra Prahy. Jako vždy se kulturní vložka vydařila a film o šťastném přistání na řece Hudson nás motivuje do dalšího dne.\nRáno nás čekaji na hřišti buldoci s Lednice. Hladké přistání jako ve večerním filmu to určitě nebylo. Přišel naraz v podobě bodoveho rozdílu ve třetí smene a nezbývalo nám nic jiného než si s buldokama potrepat ploutví.\nVe čtvrtém zápase se snažíme v turnaji ulovit aspoň páté místo. Od tohoto umístění nás dělí výhra nad družstvem Kostelce nad orlici. Je to zřejmě nejvyrovnanejsi zápas kde se skóre neustále preliva. V jedné směně se však skóre prelilo poněkud více na kostelecké softaky. v závěru zápasu dokazeme svoji sikovnosti jen snížit skóre vysledku a koncime tak na celkovém šestém místě.\nMusím pochválit vsechny naše hráče a hráčky, kteří předvedli že Soft hrat umí a zaslouženě obsahují šestou příčku z celkového počtu 15 týmu. Je krásné vidět že tým sneku dokáže zahrát kvalitní Soft proti těžkým soupeřům i přesto že naši hráčskou základnu tvoří také žáci a kadetky.\nHlavní a nejdůležitější věcí na které by mělo záležet všem trenerum je podle meho dobrá parta, dobra nálada a radost ze hry. To ostatní jako nějaké to vítězství v turnaji prijde určitě časem také.\nDekuju všem hráčům,kteri svym pristupém hájí barvy sneku u dokazuji že i v tom našem malebnem Slovácku se hraje dobrý softbal.\nHráli : Marie Anna Stejskalová, Eliška Oherova,Katerina Hlaváčková,Radek Hraček,Vaclav Ohera, Přemek Horký,Stepan Horňák, Michal Křivák,Matyas Koluch,Adam Luňák, Martin Kubiš\nKamera : Sarka Hornakova - záběry zde\nRežie : Marek Lapčik\nAsistent režie: Martin Prokeš\nZvuk : ptáci, vítr, kapky deště\nPoděkování ještě patří všem rodičům,kamaradum, znamym, příbuzným a těm všem ostatním na které jsme ještě zapomněli.\nVýsledky turnaje: ://softball.cz/modules.php?op=modload&name=online&file=index&do=schedule&akce=1661&pda=2&admina=\n18.-19.6.2016 - 2. liga kadetů, Sedlčany\nZkusím psát ve stručnosti, aby dlouhá slohová práce neodradila čtenáře už v prvním okamžiku.\nNa turnaj do Sedlčan jsme vyjeli v zajímavé sestavě - 6 kadetů, 3, kadetky, 2 žáci - čili 11 rychlošneků. ( kdo viděl film Nekonečný příběh tak ví jak takový rychlošnek vypadá ).\nNa turnaji se v příjemném prostředí odehrála spousta hezkých zápasů mezi které se můžou zařadit i ty šnekovské. Kunovice odehrály celkem 4 zápasy v následujícim pořadí :\nKunky vs Lednice - zahájení super - dávme tři body, soupeř pak tlačí, srovnává, předhání nás, my stahujeme, nestačí to, prohráváme. Prohra 4:7. Proti vítězi celého turnaje je to krásný výsledek.\nKunky vs Spectrum - V tomto zápase jsme museli pošetřit nadhazovače Štěpána Horňáka a nastal tak velký boj o post nadhazovače. Hlásili se rovnou dva nejzkušenější - Adam a Martin. Oba dostali šanci. Oba ji využili po svém. V tomto zápase se zaskvělo zadní pole, které na tvrdé odpaly pražského Spectra odpovídalo kvalitním zpracováním, zabíháním i příhozem na 2 metu. Není co vytknout. S úsměvem a dobrou hrou se šnekům podařilo ukořistit dva body. Zápas byl ukončem výsledkem 14:2 pro tým Spectra.\nTeď už jen samá vítězství :-)\nKunky vs Joudrs - vyhráváme 11:2. Tým se kterým máme většinou vyrovnané a dramatické zápasy byl tentokrát v omlazené sestavě a tak cesta k vítězství byla snažší než obvykle. :)\nKunky vs Sedlčany - vyhráváme 18:1. Sedlčany se každým turnajem zlepšují a je hezké vidět jejich radost ze hry. Na kunovické šneky to však nestačí a musejí si tak na své první vítězství v turnaji ještě počkat.\nTurnaj proběhl ve spojení se slavnostmi Rosa a šneci si tak mohli užít i kulturní vložku v podobě - veteránů na náměstí, koncertu přímo vedle hřiště, karaoke zpěvu v průběhu zápasů :-)\nTaké bych neměl zapomenout na další zajímavosti jako - několik tvrdých HááBéček ( Adam, Robin, Kačka), Martin - natažené záda, a samozřejmě zajímavé večerní hry, ve kterých si vyřizovali své účty Adam s Robinem (Vše nahráno ve slow motion)\nDěkuju holkám, za výbornou hru a vůbec přístupem k celému turnaji. Příště vás rádi vezmeme znovu :-) Děkuju žákům, kteří s námi jezdi celkem často a jsou šikovní jako vždy. A děkuju také kadetům, kteří své dovednosti stále vylepšují k dokonalosti. Také musím poděkovat Radce Horké, která jela jako řidička a opečovávatelka Vašich milovaných dětí.\nSestava : Katka Hlaváčková, Marie Anna Stejskalová, Eliška Oherová, Radek Žáček, David Vícha, Štěpán Horňák, Michal Křivák, Přemek Horký, Adam Luňák, Martin Kubiš, Robin Feldvabel\nZase dlouhý článek :-)\n14.-15.5.2016 - 2. liga kadetů, Spectrum Praha, 2. turnaj\nSobota - první zápas proti Joudrs B ...vyhráli jsme po krásném dramatu 9:8 v tiebreaku. Každou směnu si kluci vybojovali pár bodů na což soupeř ihned odpovídá stejnou mincí. Tahanice o vítěze se však se štěstím přiklání na stranu šneků a můžeme se radovat z prvního vítězství v turnaji. Zápas který se hrál 6 směn trval dvě hodiny. Dobrý výkon pánové :-)\nSobota - druhý zápas proti Spectru. Do 3 směny 0:4. V závěru zápasu dostáváme 3 body a za stavu 0:7 končíme zápas. Celkem dobrý výkon, ale Spectrum je stále těžký soupeř a vyhrát s ním by znamenalo hrát bez chyb v obraně a navíc hru podpořit kvalitní pálkou. Většinou nám jde buď to a nebo ono...až zahrajem to i ono pak to teprv bude ono :-)\nNeděle - první zápas proti Lednici. Lednice má kvalitní tým a bojuje většinou o první místo proti Spectru. Tentokrát se však hráči z Lednice museli hodně snažit, aby si přes tvrdé ulity šneků z Kunovic proklestili cestu. Šneci totiž nečekaně v první směně dávají buldokům dva doběhy a ve třetí dokonce další tři. Stav 5 : 0 v náš prospěch je pro hráče z Lednice velkým šokem. Věříme ve vítězství, ale víme, že pět bodů v zápase s tak kvalitním týmem nic neznamená. To se potvrzuje a buldoci dávají šnekům na 2 auty 4 doběhy. Škoda těch chybiček v obraně...mohl z toho být pouze jeden doběh. Dál se zápas pomaličku, ale jistě přelívá na stranu buldoků. Ti si v dohrávce zápasu dobíhají pro svůj rozhodující bod a vyhrávají tento zápas 7:6.\nNeděle - poslední zápas se Sedlčanama je v naší režii. Vítězství 18:0 je dobrý výsledek, avšak je potřeba říci, že tým Sedlčan je nově sestaven a hráči se teprve učí ovládat softbalové dovednosti. Také bych rád řekl, že i přes vysoké prohry se tým Sedlčan v žádném ze zápasů, které hrál nijak nesesypal a svým přístupem, houževnatostí a radostí ze hry by mohl být zářným příkladem pro ostatní týmy.\nByl to fajn víkend kde si kluci užili sportování i zábavy.\nhráči : Matyáš Kolůch, Štěpán Horňák, Adam Luňák, Martin Kubiš, Šimon Prokeš, David Vícha, Matěj Halík, Přemysl Horký, Radek Hráček, Michal Křivák\nřidiči, rodiče, trenéři : Šárka Horňáková, Jara Kolůch, Martin Prokeš, Marek Lapčík\nVšem velké díky :-)\nA shrnující video od Adama zde.\nNa turnaj se vyrazilo v pátek 6.5.2016 ve 13 hod. Cesta proběhla dobře a hned po příjezdu na hřiště Sabatu jsme skočili do dresů a nastoupili proti pražskému týmu Joudrs Grey. Joudrs rozdělilo své síly do třech týmů a proto nebylo až tak těžké nad pražským celkem zvítězit. Dobrý start na pálce i následná hra v obraně nás posunula k jasnému vítězství a dalšímu zápasu proti týmu Švédska.\nŠvédové byli nadšený mladý tým, který si hru užíval s chutí a radostí a bylo vidět, že na turnaj přijeli sbírat cenné zkušenosti. Průběh celého zápasu byl čistě v našich rukou, Nevím to přesně, ale snad 7 houmerunů v našem podání mluví za vše. Kunovičtí společně s břeclavskou posilou ukázali svoji sílu a dokráčeli si tak pro své druhé vítězství v turnaji.\nPáteční dva zápasy jsme zvládli na jedničku a těšíme se tak do sobotních bojů :)\nV sobotu ráno začínáme na hřišti v areálu Joudrs. Čeká na nás silný tým hladových hrochů ze Sezimova Ústí. První směna nám uniká. Místo jednoduchého třetího autu na první mětě vytváříme několik chyb a sezimáč se ujímá vedení 3:0. Tento náskok již nedokážeme dohnat a taháme tak za kratší konec po celou dobu zápasu. Prohra 3:6 nás odstrkuje na druhé místo skupiny a čeká nás tak v boji o finále tým pražského Spectra Praha.\nZápas se Spectrem Praha byl pravděpodobně tím nejlepším co kunovští odehráli a zaslouženě si tak vybojovali postup do finále. Od začátku se kluci ujali vedení a tentokrát pražský celek nedokázal odpovědět na kvalitní hru šneků. Bylo však důležité soustředit svůj výkon na každou směnu. Každý moc dobře zná hráče Spectra, kteří i v poslední směně při dvou autech dokáží zvrátit zápas ve svůj prospěch. V tomto zápase se však šnekům podařilo výbornou hrou v poli i v útoku udržet pětibodový náskok a posunout se tak do vytouženého finále mezinárodního turnaje :-)\nVe finále na nás čekal opět tým ze Sezimova Ústí, který prozatím nenašel v turnaji přemožitele. Zvládneme tentokrát hladové hrochy porazit? Musím říct, že finále bylo hezkým zakončením turnaje. I když se nepodařilo ve finále zvítězit, bylo se na co dívat a drama bylo až do posledního autu. Stav skóre 1:2 ještě v 5. směně mluví za vše. Kvalitní obrany obou týmů zvládají vše na jedničku. Poslední směna byla však rozhodující. Hladoví hroši měli zřejmě velkou chuť k jídlu a po několika hitech přidávají dva body. Stav 1 : 4 z našeho pohledu vypadá téměř beznadějně. Do dohrávky zápasu však vstupujeme s odhodláním strhnout vítězství na naši stranu. Přidáváme bod, 2:4....pokračujeme v tlaku. Obsazujeme třetí metu...jsou dva auty....několik odpalů mimo výseč....a následuje třetí aut. Krásný zápas i přes prohru ve finále...Jsme na úžasném druhém místě :-)\nTým šneků doplněn o břeclavskou posilu si zaslouženě z turnaje odváží stříbrné medajle a můžeme se jen těšit na další kvalitní zápasy, které jsou ještě před námi.\nDěkujeme všem hráčům - Viktor Opluštil, Matyáš Kolůch, George A. Harris, Martin Kubiš, Kryštof Prokeš, Adam Luňák, Vojtěch Forman, Přemysl Horký, Štěpán Horňák, Michal Křivák.\nKunovice - Joudrs Grey Praha 7 : 0\nKunovice - Karlskoga Bats (Švédsko) 12 : 0\nKunovice - Hroši Sezimovo Ústí 3 : 6\nKunovice - Spectrum Praha 7 : 2\nKunovice - Hroši Sezimovo Ústí 2 : 4\nTaké patří velké poděkování řidičům, kteří nás bezpečně a za svitu Měsíce dopravilo do našich domovů. Díky a přeju hezké softballové zážitky :-)\n23.-24.4.2016 - 2. liga kadetů, Lednice, 1. turnaj\nBřeclav - Kunovice 9 : 10\nPrvní zápas, který začínal v 10.00 hod se nesl v duchu vyrovnané hry od začátku až do konce. Vedení v zápasu se každou směnu přesouvalo z jednoho týmu na druhý a se štěstím se v závěrečné směně usmálo štěstí na nás. Bylo to naše první vítězství a bohužel v sobotu také poslední. Na prkno se v tomto zápase postavil Matyáš Kolůch.\nPo přečtení zápisu je potřeba vyzvednout na pálce výkon Adama Luňáka, Petra Strenzla a Davida Víchy, kteří se s několika hity dostali na vedoucí příčky pálkařského pořadí šneků.\nSpectrum - Kunovice 14 : 4\nDruhý zápas na nás čekalo Spectrum Praha. Tento tým je v mladežnické kategorii vždy výborně připraven a proto jsme neměli snadný úkol porazit tento pražský celek. První směna v útoku se nám povedla jen z části a jeden bod, který jsme získali byl jen malou útěchou proti pěti bodům týmu Spectra. Na prkno se tentokrát za tým šneků postavil Štěpán Horňák, který se každou směnou zlepšoval. Na pálkaře domácího týmu to však ani tak nestačilo. Několik hitů do vnějšího pole nám stížilo situaci a celou dobu jsme v zápase tahali za kratší konec. Poslední směna a smršť několika bodů rozhodla o prohře 4:14.\nNa pálce podali opět dobrý výkon hráči Luňák, Strenzl a navíc se k nim přidalo několik hitmanů jako Kubiš a Halík.\nKunovice - Lednice 1 :10\nPoslední zápas sobotního dne byl proti Lednici. Náš nesoustředěný a ospalý výkon (kluci si nacpali břicha v nedaleké restauraci) se podepsal na špatném záčátku, kdy ve druhé směně dostáváme rovnou šest bodů. To nás dostává pod tlak a sen o vítězství rychle mízí. Od této směny se jen mírně zlepšujeme v obraně. Na pálce se nám však nedaří a výsledek 1:10 mluví za vše. Po mrknutí do zápisu můžu na pálce pochválit pouze Štěpána Horňáka a Robina Feldvabla, kteří měli po jednom hitu. Ostatní spali jak šípkové růženky.\nTímto jsme se dostali do situace, že v neděli budeme hrát o 3. místo a to opět s týmem z Břeclavi. Vzhledem k tomu, že počasí má být spíše deštivé tak se necháme překvapit jak to dopadne....\n.....Neděle je za náma, bez deště i když chladná a můžu konstatovat, že poslední zápas o 3. místo dopadl na jedničku.\nKunovice - Břeclav 12 : 1\nJako první se do útoku postavili břeclavané a břeclavanky, kteří si doběhli pro svůj první a zároveň poslední bod. Hra našeho týmu se po sobotním nezdaru výrazně zlepšila a většina šneků si doslajdovala pro jeden čí více doběhů. Na prkně nás podržel Koluči (nejmladší z rodiny Kolučijů). Kluci se v závěru zápasu mohli radovat z vítězství 12:1 nad sofťákama z Břeclavi a užívat si tak pohár za 3. místo :-)\nHráči: Kolůch Matyáš (Kolučič nejmladčič), Strenzl Petr (Štrenclič Peca), Luňák Adam (Lunič Měsíčnič ), Kubiš Martin ( Kubič Máca), Halík Matěj (Halič Matesič), Vícha David (Vichič Dejvič), Horňák Štěpán (Hornič Štěpánič), Horký Přemysl (Horkyč Přémyslovič), Křivák Michal (Křivačič Majklič), Robin Feldvabel (Bobič Feldvablič) a také sobotní plejeřič Vencič Oheřič (Vašek Ohera).\nZa trenéry, řidiče a rodiče : Máca Prokešůj, Jara Kolučijůj, Franta Horkyčůj a Marko Lapčíčůj.


České zdravotnické firmy se prezentovaly v Egyptě | Velvyslanectví České republiky v Káhiře\nÚvod > Obchod a ekonomika > Aktuality > České zdravotnické firmy...\nZÚ Káhira realizoval v dubnu 2019 projekt PROPED zaměřený na prezentaci českých výrobců zdravotnických prostředků v souvislosti s probíhajícím zdravotnickým veletrhem Egymedica. Akce se zúčastnila řada egyptských zájemců z řad obchodníků i poskytovatelů zdravotní péče a potvrdila značný potenciál pro české vývozce zdravotnických prostředků, materiálů i techniky. Seminář se uskutečnil v rámci programu podpory ekonomické diplomacie (PROPED).\nV souvislosti s konáním příležitosti zdravotnického veletrhu Egymedica, který proběhl na káhirském výstavišti ve dnech 4. – 6.4.2019, uspořádal ZÚ Káhira ve svých prostorách prezentační seminář českých dodavatelů zdravotnických prostředků a vybavení.\nNa přípravě akce spolupracoval ZÚ Káhira s oborovou Asociací výrobců a dodavatelů zdravotnických prostředků (AVDZP), která pomohla s propagací akce a s oslovením potenciálních účastníků. Přestože se na samotném veletrhu žádný český výrobce neprezentoval, byl zájem českých firem o doprovodný seminář v porovnání s podobnými aktivitami realizovanými v Káhiře v nedávné minulosti poměrně značný – celkem byli přítomni zástupci 8 společností (Ego Zlín, Beznoska, TSE Medical,MZ Liberec, Medin, PD Clean,Fitness Body Mind educational institute, kteří přicestovali z ČR, resp. z Dubaje (reprezentantka firmy Linet).\nSeminář se konal v odpoledních hodinách dne 3. dubna 2019. Ve společenských prostorách ZÚ přivítal účastníky zástupce velvyslance p. Ramzi Abu Eid. Za egyptskou stranu byli přítomni představitelé více než 30 subjektů, kteří zastupovali jak obchodníky se zdravotnickými prostředky, tak jejich uživatele – zdravotnická zařízení. Své prezentace přednesli zástupci všech zúčastněných českých společností. Po oficiální části následoval koktejl, který účastníci využili k prodiskutování možností navázání obchodních vztahů. Prohlédli si také ukázky výrobků některých zúčastněných českých společností (inkubátor firmy TSE, ortopedické materiály firmy Beznoska ad.).\nDne 4. dubna zajistil ZÚ Káhira pro české účastníky návštěvu veletrhu Egymedica, kde měli příležitost k individuálnímu seznámení s egyptským trhem a nabídkou konkurenčních výrobních a obchodních společností.\nPřínos účasti na akci pro své zaměstnavatele hodnotili účastníci - jak verbálně, tak písemně – velmi pozitivně, někteří z nich se přímo domluvili na konkrétní budoucí spolupráci s přítomnými egyptskými protějšky, nebo alespoň navázali potenciálně obchodně zajímavé kontakty.\nDiskuse s egyptskými účastníky také ukázala, že by se na egyptském trhu mohly dobře uplatnit i jiné české firmy dodávající zdravotnické prostředky a vybavení, protože probíhá výstavba a projekce řady nových zdravotnických zařízení a česká produkce má v zemi dobrý zvuk. Dalším zajímavým námětem, který ze setkání vyplynul, je poptávka po lázeňských a léčebných pobytech egyptských klientů v českých zařízeních. I proto ZÚ Káhira již připravuje podobně zaměřený PROPED, který by mohl egyptské specialisty a podnikatele v oblasti lázeňské turistiky propojit s českými poskytovateli lázeňské péče a seznámit je s možnostmi českého zdravotnictví.\nPoměrně velký zájem o uspořádanou akci a následné ohlasy, stejně jako předcházející aktivity ZÚ Káhira v daném oboru (MLP), prokázaly, že v oblasti zdravotnictví mohou naši dodavatelé najít na egyptském trhu široké možnosti uplatnění svých výrobků. Další možnosti existují v oblasti lázeňské turistiky a propagace léčebných pobytů v ČR, na které se hodlá ZÚ Káhira zaměřit ve své další činnosti.\nIng. Jiří Charvát, obchodní rada, Zastupitelský úřad Káhira


Conflict: Desert Storm II - Recenze | Hodnoceniher.cz\n#pc #xbox #playstation 3 #playstation 2 #gamecube #windows #ps2\nJak si vede hra Conflict: Desert Storm II v porovnání s podobnými hrami? Conflict: Desert Storm II byla poražena 9x a je horší než větsina porovnávaných her. Naše doporučení - zkuste raději jinou hru.\nChicken Little - 45% south\nFinding Nemo - 70% north\nRayman M - 80% north\nZklamání, zklamání a ještě jednou zklamání. Z Conflict: Desert Storm II se mohlo vyklubat důstojné pokračování, ale místo toho tu máme zhoršenou původní hru a několik nových, nepříliš zábavných misí.


Älpermagronen neboli těstoviny alpských horalů | Apetitonline.cz\nEnergie 3174 kcal\nMagronen je německo–švýcarský výraz pro italské makarony, které do Alp pronikly po vybudování gotthardského železničního tunelu. A ostatní suroviny byly k dispozici přímo na salaši.\nFondue s růžičkovou kapustou\nDo rozpuštěného sýra nemusíte namáčet jen chleba. ...\nRaclette z trouby s celerovou remuládou\nVychytávka naší produkční Míši Englišové, která ta...\nslanina 115 g\nmoučnaté, oloupané a nakrájené na menší kostky\nkrátké (my jsme použili macaroni)\nsýr gruyère 250 g\nlze nahradit sýrem apenzeller nebo bergkäse (případně mix), nastrouhaný + hrstka stranou na posypání\nneloupané (s červenou slupkou) a nakrájené natenko\n1 Rozehřejte pánev a opečte na ní dokřupava slaninu. Vylovte ji děrovanou lžící a dejte stranou. Cibuli poprašte moukou. Do pánve přidejte máslo a cibuli a opékejte, dokud není cibule zlatavá a křupavá. Cibuli přidejte ke slanině.\n2 Ve velkém hrnci přiveďte k varu osolenou vodu a dejte do ní vařit brambory a těstoviny současně. Tvaru a velikosti těstovin přizpůsobte velikost brambor – obojí by mělo být hotové současně, brambory měkké a těstoviny al dente. Sceďte a okamžitě vraťte do hrnce na oheň, zalijte smetanou a nechte smetanu ohřát.\n3 Pak vmíchejte sýr, sůl, pepř a špetku muškátového oříšku. Míchejte, dokud se nevytvoří hustá omáčka, která obalí brambory i těstoviny. Vmíchejte slaninu, cibuli a přemístěte do zapékací nádoby. Povrch poklaďte na tenoučko nakrájenými plátky jablka, posypejte troškou sýra a dejte do trouby rozpálené 200 °C krátce zapéct, až vršek zezlátne. Servírujte s jablečným pyré – tak si na těstovinách pochutnávají skuteční Švýcaři.


Záchranné stanice: přijaly jsme 20.000 zvířat!\n| Autor: - ČSOP – Zdeňka Nezmeškalová | Rubrika: sdružení | Zdroj: -maj-, Vydáno dne: 15. 11. 2017 |\nNárodní síť záchranných stanic, kterou koordinuje Český svaz ochránců přírody (ČSOP), nedávno přijala letošní dvacetitisící zvíře v nouzi!\nByla jím těžce zraněná volavka popelavá, nalezená v Praze Čimicích. Pracovníkům stanic letos prošly rukama tisíce ježků, stovky netopýrů, poštolek či zpěvných ptáků. Do stanic se dostaly i vzácné druhy, jako jsou orli mořští a skalní, sokoli, sýčci, vydry, dudci nebo černí čápi.\nHranici 20.000 přijatých živočichů pokořily záchranné stanice poprvé v loňském roce. Okolo 60 % z nich se podaří vyléčit a navrátit do přírody. Zmíněná volavka toto štěstí neměla, její zranění nebyla slučitelná se životem a musela být utracena.\n20 000 zvířat rozhodně není důvodem k oslavě. Zejména proto, že většina zvířat se do problému dostala přímo či nepřímo vinou člověka. Nejčastějšími důvody příjmu jsou opuštěná či zdánlivě opuštěná mláďata. Hned potom jsou to zranění – dopravou, nárazy do prosklených ploch, popálením o elektrická vedení, zranění psem či kočkou, ale také pády do nejrůznějších jímek, šachet či komínů.\nNelehké bývají odchyty ptáků omotaných rybářskými vlasci či poraněných od rybářských háčků. Obrovský je nárůst příjmů zvířat, která se ocitla na nevhodném místě – bylo nutné odchytávat a na vhodných lokalitách opět vypouštět kachní rodinky z uzavřených vnitrobloků; v městech jako je Liberec, Plzeň či Brno pak řešit sezonní masivní zálety netopýrů do bytů… A hlavně vysvětlovat, poučovat, školit širokou veřejnost.\nZáchranným stanicím se dobře daří informovat veřejnost o své existenci – proto příjmy zvířat rok od roku narůstají. Mnohem složitější je jejich hlavní role: vychovávat veřejnost k tomu, aby aktivity, které jsou divokým zvířatům nebezpečné, omezila na minimum. Spoustu utrpení zvířatům způsobí lidé i v domnění, že pro ně konají to nejlepší. Pokud by každý z nás věděl, jak se chovat k nalezeným mláďatům, pokud by předtím, než na mládě sáhne, zavolal a poradil se se záchrannou stanicí, možná až dva tisíce mláďat ročně by v přírodě nebylo ukradeno svým rodičům. Mobilní aplikaci Zvíře v nouzi by přitom mohl mít v telefonu skoro každý a jejím prostřednictvím by byl vždy ihned v kontaktu s místně příslušnou stanicí…\nV letošním roce ČSOP pro záchranné stanice Národní sítě získal od ministerstva životního prostředí a ministerstva zemědělství více než 17.000.000 Kč. Provoz stanic však stojí okolo 50.000.000 ročně.\nPokud vám není lhostejný osud volně žijících zvířat v nouzi, můžete poskytnout finanční dar na konto 33 55 33 22/0800 nebo poslat dárcovskou SMS ve tvaru DMS ZVIREVNOUZI 90 na číslo 87777 (platí pro všechny operátory, účtování DMS: 90 Kč, příjemce obdrží 89 Kč, službu provozuje Fórum dárců). O dalších možnostech podpory se dozvíte na stránkách www.zvirevnouzi.cz. Potřebujete-li poradit s volně žijícím zvířetem, kontaktujte nejbližší záchrannou stanici např. prostřednictvím aplikace Zvíře v nouzi, nebo dispečink záchranných stanic na telefonním čísle 774 155 155.\nAdresa článku: http://www.adam.cz/clanek-2017110036-zachranne-stanice-prijaly-jsme-20-000-zvirat.html


Autu převrácenému na střechu v potoce chyběla posádka - Novinky.cz\nNovinky.czKrimiAutu převrácenému na střechu v potoce chyběla posádka\nAuto v potoce bylo bez posádky Foto: HZS Olomouckého kraje\nAutu převrácenému na střechu v potoce chyběla posádka\n10. 3. 2013, 14:39 – Prostějov\nVozidlo převrácené na střeše v místním potoce vyprošťovali v neděli ráno profesionální a dobrovolní hasiči z Prostějova v Mostkovicích. Tísnivé obavy o osud posádky se během zásahu nenaplnily, v autě nikdo nebyl.\n„Havarované auto Ford Fiesta leželo převrácené na střeše v potoce uprostřed obce. Hasiči vytáhli vozidlo z potoka a spolu s policií pátrali po řidiči. Další okolnosti nehody šetří Policie ČR,“ informovala mluvčí Hasičského záchranného sboru Olomouckého kraje Vladimíra Hacsiková.\nAuto v potoce bylo bez posádky\nV noci na neděli vyjížděli záchranáři v Olomouckém kraji rovněž k nehodě v Písečné na Jesenicku, kde se po půlnoci srazila dvě osobní auta. Při nehodě se zranili čtyři lidé.\n„V sobotu absolvovali hasiči na Prostějovsku komplikovaný zásah při vyprošťování lidí, zaklíněných v havarovaném osobním automobilu v Čehovicích. Také tady byly zraněny čtyři osoby,“ uvedla Hacsiková.


Lidem se rozhodnutí šéfů RPG nelíbí - Karvinský a havířovský deník\nKarvinsko - Minulý týden oznámený záměr společnosti RPG Real Estate o tom, že společnost neprodá byty, které spravuje, se nelíbí lidem ze sdružení BytyOKD.cz.\nPodle nich firma neplní sliby, které dala všem nájemníkům veřejně před třemi lety. „Chceme, aby pan Bakala jako seriózní byznysmen dodržel to, co nám všem před třemi lety slíbil,“ říká předseda sdužená BytyOKD.cz Roman Macháček. Podle něj bude sdružení ve svých aktivitách pokračovat dál, aby dosáhlo prodeje bytů nájemníkům. „Cokoli jiného, než prodej bytů pro nás není přijatelné,“ dodal Macháček.\nSpoluvlastník OKD Zdeněk Bakala minulý týden prohlásil, že společnost byty prodávat nebude. Naopak chystá jejich postupnou rekonstrukci. „Za současných okolností nebudeme prodávat byty,“ řekl v pátek v Ostravě Bakala. Sto tisíc lidí žijících v bytech RPG Real Estate kontrolované firmou Zdeňka Bakaly nedostalo příležitost si je koupit.\nPodle něj by to bylo nemožné a hlavně nezodpovědné. „Z našich neformálních diskusí s bankami vždy vyplynula informace, že nejsou schopny na český hypoteční trh dát tolik peněz, kolik by si tato transakce vyžadovala,“ sdělil Bakala. Tedy, že by banky lidem na nákup bytů a jejich opravy i opravy celých domů nebyly schopny půjčit.\nPříležitost koupit si byt ale nedostanou ani lidé, kteří by si půjčovat nemuseli a financovali by to z vlastních úspor. „To by byl nesystémový postup, portfolio bychom roztříštili a tím by se ztížily investice do domů a jejich okolí,“ reagoval Bakala.\nDalším důvodem, proč společnost nechce byty prodávat, je fakt, že jsou velmi zanedbané. „Kdybychom přistoupili k prodeji jednotlivých bytů, nebylo by možné, až na některé individuální případy, realizovat potřebné opravy a investice, abychom smazali těch čtyřicet let zanedbávání bytového fondu. Já jsem přesvědčen, že za pět šest let by mi nájemníci nadávali ještě více než teď,“ tvrdí Bakala s tím, že společnost RPG je připravena investovat do oprav bytového fondu v následujících letech 700 milionů eur, tedy asi 20 miliard korun.\nPřitom počítá, že část peněz získá z dotací Evropské unie. Nezanedbatelnou položkou bude i výnos z nájemného. „Přes pětasedmdesát procent nájemníků stále platí regulované nájemné, takže je evidentní, že postupná deregulace nájemného bude mít výrazný vliv na naše další plány,“ zdůraznil Bakala.\nNájemníci v bytech RPG ale toto rozhodnutí kritizují. „Stejně tak to přece měli lidé, kteří získali byty od obce. Obce jim je prodali a ti je dnes mají zvelebené, tak kde oni na to vzali?“ argumentuje Jaroslav Řegucký ze sdružení Byty OKD, které nespokojení nájemníci založili. Proti záměru společnosti RPG se chystají bránit. „Už byla například podána stížnost k evropské komisi do Štrasburku,“ uvedla další nájemnice Yvona Průšová. Sdružení Byty OKD chystá i žalobu na stát. „Je to vina státu, že schválil privatizační projekt, který spolu s důlní společností prodal i byty,“ konstatovala Průšová s tím, že když se privatizovaly jiné státní podniky, například Vítkovice nebo Nová huť, byty si měli možnost nájemníci koupit.\nNájemníci rozhodnutí vedení RPG kritizují a chystají žaloby. „Naše snažení se ubírá několika směry a jedním z těch směrů je i právní cesta, kterou nyní mapujeme, a může se stát, že se po ní vydáme. Také počítáme s tím, že se politici postaví za nás. Lidé si celé tři roky na byty šetřili, a teď jim pan Bakala řekne, že se byty prodávat nebudou? To přece nejde. Lidé do bytu investovali, teď se jim zvedne nájem a to všechno půjde do peněženky pana Bakaly,“ tvrdí předseda sdružení BytyOKD.cz Roman Macháček.\nPodle průzkumu, který sdružení provedlo mezi asi deseti tisíci nájemníky, by si 97 procent z nich byt koupilo. „My jsme se v bankách taky ptali a ony by se o úvěr praly,“ říká další z nájemnic Helena Řegucká. Tvrdí, že by noví vlastníci z řad nájemníků byli schopni renovaci domů zajistit.\nRPG slibuje, že se její nájemníci dočkají lepšího bydlení. Právě nyní vybírá prvních 700 bytů, které nejen opraví, ale ve spolupráci s nájemníky, obcí i okolními podnikateli hodlá zvelebit i jejich okolí. Například zlepšit možnosti parkování, kvality veřejných prostranství či zvýšení bezpečnosti. Vybírat domy do pilotního projektu bude od těch zachovalejších v atraktivních lokalitách až po ty zanedbané, kde žijí sociálně nepřizpůsobiví lidé. Poté chce postupně přistoupit k opravám všech dalších domů.\nPRIVATIZACE BYTŮ V KARVINÉ\nLidem vadí, že si nemohou koupit byty\nKarviná neprodá obecní byty v části Nové Město


Ve svatebním - MojeParty.cz\nMojeParty → PARTY RADY - INSPIRACE → PARTY PRŮVODCE → Svatba → Ve svatebním\nSvatba "dobře oblečená"...\nMALÁ SVATBA NEMUSÍ BÝT NUTNĚ V BÍLÉ\nNevěsta na malé svatbě nemusí mít nutně velkou bílou garderobu, ale postačí ji jakákoliv světlá barva šatů sladěná s botami , kabelkou a ostatními doplňky. Závoj se k této o něco méně „svatební“ nevěstě příliš nehodí, lépe je zvolit malý klobouček k barvě kostýmku nebo šatů.\nVyberte si další drobnosti, kterými se může nevěsta dokrášlit.\nTIPY A DOPORUČENÍ PRO SVATEBNÍ KLASIKU\nNevěsta by neměla mít výstřední šperky ani příliš okázalý make-up. Za každých okolností by měla mít punčochy nebo punčochové kalhoty. Před obřadem by si nikdo ze svatebčanů o ženichovi a nevěstě ani nemluvě neměl brát svrchní oděvy (kabáty) a měl by je nechat ve voze. Má-li nevěsta slavnostní rukavičky jako doplněk k oblečení, vždy si je před obřadem sundává. Ženich by měl volit jednotný tmavý oblek s bílou košilí a kravatou . Může samozřejmě zvolit košili nebo kravatu v barvách, které budou ladit s oblečením nevěsty. I pro malou svatbu platí, že by ženich měl barevně ladit s nevěstou a do své klopy u saka si umístit tzv. korsáž, která ladí s kyticí nevěsty.\nPRAVIDLA PRO SVATEBČANY\nI malá svatba ctí obvyklé rituály. Hosté se scházejí v domě nevěsty, předávají svatební dary a jsou vítání formou malého pohoštění, zdobí se automobily, ctí se svatební zasedací pořádek i obřadní pravidla. Hosté přijdou ve slavnostním oblečení a vyhýbají se tmavým ponurým barvám a laciným odhaleným modelům. U dam vítězí pastelové kostýmky a šaty světlých barev. Pánové mohou mít i černý oblek, případně světlý, ale vždy s kravatou nebo motýlkem. Své partnerce jistě udělají radost, pokud s ní budou buď košilí nebo kravatou, odstínem obleku, barevně ladit. Ženy by rozhodně neměly volit barvu bílou. Bílá je na svatbě rezervovaná pro nevěstu a měli bychom na toto pravidlo pamatovat.\nVELKÁ SVATBA VE VŠÍ POMPÉZNOSTI\nU svatby velké se předpokládá velká zdobenost, množství dekorací a svatebních efektů. Samotná nevěsta má dlouhé bílé šaty se závojem a doprovází ji družičky a, velké množství květin a okázalých svatebních formalit. Společensky se hodí smoking, frak. K fraku se nosí černá vesta, bílá nebo krémová, bílá kravata, bílé rukavičky i cylindr.\nŽAKET PRO OPRAVDU VÝZNAMNÝ OKAMŽIK\nU zvlášť honosných svateb se od ženicha očekává většinou žaket , kombinovaný výhradně s cylindrem. Ten ženich doplní bílou košilí s tuhým límcem, proužkovanými kalhotami, šedými rukavicemi. Oblek se nosí vždy zapnutý, límeček je škrobený a ohrnutý. Někdy ženich odmítá smoking, žaket i frak. Budiž mu tolerováno, když zvolí jednořadý nebo dvouřadý oblek z kvalitního materiálu, který doplní jednobarevnou nebo brokátovou vestou, askotem, motýlkem , kravatou a noblesním střihem košili.\nVELKÁ SVATBA , VELKOLEPÝ ZÁŽITEK\nU velké svatby jsou hosté většinou významnější a jejich počet je poměrně vyšší. Často i svatebčané mají sladěné a zvolené oděvy tak, aby nekazili výsledný dojem a dokonalou atmosféru. Většinou se již při ranním scházení hostů pronajímá svatebně ozdobený salonek. Svatbu koordinuje schopný organizátor, který postupuje podle předem připraveného „svatebního scénáře“. Svatební kolona aut je složená z limuzín . Ty nejkrásnější patří do čela průvodu a nejvíc zdobený vůz samozřejmě poctí nevěstu. Není na škodu, pokud jsou auta typově podobná a barevně sladěná. Taková by měla být i celá svatba. Stejné linie a styl dekorací včetně jednotných barevných doplňků jsou při významné svatbě samozřejmostí. Velká svatba je záležitost opravdu velkolepá a dlouho se o ní mluví , píše a nakonec i vzpomíná.


Jeden z největších PUBG streamerů byl zabanován za hraní s hackerem | Grunex.com\n14. 7. 2018 17:00 Herní bulvár\nMichael "Shroud" Gresiek je velmi populární streamer hry Playerunknown's Battlegrounds jak pro svůj skvělý skill, tak i pro rychlé reflexy. Ale trošku nám zlobil a byl zabanován na měsíc za hraní s hackerem. Fanoušci na jeho streamu viděli, že Shroud spolupracuje s hackerem a začali na sociálních sítích sdílet klipy a rozebírat, zda je spolčování s hackery správné. A drama bylo na světě!\nZáznam ze streamu, jenž koluje PUBG komunitou ukazuje Shrouda a jeho spoluhráče Wadu hrající po boku hackera, jenž nebyl členem jejich party. Hacker létal s auty tak, aby vytvořil provizorní barikády kolem domů a informoval streamery o poloze ostatních hráčů. Shroud umírá poté, když vyskočí z letícího auta a spadne do vody, která jej od pádu nezachránila. Na konci dodal, že to byla jeho nejzábavnější hra PUBG v životě.\nSamotný stream byl smazán, ale netem se stále šíří pár klipů usvědčující Shrouda ze spolupráce s hackerem.\nPUBG se k celé věci nijak nevyjádřilo, ale Shroud přiznal, že byl na měsíc zabanován, a že si to opravdu zasloužil, protože moc dobře věděl, co dělá a nebyl to rozhodně ten nejlepší nápad. Také se omluvil všem, jenž svým jednáním zklamal.\nshroud PUBG BAN hacker


Sada 2 dortových forem | vKotlíku.cz\nDomů / Pečení / Formy na pečení / Nepřilnavé formy / Set 2 dortových forem o průměru 20 a 23 cm\n2 dortové formy o průměru 20 a 23 cm z nerezavějící uhlíkové oceli s dvojitou nepřilnavou vrstvou od značky Kitchen Craft. Odnímatelné dno vám usnadní vyndání vašeho povedeného dortu a koláče. Zvládnou teplotní šoky z lednice rovnou do vyhřáté trouby a můžete je mýt v myčce.\nZačínáte s pečením? Pořiďte si domů sadu dvou dortových forem od Kitchen Craft a usnadněte si začátky, které by vás mohly odradit. Dortové formy jsou vyrobené z nerezavějící uhlíkové oceli s dvojitou nepřilnavou vrstvou. Nepřichytí a nespálí se v nich ani kousek těsta. Dno je odnímatelné, takže z nich dort i koláč jednoduše vyndáte.\nPro koho je ideální sada dortových forem:\npro ty, kteří si potrpí na kvalitu – formy jsou vyrobeny ze špičkové uhlíkové oceli\npro ty, kteří chtějí dorty bez chybičky už od začátku – formy mají dvojitý nepřilnavý povrch a odnímatelné dno, které usnadní vyndání dortů a koláčů\npro ty, kteří nechtějí ztrácet čas – ve formách se vše peče rychleji a rovnoměrně, jejich následné čištění je otázkou maximálně 2 minutek nebo je můžete dát do myčky.\nVe formách nemusíte jen péct. Připravte v nich i nepečené dorty a klidně je dejte i k ledu do mrazáku. Zvládnou teplotní šoky a nemusíte se bát ani mytí v myčce. Řada Master Class vám garantuje nejvyšší kvalitu. Pečení tak bude radost!


Vláda schválila odchod policejního prezidenta Tuhého na Slovensko – Novinky.cz\nVláda v demisi schválila odchod Tomáše Tuhého z funkce policejního prezidenta na post velvyslance v Bratislavě. Podle serveru Neovlivní.cz se tak stalo na minulém zasedání kabinetu premiéra Andreje Babiše (ANO).\nčtvrtek 21. června 2018, 18:48\nKabinet v demisi se ústy mluvčí Barbory Peterové nechtěl k rozhodnutí vyjádřit, stejně tak odepsal Právu i sám Tuhý, který policejní sbor vede od dubna 2014 a pětiletý mandát by mu skončil příští rok.\n„Ano, k tomuto schválení skutečně došlo, a předpokládám, že se souhlasem policejního prezidenta,“ řekl k tomu ale redakci důvěryhodný zdroj ze Strakovy akademie.\nO přesunu Tuhého na uvolněný post slovenského velvyslance po odchodu Livie Klausové se spekulovalo už několik měsíců.\nJeště v květnu Tuhý Právu řekl, že se nikam nechystá, a že žádnou oficiální nabídku neobdržel. [celá zpráva] To podle informací redakce platí doteď, ale lze očekávat, že nabídka padne v okamžiku, kdy se jmenováním Tuhého do velvyslaneckého křesla bude souhlasit prezident Miloš Zeman. Právě on má právo rozhodnout o tom, kdo na jaký post českého velvyslance půjde.\nTuhého odchod by byl dalším v řadě odchodů vedoucích funkcionářů bezpečnostních sborů. Už na konci dubna skončil ve funkci také ředitel Generální inspekce bezpečnostních sborů Michal Murín po sporech s premiérem Babišem. O měsíc později se pak šéf pražské policie Miloš Trojánek přesunul na pozici krajského policejního ředitele na Vysočině.\nPolicejního prezidenta ustanovuje do funkce ministr vnitra. Tím by se měl stát předseda ČSSD Jan Hamáček, a podle informací redakce si chtěl přivést nového velitele všech českých policistů, s kterým by zároveň neměl problém ani Babiš.


Na brněnském výstavišti začala stavba záložní nemocnice | Koronavirus v Brně\nSamotná stavba by měla trvat týden. Další týden je vyhrazen pro instalaci a dovoz potřebného zdravotnického vybavení a materiálu, o což se společně postarají Nemocnice Milosrdných bratří a Fakultní nemocnice Brno. Plánovaná kapacita zařízení v pavilonu G2 je 302 lůžek. Náklady na stavbu záložní nemocnice jsou vyčísleny na zhruba 1,6 milionu korun bez DPH. Měsíční provoz by pak stál kolem čtyř milionů korun bez DPH, a to bez platů zdravotnického personálu.\nStavba provizorní nemocnice začíná budováním zástěn mezi lůžky. Foto: M. Schmerková\nDo prostoru je v plánu umístit zhruba 300 lůžek. Foto: M. Schmerková\nNemocnice bude po materiální stránce připravená do dvou týdnů. Foto: M. Schmerková


Akademie Libchavy v projektu vzdělává ředitele a učitele škol v koučinku | Pardubice.cz\nÚvod ZprávySpolečnostAkademie Libchavy v projektu vzdělává ředitele a učitele škol v koučinku\nPřivést inovativní metodu - koučovací přístup - do prostředí škol a školských zařízení v Královéhradeckém kraji a zvýšit tak jejich sebevědomí – to je smyslem projektu „V zemi Komenského v Pardubickém kraji.“ Do 31. 12. 2014 jej pro ředitele a učitele základních a středních škol uskutečňuje Koučink akademie Libchavy. Projekt je financovaný z evropských fondů a ze státního rozpočtu České republiky v rámci operačního programu Vzdělávání pro konkurenceschopnost.\n„Ředitelům a učitelům zprostředkováváme koučovací přístup, který mohou využívat v prostředí škol,“ vysvětluje vedoucí projektu Jiří Šmejkal z Koučink akademie Libchavy. „Projekt je o posílení přirozených hodnot a o posílení člověka - pedagoga. Aby si rozšířil a upevnil své komunikační a vůdčí dovednosti, uměl se postavit do své síly ve své roli a stal se přijímanou přirozenou autoritou a životním vzorem.“ Jiří Šmejkal uvedl příklad, který mu po prvních setkáních v kurzu vyprávěla jedna z ředitelek: „Přišla za mnou jedna paní učitelka a chtěla poradit nějaké řešení. Věděla jsem, že má na to, aby si našla své vlastní. Vzpomněla jsem si, co jsme se učili na kurzu v Libchavách a položila jsem jí koučovací otázku: Jak byste to udělala Vy? Byla překvapená a vznikl krátký rozhovor, při kterém si na to skutečně přišla sama. Obě nás rozhovor více spojil a posílil.“\nVzdělávací programy jsou určené pro řídící a pedagogické pracovníky škol a školských zařízení, kteří tvoří cílovou skupinu projektu. „Jedním z hlavních přínosů projektu je zvýšení schopnosti sebevnímání ředitelů škol a jejich zvýšení sebevědomí ve své roli. Ta je zaměřena na řízení školy a vedení lidí, a může být posílena koučovacím přístupem,“ říká Jiří Šmejkal. Dalšími přínosy projektu jsou nové, poutavé a kreativní doplňující edukační dovednosti, umění otevřené a respektující komunikace a dále umění vytvářet plnohodnotný vztah s žáky a rodiči.\n„Lektoři a ostatní členové Koučink akademie, podílející se na projektu V zemi Komenského v Pardubickém kraji jsou potěšeni a hrdi, že takový projekt byl vybrán k realizaci a oni tak mohou přispět ke zkvalitnění školství v Pardubickém kraji,“ uzavírá Jiří Šmejkal.\nRozpočet projektu registrační číslo: CZ.1. 07/1.3.46/02.0024 o objemu 2 162 002,66 tisíc korun zahrnuje 1 837 702,26 Kč tisíc ze státního rozpočtu a 324 300,40 tisíc korun zaplatí Evropská unie.\nVodní hospodářství v Izraeli, tak se jmenovala na sále fary v Jablonném nad Orlicí přednáška radního Petra Šilara.\nLupič pokračuje ve svém řádění\nDle výpovědi poškozené se jednalo o muže ve věku asi 20 - 25 let, vysokého 170 - 175 centimetrů.\nPoslední výstava na staré poště: Bohuslav Reynek\nVýstava Mezi nebem a zemí potrvá jen do 6. července.


Eljon - Oficiální stránky horského střediska Eljon\nVítejte v horském středisku Eljon ve Špindlerově Mlýně\nNevíte, kam jet na dovolenou nebo na prázdniny? Toužíte po klidném a tichém místě? Chcete to mít blízko do našich nejvyšších hor? Chcete si vybrat z pestré nabídky našich akcí? Tak to jste u nás správně.\nDění v Eljonu\nNabízíme klidné, krásné a tiché zázemí pro odpočinek v samém srdci Krkonoš s duchovním nábojem.\nČas pro řešení manželských věcí, na které normálně nezbývá čas. Zajetí na hlubinu a posílení v dobrém.\nPenzion poskytuje ubytování na pokojích s různou kapacitou. Dům je třípodlažní o celkové kapacitě 28 lůžek v 9 pokojích.\nNa Eljonu se již od počátku jeho vzniku pořádají akce zaměřené na různé duchovní potřeby návštěvníků. Některé se pravidelně opakují, některé jsou novinkou.\nProhlédněte si Eljon\nPenzion poskytuje ubytování na standardně zařízených pokojích. Dům je třípodlažní o celkové kapacitě 28 lůžek v 9 pokojích. Místnosti jsou pojmenovány po některém ze světců, kteří jsou zároveň i jejich patrony.


Město Blansko se poprvé prezentovalo na veletrhu cestovního ruchu v Ostravě\t| blansko.cz\nMěsto Blansko se poprvé prezentovalo na veletrhu cestovního ruchu v Ostravě\n6. března 2017, cestovní ruch, přečteno: 812×\nOstravský veletrh Dovolená a Region, Lázeňství 2017 se v letošním roce stal dalším z veletrhů cestovního ruchu, na kterých město Blansko společně s regionem Moravský kras a okolí prezentuje svou turistickou nabídku. U prezentačního pultu v rámci expozice „Jižní Morava“ se vystřídali pracovníci turistických informačních center z Blanska a Boskovic a MAS Moravský kras.\nTato prezentace byla první společnou aktivitou v rámci činnosti Destinačního managementu Moravského krasu, který v regionu koordinuje společnou propagaci v oblasti cestovního ruchu, a jehož členy jsou města, obce, podnikatelé a významné subjekty cestovního ruchu.\nI když ostravský veletrh patří svým rozsahem a návštěvností spíše mezi menší veletrhy, zájem veřejnosti o region, materiály a tipy na výlety a ubytování v Moravském krasu předčil očekávání vystavovatelů a ukázal, že prezentace na tomto veletrhu má svůj význam.\nFotografie: M. Hejčová a J. Kučera\nMoravský kras a okolí tedy v Ostravě nebude chybět ani příští rok.\nvedoucí oddělení CR\nMěsto plné života – výběr pro rok 2018


Cuketové zoodles se špenátovým pestem - MeziŽenami.cz\nVaříte nejméně jednou týdně špagety, protože bez nich vaše děti nemohou žít? Nabízíme vám zajímavou, a především zdravou a chutnou obměnu.\nsůl čerstvě mletý\n1.\tŠpenátové listy rozmixujte dohladka se stroužkem česneku, sýrem a třemi lžícemi olivového oleje.\n2.\tŠkrabkou na zeleninové špagety nakrájejte omyté cukety a poté je nechte 5 minut restovat na olivovém oleji.\n3.\tPřidejte špenátové pesto a pokrájená cherry rajčata a chvilku restujte společně.\n4.\tPodávejte se strouhaným sýrem a vlašskými ořechy.


Potápění SEAMASTER - Články a reportáže\nSafari St.Johns, Zabargad, Rocky Island\n« články a reportáže\nStará garda nerezaví\nNa otázky Václava Kříže odpovídal Pavel Gross.\nJak to Pavle všechno začalo?\nNarodil jsem se v roce 1939 v Plzni. Jsem už tedy potápěčský děd. Od dětství jsem byl náruživým čtenářem všeho, co se týkalo světa pod vodou, hlavně příběhů kapitána Nema od Julese Verna. Už jako desetiletý jsem stavěl modely ponorek a hrozně mě to bralo. A s tím zárověň souvisel i můj zájem o potápění, o dýchání pod vodou a vůbec o všechno, co má jakkoliv co společného s pobytem člověka pod hladinou. Na důkaz svého pevného odhodlání proniknout pod vodní hladinu uzmul jsem tenkrát, asi ve dvanácti letech, otci válečnou plynovou masku, ucpal otvor sloužící k nasazení filtru a podnikl první pokusy s proniknutím pod vodní hladinu. Znamenalo to: při zanoření se nadechnout, otvor zacpat zátkou, po vynoření vehement zase rychle odšpuntovat a lapnout po vzduchu. Takhle se to hezky povídá, nešlo to ale po každé tak hladce. Na rybníku Svět jsem tím strašně vyděsil jednu velebně plovoucí postarší dámu. Vynořil jsem se těsně vedle její maličkosti a zoufale se snažil zařízení odzátkovat. Málem jí ze mě klepla pepka.\nAle jak to začalo doopravdy?\nDoopravdy to začalo někdy v padesátých letech, v časech tvrdého socialismu. Nebyly žádné informace, o materiálu ani nemluvě. Co si kdo nevyrobil, nevymyslel, neměl. I masky jsme zpočátku vyráběli z gumových kyblíčků pro děti a nebo z pneumatik. A tak těch několik potápěčů u nás bylo na úrovni průkopníků na západě z let čtyřicátých. Často jsme objevovali už objevené. V roce 1957 jsem začal stavět svůj první rebreather - v oněch časech se tomu říkalo kyslíkáč. Nikdy jsem opravdový kyslíkový přístroj neviděl. Jenom jsem se náhodou dostal k jakési příručce pro důlní záchranáře a tam byl vyobrazený záchranný přístroj. A taky jsem čirou náhodou spatřil v nějakém časopise na fotografii podvodního supermana jménem Hans Hass s jeho pěknou manželkou Lotte, jak pózují na jachtě Xarifa při výzkumné plavbě kolem světa. Bylo na tom obrázku dobře vidět, jak měli vpředu malou kyslíkovou láhev a kolem krku takový ornát s pohlcovačem s natronovým vápnem vzadu. Tak jsem si z toho vzal mustr. To už jsem byl ale na vysoký a to už jsem se zabýval potápěním velice intensivně. A nosil jsem pořád v hlavě ideu ponorky, takové malé, jednomístné. Taky jsem tenkrát zkonstruoval svůj první obal na fotoaparát Contax. Z urny, sloužící pro uchování popelu nebožtíka. Co čert nechtěl, svými rozměry naprosto přesně odpovídala mému technickému záměru. Zlí jazykové tenkrát tvrdili, že jsem z ní nebožtíka vysypal, ale nebyla to pravda, dostal jsem jí panenskou od člověka, který je vyráběl. Na strojní fakultě mě po léta podezřívali, že chci tuto instituci nenápadně předělat na oceánografický ústav. Určité tendence zde byly a můžu jen vzpomínat, jak mi někteří profesoři docela fandili a dost pomáhali. Tak třeba na výrobu svých prototypů jsem měl od profesora Primuse povolení občas používat služeb školních dílen. To mně pomohlo hlavně v době, kdy jsem stavěl svůj podmořský stan - Xenii. O té ale později. Na katedře mechaniky u profesora Šrejbra mně zase ohromně pomohl ing. Čmuchal, který nakonec emigroval do USA. Kvůli mně to ale nebylo!\nPřemýšlel jsi pořád jen nad ponorkami a dýchacími přístroji? Nebyly ještě jiné nápady?\nAle ano, někdy, ve 3. ročníku, mě popadla vynálezecká horečka (vyskytuje se v pravidelných intervalech a má podobný průběh jako žlutá zimnice), takže jsem si k utkvělé myšlence odstěhovat se na delší dobu pod vodu přibral ještě myšlenku druhou, a to: proč se pořád trápit s dekompresí, hloubkovým opojením atd., když by se prostě na potápěčském pracovišti mohl zrušit tlak vody (?!). Po dlouhém přemýšlení nad fyzikálními zákony a několika stranách počítání ve školním sešitu jsem vypotil systém, který jsem přihlásil k patentování. Po vyvrácení některých nejasností jsem nedůvěřivému úředníkovi patentního úřadu na Václavském náměstí na (otázky typu: „a co se stane, když u tý mašinérie vynechá motor? To vám tam potápěč hned umře!“, odpověděl : „no, a když u Iljušina vynechá motor“? Patent mně udělili, ale musel jsem ho z lásky darovat socialistickému státu. Výhoda: nic jsem nemusel platit. Nevýhoda: nic jsem z toho neměl. Komise, která rozhodovala, jestli stát patent přihlásí v zahraničí, rozhodla, že to je zbytečný, že je to jaksi k ničemu, protože ve Vltavě není dost vody. Bylo to vymyšlený pro hloubku několika set metrů. Nicméně, každý patent, i ten národní, který nebyl patentově registrován v zahraničí, se dostal do všech patentních knihoven světa. A tam ležel asi 15 let. Jednou, to už jsem žil ve Švýcarsku, mně přinesl kolega založený článek v Technische Rundschau se slovy, že tohle by mě mohlo zajímat. „Podívej, oni ruší tlak vody na ropných věžích v Severním moři. Projekt snad za 2 miliardy dolarů.“ A já koukám a nestačím se divit. Výkres odpovídal skoro detailně obrázku z mého patentního spisu. Bylo mi jasné, že nemám žádný nárok, patent jsem odevzdal na oltář socialismu a v zahraničí mně udělen nabyl. A tak přišel stát i já o pár piv. Ale, protože bojuji vždy až do hořkých konců, napsal jsem firmě Vickers (snad mě teď nebudou žalovat, že jim házím hnůj na hlavu), že jsem si vědom, že žádné právní nároky mít nemůžu, ale že bych se rád na dalším vývoji projektu, jako jeho duchovní otec, zúčastnil. Odpověděli mi, že projekt je už hotov. Tečka. Ale jestli mám i jiné věci, že se na to rádi podívají. No, ale na druhou stranu mě to těšilo. Nestane se člověku každý den, aby někdo dotáhl jeho ideu až do konce. No, to jsem se trochu zakecal, ale někdy si musí člověk ulevit, aby ho vnitřní přetlak nedostal do pěkný, vypolštářovaný, kobky.\nTo jsme trochu přeskočili v čase. Můžeš se ještě na chvilku vrátit do potápěčského pravěku? To bude naše čtenáře jistě zajímat, každý nečetl tvojí knihu Klub bezdechých.\nNa přelomu padesátých a šedesátých let jsme se scházeli jako nomádi na svých posvátných, často tajných místech, zkoušeli své bláznivé potápěcí konstrukce, pili natronové vápno z pohlcovačů CO2, sem tam se i topili. Ale taky jsme se navzájem vychovávali. Brzo jsme zhruba věděli co se nemá a na co si dát pozor. Byly to doby plné romantiky, dobrodružství a kamarádství, které teď ve světě postrádám. O náznak popisu této atmosféry jsem se pokusil v úvodní části mé knihy. Strávil jsem většinu svého volného času s Jardou Čajem a dvěma později tragicky zesnulými kamarády Bobym Hurychem a Jackiem Wollbrachtem. Jarda Čaj sebou bral na naše expedice tehdy desetiletého Tomáše Hoňka (dnes jeden z předních českých kardiochirurgů - pozn. red.). Klouček byl nadšen potápěním. Jeho otec, primář nemocnice Na Slupi, se projevil opravdu jako muž nevšedních vlastností, když nám, resp. Jardovi, svého syna svěřil. A udělal dobře. Neznám dnes člověka s lepší výchovou. A vývoj jeho charakteru neohrozila ani tehdy častá návštěva restauračních zařízení nevalné úrovně, kde často usínal, opřen do rohu starostlivým Jardou. Nebyli jsme to ale jenom my čtyři, vlastně nás pět, kdo jsme se scházeli na březích zatopených lomů. Často jsme potkávali badatelskou dvojici bratří Katzů, Petra a Pavla. Při této příležitosti si vzpomínám, jak právě jim začal jednou doma v koupelně hořet kyslíkový ventil a pozlatil tekutou mosazí celou vanu. A taky na Petrovu potápěčskou helmu, obsahující miniaturní aqualung. Často jsme potkávali dnes již zesnulého Ondřeje Šebka, Jirku Holce, Radka Skramoušského a taky tebe, Václave, přece. Ještě jednoho Václava musím vzpomenout, Vaška Rotta, ještě dnes statného, a stále se potápějícího osmdesátníka, který nám dlouho zatajoval svůj mokrý poklad, hříměždický lom. Tam, v oné žulové proláklině, jak jí dodnes nazývá Petr Katz, se později vyučily celé generace potápěčů. Čest jeho památce, slyšel jsem, že je s lomem konec, že jeho voda je nestravitelná i pro otužilé pamětníky. No, abych neodbočoval, měli jsme tenkrát mezi sebou už vyhraněné specialisty, tak jako já se i ostatní věnovali bádání na svém pomyslném políčku zájmu. Bohouš Jandáček dělal harpuny, Pavel Kraus s Ottou Šafkem a Jardou Čajem fotili, kluci Katzovi a ty s Radkem Skramoušským jste filmovali, a tak dále. Nemůžu v tomhle krátkém rozhovoru podat ani náznak celého tehdejšího dění, ani z okruhu mých nejbližších známých, natož pak ze široka. Bylo by to na další samostatnou knihu.\nPavle, ty jsi časem dosáhl na poli podmořského bádání ne-li světové, tedy určitě evropské proslulosti. A už před lety jsi se uvedl do podvědomí všech, kdo se o toto dění zajímají, svým projektem Xenie. Je to tak?\nAno, asi máš pravdu, projekt podmořského stanu Xenie, realizovaný v roce 1965, byl zřejmě tou nejznámější aktivitou, pod kterou jsem se v tehdejším Československu podepsal. Pamětník jako ty, Václave, může potvrdit, že v první polovině šedesátých let byly jenom tři státy na světě, které se seriózně zabývaly pokusy souvisejícími s trvalým pobytem pod vodní hladinou. Byla to Francie, kde commandant Cousteau rozjížděl svůj projekt Précontinent, pak Američané se SEALABem, no a my, tehdejší Československá socialistická republika. Nikdo jiný, skutečně, v té době nic podobného nepodnikal.\nTakže díky tvé maličkosti se naše malá, suchozemská a navíc komunistická zemička hrdě postavila po bok takových námořních velikánů, jakými ony země byly a pořád jsou.\nNojo, jen v tom byl rozdíl, že moje pokusy byly prováděny s rozpočtem hodným naší velikosti a tehdejších poměrů. Ale dělali jsme to s elánem a měli jsme výsledky.\nTak jak vlastně vznikla Xenie?\nTa byla ve své poslední fázi postavená v předsíni našeho velkého bytu v Polské ulici č.30 k nemalé starosti naší babičky, které plechová potvora znesnadňovala úklid. Ale jakápak potvora, bylo to mý dítě, který jsem hýčkal, aby proboha, jenom fungovalo! V zásadě to byl, a snad i dodnes je, nejmenší habitat pod vodu na světě. Délka 2 metry, šířka 1 metr a výška taktéž. Byl zkonstruován jako samonosná konstrukce o váze 120 kg, což představuje výtlak 2 tuny. Pro vhánění vzduchu dovnitř byly použity dva kompresory, navíc byl ten plechový stan vybaven akvalungy, telefonem a osvětlením. Trochu potíží a nejasností jsem měl s vypočítáním dekompresí pro třídenní pobyt v šestimetrové hloubce. Myslím ale, že jsem v tom nebyl sám. Kdyby byl chudák Cousteau ještě na živu, tak by mu asi dneska taky vstávaly zbylý vlasy na hlavě při vzpomínce, jak bastlili dekomprese tehdy v Toulonu. Dneska už je to brnkačka. A v pravou chvíli, na jaře ’65, jsem potkal Pepu Mergla. Jeho potápěčská skupina v té době spolupracovala s oceánografickým ústavem v Portoroži. Tam jsem se setkal s jeho ředitelem dr. Jožo Štirnem a celou věc jsme upekli na léto ’65.\nA jak dopadl skutečný projekt?\nVšechno klaplo. Pobyl jsem v tom zařízení 72 hodin v hloubce šesti metrů, ve Slovinsku se o tom psalo několik dní, i do rádia jsem musel jako obojživelník zakvákat. Byla to dost velká akce, s dokotorama, servisním týmem a vším možným kolem dokola. A jak jsme se oklepali, začali jsme dávat dohromady projekt Xenie II, o kterém se uvažovalo na léto ’67. Ale ten už tak dobře nedopadl, hlavně selhal lidský faktor. A tím to taky celé skončilo.\nA co pak následovalo?\nV roce 1966 jsem navštívil Švýcarsko, kde jsem se seznámil s mladým Piccardem, Jacquesem. Strávil jsem celý den u něho v laboratoři v Lousanne. Tím ve mně znova nastartoval můj zájem o ponorky. Je to moc příjemný pán. Později jsem se taky potápěl s jeho ponorkou v Curyšském jezeře. V roce 1968, jsem odešel s mojí ženou Líbou do Švýcar natrvalo. Musel jsem se ale začít živit jinak než potápěním. Pracoval jsem pro nukleární výzkum jako inženýr - konstruktér. Žádné atomové bomby, dělali jsme v té době fyzikální experimenty s urychlovačem. Stálo to pár milionů franků a několik let přípravných prací. Jó, i takhle se člověk vyblbne, protože musí mít v zásobě pořád nějaké nové ideje a leccos se při tom naučí. A taky to ovlivnilo mý potápěcí ambice. Vyvíjel jsem kryogenický potápěčský přístroj na kapalné plyny. Byl to rebreather do hloubek pod 100 metrů. Na něčem podobném začali v té době kutit i v USA. Princip byl jednoduchý. Tekutý kyslík se vypařoval v konstantní teplotě kapalnýho dusíku. Výsledkem byl konstantní parciální tlak O2 v inertním plynu. Bez elektroniky a bez senzorů! Jenomže technika byla náramně náročná na výrobu. Dewardovy lahve, přestupníky tepla, vymrazování CO2. Díky tomu nakonec ve světě zvítězily rebreathery elektronické, takové, jaké je možné dnes koupit.\nDobře, rebreathery jsi nechal stranou, ale přece jsi nekonstruoval jenom ty atomový hmoždíře?\nVrhnul jsem se na takový menší věci, jako supermalý skladný vesty pro potápění na nádech, které poznají, že máš blackout a vytáhnou tě samy nahoru. První prototyp byl elektronický a měl tu výhodu, že tě ani omdlít nenechal, protože tě budil pravidelnými elektrickými kraťasy direktně do huby. Tenhle přístroj, a další, už pěkně fungující a bez elektroniky, ale dokázaly, že správný vynález musí přijít taky ve správnou dobu. A ta ještě nenastala. Leží to už asi 17 let v šupleti.\nAno, tohle všechno je náramně zajímavé, ale co ponorky?\nKolem roku ’75 jsem potkal Jardu Kohouta. Tenhle Čech zkoušel potápění v Austrálii a taky byl posedlej představou, že postaví vlastní ponorku. Pořád do mě ryl a nakonec mě přesvědčil. Nedalo mu ta ani moc práce. Vrhli jsme se spolu na projektování miniponorky do velkých hloubek. Tahle moje životní epizoda je dost věrně popsána i v mé knížce, i když ve volné románové verzi. Ale myslím, že to v zásadě vystihuje ducha celého podniku. Výsledkem našeho snažení byla řada typů ponorek od pracovních až po vědecké. Některé zůstaly jen v projektu na papíře, některé jsme, většinou ve stresu a v děsných výrobních podmínkách, uvedli do života. Vzpomínám, jak mi dokonce i moje žena jednou v noci pomáhala posouvat ponorku GEO (váha 2,7 tuny) po naší výrobní „hale“ - bývalé kovárně. S touhle mašinou jsme se asi nejvíc proslavili, protože s její pomocí nafilmoval profesor Fricke na Komorách první živé latimérie.\nA co nějaké veselé příhody? Měli jste jich jistě dost.\nZážitků s ponorkama jsme měli spoustu. Většinou jsme však samou prací padali, jak se říká, na držku. Ale někdy to byly krásné ponory, třeba v Rudém moři, kde jsme dva měsíce testovalo GEO. Někdy to zase byly nerváky. Zkoušeli jsme těleso GEO tlakově na Bodamském jezeře. Není to žádná sranda. Když se tam chceš takhle zabávat, musíš cálovat. První pokus stál 3000 marek jenom za pronájem lodě s jeřábem. A nebylo to k ničemu. Přišel tzv. Föhn - vítr z hor, zvedly se 3metrové vlny a bylo po srandě. Při druhém pokusu (dalších 3000 marek) jsme rutinně spustili ponorku do 70 metrů a hned jí vytáhli. To jestli nemá nějakou netěsnost. Děláme to tak vždycky, než jí spustíme hlouběji, v tomto případě do uvažovaných 220 metrů. No, a když jsme jí vytáhli, byly v ní dobré dva kýble vody! Ale jak přijít na netěsnost? Znáš to s pouzdrama na foťáky, teče do nich, O kroužků habaděj, ale kterej z nich je ten špatnej? V ponorce máš ale tu výhodu, že si do ní můžeš vlézt. A to jsme taky udělali. Vzali jsme si pro jistotu dýchací přístroje a nechali se v té tmě spustit do hloubky. Mrtvolné ticho, jen ten sud se s náma nořil hloub a hloub... Napjaté očekávání, kdy se ozve „psssss...a rána! To až vyletí někde těsnění. Stalo se to asi v 70 metrech. Začali nás vytahovat, jak to jen šlo, měli jsme telefon. Samozřejmě to byl špatnej O kroužek v průchodce. No, a tak bych moh’ vyprávět pořád...\nTaky jsme projektovali hloubkovou ponorku do 3 kilometrů pro oceánografy. Ale pak to nevyšlo s penězi. Škoda práce. Ale dokonce sám starý pán Bölkow (letecký koncern Messerschmidt - Bölkow) měl zájem nám vyrobit tlakovou kouli. Stálo by to prkotinu, asi 3 000 000 marek. Tak nám aspoň zdarma, na příkaz starého pána, udělali v experimentálních laboratořích velký servis GEA. Projeli jsme Land Roverem několika vrátnicemi s po zuby ozbrojenými strážemi a na příkaz shora nás nikdo nekontroloval. Jel s námi i náš zákazník, pan profesor Fricke z Max-Planckova institutu. No a tenkrát se mi poved husarský kousek. Ve své nezměrné blbosti jsem sebou vzal fotoaparát. V jednom rohu haly stálo GEO, v druhém nějaká nehotová špičatá stíhačka. Fotil jsem GEO, taky GEO se stíhačkou a taky samotnou stíhačku. Pak přišel Fricke, strnul a zařval: „kristepane, co tě to napadlo? Ty nás všechny dostaneš do kriminálu!“ Byl to supertajný prototyp projektu Tornado, který byl tehdy ve vývoji. Rusové by mně tenkrát za takový fotky platili zlatejma cihlama.\nAle všechno šlo jako po másle, ne?\nJak se to vezme. Naší jednomístnou ponorku, kterou jsme léta vyvíjeli pod pracovním názvem Europe a která obsahovala pět důležitých patentů, které jsme ale z finančních důvodů nemohli přihlásit (to se vyplácí až při velkých sériích), nám ukradli. Tedy ne ponorku jako takovou, ale opálili jí do posledního šroubku. To jsme jí právě tenkrát, čerstvě hotovou, odevzdávali a „zalítávali“ na španělské universitě v Palma di Mallorca. Zrovna tam něco montuju, ponořen hlavou ve vnitřnostech, když přišel jeden asistent, zaklepal mi na rameno a ukázal nějaký článek s fotkou právě týhle ponorky. Usmál jsem se nuceně a myslel si něco o zdržování lidí při práci. On ale řekl: „to není vaše ponorka“. Vjel do mě blesk. Vrhnul jsem se na článek, byl to příspěvek skupiny italských vědců, vedený ing. Brescianim. Jejich „světová převratná novinka“ tu byla servírovaná jako jedno z témat právě probíhajícího oceánografického kongresu tady v Palmě. Vzali jsme auto a hned tam jeli. Ale už bylo pozdě. Přednáška o naší ponorce skončila. Nicméně jeden z našich spolupracovníků z university se nabídl uvést příští den příspěvek, tentokrát o naší ponorce. A tak srovnal věc na pravou míru. To byla ostuda! Chudáci vědci, kteří finančně nesli stavbu ponorky „konstruované“ panem Brescianim, byli dost vystrašení, protože nevěděli, jaký právní postih je očekává. Kdyby tušili, jaká jsme chudá firma, to by se smáli. Tak jsme je vzali sebou a naší ponorku jim ukázali. Lezli po zemi, všechno prohlíželi a pak prohlásili: „do posledního šroubku stejná jako naše“.\nA jak se to mohlo stát?\nJednoduše. Pan Bresciani byl po dobu asi tří let pilotem-technikem jedné z našich minulých ponorek, kterou jsme postavili pro jednoho excentrického milionáře. Měl dost času všechno opálit. Ale abych se vrátil k předchozímu povídání. Měli jsme všelijaký nápady. Jako třeba postavit ponorku pro jednoho muže, ale ne takovou tu účelně pracovní, která není stavěná na delší jízdy. Ta vypadá většinou jako soustava různě pospojovaných hrnců, připojených na Papiňák. Tahle nová měla vypadat jako delfín, měla se pohybovat rychle jako vojenská, ale mávnutím proutku se měla změnit na pracovní. Jako podvozek u letadla se měly vysunout jakési nohy a mohutné umělé ruce, celý předek měl být průhledný. Aby pilot zastal i roli operátora pracujícího rukama, měl pomocí speak-modulu udávat rozkazy ústně. Třeba: „couvnout“, „ještě kousek“, „stop“ a tak podobně. Bohužel se nám ohlásili takový tajemný lidi, asi teroristi a nebo zástupci vlády země jako je Severní Korea, nebo snad lybijského Kaddáfího. To jsme nezjistili. Chtěli 40 kousků, jeden kolem milionu dolarů. Bože, ještě že to nevyšlo! Dočetli jsme se v novinách, že jednoho z kontaktních mužů v Německu zavřeli kvůli nějakému průseru s kontejnerovou lodí naplněnou jedem. Stačilo málo a vezli jsme se v něčem podobným. To nás pánbu miloval.\nA to jste pořád dělali jenom ponorky... a ponorky... a ponorky?\nPro „normální“ potápěče může být zajímavé, že jsme vyráběli první, tehdy ještě analogové, neelektrické dekompresometry s integrovaným tlakem v lahvi. Dnes, po letech, je tato funkce digitálně zpracovávaná. V sedmdesátých letech jsem to vymyslel jako rozšíření funkce tehdejšího analogového dekompresmetru italské firmy SOS. A nechal si to patentovat. Rozjel jsem se hned do Turina. Tam mě doslova rozebral, jako maturanta na zkoušce, vynálezce toho zařízení, pan Vittorio de Santis. V křížovém výslechu, týkajícího se principu a provedení vynálezu, jsem obstál. A začali jsme pro firmu SOS vyrábět. Udělali jsme s Kohoutem několik tisíc kusů v garáži a šrotili od rána do večera. Bohužel, tenkrát jsme zase, pro změnu, přišli s tou věcí moc pozdě. Začaly nás brzy vytlačovat elektronické deko - počítače. Dobře, to byla taková malá intermezza, abyste z těch ponorek úplně nezblbli.\nAle čtenáře bude určitě taky zajímat současnost tvého podvodního podnikání. Co děláš, resp. na čem děláš dnes?\nV posledních letech mě zase popadla ta moje vynálezecká žlutá zimnice. Začal jsem vyvíjet umělé plíce pro pacienty, čekající na vhodného dárce pro transplantaci. Na překlenutí doby, než ty svoje vlastní plíce dostanou, by jim měly sloužit plíce umělé. V transplantační chirurgii se takovým orgánům říká „bridge to transplant“ - transplantační most. Háček je v tom, že tak složitý problém, jako je transplantace plic, ještě není zcela vyřešen, je to zapeklitá věc. Je jasné, že když jsem začal bádat na plicích, tedy na umělém dýchacím systému, všechno se mi to automaticky taky zařadilo do mojí potápěčské škatulky. Je to stejný problém, jako vymyslet člověku umělý dýchací systém pro hloubkové potápění. Z takového pacienta by se za určitých podmínek mohl stát dokonalý obojživelník, schopný se potápět do dnes nemyslitelných hloubek. A snad i bez dekomprese, podobně, jako to dělají velryby. V době, kdy mě to popadlo, jsem jako z udělání zrovna psal svojí knihu „Klub bezdechých“, kde románovou formou s přídechem sci-fi zpracovávám své skutečné zážitky. A tak mě napadlo, dovést alespoň v románu vývoj plic do konce, když na opravdovou realizaci nebudu mít asi nikdy dost peněz a dnes už asi ani energie. Jak to vypadá na stránkách knihy, posuďte sami. A abych se zmínil o mé úplně poslední aktivitě v potápěcím bádání. Zrovna teď řeším technickou stránku nového typu rebreather, který chci udělat lepší a jednodušší, než stávající typy. Nesměj se, Václave, já vím, to si myslí vždycky každej... Můj prototyp funguje, byl jsem s ním už pod vodou. Ale verze, vypilovaná k dokonalosti, tak ta mě teprve čeká. O tomhle mém současném bádání ví své i Petr Katz v Austrálii a třeba spolu na tomto poli výzkumu v budoucnu něco spácháme. A ještě jeden projekt mám v hlavě. Projekt, ze kterého by mohli mít kolegové potápěči radost. Ale o tom zatím nic neprozradím. Ať jsou hoši a děvčata od vody ještě chvíli napnutý...\nS Pavlem Grossem rozmlouval Vašek Kříž (v roce 2001).


Poslední volné pokoje na Májovou slavnost\nna Májovou slavnost máme poslední místa k rezervaci. Volejte 519 304 811.\nOd 27. května se můžete objednávat na emailu sesterna@lednicelazne.cz.\nNechte se 80 minut hýčkat naší profesionální kosmetičkou a luxusní francouzskou kosmetikou Kosmetika GERnétic.\nA pro ty, kteří si to chtějí nejdříve vyzkoušet, máme variantu Mini kosmetického ošetření na 30 minut\nZveme vás na Májovou slavnost, dne 21.5.2022 se vstupem zdarma. Akci zahájíme tradičním jarmarkem, svěcením lázeňských pramenů a také bohatým kulturním programem. Těšíme se na vás. více\nLednická romance AKCE!\ni v tomto roce jsme se rozhodli poskytnou akční cenu na dvoudenní pobyt ,, Lednická romance,, s procedurami a volným vstupem do rehabilitačního bazénu po celou dobu pobyt.\nVolné termíny jsou většinou sobota nebo neděle a získáte je na telefonním čísle 519 304 811.\nDěkujeme a budeme se těšit více\nObjednávání procedur pro ambulantní klienty\nznovu otevíráme objednávky pro ambulantní klienty. V případě objednávání procedur, žádáme o zaslání emailu na sesterna@lednicelazne.cz . Objednávky přijímáme POUZE EMAILEM, PROSÍME, NETELEFONUJTE. více\nBazén pro veřejnost - informace\nprotože se zvedla vlna dotazů, jak je to se vstupem do našeho rehabilitačního bazénu, dovolím si odpovědět hromadně pro všechny. více\nZakoupené pobyty a dárkové poukazy od roku 2019\nvlastníte-li dárkový poukaz na procedury, částku nebo pobyt zakoupený od roku 2019, kdy započalo období covidové pandemie a ještě jste jej nečerpali, prosím napište mi email na obchodni@lednicelazne.cz a domluvíme spolu případné prodloužení poukazu. více\nUpozornění pro klienty vlastnící emailovou adresu Gmail.com\njste-li vlastníky emailové adresy u gmail.com, prosím kontrolujte si složku spam. Naše emaily tato platforma hodnotí jako obchodní sdělení a častěji spadá do schránky spamu.\nVážení klienti a přiznivci lázeňského domu Perla,\npřejeme vám krásné vánoční svátky, domácí pohodu a odpočinek, spokojenost celé rodiny a především pevné zdraví do nového roku.\nDěkujeme vám všem za přízeň a podporu v tomto roce\nTým lázeňského domu Perla více\nníže aktualizujeme naši otevírací dobu přes vánoční svátky. V době od 27.12. do 02.01.2022 u nás probíhají povánoční a silvestrovské pobyty, lázně budou pro veřejnost uzavřeny do 10.01.2022.\naktualizovali jsme pro vás nabídku na rok 2022. Zároveň představujeme nový relaxační balíček Dotek luxusu\nAktuálně přijmeme do hlavního pracovního poměru:\nFyzioterapeut - fyzioterapeutka více\nNejčastější otázky březen 2021\ndenně dostáváme několik stejných dotazů ohledně nynější situace. Dovolím si jich pár objasnit.\nFungují v této době Lázně Lednice?\n- Naše lázně jsou nyní dostupné pouze pro pacienty na komplexní a příspěvkovou lázeňskou péči. Vzhledem k nařízení vlády jsou samoplátecké pobyty pozastaveny do 23.4.2021. více\nPovinné nošení ochranných prostředků\nVšem osobám se s účinností ode dne 25. února 2021 od 00:00 hod. do odvolání tohoto mimořádného opatření zakazuje pohyb a pobyt bez ochranných prostředků dýchacích cest (nos, ústa), kterým je respirátor( FFP2,KN95) nebo vrstva dvou přes sebe přeložených zdravotnických roušek. více\nNOVINKA - Regenerace po Covid-19\nProdělali jste onemocnění Covid-19 a nyní se snažíte posílit si imunitu a utužit své zdraví?\nzáznamy: 1 - 15 / 2012Další


Hokejistům Ottawy bude minimálně dva měsíce chybět útočník Spezza. Musí na operaci - Sport.cz\n31. ledna 2013 20:42 - Ottawa\nHokejisté Ottawy se budou muset v NHL delší čas obejít bez kanadského útočníka Jasona Spezzy, který se v pátek v Torontu podrobí operaci vyhřezlé ploténky. O tom, jak dlouho bude devětadvacetiletý centr mimo hru, kanadský klub neinformoval, podle serveru tsn.ca však půjde minimálně o dva měsíce.\nJason Spezza z Ottawy (vpravo) střílí přes Paula Martina z Pittsburghu.\nSpoluhráč českého útočníka Milana Michálka si záda poranil v nedělním utkání s Pittsburghem, které Senators prohráli 1:2 po nájezdech. Spezza, jenž v pěti zápasech v dosavadním průběhu zkrácené sezóny zaznamenal dvě branky a tři přihrávky, poté vynechal dva následující duely.\nV minulém ročníku Spezza nasbíral 34 gólů a 50 asistencí a s 84 body byl nejproduktivnějším hráčem Ottawy.


Reichlův syn debutoval v extralize: Táta říkal, že to bude kolotoč | iSport.cz\nKristian Reichel má za sebou extraligový debut • sport\nSyn legendy v akci, Kristian Reichel poprvé nastoupil v extralize. Syn olympijského šampiona z Nagana a kapitána mistrů světa naskočil v Karlových Varech k prvnímu zápasu za Litvínov. S číslem 43 a v dresu bez jmenovky vedl 17letý útočník čtvrtý útok, v závěru ho trenéři poslali dokonce na power play, když se Verva snažila o vyrovnání.\nKdy jste se dozvěděl, že máte nastoupit?\n„V sobotu ráno. Mamka mě přišla vzbudit, že jdu na to. Nic jsem netušil, připravoval jsem se na zápas s juniorkou, takže super probuzení.“\nBylo lepší, že jste debutoval v zápase venku? Myslíte, že v Litvínově by byl ten tlak a očekávání mohly být větší?\n„Popravdě řečeno, nervózní jsem byl, až když se šlo do zápasu na led. Jinak ne. Možná by to v Litvínově bylo o něco horší, domácí publikum, všichni ode mě očekávají, že budu stejně dobrej jako táta. Ale teď bych si tam zahrát chtěl, jestli mi dají důvěru trenéři.“\nJaké vůbec bylo nastoupit poprvé proti často mnohem zkušenějším a starším hráčům?\n„Byl to zážitek, moc jsem si to užil. Škoda, že jsme nevyhráli, i když šance tam byly. Jinak zápas proběhl v pohodě. Hráči jsou zkušenější, věděl jsem, že si musíme počkat, než abychom tam vletěli jak blázni a oni nás prohodili. Ale věkový rozdíl bych nevnímal. Hráč jako hráč.“\nRadil vám před zápasem taky váš otec?\n„Říkal, abych se pořádně rozhýbal, že to bude jiný kolotoč, abych tam nebyl jak namalovanej. Takže jsem ho poslechl. Měl jsem asi čtyřicet minut rozcvičku, to jsem nikdy nezažil. Jinak mi řekl, ať hraju stejně jako vždycky, že to přijde.“\nKristian Reichel si zahrál první extraligový zápas za Litvínov\nTémata: sport, hokej, extraliga, litvínov, karlovy, reichel, kristian


Odkoupení Vrbenského lázní by bylo vítězstvím zdravého rozumu - Ústecký deník\nZdevastované Vrbenského lázně a sportovní hala jsou pro lidi ze Střekova a nejen je, symbolem porevolučního šlendriánu. Postavil je továrník Schicht jako součást péče o své zaměstnance a zpřístupnil všem.\nVe dvacátých letech byly jedněmi z nejmodernějších v republice. Fungovaly za války i po ní, dokonce i za komunistů. Mnohý z nás, rodilých Ústečáků, jsme tam absolvovali povinný plavecký výcvik. Po změně režimu nějaký čas fungovaly.\nNeuvěřitelný příběh jejich likvidace začal ve chvíli, kdy někdejší okresní úřad koncem devadesátých let rozhodl, že je pronajme, ač patřily už od let padesátých městu. Zní to neuvěřitelně, ale pouhá administrativní chyba, či lajdáctví úředníků stály na samém počátku tohoto neslavného příběhu. Při čtení dobových novinových článků o jejich dalším osudu jeden kroutí hlavou a je-li navíc lokální patriot, má chuť někomu vrazit facku, ale jak barák. Nevěříte? Přes sportovní klub Tatran je úředníci pronajali jakémusi podnikateli Hrůzovi, který se později přejmenoval na Creepse. Tento je měl pár dnů. Místní a personál přilehlé tělocvičny viděli, jak odtud odjíždí náklaďáky plné vybavení a mobiliáře. Když rabování skončilo, zůstaly lázně na ocet.\nOBRAZEM: Vrbenského lázně na Střekově nabízí naději i smutek\nHrůzu nakonec zavřeli za jiné zlodějny, ale to už plavecké hale moc nepomohlo. Ta totiž chátrala a trpěla nájezdy zlodějů kovů, narkomanů a bezdomovců. Několikrát je koupily firmy, které nakonec nesehnaly peníze na rekonstrukci, nebo prostě spekulovaly. Až se o jejich záchranu pokusil Miloš Podolský. Udělal kus práce, zlikvidoval odpadky a zabezpečil je. Jenže sportovní hala vedle se nakonec ukázala být v havarijním stavu a spolkla všechny volné peníze. Přesto pokračuje v čištění bazénu. Lázně nabídl městu a to napříč všemi politickými stranami pro odkoupení zvedlo ruce.\nVšechno je teď otázkou vyjednávání a peněz. Bude-li chtít vlastník rozumné peníze a město zohlední vše, co pro záchranu areálu udělal, bude to malé vítězství rozumu. Zbožné přání obnovy bazénů, saun, minigolfu a dalších si pak můžeme splnit krok za krokem. Koneckonců, přispět může každý, třeba pár korunami ve veřejné sbírce, nepůjde-li to zaplatit jinak. To by pak bylo vítězství obrovské a zasloužené.\nStřekováci vzkazují: Kupte Vrbenského lázně a udělejte tam něco pro děti