Zpívám i o sekerách a pilách, které brousí nemoudří - kulturní magazín Uni\nZpívám i o sekerách a pilách, které brousí nemoudří\n09/2017 09/2017 Milan Tesař (radio Proglas)\nDevět let po svém předchozím albu Slunci ležím v rukou přišla Dagmar Voňková s novinkou Hostina. Opět na ní převažuje přírodní lyrika, ale namísto dua kytary a klavíru (na minulé desce hrál Zdeněk Zdeněk) zvolila písničkářka tentokrát čistě kytarový doprovod. Navzdory tomuto rozdílu jsou si obě křehké a vzdušné nahrávky podobné a novinka jakoby na starší album navazuje. I proto jsem se rozhodl v otázkách, které jsem naší přední kytaristce a autorce písní kladl, zčásti vycházet z našeho rozhovoru o minulé desce.\nNa novém albu Hostina provedete posluchače v jednotlivých písních celým rokem – od jarního tání přes letní větřík a babí léto až po zimní světlo. Které roční období máte nejraději?\nVšechna roční období mám ráda. Děkuji za každý den. Nejvíc se mi však stýská po létě, a to hned po Vánocích. Trpím inverzním počasím, nedostatkem slunečního svitu a tepla. Už nebydlím v Krkonoších. V mých vzpomínkách tam byly zimy pořádné, ale snášela jsem je mnohem lépe. Byly tam i vyhřátější chalupy. A více slunečno na sněhu. Nyní vždy od ledna moje tělo hibernuje a ožívám až s oteplením v jarních měsících. Jak už jsem ale řekla, děkuji za každý den.\nVaše přechozí album se jmenovalo Slunci ležím v rukou a vy jste mi v souvislosti s ním řekla, že slunce je „symbolem, který přináší život; je to opakující se téma, které se mi objevuje průběžně v kresbičkách i písních“. Na novince se mnohem více než slunce vyskytuje téma zářících nebo jasných hvězd (v písních Hostina, Jasná hvězda, Zimní světlo). Co pro vás tedy představují hvězdy?\nMajestátní nádheru, důvod k zamýšlení, zastavení se, čas k imaginárním rozhovorům. Mám už tam nahoře také pár blízkých duší. Při pohledu na noční oblohu a světla hvězd se přítomně dívám i do minulosti. Vyvstává mi při tom na mysli neviditelná síť vztahů, v níž i má maličkost je v propojení a je jednou, byť jen nepatrnou částí tohoto vesmírného těla a řádu. Jednou jsem napsala: „I mou duší prochází mícha vesmíru.“\nTitulní strana obalu nového alba Hostina má velmi čistou, minimalistickou grafiku. Je to jen název alba, vaše jméno a jednoduché obrázky nože a vidličky, které podtrhují název desky. Proč jste se rozhodla pro tuto variantu?\nCelý obal včetně jeho návrhu vytvořili, každý svým dílem, přátelé z chráněné dílny Lemniskáta – život bez bariér, tak jak si představovali hostinu. Všichni jsou zde mimochodem jmenováni svými křestními jmény. Každého jednotlivého kusu obalu se dotýkali svými štětci a barvami podle motivů, které vytvořil Jakub Vejražka z této dílny. Jsou to ikonky jídla, pití, nádobí, příborů, a lze je ucítit i hmatem, podobně jako třeba čísla na bankovkách. Na samotném CD pak najdete výtvarný návrh Terezky Urbanové, který nápadně připomíná mandalu, ovšem z jitrnic, koláčů a cibulí. Ten obal je krásný!\nV titulní písni pracujete s podobně znějícími slovy „hostina“ a „hostie“ a v tomtéž textu se objevuje jak Bůh, tak Panteon, což byl původně v Římě chrám zasvěcený všem bohům. Vnímáte za přírodou někoho, kdo ji stvořil? A jak téma hostiny z titulní písně souvisí s albem jako celkem?\nVnímám přírodu jako bytí jednoho, kde je vše propojeno se vším, jako jedno nekonečné tělo, všechno živé i „neživé“, viditelné i neviditelné, prostoupené inteligencí, duchem. Život sám je v různých formách hostinou, je i obětinou. My sami jsme součástí přírody. Během života prožíváme krásu, ale i utrpení. Někdy se můžeme oddat zmaru, rezignaci, negativním pocitům, agresi, můžeme však také nalézt opačný pól, proměnu, soucit, respekt, úctu a lásku k bližním, k okolnímu světu i sami k sobě. To jsem chtěla albem říct mezi řádky.\nDůležitým tématem ve vašich písních zůstávají stromy. Ale zatímco na minulém albu jste vzdávala hold krásným jívám a břízám plným mízy, tentokrát zpíváte o starém rozeklaném dubu. V čem vidíte krásu starých stromů? A dá se tato píseň vnímat i jako podobenství o kráse starých lidí?\nAno, můžete píseň vnímat i jako takovéto podobenství, jako krásu starých lidí. Zatímco člověk stárne rychleji, starý strom je oproti němu většinou ještě stále mladý, dokáže přežít další desítky, ne-li stovky let. Čím bude starší, tím víc bude moci v tom nejlepším ovlivňovat své okolí, krajinu, v tom nejlepším ji stmelovat a zaopatřovat. Staří moudří lidé to vědí, a proto o nich v podobenství zpívám. A také o sekerách a pilách, které brousí nemoudří – mladí i staří.\nPřed několika lety jste mi řekla, že inspiraci pro písně hledáte v okruhu tří až pěti kilometrů od domova. Změnilo se to? A nacházíte v okolí Pyšel, kde žijete, nová inspirativní místa?\nNe, nezměnilo se to. Chodím na stejná místa dlouhodobě. Postupně odkrývají různé vrstvy své vnitřní paměti. Někde jsou naopak ta místa přikrývána novými stavbami. Můj okruh je stále v dosahu do pěti kilometrů v místě bydliště na venkově. Člověk mého založení nepotřebuje větší prostor. Přibývá však mnoho soukromého ohrazení, kam se jít nedá. Tak si hledám cesty mezi tím.\nŘekla jste mi také: „Skládání mi vůbec nejde lehce, ale někdy, když se vyčistíte, přijde to najednou samo.“ Platí to stále? A jak taková očista ve vašem případě probíhá?\nJe to stále stejné. Čistím se pobytem v přírodě. Pozoruji.\nNa obalu uvádíte, že „nápad vydat toto album se zrodil při snídani na sluncem vyhřáté terase ve Španělsku“. Přitom jde o album tematicky opět ryze české – alespoň tak je vnímám. Otisklo se do jeho charakteru něco z toho slunného Španělska a z vyhřáté terasy?\nAlbum se zrodilo za vydatné podpory Jitky, Marušky, Radky, Terezky a Vlasty. Potvrzuji, že tomu tak opravdu bylo a že ten prvotní nápad nevyšel z mé hlavy. Tento pěkný nápad pak Vlasta Urbanová, vedoucí Lemniskáty, se skromností sobě vlastní uvedla do pohybu a přivedla ke zhmotnění. Měla jsem dost písní na celé CD, postupně jsem je hrála na koncertech, avšak neměla jsem žádnou vnitřní potřebu je nahrát. Až spojení s prací pro chráněnou dílnu mě oslovilo. A Španělsko? Z něj se na album vtiskla ta teplá sluneční energie.\nNa rozdíl od předchozího CD jste Hostinu nahrála sama, pouze s kytarou. Rozhodla jste se tak okamžitě, nebo jste zvažovala nějaké spoluhráče?\nNezvažovala jsem pro ně víc než hlas a kytaru. Snažila jsem se nepřekrýt, co je rozeznívá. Elektronika nebo použití efektů, to pro mne mělo smysl, když jsem chtěla vyslovit něco jiného, jinou zkušenost s vrstvami, odkud ta hudba jde, jaká tam je, protože ty vrstvy jsou různé. Nyní je to cesta jen pro hlas a nástroj a to, co je mezi nimi. A právě to „mezi tím“ tam slyším jako to nejdůležitější. Snažím se to nepřehlušit.\nZa svou hudební dráhu jste jako kytaristka i autorka prošla různými fázemi, hrála jste hudbu náročnější i čistě instrumentální. V souvislosti s albem Slunci ležím v rukou jste mi řekla: „Jako kytaristka jsem strávila při vzniku písní před natočením dost času nad tím, abych na kytaru dokázala hrát zdánlivě jednoduše, ale přitom s drobnými nuancemi tak, aby fungovalo cosi mezi řádky, a také aby tam ten orchestr nebo ticho byly slyšet.“ Jak to bylo u nového CD?\nStrávila jsem opět dost času, aby to hrálo tak, jak to hraje. Vycházím z naslouchání.\nBooklet alba obsahuje jedinou vaši fotografii a na ní hrajete na kytaru dvěma smyčci, což je vaše dlouholetá technika. Jak vznikly konkrétní aranže? Jak jste se rozhodovala, který typ kytarového doprovodu pro kterou píseň zvolíte?\nJe to intuitivní, možná dokonce překvapivě náhodné. Prostě se to tak stane. Jak už jsem řekla, poslouchám svou intuici, vlastně stále stejně od dob svých začátků, s tím, že: „To je neučesaný zpěv, to bys neměla,“ v Jánošíku v roce 1976. V roce 1979: „To nikdy nebude slyšet, to tepání pianově na krku kytary, zbytečně se namáháš.“ „Proč hraješ v roce 1991 na housle smyčcem přes luby, když mají struny? Později smyčcem na smyčec zavěšený za strunou kytary, na stromy nebo už jen mimo hmatník na neviditelné struny?“ Teď, v roce 2017: „Proč jen hlas a kytara?“\nHostinu pokřtíte 14. září v Malostranské besedě na společném koncertě s Jiřím Smržem. Když Jiří Smrž křtil v Brně své album Kořeny, byla jste jedním z jeho hostů. Jak jeho tvorbu vnímáte? Co se vám na jeho písních zvlášť líbí?\nJiří Smrž je básník opravdovosti. Za svá poslední dvě alba, na kterých své texty nazpíval, dostal dvakrát za sebou cenu Anděl. Zdůrazňuji to, protože on sám by to nezmínil. Jeho tvorba je horoucí. On se jí vystavuje čelem, za slova ručí sám sebou. Vnímám jeho básně a tvorbu vůbec jako modlitby. Mám to štěstí, že jsme léta kamarádi. To mne velmi obohacuje.\nLoni v prosinci zemřel Radim Hladík, s nímž jste před dvaceti lety natočila album Voliéra. Na co ze spolupráce s ním nejraději vzpomínáte?\nByl to excelentní kytarista. Ráda jsem pozorovala jeho ruce při hře, běhy po hmatníku. V mysli vidím a slyším jeho melodické linky, jako kdyby to bylo teď. Vzpomínám na ty koncerty a taky na cesty domů po nich, kdy Radim básnil o tom, jak oře v traktoru lány. Doufám, že se mu to nahoře splnilo. Čajovna, jeho skladba, mě dojímá, kdykoli si na ni vzpomenu. Dosud si nějak neumím připustit, že už Radim není s námi, se svou rodinou, že už si nemůžeme zahrát.\nKdyž vám v roce 2010 vyšla kniha Listí se souborem vašich textů, doprovázely ji vaše kresby. Kreslíte stále?\nUž dlouho jsem nic nenakreslila.\nSoučástí knihy Listí byla také vaše poezie. Když vás napadnou verše, víte hned, jestli zůstanou poezií, nebo se z nich stane píseň?\nTo nevím, ale některé texty mi znějí tak, že v nich píseň už je.\nV roce 2010 jste také obdržela pamětní medaili Ústavu pro studium totalitních režimů Za svobodu a demokracii. Co pro vás takové ocenění znamená?\nCítila jsem patřičné rozpaky. Vždyť tam tehdy byli pozváni a oceněni, pravda, medailemi vyššího řádu, tací, kteří prošli válkou, koncentračním táborem, gulagem, v 50. letech politickými procesy a vězeními, z nich mnozí mohli vyjít, až když přišla amnestie.\nÚčastníte se také akcí volného sdružení Osamělých písničkářů. Cítíte se na scéně osamělá? A je pro vás důležité, že se s dalšími „osamělými“ můžete takto potkávat?\nOsamělí mě moc baví a necítím se vůbec osaměle. Máme se rádi, těšíme se na sebe, vidíme představení svých kolegů, včetně mladých výborných nových Osamělců. To vše u Kaštanu díky Honzovi Burianovi a Unijazzu. Přijďte se podívat.\nFoto: Ota Nepilý, archiv nakladatelství Galén


Tohle povolání je láska na celý život | OperaPlus\nTohle povolání je láska na celý život\nRobert Rohál, 18.09.2013 0:01\nTak v operním repertoáru je to rozhodně Janáček (Káťa Kabanová, Její pastorkyňa, Liška Bystrouška, Věc Makropulos) a Richard Strauss (Salome a Elektra).\nAno, to rozhodně. Já si nevzpomínám, že bych jako dítě měla tenkrát v hlavě nějakou alternativu, i když jsem tenkrát ani netušila, co toto povolání obnáší. Všechno byla intuice a pudovkin.\nByly chvíle, kdy jste s tím třeba chtěla seknout?\nTohle povolání je láska na celý život. Je pravda, že jsem zažila výšiny výrazných úspěchů, ale i druhou stranu mince, kdy hlava i tělo už nechtěly stoupat dál. Ale to je vše za mnou. Díky tomu si o to víc vážím privilegia, jakým toto poslání je.\nV jakém vzpomínáte na nedávno zesnulého Jozefa Bednárika, který vás režíroval jako Carmen? Rozuměli jste si?\nVzpomínám na Béďu jako na nekomplikovaného člověka po tom všem, co jsem zažila jinde a s jinými. Nechal nás spolupracovat a věděl, čeho chce docílit. Vycházel z daného charakteru, který se mu ve mně nabízel.\nKolik repríz jste jako Carmen odzpívala?\nOd premiéry v roce 1999 přibližně do roku 2012? To by mohl být rok, kdy jsem ji zpívala naposled, ale čárky na futra si nedělám.\nMůžete vyjmenovat tři vaše srdeční operní tituly, v nichž jste zpívala?\nOd Janáčka Káťa Kabanová – a to jak Varvara – téměř po celém světě, tak i v poslední době Kabanicha. Od Strausse Salome – Herodias, Ariadna na Naxu – Komponista, samozřejmě velkým celosvětovým úspěchem byl i Cherubin ve Figarově svatbě…\nVšiml jsem si, že nemáte problém vystoupit i „sama za sebe“ v televizních zábavných pořadech. Vy rozhodně asi trémou netrpíte. Ráda bavíte publikum i tímto způsobem?\nTady nejde o trému. Tou zde opravdu netrpím. A vystoupení ve Všechnopárty nebo v Show Jana Krause pojímám jako jednu z cest upozornit a přiblížit žánr opery, písně a svět s tím spojený. Přitom se vyhýbám stadionům a podobným taškařicím, kde se několik „tenorů“ za pomoci světelných kýčů a mikrofonů snaží napodobovat Dominga a Pavarotiho a vcucnout pod pláštíkem „přiblížení opery obecnosti“ do svých kapes alespoň nějaké desetitisíce eur. (smích)\nZnamená to tedy, že je to i spojené s výletem do Prahy a návštěvou přátel?\nJá nutně nepotřebuji mít v Praze „nějakou“ práci, abych mohla navštěvovat své známé. Mám tu svoje zázemí v podobě rodinného domku. Moje rodina se tu také cítí dobře, tak sem rádi jezdíme. A lépe pro mě potom je nepracovat a spíše se věnovat rodině.\nMáte v Praze, respektive v Česku, přátele, s nimiž se ráda potkáváte a nemusí to být zrovna na jevišti nebo v divadle?\nNo samozřejmě. V Praze jsem studovala na konzervatoři a spousty hudebníků v různých orchestrech jsou mými spolužáky. Mám zde také dlouholetou přítelkyni a manažerku paní Janu Mazurovou, se kterou jsem od malička vyrůstala v jedné vesnici. Jsme něco jako jednovaječná dvojčata… Ale musím podotknout, že nejsem typ, který by musel být obletován přáteli. Mám ráda svůj vnitřní svět, ve kterém neustále něco tvořím. Mám ráda ticho a soustředění. Je mi se mnou dobře. (smích)\nOperní a koncertní pěvkyně Dagmar Pecková se narodila 4. dubna 1961 v Medlešicích u Chrudimi. Je absolventkou Pražské konzervatoře. Na počátku své hvězdné kariéry se stala vítězkou Pěvecké soutěže Antonína Dvořáka v Karlových Varech.\nJiž během studií byla sólistkou operety v Plzni a v Hudebním divadle Karlín v Praze. Po dvou letech v operním studiu v Drážďanech byla v roce 1987 angažována jako sólistka drážďanské Semperovy opery. O rok později odchází a stává se sólistkou Státní opery v Berlíně. Od počátku své pěvecké kariéry úzce spolupracuje s prof. Antonií Denygrovou, dlouholetou sólistkou Národního divadla a Státní opery. Během let se stala Dagmar Pecková – vedle Prahy, kde zpívá na scéně Národního divadla Carmen – hostem předních evropských operních scén – Stuttgart, Berlín, Drážďany, Basilej, Paříž, Hamburk, Londýn, Lausanne. Na všech jevištích se představuje ve významných rolích světové operní literatury.\nPro firmu Supraphon natočila mimo jiné CD s áriemi Wolfganga Amadea Mozarta a CD s písněmi Gustava Mahlera. Obě nahrávky vznikly ve spolupráci s dirigentem Jiřím Bělohlávkem a Pražskou komorní filharmonií. Z dalších alb to jsou tituly jako Best Arias, výběr z písňové tvorby Richarda Strausse, Othmara Schoecka a Albana Berga, Dvořák/Songs (písňový recitál z tvorby Antonína Dvořáka), Zápisník zmizelého (nahrávka Janáčkova komorního vokálně-instrumentálního intimního duododramatu), Árie z Mozartových oper nebo Songs (písně Petra Ebena).\nMezzosopranistka spolupracuje s Českou filharmonií i dirigenty (Jiří Bělohlávek, Sir Charles Mackerras, Richard Hickox, Libor Pešek a další.).\nV roce 1999 obdržela Pecková cenu Thálie v oboru opera za roli Carmen ve stejnojmenné inscenaci režiséra Jozefa Bednárika na scéně pražského Národního divadla.\nV současnosti je provdána za německého hudebníka Klause Schiessera. Má dvě děti, syna Theodora, jehož otcem je violoncellista Aleš Kaspřík, a ze současného manželství dceru Dorotheu. Jejím předešlým manželem byl novinář Jiří Vejvoda.\n(Zdroj Wikipedie, Supraphon)\nFoto archiv Dagmar Peckové


Praha nabízí filmařům miliony korun, nejvyšší dotaci zatím dostalo pokračování Spider-Mana - Pražský patriot\nLoni v září se v Praze natáčel film Spider-Man: Far From Home, byl kvůli tomu dokonce v noci uzavřen Karlův most. Ilustrační foto: archiv\n18. března 2019 08:48\nPraha nabízí miliony korun filmařům, kteří se rozhodli točit film v metropoli. Podmínkou pro přidělení dotace z nadačního fondu Praha ve filmu je to, aby metropole ve filmu znázorňovala skutečně hlavní město České republiky. V minulých dvou letech magistrát rozdělil 24,6 milionu korun mezi 19 českých a zahraničních filmů. V tomto roce zatím další výzva vyhlášena nebyla. Na dotaz ČTK to sdělil mluvčí pražského magistrátu Vít Hofman.\n„Hlavním cílem nadačního fondu Praha ve filmu Prague Film Fund je podporovat filmy a seriály, ve kterých je Praha vyobrazena jako Praha a zároveň mají marketingový potenciál pro pozitivní prezentaci města v zahraničí. Vítáme, že mají zahraniční filmaři stále zájem točit v našem hlavním městě i velké filmové trháky," uvedl Hofman. Fond hlavní město založilo v roce 2016.


Beroun- koncerty, festivaly 2020, divadla, akce pro děti | koncertyPraha.cz\nKoncerty v Praze 2020- hudba, koncerty, festivaly, vystoupení v Berouně\nPřehled koncertů, festivalů a hudebních vystoupení v Praze. Prodej vstupenek na koncerty a festivaly v Praze\nBenešov Beroun Kladno Kolín Kutná Hora Mělník Mladá Boleslav Nymburk Praha Praha-východ Praha-západ Příbram Rakovník\n<<předchozí den 2112345678910111213141516171819202122232425262728293031 . 09123456789101112 . 202020202021 následující den>>\nKoncerty Festivaly Muzikály\nKCP - Kongresové centrum Praha Praha\nYAMATO – legendární japonský soubor sestavený z těch nejlepších „Taiko“ bubeníků se po dvou letech vrací zpět do České republiky s novou show „Passion“Nové koncepční představení - „Passion“ – oslavuje vášeň jako hybatele všeho. Program si dává za cíl způsobit výbuch obrovské vášně. K dosažení naprosto dokonalé show je nutná nejen\nMuzikál MAUGLÍ ...jsme jedné krve- Praha\nDivadlo Kalich, Jungmannova 9, Praha 1\n199,- až 849,-\nMuzikál MAUGLÍ ...jsme jedné krve, autorů Ondřeje Soukupa a Gabriely Osvaldové. Po velkém úspěchu předchozího muzikálu Robin Hood přichází tato osvědčená autorská dvojice s dalším rodinným tématem muzikálu. Se sympatickou nadsázkou vyprávěný příběh vychází z Kiplingových Knih džunglí a spolu s hlavním hrdinou zavádí diváky do pestrého světa nebezpečné i\nTRAUTENBERK TANZ METAL/10 LET V REVÍRU/- Praha\nLucerna - Velký sál Praha\nDENIS MATSUEV klavírní koncert v Praze\nDenis Matsuev - klíčový kouzelník s ruskou duší - Koncertní turné v listopadu a prosinci - světově proslulý klavírní virtuos! Denis Matsuev bude opět hostem Smetanovy síně v Praze - se dvěma díly z ruského hudebního světa a dvěma vrcholnými díly německé klasick&ea\nKoncert Maltského filharmonického orchestru v Praze\nHostující hvězda Daniel Lozakovič Dirigent Sergej Smabatjan Po loňském úspěšném koncertním turné proslulý Maltský filharmonický orchestr opět putuje po Evropě. Jako hudební velvyslanec své malé domovské země se orchestr zastaví v legendárním Zla\nKABÁT TOUR 2020- koncert skupiny Kabát v Praze\nKabát připravil Turné 2020. Je koncipované doprostřed stadionů, jak se ve světě říká „center stage“. V případě Kabátu to není poprvé, a rozhodně ani naposled. Kapelu tato varianta baví, i když např., jak sami říkají: Mizí možnost se „zašít“\nForum Karlín, Pernerova 51-53, Praha\n1 190 Kč\nKdyž pomineme Jamajku, jaká je historicky nejznámější reggae kapela na světě? Rozhodně Britové UB40! Tyto žijící legendy z Birminghamu, jejíž historie sahá až do konce 70. let, přijedou 26. listopadu 2020 do Prahy! V rámci České republiky exkluzivně vystoupí ve Forum Karlín.UB40 odstartovali kariéru jako předskokani britských The Pretenders, kteří s\nMuzikál KRYSAŘ- Praha\nDirty muzikál Daniela Landy Krysař se v září 2017 vrací na jeviště Divadla Kalich v novém hereckém obsazení a s novou výpravou i choreografií . O jeho návrat si celá léta psali sami diváci, pro které je bez nadsázky kultovním představením. Krysař je řazen mezi nejúspěšnější původní české muzikály všech dob. Původní pražská inscenace muzikálového příb\nČERMÁK STANĚK COMEDY/DIVNEJ ROK 2020/STAND-UP COMEDY SHOW- Praha\nDivadlo na Prádle Praha\nStand-u show pro všechny, kteří letos nenapsali román a ani nezačali péct chleba v karanténě. Protože tihle lidi buď neexistují, anebo nebudou mít stejně na podzim čas, protože budou šít roušky pro druhou vlnu pandemie.Miloš Čermák vám řekne, proč nikdy nesmíte věřit roku, ve kterém je na obloze kometa. Vysvětlí vám, proč když má člověk udělat důležité rozho\nRYBIČKY48+ koncert v Praze\nRybičky 48 jsou známé svou pódiovou show plnou světel, ohňů a dalších pyro efektů tak, jak to vídáme u koncertů velkých zahraničních rockových hvězd. V podobném duchu se zřejmě ponese i koncert v O2 areně. V posledních letech jsou všechna turné této skupiny beznadějně v\nSOČR: Sokrates Iana Bostridge\nRudolfinum, Alšovo nábř. 12, 110 00 Josefov\nMaurice Ravel: Náhrobek Couperinův Erik Satie: Sokrates Hector Berlioz: Fantastická symfonie, op. 14 Alexander Liebreich dirigent Ian Bostridge tenor Ian Bostridge bezesporu patří mezi nejlepší britské lyrické tenoristy současnosti. Jeho doménou jsou písně Franze Schuberta, tvorba Benjamina Brittena i hudba Leoše Janá\nThe Best of Roxette Praha\nTribute to Marie Fredriksson se symfonickým orchestrem poprvé v ČR Kultovní švédské poprockové duo ROXETTE na konci 80. let vtrhlo do hudebních hitparád a navždy si získalo srdce milionů fanoušků! Nádherné, okouzlující melodie Pera Gessle, i výrazný a jedinečný\nTÖRR/Host: Asmodeus/- Praha\nPalác Akropolis Praha\nTörr je česká metalová skupina založená roku 1977. Texty jejich písní jsou temné až satanistické, jsou považováni za jednu z prvních českých blackmetalových skupin.


Jak zvýšit objem spermatu - Sex\nJak zvýšit objem spermatu\nBezpečné a přirozené způsoby, jak zvýšit objem ejakulátu\nDanielle Page 13. února 2020 Sdílet Tweet Flip 0 akcií\nSpousta lidí si přeje, aby si mohli více užít sex.\nJak to však vypadá u každého jednotlivého muže, může být úplně jiné. Někteří chtějí vydržet déle nebo zlepšit své dovednosti milence, zatímco jiní chtějí neustále zkoušet nové věci.\nVšechny z nich jsou docela proveditelné, ale pokud jde o něco jako zesílení ejakulace, může být vylepšení v tomto oddělení trochu složitější.\nPŘÍBUZNÝ: Jak vylepšit chuť semena\nJak se to stane, mnoho mužů chce produkovat více spermií (z důvodů plodnosti), zvýšit objem svého ejakulátu (z důvodů hrdosti) nebo zvětšit vzdálenost svého ejakulátu (kvůli ... chvástat se právům) - každému jejich vlastní, samozřejmě.\nI když existují věci, které můžete udělat pro zvýšení fotografované zátěže, je důležité pochopit, jak tento proces funguje, a také to, jaké faktory mohou ovlivnit váš výkon.\nZde je pohled na vědu za ejakulací, proč jsou některé zátěže větší než jiné, a několik tipů, které je třeba zvážit pro zvýšení objemu ejakulátu.\nFakta o spermatu a vaší ejakulaci\nCo se považuje za normální množství ejakulátu? Pokud jste sledovali hodně porna, kde je střelba na laně normou, zdůrazňující hereckou schopnost pokaždé vytvářet značné ejakulace, odpověď vás může překvapit.\n„Typický objem ejakulace se může u jednotlivců lišit od 1,5 ml do 5 ml,“ říká Dr. Michael Reitano, lékař ve zdravotnictví pro muže římský . Pokud neznáte metrický systém, 5 ml je pouze čajová lžička objemu.\nAno, stejná čajová lžička, kterou pravděpodobně máte v zásuvce na nádobí, se považuje za standardní množství spermatu, které má mužský orgasmus produkovat.\nTo znamená, že ne všichni muži produkují stejné množství, a jak se ukázalo, pro objem ejakulátu existuje nejvyšší věk.\nObjem souvisí s věkem, který dosahuje maxima ve třicátých letech a klesá po 50 letech, “pokračuje Reitano.\nAle na rozdíl od toho, co si možná myslíte, neexistuje žádná známá výhoda pro zdraví nebo plodnost při fotografování velké zátěže.\n„Objem ejakulátu obecně nesouvisí s plodností nebo celkovým zdravotním stavem člověka, pokud není velmi nízký,“ říká urolog schválený radou Dr. Paul Turek . 'Dokonce i muži, kteří měli vasektomii, mají stejné objemy ejakulátu před i po' ořezu. '\nPŘÍBUZNÝ: Co byste měli vědět o vasektomiích\nPokud s tím vaše plodnost a celkové zdraví nemají mnoho společného, co ve skutečnosti ovlivňuje váš objem ejakulace?\nObjem spermatu má méně společného se zdravím než velikost semenných váčků, které ho produkují, protože tyto spárované orgány, které se nacházejí za prostatou, jsou hlavními přispěvateli k objemu spermatu, vysvětluje Turek. Spermie z chámovodu (10 procent objemu) a sekrece prostaty (20 procent objemu) jsou dalšími složkami spermatu. Faktory, které určují velikost semenných váčků člověka, a jakékoli etnické rozdíly ve velikosti, které existují, jsou v současné době neznámé.\nMá objem spermatu význam?\nPodle Turka je důležitost, kterou mnoho lidí přikládá ejakulátu, hluboká.\n„V několika náboženstvích je semeno vzácné a nelze ho rozlit, nebo představuje vážnou morální poruchu, kterou je třeba promarnit,“ vysvětluje. „V průběhu lidské historie je to kapalina s vážnými gravitacemi a„ klíčovým “významem. Není divu, že se na tom muži pověsili. “\nPokud však hledáte důvod, proč je průměrný člověk dnes znepokojen velikostí svých ejakulací, pravděpodobně to nemá nic společného s náboženskými texty a spíše s úplně jiným, mnohem modernějším kulturním produktem: internetovou pornografií.\nPŘÍBUZNÝ: 15 způsobů, jak se porno a skutečný sex liší\nVětšina lidí, které vidím, se obává, protože se srovnávají s filmy pro dospělé, říká Dr. Jamin Brahmbhatt , certifikovaný urologický chirurg na Floridě. Filmy pro dospělé mohou člověka přimět k tomu, aby věřil, že s každým ejakulátem by měl vyjít náklad džusu. Pravdou je, že to, co vidíte v pornu, je přehnané a díky úhlu kamery a úpravám se zdá, že vypadá větší než život.\nRovněž stojí za zmínku, že vyvrcholení ejakulací velikosti porna není nutné (nebo užitečné), aby pomohlo partnerovi otěhotnět.\nMuži mohou mít pocit, že čím menší objem, tím méně plodní, “pokračuje Brahmbhatt. „Pravdou je, že sperma je malou částí vašeho ejakulátu. Stále můžete mít miliony spermií v nízkoobjemovém ejakulátu.\nPŘÍBUZNÝ: Jak zvýšit počet spermií\nV zásadě není váš objem ejakulátu ničím, co by vás opravdu znepokojovalo.\nObjem se může lišit, takže se nesrovnávejte s ostatními, říká. Buďte šťastní, kdo jste a co ejakulujete. Váš objem ejakulátu v žádném případě nedefinuje, kdo jste jako muž.\nCo říkají skuteční muži: Když jsem poprvé chodil se svou současnou přítelkyní, šel jsem celý týden nebo déle, aniž bych vystoupil, protože jsem se bál o svou slabou zátěž, “říká Kevin, 27.„ Ale to samozřejmě mělo také své nevýhody - skončil bych za pár minut. Když jsme o tom konečně mluvili, řekla mi, že jí to vůbec nevadí. Chtěla jen mít možnost mít sex déle. Když se na to dívám zpět, cítím se docela hloupě, že mě to vůbec znepokojovalo.\nCo říkají skutečné ženy: Skutečnost, že si muži myslí, že to, co chtějí všechny ženy, je hosed se spoustou spermatu - do té míry, že bychom raději vynechali pár dní sexu, aby se to stalo -, je pro mě překvapující, '' říká Kayla, 26. „Kdyby mi to můj přítel opravdu chtěl udělat, samozřejmě bych se do toho pustil, ale představa, že budu vždy čekat několik dní jen na to, aby se to mohlo stát pořád, by mě pravděpodobně pobláznila (a ne v dobrém smyslu). Každý je jiný, ale opravdu si nemyslím, že by každá žena řekla, že by raději počkala tři dny, než si zvýšíte rezervy nebo cokoli jiného, jen abyste se na minutu cítili jako pornohvězda.\nJak zvýšit objem ejakulace\nI když to nijak neovlivní vaši schopnost potěšit nebo oplodnit partnera, možná budete chtít zvětšit velikost svého ejakulátu, abyste potěšili sami sebe - a to je v pořádku. Zavedení a zajištění zdravého objemu může být dokonce prostředkem ke zlepšení celkové pohody.\nPodle Dr. Koushika Shawa z Austin Urology Institute , vhodné ze zdravotních důvodů, nejen kvůli tomu, že v posteli vypadají jako pornohvězda.\nNadváha a vysoký cholesterol mají mnoho důsledků pro fungování vašeho těla, včetně toho, jak ejakulujete, říká. Pokud jde o sexuální zdraví, všichni dosahujeme vrcholu kolem 18 let a odtamtud je to z kopce.\nJak již bylo řečeno, podle odborníků to není důvod vzdát se naděje na udržení vašich úrovní ve stáří. Jak říká Shaw, můžeme se pokusit zpomalit pokles a užít si prosperující sexuální život až do pozdních let.\nA jak to uděláme? Pojďme se ponořit.\nSnižte frekvenci ejakulace\nVelkým určujícím činitelem objemu spermatu je to, jak jste naposledy ejakulovali. Zatímco vy nebo váš partner byste mohli upřednostňovat konzistentnější sex s menším množstvím spermatu, na rozdíl od menšího sexu, který produkuje více, pokud chcete zvýšit objem, ejakulace méně často je jedním ze způsobů, jak to udělat.\nČím častěji to děláte, tím méně času dáváte tělu doplňovat zásoby, říká Brahmbhatt. Pokud si dáte přestávku na jeden nebo dva dny, pomůže vám to vrátit se na normální úroveň ejakulátu.\nTaké se zapojit lemování , sexuální technika, při které se blížíte k vyvrcholení, ale ne, může vést k větší ejakulaci, když konečně dosáhnete orgasmu.\nKouření cigaret může mít vážný dopad na vaši erekci a ejakulace také není imunní vůči jejím účinkům.\nPokud jste kuřák, který se snaží přestat kouřit, je tu ještě další důvod, proč tak učinit. Kouření souvisí s téměř každou špatnou věcí, která se ve vašem těle může stát, “vysvětluje Brahmbhatt. Některé teoretické kouření mohou bránit schopnosti vaší prostaty vytvářet sekrece. Jiní věří, že je to potenciální poškození nervů, které ovlivňuje ejakulát. Bez ohledu na to, zda máte problémy nebo ne, přestat kouřit je dobré pro vaše zdraví. “\nPŘÍBUZNÝ: Co byste měli vědět o erektilní dysfunkci\nVzhledem k tomu, že sperma je tekutina, může mít hydratace pozitivní vliv na velikost ejakulace.\n„Stejně jako všechny organické látky i naše těla jsou primárně tvořena vodou,“ říká Caleb Backe, odborník na zdraví a wellness Javorová holistika .\n„S ohledem na to může nedostatečný příjem vody ovlivnit celé vaše tělo, včetně spermatu. Jakmile dojde k dehydrataci, vaše tělo se začne štěpit na veškerou zbývající vodu a poslat ji tam, kde je to nejvíce potřebné k přežití. Kromě toho, že tělo zbavíte toxinů a vytvoříte zdravější ejakulát, správná hydratace také zvýší množství produkovaného spermatu. “\nVyzkoušejte Kegelova cvičení\nI když to nezvýší skutečný objem vašeho ejakulátu, Cone training vám pomůže robustněji to natočit. „Kegelova cvičení mohou člověku pomoci efektivněji ejakulovat celý objem spermatu, i když pouze pomáhají člověku vyprázdnit jeho normální množství,“ říká Retiano.\nShaw souhlasí s tím, že pokud hledáte další střelbu ejakulátu (ať už přidáním nebo namísto přidání objemu), mohou být obzvláště užitečná Kegelova cvičení.\nZdravé stravování a poradenství v oblasti životního stylu platí i zde, říká o prodloužení ejakulační vzdálenosti. Kromě toho může cvičení pánevního dna a Kegels posílit svaly odpovědné za ejakulaci. To by zase mělo vést k delší vzdálenosti.\nDietní způsoby, jak zvýšit objem spermatu\nPotraviny, které ovlivňují váš objem ejakulace\nStejně jako to, co si dáte do těla, je to, co z něj dostanete, stejná logika platí i pro váš objem ejakulace. To znamená, že vyvážená a zdravá strava vám pravděpodobně pomůže v oddělení objemu spermatu.\nExistují důkazy, že zdravá strava pomáhá udržovat objem vaší zátěže, říká Shaw. Faktory, které sníží objem spermatu, zahrnují věk a zvětšenou prostatu, což je u mužů extrémně běžné, takže jsou spojeny. Každé chování, díky kterému se budete cítit celkově mladí, udělá totéž „tam dole“.\nPŘÍBUZNÝ: Potraviny, které oslabují vaše erekce, odhalené\nNa jaké potraviny byste se měli zaměřit konkrétně, pokud to myslíte se zvýšením ejakulátu vážně? Pokud se setkáváte s pocity, které jsou pod průměrem, může to být problém s jídlem.\n„Hlavními viníky by byly stravy s nedostatkem zinku, selenu a tekutin,“ vysvětluje Reitano. „Klíče jsou tekutina, zinek, aminokyseliny (zejména aminokyseliny jako arginin, karnitin, lysin), lykopen a selen.“\nUkázalo se, že některé klíčové potraviny také zvyšují objem spermií.\n„Arginin, lysin a karnitin jsou potřebné k udržení normální hladiny testosteronu a nacházejí se v potravinách, jako jsou ovesné vločky, červené maso, drůbež a tuňák,“ pokračuje. Zinek je součástí spermatu a při každém ejakulátu se vypustí asi 2 mg. Mezi potraviny bohaté na zinek patří červené maso, krůty a ústřice. Lykopen se nachází v potravinách, jako jsou rajčata, paprika a meloun, a selen se nachází v ořechech. “\nDoplňky, které ovlivňují váš objem ejakulace\nKromě některých potravin ve vaší stravě se předpokládá, že některé doplňky mají pozitivní vliv na schopnost vašeho těla produkovat sperma. Částečně proto, že vaše tělo potřebuje určité přísady, aby produkovalo zdravý a normální ejakulát.\n„Ačkoli je sperma nejlépe známá pro transport spermií, průměrná mužská ejakulace obsahuje řadu dalších bílkovin, vitamínů a minerálů,“ říká Backe. „Kromě vitaminu C a zinku se sperma skládá z mnoha běžných aminokyselin, včetně argininu a lysinu. Je logické, že zvýšením příjmu těchto složek můžete efektivně zvýšit ejakulaci. '\nExistují také studie, které to naznačují doplňky pro sex jako nadržená kozí tráva mohou Gokshura a Black maca pomoci zvýšit ejakulát.\n„Jedna studie v asijském žurnálu andrologie ukázala zvýšení objemu spermatu poté, co 12 mužů užívalo doplňky maky (Lepidium meyenii) po dobu čtyř měsíců,“ říká Retiano. 'Nicméně vědecké důkazy celkově pro byliny nejsou silné.'\nI když neexistuje žádná taková věc jako magická objemová pilulka, která by vám náhle dala tryskající ejakulaci, existují pouze pilulky, které by vám mohly náhle ejakulace vyschnout. Pokud máte nižší objem, může za to vaše anamnéza.\nExistují určité léky, které snižují objem spermatu, vysvětluje Shaw. Patří mezi ně běžné léčby vypadávání vlasů finasterid a Propecia, léky k léčbě BPH (zvětšená prostata) a hormonální léky, včetně léčby testosteronem. To znamená, že někdy užívání doplňků testosteronu může zlepšit objem spermatu. Ale neměli byste užívat testosteron jen z tohoto důvodu, protože může mít významné vedlejší účinky.\nPŘÍBUZNÝ: Ejakulační etiketa - Kde sem a proč\nNakonec je objem spermatu pravděpodobně méně důležitý, než si myslíte, a přestože existují způsoby, jak jej zvýšit, je pravděpodobné, že se lépe soustředíte na zlepšení dalších aspektů vašeho sexuálního zážitku, než vymačkáním extra čajové lžičky ze semenných váčků.\nJak se říká, není to velikost - to je to, co s tím děláte, a to platí jak pro objem, tak pro délku.\nS dalšími zprávami od Alexe Manleyho\nJak mít více intenzivních orgasmů\nJak chránit vaše spermie


MIKOV UTON 362-NG-4 | sportisimopro.cz\nMIKOV UTON 362-NG-4\nos Skladem 10 - 30 ks 2 359 Kč\nVojenská dýka Mikov UTON již dlouhodobě patří do výzbroje Armády ČR i ozbrojených složek policie ČR. Byla vyvinuta již v roce 1975 ve spolupráci s armádou ČR a do dnešních dnů tato spolupráce funguje, kdy veškeré změny se s armádou konzultují.\nČepel nože je vyrobena z kvalitní nerezové oceli a má dutý výbrus. Střenka je vyrobena z tvrzené pryže, která svou přilnavostí k dlani zabraňuje snadnému sklouznutí. Součástí je pilka, pilník a šňůra paracord. Je dodávána v černém koženém pouzdru.\nšířka čepele - 24 mm\nsoučástí balení je kožené pouzdro, pilka, pilník a šňůra paracord\nKód produktu 3581000254\nKód dodavatele 124545\nMateriál nerezová ocel 420 - 52-55 HRc\nPočet nástrojů 1


Výhody a nevýhody ŽP - Životní pojištění i pojišťovny kalkulace pojistek a úvěrů.\npojistná ochrana - v případě pojistné události musí pojišťovna plnit\nzhodnocení finančních prostředků - část pojistného tvoří spořící složku, která je zhodnocována\nmožnost odečíst si z daňového základu až 12 000 Kč ročně za platby na životní pojištění - dle zákona o daních z příjmů\nbezstarostnost při rozhodování o možnostech zhodnocení - u kapitálových a investičních životních pojištění s garantovaným zhodnocení se nestaráte, kam vaše finanční prostředky investovat, to za vás dělá pojišťovna\npříspěvek zaměstnavatele až 8 000 Kč - zaměstnavatel může přispívat až 8 000 Kč ročně a celou částku si odečíst z daňového základu\nvariabilita - u investičního a u variabilního kapitálového životního pojištění může klient jednoduše měnit parametry pojistné smlouvy, např. snižovat či zvyšovat pojistnou částku či pojistné, přidávat či odebírat různá připojištění, dokonce i měnit pojistnou dobu. Klient si jednoduše přizpůsobuje životní pojištění své momentální potřebě a aktuální životní situaci.\nJako nevýhodu lze brát, že životní pojištění je běh na dlouho trať a je potřeba s tím počítat..\nPojišťovny také zkoumají zdravotní stav pojištěného a pokud je pro ně příliš velkým rizikem, mohou ho odmítnout pojistit.\nV neposlední řadě také peníze uložené v životním pojištění nejsou tak lehce dostupné jako někde na účtě, ale zhodnocení je tu mnohem větší.


Aktualizace povídek | Tarantalegra.blog.cz\n15. září 2013 v 14:16\t| Lauren\nPřestože opět postupuji opravdu hlemýždím tempem (momentální situace není příliš - ne-li vůbec - příznivá pro psaní), pomaloučku se posouvám z lístku na lístek. Kromě školy a akcí okolo ní se do prostoru pro kreativní myšlení tlačí ještě další problémy, takže asi jediné, co v nejbližší době splodím, budou úvahy a ufňukané pesimistické pseudo-povídky. Přesto jsem dala dohromady jakýsi přehled, co zamýšlím udělat s kapitolovkami. Stále mám chuť vše kompletně překopat a přepsat. Nevím, jestli je dobré plácat se ve starých nápadech. Proč je prostě nedopsat a nevrhnout se na jiné? Problém je v tom, že jsem mírně puntičkářský člověk, který chce věci domyslet do puntíku. A když už něco dělá, chce to udělat pořádně. Proto poslední dobou pitvám příběhy a pokouším se je lépe promýšlet dopředu, aby povídka nezamrzla jako Malé zločiny a teď už i Strážci. Budu moc ráda za jakýkoliv názor na následující nápady. :)\n1. Malé zločiny\nZačnu od nejstarší povídky. Jak už bylo řečeno, chci trochu předělat dosavadní kapitoly a navázat na ně. I když jsou MZ už delší dobu neaktivní, chci je dopsat. Musím. Ať už z důvodu, který zmiňuji pořád - je to má první oficiální povídka. Nebo z důvodu, že se jejím prostřednictvím můžu pořádně vypsat (postava Leanny je mi teď každodenní inspirací, pokud se povídka dostane k jejímu příběhu.. no, řekněme, že toho máme hodně společného). Navíc bych tuhle povídku chtěla věnovat několika hodným lidem, u kterých jsem se při vymýšlení postav inspirovala a kteří pro můj život hodně znamenali. A stále znamenají, přestože jsou tak daleko. Už jenom z úcty k nim a z vděku k té hrstce lidí, co MZ čtou, je musím dopsat.\n2. Strážci duší\nOd nejstarší povídky k zatím asi nejdelšímu blábolu z mé sbírky. A u něj ještě nějakou dobu zůstaneme, protože právě SD prošli v posledních dnech asi nejrazantnější změnou. Povídka má momentálně 20 kapitol. Před nedávnem mi ale povolily nervy (u psychicky labilního člověka jako já se to stává běžně) a jedinou tlustou čarou jsem všechno škrtla. Svým způsobem je to ovlivněno mnou. Možná je příčinou i to, že jsem z krásných naivních fantasy knížek přesedlala na nemilosrdného Stephena Kinga, o kterém si troufám říct, že se s ničím fakt nemaže. Ne že bych snad chtěla ze Strážců udělat horor či něco takového. Svou upírskou touhu po týrání postav si schovávám k jiné příležitosti. Naopak - chci je trochu oživit, pokud se to tak dá říct. Nevím, jestli je to nejlepší nápad, proto žádám o radu. Začala bych se SD úplně odznova. S tím, že hlavní postavy zůstanou (Elledär, Liss..), počet vedlejších charakterů zredukuji, abyste se v nich nemuseli tolik ztrácet a pamatovat si fůru jmen, které vám stejně budou k ničemu. Příběh je pozměněný hlavně proto, že bude vyprávěný očima někoho jiného. A kdo jiný by to měl být, než už tolikrát vnucovaný Demöthi v kombinaci s Tiamät. Já mám Liss moc ráda, neodhazuji ji ani se jí nechci v žádném případě zbavit. Její část příběhu o hledání Aleca zůstane zachována. Jenom ji uvidíme z jiného úhlu pohledu. Lissino putování není hlavní součástí děje, je to spíš taková malá větvička, který se po čase spojuje s hlavním kmenem. Přijde mi, že jsme pak hodně omezení na Lissiny informace, pohybujeme se po relativně malém prostoru Jižních lesů a musíme se spoléhat na rozhovory s jinými postavami (!), protože společně s Liss téměř vůbec netušíme, co se právě děje venku za hranicí lesa (!!). Právě proto bych chtěla hlavní linii předat Demöthimu, který je svým způsobem "velký světoběžník" a narozdíl od Liss má k informacím lepší přístup. Děj by pak (snad) nabral rychlejší tempo, veděli bychom víc o situaci a hlavně o Elledärovi, kvůli kterému se cítím dost blbě. Je tak důležitý a ani za dvacet kapitol jsme se o něm vcelku nic podstatného nedozvěděli. To bych chtěla napravit. Proto taková změna. Samozřejmě tím pádem se nám příběh stočí trochu jiným směrem, i definice Strážců zažije menší obměnu. Ale toť prozatím vše. Vadila by vám změna? :)\n3. Projekt BR\nProjekt BR prošel také menší rekonstrukcí, i když zase ne do takové míry jako Strážci. Dala jsem dohromady kompletní anotaci a trochu dotáhla děj. Pořád jsou to jen detaily, až na název se v povídce prakticky nic nemění. Právě tady se snad naučím trochu zacházet s hororovými prvky. Když jsem svůj nový nápad ohledně BR sdělila prvnímu člověku, který byl ochoten mne poslouchat, bylo mi řečeno, že je to pěkná šílenost. To už musíte posoudit sami. Z mého pohledu čím větší šílenost, tím líp.. :D\n1 Vera | Web | 16. září 2013 v 13:59 | Reagovat\nPřekopávání povídek - jak moc mi to mluví z duše :D (vzhledem k tomu, že jsem si to v poslední době "oblíbila" až podezřele moc :D)\nTěším se na novou verzi MZ a přeji ti, ať se ti je podaří dopsat, protože když jsem já dopsala svoji první oficiální povídku (MDJ) byl to úžasný pocit :)\nStrážci Duší z pohledu Demöthiho a Tiamät? zajímavý nápad! a jsem hodně zvědavá, jak se s tím popereš! Nevím proč, i teď beru Liss jako hlavní postavu celého příběhu (možná o to bude zajímavější, že to vlastně nebude ona, kdo bude vyprávět :) )\nna BR teda Šach Mat (pořád to mám v hlavě zažitý jinak) se těším a to hodně! Bohužel už si moc nepamatuji, o čem byla původní verze (nebo spíš takhle - v čem se to liší) takže ti asi nemůžu moc říct, jak moc velká je to šílenost :D\n2 sarushef | Web | 17. září 2013 v 16:18 | Reagovat\nKoukam, ze jsi toho napsala uz dost.


Stříbrné Hory najdeme 10 km východně od Havlíčkova Brodu a 21 km západně od Žďáru nad Sázavou. Obcí prochází silnice I/19 spojující Havlíčkův Brod se Žďárem nad Sázavou. Okolo obce vede železniční trať č. 250, která spojuje Kolín přes Havlíčkův Brod s Brnem. Kamenný most najdeme asi 500 m jižně od c…\nNedaleko soutoku Borovského potoka se Sázavou mimo intravilán obce Stříbrné Hory se nachází jednoduchý klenutý kamenný most. Je situovaný ve volné krajině. Pochází pravděpodobně z přelomu 14. a 15. století. Jde o jednoobloukový most vyskládaný z lomového kamene. Jedná se o technickou památku pozdně …\nMost je jednoobloukový, postavený z lomového kamene na maltu. Valené zaklenutí oblouku má tvar pravidelného segmentu. Ve spárovaném zdivu jsou sporadicky patrné i cihly. Části plochy zaklenutí u paty oblouku jsou nahrubo nahozeny omítkou. Půdorys mostu se lomeně rozevírá z obou vjezdových stran. Na …


Na šachtě/Díl II/IV – Wikizdroje\nNa šachtě/Díl II/IV\nZdroj: SOKOL-TŮMA, František. Na šachtě II. Praha : Julius Albert, 1947. s. 25 - 45.\nV bytě horního ředitele bylo dnes živo. Celé prvé patro, jež mu sloužilo za obydlí, zářilo v jasném světle elektrických lamp.\nKočár za kočárem přijížděl a přivážel hosty. Sám majitel hor Reichenstein přijel. Ředitel ho uvítal dole u schodů a vedl nahoru do salonu, kde již byla celá společnost pohromadě.\nByli tu závodní inženýři se svými ženami a dospělými dcerami. Byli tu členové městského zastupitelstva a jednotliví měšťané, aneb vynikající obchodníci bez ohledu vyznání.\nByli tu starosta města, dr. Wichter, Wegmann, Kimberg a byl tu také tvůrce zdejšího židovstva, vlastně organisátor židovské myšlenky a židovského postupu, velkoobchodník, směnárník a Bůh ví, co ještě, bývalý polský »pinkeljud« Bauchbrenner.\nVše zářilo blahem a radostí. Necítili snad všichni »blaho« a »štěstí«, vyplývající z vyznamenání býti pozvánu k hornímu řediteli, ale aspoň se tvářili, jako by měli z toho nehorázné potěšení.\nShledáváme se zde s mnoha známými. Vstupme do salonu za ostatními. Nedostalo-li se nám dosud nikdy pozvání do středu této společnosti, vstupme tam nepozorovaně, tajemně a bez hluku, prohlédněme si společnost, jež sedí právě při tabuli.\nV čele sedí mladý Reichenstein, po jeho straně choť ředitelova, dáma asi čtyřicetiletá, pěkného souměrného obličeje, z něhož vyzírá žlutou barvou, jež i líčidlem na povrch vyráží, choroba jater. Ani bychom nevěřili, že podle ní sedící tři mladé dámy jsou její dcery: Ella, Irena a Hedda. K jakým světicím se utíkaly o pomoc v těžkostech života — zdali se vůbec utíkaly — těžko bylo z těchto jmen uhodnouti. Všecky byly plavovlasé, štíhlé. Jedné, Elle, bylo asi osmnáct. Heddě asi dvacet roku a Ireně dvaadvacet. Ihned vedle Heddy seděl zavodní Dušan a zdálo se, že je plně pohroužen v bledý obličej své spanilé sousedky.\nPo levé straně Reichensteinově seděl ředitel a vedle něho starosta obce, Bauchbrenner, Wegmann a ostatní.\nDále kolem stolu seděli ostatní závodní inženýři a dále na konci stolu seděla naše známá společnost z noční rozmluvy po slavnosti na Střelnici. Nyní ji vidíme lépe. Obě dámy, matka i dcera, tvoří znamenitý kontrast s dcerami ředitelovými. Vedle sebe sedící vydají na šířku, co všecky tři dcery ředitelovy.\nJe to paní von Riedistein a je to dcera Vinetta von Riedistein a vedle nich sedí komisař horního revírního úřadu Karl von Riedistein.\nS druhé strany, podle slečny Vinetty — Bůh ví, kde tato opět bude hledat svatou svoji patronku, jestli ji vůbec bude hledati — seděli oni tři páni, doprovázející onehdy matku s dcerou von Riedistein ze Střelnice. Jsou to páni ze závodů, patřících firmě Reichenstein a Comp., jíž náležejí zdejší doly. Pan Vojtěch Skrčený, inženýr-asistent na jámě »Hermině«, Václav Zavadil, vrchní inženýr závodu jámy »Vilma« a Karel Hamerschlag, druhý asistent-inženýr jámy »Hermina«.\nJsou zde ještě jiní, jmen zvučných a v hornickém světě známých. Sedí zde vrchní inženýr Rittner, znamenitý odborník, síla, jíž nelze nikým v oboru strojního stavitelství nahraditi. V celém seznamu všech odborníků celého revíru nemá soupeře ve svém oboru. Jeho slovo platí nejen zde, ale i v Anglii, ba i v Americe, kam konal cesty. Je zde horní rada Bajer, rovněž odborník na slovo vzatý, jehož věhlas v oboru vynálezů, jak omeziti neštěstí na dole, třaskavými plyny působené, je znám všem odborníkům uhelných dolů světa. Je zde i Janský, autor vzácné knihy o hornictvu, a dále Borovský, jehož kniha o kamenouhelném útvaru horním a slovník česko-rusko-francouzsko-anglický, obsahující odbornou hornickou terminologii, po prvé zde česky upravenou, učinily jméno jeho slavným daleko za hranicemi, ale málo ve vlastní rodné zemi.\nSeděli uprostřed stolu tito učenci. Tak skromně, skoro jako by sem ani nepatřili. A byli to odborníci, jejichž jména byla tak známá, jako nikoho z přítomných, ani pana Reichensteina nevyjímaje.\nZábava postupovala. Upjatost a škrobenost, zpravidla v těchto třídách a vrstvách panující, ustoupila, zmizela. Nebylo zde nikoho, před nímž by se musila rozprávka uzavírati na zámek opatrnosti. Byli zde mezi sebou.\nRozumí se, že zábava byla bujná, kypící oním svěžím a šťavnatým humorem lidí spokojených, pepřená vtipem francouzské kuchyně, a že ani jinak býti nemůže, mluvilo se německy. Vzdor tomu, že zde byly dvě třetiny rodných cechů, vzdor tomu, že zde seděli učenci světového jména, nepromluvilo se slovo jinak než německy. Jen mladý Reichenstein, jemuž zlíbilo se tu či onde. k tomu či oné promluviti, užívaje rád ve společnosti kluzkých, mnohdy z rozpustilých operet vypůjčených vtipů — udával tyto vtipy francouzsky.\nVybraná jídla a ještě vybranější vína; pravá, divoká vína dobrých známek byla vzpruhou, jíž uváděna byla celá společnost do onoho stavu, jemuž se říká v nižších vrstvách jinak — ale v těchto vrstvách se zove — příjemný.\nVečer měl ráz slavnosti nikoliv rodinné, jako spíše umělé, k určitému cíli smčřující.\nŘeditel uspořádal sice tuto domácí slavnost v den svých jmenin, totiž v den svého svatého patrona Václava, ale přítomnost samého majitele dávala tušiti, že pod tímto závojem rodinné slavnosti jest ještě něco jiného.\nŘeditel povstal, aby pronesl zdravici společnosti. Mluvil obyčejné fráze, jaké se při podobných slavnostech pronášejí, a jaké musí domácí pán hostům předložiti, chce-li býti zván slušně vychovaným člověkem. Chválil solidárnost svých spolupracovníku, jejich zdatnost, přičinlivost, odborovost, chválil zásluhy pana Reichensteina, o nichž nikdo ničeho nevěděl — totiž jsou-li miliony zásluhou, anebo námahou vlastní práce, pak ovšem měl Reichenstein zásluhy veliké — velebil starostlivost horních revírních úřadů, jež péči otcovskou mají o každého jednotlivého horníka, a konečně se zastavil u slavné vlády a vypočítal, jaké dobrodiní prokazuje hornictví, jak si váží zásluh jednotlivce, jak milostivě shlíží dolů s přejasné výše a pozoruje činnost každého jedince, a po velikém chvalozpěvu přišel k pravému jádru, co chtěl říci. Se slzami v očích se přiznal, jak naše drahá, starostlivá matička, vláda, učinila ho šťastným i celou jeho rodinu tím, že navržen byl za své skromné zásluhy — byly skutečně skromné — k vyznamenání, aby povýšen byl do stavu šlechtického.\nVšecko žaslo. Oči i ústa této nejlepší společností byly docela, po sprostu řečeno, udivením neuctivě otevřeny. Paní von Riedistein šťouchla pod stolem svou dceru Vinettu.\nŘeditel vida, jaký úžas způsobila jeho řeč, pokračoval za všeobecné napjaté pozornosti.\n»Necítím v sobě ničeho, čím bych si byl vědom tohoto neobyčejného vyznamenání, aniž co by mne k tomu opravňovalo. Bylo-li mi přece uděleno šlechtictví s predikátem ‚von Berghöhe‘, nemýlím se, že se to stalo dobročinností našeho pana ‚Gewerke‘, jenž ve své vzácné a jemu vlastní dobrotivosti vzpomněl si na mne a vyznamenání moje na nejvyšších místech doporučil.«\nNato provolal »slávu« císaři, a hudba spustila tuš, potom provolal »slávu« panu »Gewerke«, a hudba opět zahrála tuš, a pak nastalo všeobecné blahopřání a pak hudba zahrála: »Gott erhalte«.\nPo celou dobu, již potřeboval ředitel k vychválení všech, kdož mu přímo neb nepřímo k vyznamenání dopomolili, hleděla Irena na Reichensteina. Někdy upřeně, chvílemi opět úkradkem, zdálo se, jako by jejich oči mluvily. Reichenstein někdy široce otevřel oči a opět náhle je přivřel a zdálo se, jako by Irena lehkým pohnutím hlavy a s úsměvem dávala najevo spokojenost i s tím, co vidí i co slyší.\nJaké byly, anebo byly-li vůbec nějaké vzájemné vztahy mezi nimi, kdož to ví.\nPaní von Riedistein neušel tento němý, ale významný rozhovor, a slečna Vinetta, nevědouc, co matka stálým šťoucháním pod stolem a šlapáním po jejích nohou chce, anebo nač ji vlastně upozorňuje, celá se rozpaky zapýřila.\nCelá společnost po obvyklém vyprázdnění šampaniér blahopřála panu řediteli k tomuto vyznamenání, ba mnozí dokazovali, že již dávno si pan ředitel podobného vyznamenání zasloužil, a jiní, aby zásluhy ředitelovy zvětšili, tvrdili opět, že jen nevšímavost ministra orby k zásluhám tak vynikajícím, všemi odborníky uznávaným, mohla zaviniti, ze vyznamenání přichází teprve nyní. Jen spravedlivému posuzování zásluh panem »Gewerkem« děkovati sluší, ze nevšímavé ministerstvo důrazné upozornil a vládě ukázal na zářící, v jasném světle vědy jistě první místo na poli hornictví zaujímající zásluhy pana »von Berghöhe«.\nA nový šlechtic pan »von Berghöhe« přijímal tyto poklony, jako by se rozuměly samy sebou, a konečně věřil ve své zásluhy...\nVěřil tomu, co se z povinnosti společenské udávalo jako konvenční fráze.\nVšecko bylo vzrušeno.\nJen uprostřed sedící, opravdoví učenci, kteří z povinnosti udělali novopečenému šlechtici rovněž svoji poklonu, usadivše se hned poté na svá místa ke svým rodinám, byli tiši a skoro zamlklí. Chápali, že se tu hraje, ale nevěděli dosud, proč se hraje. Jen se na sebe podívali a sivými hlavami zakývali. Kolem se rozhlédli, jako by chtěli vypozorovat, oč se vlastně jedná.\nVěděli, že ředitel byl docela obyčejný ředitel, jakých je na sta. Dobrý služební orgán z poddajného materiálu, poloodrodilec, všude ohebný, všem stejně oddán přátelstvím i nepřátelstvím. Znali ho dokonale. Jeho modlitbou ranní i večerní byl »Gewerke«. Byl to ředitel a nic více. Odborník ovšem, ale obyčejné, ničím nevynikající kvalifikace. Co bylo jeho jedinou ctností, že uměl dobře vyjíti s obecní stranou, totiž v obci a zastupitelstvu, dále se stranou německo-židovskou a rovněž se stranou českou. Této blížil se svým původem a předstíral, že je dobrým jejím straníkem, že jeho krev je krví její a — mluvil s ní česky; oné opět tvrdil, ze uznává její oprávněnost, že nelze, aby jinak jednala, než jedná, a že závody jeho péči a vedení svěřené jsou na její straně a budou ji vždy a ve všem podporovati.\nA tato ohebnost, poddajnost, řekněme elastičnost charakteru vynesla mu uspokojení u všech a přízeň a uznání »nahoře« u »Gewerke«, a to u něho rozhodovalo. Věděl, že si toho páni majitelé přejí, a v jejich intencích pracoval.\nJak připadal si dnes velikým, povzneseným! Jděte k šípku, vy všichni, kteří máte fixní ideu, že práce prospěšná celku, namáhavá a odborná zajistí vám uznání. Čerta! Ohebnou páteř, elastičnost povahy a neurčitost, spojenou s onou společenskou bezcharakterností, to neste na trh života a tím zvítězíte.\nPročtěte si Thackerayovo »Tržiště života« a naučíte se umění, jak prázdné hlavy dovedou žíti.\nEh, nechme reflexí.\nMluvil ještě pan Reichenstein a litoval rovněž, že nebyl ředitel »Herr von Berghöhe« dříve vyznamenán. Rád prý by promluvil česky, dobře věda, že pan ředitel je původu českého, ale lituje, že neumí. Volá mu pouze »Nastar!«\nA jiní ještě pokoušeli se v umění řečnickém. Starosta si přál, aby vzájemný přátelský poměr mezi obcí a závody, jenž v poslední době zásluhou páně ředitelovou vznikl, i nadále potrval.\nOvšem, že nebylo již té pozornosti, jako když mluvil ředitel nebo Reichenstein.\nSpolečnost se rozešla od stolu. Tvořily se skupiny. Hudba spustila ve vedlejším sále valčík a tím dáno znamení k úplnému rozejití se od stolu. Větší část odešla do sálu holdovat tanci, ostatní utvořili cercle, jichž středem, rozumí se, byl ředitel.\nReichenstein byl podal slečně Ireně paži a vedl ji k tanci.\n»Jste s dneškem spokojena, Ireno?«\nNěkolik těchto slov prohodil polohlasem a skoro se zdálo, že tito dva lidé se lépe znají a důvěrněji si rozumějí.\nIrena pohlédla svýma vlhkýma očima na Reichensteina a jen se usmála. Zdálo se, že i tento úsměv mluví, a to řečí dosti srozumitelnou.\nV malém salonku seděli u kávy mladý Reichenstein, ředitel »von Berghöhe« a závodní Dušan. Byli zde sami.\nBavili se a mluvili o různých věcech, jež byly právě v módě a v novinách. Mluvilo se o defraudacích, o politice, jak stojí vysoko akcie té či oné dráhy, mnoho-li bude vypláceti »Severní dráha« dividendy, a o jiných důležitých denních událostech. Pojednou pravil Reichenstein:\n»Pánové, sedíme zde tak klidně a bezstarostně a přece visí nám Damoklův meč nad hlavou.«\nŘeditel i Dušan se na něho podívali udiveně.\n»Ano, pánové, a sice v podobě snížení výroby uhlí,« dodal určitě Reichenstein.\n»Snížení výroby? Jak to možno? Vždyť tyto dny čekáme obvyklé objednávky z Ruska, z Ruského Polska, hlavně firmy Ofimovič, Kuropatkin, Isakovič, Igorski a jiní v této době činí objednávky. Právě s tím počítaje, dal jsem po dodávkách cukrovarům, totiž po dodání zimních zásob se zvětšenou pílí pracovati. Užil jsem i lsti, abych zvýšil výrobu a zvěděl, mnoho-li tento lidský stroj, zovoucí se horník, vydrží. Máme obrovské zásoby a vy ráčíte pravit: snížení výroby?«\nŘeditel skoro ustrašeně se díval na Reichensteina, jenž pohodlně kouřil papirosu.\nZávodní Dušan seděl a rovněž kouřil doutník a poslouchal celou zde vypravovanou událost bez účasti.\nPo řeči ředitelově nastalo chvíli ticho. Reichenstein odhodiv nedokouřenou papirosu s určitostí člověka, jistého svou věcí, mluvil klidně, jako by kousal každé slovo:\n»Rusko uzavře hranice našemu uhlí. Vývoz uhlí přes ruské hranice do vnitrozemí bude co nejdříve zakázán.«\n»Vývoz uhlí do Ruska zakázán?« jako ozvěnou opakoval ředitel.\n»Ano. Co pravím, spočívá na dobrých informacích agentů bankovního domu Rothschild v Paříži, který vydržuje si spolehlivé agenty v nejvyšších kruzích ruské diplomacie v Petrohradě. Ba i v samém nejbližším okolí cara ruského. Včera dostal náš prokurista v Berlíně o tom zprávu a dnes dostali jsme z Vídně šifrovanou depeši. Co jsem vám řekl, berte za pravdu a dle toho jednejte.«\nŘeditel sotva dechu popadal a vyrážel ze sebe trhaně:\n»Ale — prosím, pane Gewerkem máme uhlí obrovské zásoby — nevím, jak —«\n»Ano, to je právě to nejhorší. Máme obrovské zásoby uhlí, dnes máme konec září. Objednávky, vlastně velké dodávky jsou vyřízeny a nyní nezbývá, než aby byla mírná zima a škoda bude ohromná,« dodal klidně Reichenstein, jako by se jednalo o deset korun.\n»A já právě před týdnem nařídil po hlavní výplatě zvětšiti výrobu. Snad se v plném rozsahu nepotvrdí Jobova tato zvěst?«\n»Potvrdí,« pravil určitě Reichenstein. »Ruská vláda, jak vám známo, vydala na židy vypovídací rozkaz.\nŽid, byl-li v Rusku bez práva, tímto ‚úkazem‘ nelidského cara a jeho ministrů stane se psancem. Uzavření hranic našemu uhlí a vůbec dovozu uhlí má za účel židy, zejména poblíže těchto hranic vyhladovět, totiž myslím židy, majitele velikých továren, jimž by uhlí z vnitrozemí Ruska bylo dodáváno hodně draze, bude-li jim vůbec dodáváno. Je v tom skrytý a velice chytrý plán ruské vlády a ruské despotie. Ubít nenáviděné židy. Ah, jak se roztahuje, jak knutu napřahuje huňatý medvěd ruský. Cítíte švihnutí ve vzduchu,« a Reichenstein odhodil znova, sotva do polovice vykouřenou papirosu. Dělával tak, měl-li zlost, nebo byl-li jinak rozčilen.\nŘeditel neodpovídal. Jako by uvažoval o všem, co slyšel. Po hodné chvíli pravil Reichenstein:\n»Je to zjevné. Je to určité. Majitelé, vlastní majitelé velkozávodů oněch jsou židé. A to vystihla ruská vláda a udeřila ...«\n»Ofimovič, Kuropatkin a Igorski a rovněž jiní nejsou židé,« osmělil se podotknouti ředitel.\n»Nejsou, pravda, že nejsou. Ofimovič, Igorski i ostatní nejsou židé. Naopak, dobří Rusové. Může z nich mít car haluška radost,« pošklebně se ušklíbl Reichenstein a dodal: »Jsou to majitelé firem, hastroši, Strohmani, nic víc. Kdo by hledal za Ofimovičem Jevkifa Mosenthala, anebo za Isakovičem Meira Schinkenbroda? Hahaha. Ruský medvěd je hlupák. Pánové, povídám hlupák. Udělal si zákon: žid nesmí býti pánem, majetníkem. Nu dobře, židé dovedli na obchodní šachovnici posunout před sebe hastroše-běžce. Majetek je židovský, ale firma arijská, ruská. Eh —« Reichenstein mávl rukou, jako by mu bylo nemilé mluviti o tom dále.\n»Uhlí hornoslezské, které rovněž bylo dováženo do Ruska, bude si hledati cestu k nám a tím nastane chaos, klesnutí cen uhlí i v našem revíru,« pravil ředitel hlasem, v němž jevilo se úplné přesvědčení o tom, co mluví. »Koksu nám leží na hromadách nejméně za milion zlatých. Odpadne-li nám železárna bratří Lewických u Varšavy a firma komisionářská Borecki a spol. ve Varšavě, kteří spotřebovali denně čtyřicet až padesát vagónů koksu, jsme vydáni obrovským ztrátám.«\nŘeditel se odmlčel.\nReichenstein pravil klidně:\n»Zítra, nejdéle pozítří, čekejte úřední potvrzení zprávy telegrafním byro. Budete to míti autenticky,« skoro sarkasticky dodal Reichenstein, jednu papirosu za druhou do póla vykouřenou odhazuje.\n»Budeme musit omezit práci. Ale to vzbudí u dělnictva, zejména u hornictva veliký odpor, poněvadž jsme nedávno zesílili výrobu. Leč nevím a neznám jiné rady,« řekl stísněně ředitel.\n»Pane řediteli, věděl bych o jiné radě,« pravil Dušan, »hledat nové cesty odbytu.«\n»Nové cesty? Ale kde? Naznačte cestu!« pravil udiveně ředitel.\n»V horním Uhersku na dolech hraběte Vergaye zuří stávka. Neopatrováním dolů provalily se stěny a doly se zatopily. Důl ‚Jánoš‘, ‚Štěpán‘, ‚Margaretha‘ a ‚Bombo‘ jsou pod vodou, další katastrofa se očekává!\n»Nu, vím to, vím, a co dále?« ptal se ředitel.\n»Následkem těchto pohrom celé horní Uhersko a Dolní Rakousy i s Vídní jsou odkázány na uhlí cizí, a tu by se dalo mnoho dělati.«\n»Dalo, věřím, ale nezapomeňte, že to, co my víme, vědí též Kladenští, vědí i v dolním Uhersku a co horšího, v Bosně nalezli obrovská ložiska uhlí, které co nejdříve bude v Uhrách naším konkurentem dodával ředitel.\n»Vědčl bych o prostředku nejsnadnějším a ten je, omeziti výrobu. To jste již řekl, pane řediteli, též. Bojíte se však, že omezení výroby popudilo by dělníky, nu, toho se není obávati. Je to sice divoká šelma, ta masa hornická, ale dovede ji ovládati dobře ten, kdo jí umí vhoditi oprátku na krk a když ne oprátku, tož aspoò chomout.« Reichenstein tato slova pronášel chladně a bez nejmenšího zájmu.\n»Nerozumím, co ráčíte tím mínit,« odvětil ředitel.\n»Hm, jste v jistých věcech dosti prozíravý, ale v těchto jste nechápavým, pane řediteli. Jest v našem zájmu, omeziti výrobu a tím udržeti na výši ceny, abychom prozatím nebyli nuceni s prodejem spěchat. Pravda? A k tomu stačí nám jediné malé slovíčko: stávka!«\n»Stávka?« zvolal ředitel.\nDušan otevřel oči na Reichensteina.\n»Ano, pánové, malá stávka. Taková nepatrná věc. Taková čtyřnedělní stávka. Ah, pardon, slyšel jsem, že na ‚Hermině‘ prý to vře. Tak trochu proti vám, pane závodní. Snad bychom mohli této situace využitkovat. Napnout trochu. Ty zlé větry, ukazující se již na závodě, trochu více znečistit, až by byly k výbuchu zralé, vyčkat příznivý okamžik a potom — otevřít .sicherku' a — věc Je hotova. A je to tak lehké. Tak snadné. V týdnu vypukne stávka. Do toho nám již ničeho není. Je to věcí úřadu. Je to neštěstí, ale my za ně nemůžeme. Náš tisk vykoná povinnost. — A na ‚Hermině‘ je těch třaskavých plynů tolik, dole pod zemí i nad zemí, i v hlavách ... Jen ‚sicherka‘ otevřená schází.«\n»Odpusfte, zdali vás, pánové, vytrhujeme« ozval se ve dveřích hlas, »ale je to nutné a potom, doufáme, že páni nemají v tuto chvíli nic vážného na mysli ani v rozhovoru.«\nSlečna Irena vstoupila do salonku za sestrou Hed- dou, vedoucí se s inženýrem Kreuzem, a nedbajíc, že přerušila rozmluvu, vesele žvatlala dále: »Jdu vám podle slibu připomenout, pane Dušane, že polonéza právě počne. O, jste vy to pěkný rytíř, necháte dámu, svoji dámu, aby vás vyhledávala!« Rozpustile klepla Dušana vějířem přes rameno.\n»Odpusťte, slečno Ireno, opravdu zapomněl jsem. Přiznávám se, ale důležité události,« omlouval se Dušan.\n»Tím já jsem vinen, slečno Ireno, a máte-li příčinu se hněvati, že nedočkavost vaše byla uvedena a napjata na skřipec nemožnosti, zúčastniti se s panem inženýrem tance, račtež mne ztrestati a hněvem svým zachvátiti,« pravil Reichenstein.\n»Vám musíme již odpustiti, pane Reíchensteine, a to tím spíše, když se tak pěkně omlouváte,« dodala Irena s nádechem a úsměvem oné tváře, na níž možno čísti: koketa.\n»Jděte, pane inženýre, a konejte svoji dvornou povinnost, již vám závidím. Věřte, upřímně závidíme dodal Reichenstein lehce. »Ale nezapomeňte, že to, co jsme zde mluvili, je obchodní tajemství, a sice jedno z nejdůvěrnějších tajemstvím!\nIrena pohlédla do zrcadla visícího na protější straně pohovky, na níž seděl Reichenstein a usmála se tam, otevřela oči tím svým způsobem. Zřela tam obličej Reichensteinův, jakož on zřel tam obličej Irenin, jenž zdál se tázati a jemuž odpovídal oblicej Reichensteinův: »Jsi spokojena?«\nInženýr Dušan dvorně nabídl krásné Ireně rámě a kráčeli spolu do tanečního sálu, provázeni Kreuzem, který se vedl s Heddou.\nByla to krásná žena, Irena. Možno říci: žena. Široké boky jako by toužící po materství, plná ňadra, vystupující z hluboko vystřižených, tehdy módou předepsaných šatů, skoro nutily každého věřiti, že tato žena vášnivě touží po radosti i bolesti mateřství.\nOstrý obličej, bradička trochu dopředu, nos poněkud zdvižený a ostré tahy kol úst, jedva sice, ale přece znatelné chmýří na vrchním, silně vystupujícím rtu, dávaly svědectví o silné povaze a skoro vzdorovitosti této ženy. Bylo videti, že je zrozena k rozkazování, její vůle že nezná překážek.\nS veselým smíchem, lehounce, kráčela s Dušanem do sálu. Jaký to rozdíl: Hedda. Tato dívka snivá, mírná, skoro s dětským ještě obličejem, jejíž oči prozrazovaly úplnou nezkušenost světa a celé její chování úplnou protivu Ireninu.\nHedda byla útlá, nesmělá, ale na první pohled prozrazovala povahu hlubokou, kdežto Irena při vší své hrdosti a pánovitosti byla mělká. Jediné, co jí bylo vlastní, byla divokost, nezkrotnost. Zdálo se, při srovnání s Heddou, že v žilách jejích je trochu krve indiánské. Jako by ani sestry nebyly.\nMezitím, co odcházeli, pravil Reichenstein:\n»Pěkný párek, co?«\n»Nevím, co tím míníte,« řekl ředitel.\n»Nu, myslím, Irena a Dušan. Parbleu, pekný párek. A slečna Irena je dáma, jež by mohla muže učinit šťastným. O tom jsem přesvedčen — totiž chci věřit,« opravoval se Reichenstein.\n»Nevím, zdali by se k sobe hodili povahou. Dušan je učenec, více učenec než praktik, a Irena — nu, má vychování, pravda, ale —«\n»Vím, co chcete říci.« přejal mu slovo Reichenstein, »než to se poddá. Která pak žena nedovede ovládati muže a zvláště Irena. Ta dovede pohledem krev velryby přivésti do varu španelského toreadora. Slyšel jsem, že Dušan se slečně Irene vážně dvoří.«\n»Nevím, nemohu říci. Chodí k nám vždycky ve středu, kdy přijímáme v nejužším kroužku své nejdůvěrnější. Přátelé naši baví se s mými dcerami, ale nemohu říci, zdali vážně se hodlá ucházeti o Irenu.«\n»Snad bychom mohli záležitost tuto trochu posunout. Slečna Irena by toho zasluhovala.«\nŘeditel se podíval na Reichensteina.\n»Myslím postupem,« klidně prohodil Reichenstein a náhle, jako by chtel vec zamluviti, pravil:\n»To vlastně na vás záleží, abychom dostali Dušana na radu, než ostatně vraťme se k naší záležitosti. Rozuměl jste mi dobře, pravda? Myslím totiž, že jste dobře pochopil, co jsem dříve navrhl? Jest to jediné východisko a k tomu na cizí útraty. Na ‚Hermině‘ bylo by to nejlepší. Slyšel jste o tom, že tam doutná popel proti Dušanovi?«\n»Vím a právě jsem rád, že Irena ho odvedla, aby nebyl svědkem naší duvernejší rozmluvy.«\n»To jsem nechtěl říci.«\n»Je príliš poctivý, totiž myslím, príliš demokratický. Vedení na jeho dole je z nejvzornějších. Nevšímá si žádných národních, frázovitých hloupostí, nechodí do německých, ani do českých spolku, ale neumí zacházeti s horníky. To mu schází. Onehdy se stalo ne štestí na dole. Zabil se na předku horník tím, že spadlo na něho kus stropu, jenž byl špatně podepřen. Právě předtím byl tam asistent na inspekci. Sotva odešel, zabilo to horníka Pientaka a Dušan veřejně a přede všemi pokáral asistenta Skrčeného, vině ho smrtí Pientakovou. Jeho nepozornost dával jako odstrašující příklad všem. To není prospešné, ani neposlouží disciplině. Při nejbližší príležitosti neopatrnost horníků a nedbalost dozorců, nebo opačně bude svalovati všecku vinu na vyšší úřednictvo a konečně i na Dušana.\nVím ze zkušenosti, jak to chodí. Již nyní přicházejí si často, více než z kteréhokoliv závodu stěžovati u revírního úřadu na dozorce a naddozorce, a později to půjde výše. Znám tu chásku. Jako člověk je Dušan vzorem, jako úředník-odborník rovněž, ale schází mu tvrdost; nezná davu. Nedovede pochopit, že neuznají jeho vůli, ale konání dobra budou považovati za povinnost. Utone v davu, totiž nepřijde-li brzy jinam, kde by mu bylo znemožněno stýkati se s davem.\nNa ‚Hermině‘ vyplňuje se, co předpokládám. Jitří to tam. Jeho vinou; ale ustoupiti v tomto okamžiku nemůže a nesmí. Byl by to ústupek davu a dav by se domníval, že svou silou odvahy a vzdoru získal tohoto vítezství.«\n»Jsou proti Dušanovi či proti správě?« tázal se Reichenstein. »Slyšel jsem, že to tam jitří, ale schází mi určitějších zpráv.«\n»Jsou proti správě, ale Dušan to odnese. Dav je obr s tlamou Molocha, lační, žádá oběť. Kdo bude obětí, u něho nerozhoduje. Čas od času musí býti nekdo obětován; je to jako v onech pohádkách s lidojedem. Mám dobré zprávy a tentokráte pričiňuje se k tomu též pikantní historka.«\n»Tak? Prosím vás, řediteli, tohle je nové. O tom nevím ničeho. Vypravujte mi o tom. To je příliš. — — Dušan — a pikantní historka.« Reichenstein se smál.\n»Je to všední událost. Nevím, co je na tom pravdy, ale zpráva se kolportuje snad proto rychleji, že je Dušan, jak známo, nepřítelem žen.«\n»Aj — žena? Vdaná žena? Toť kus románu, nebo již celý román?«\n»Ano, žena je to. Vdaná a k tomu žádná zvláštní kráska. Myslím, že v tom hrála úlohu náhoda a potom zvyk. Je to Soukupka. Byla v době nejútlejšího mládí v domě Dušanově. Po smrti jeho sestry vedla mu domácnost a později velice rychle, skoro nápadně odešla se Soukupem, jejž počal bráti s sebou Dušan do svého domu, aniž se ví, anebo vedelo proč.«\n»Aha, rozumím... Aniž se vědělo. To se vám povedlo. Aniž se vědělo — to je dobře zaobaleno. Jemně podáno,« smál se Reichenstein.\n»Konečně se Soukup s ní oženil a Dušan byl svědkem —«\n»A ničím více, pane řediteli?«\n»Snad. Určitě nevím a nemohu říci. Jisto je, že Dušan je protektorem Soukupovým, jehož doporučil k vyznamenání, kteréž horní rada, jehož je opět Dušan miláčkem, v horní radě prosadil.«\n»To je docela v pořádku, něco za něco. Ale dosud nechápu, jak to souvisí s davem. Toto je přece všední historka, pikantní jen tím, že tak inteligentní muž nalezl zálibu na všední ženě z davu. Inu možná, že mu mohla poskytnouti, co u inteligentních žen marně hledal. Znám to, znám. Jsou v davu podobné ženy.« A Reichenstein při těchto slovech tak rty zamlaskal, jakoby zkoušel chuť vína, o němž mu někdo tvrdí, že je padesát let staré.\n»Dav,« pokracoval ředitel, jako by byl přeslechl poslední slova Reichensteinova, »je smečkou chrtů, hladových chrtů, lačných psů. Hodíš jim kost a máš chvíli pokoj, pokud ji neohlodají. Náhle, nevím ani jak, dostala se zvěst o tom z kolonie, kde se tutlala, do závodu. Na šachtě vzaly ji za svou ohrabovačky, pak se dostala do kasáren, sletěla pod zem, pozdeji stala se majetkem všech a dnes je veřejnou tajností kuchyní i salonů.\nNa šachtě, totiž na ‚Hermině‘, kde je Soukup, tešící se prízni Dušanově, sírojníkem, napjalo to tětivu zvědavosti nejvíce. Ponevadž poměr mezi Dušanem a Soukupem je nejpřátelštější a poněvadž byl i Dušan viděn se Soukupovou, utvrdila se pověst a duše davu, černá a špinavá jako bláto, v němž se brodí, vssává do sebe ujištění, ba přesvedčení, že je to špatnost, protože to činí — pan závodní.\nDevadesát pět ze sta těch, kterí to odsuzují, rozšiřujíce tuto zprávu s přídavkem nejčernějším, činí tak pouze ze vzteklé závisti. Ze žádného jiného důvodu. Baby, válející se v bahně společenské nemravnosti, anebo veřejné prostituce, sedají na tribunu soudce a volají: ,Hleďte, taková je. Špatná žena, špatná matka, pokrytecká, nevěrná. Hrůza boží, ohavnost zpustošení. Sodoma ...'. A muži osnují z toho látku pro své plány socialistické. ‚Ukřižuj!‘ volají hlasitě, ale potajmu házejí kamenem. Nenávist k vyšším, nadřízeným, hlodající červem závisti uvnitř tam té smečky; nenávist, schopná všeho nevděku, tiskne jim do mozku polozblbělých myšlenku: dopouští-li se Dušan podobného činu, že je schopen vší špatnosti jiné.\nI to, že Dušan neprozřetelně — ač mohu říci nejschopnějšího strojníka našeho závodu — favorisuje Soukupa, považují za své bezmyšlenkovité zabedněnosti, že je zkracováním ostatních, byť ani práva na postup nebo zlepšení neměli. Vedomí, že znají slabou stránku svého představeného, jíž by mohli hrozit, nebo snad později ztropit skandál, činí je smělejšími a čím dále budou bezohlednějšími. Využitkují první příležitosti — a postoupí. To je určitě jasné, znám tu spřež. Jen kdyby byl Dušan k nim úplně bezohledný, dal by se proces tento zastavit, a ne-li zastavit, tož aspoň zdržet, ale Dušan svou stále stejnou klidností, spravedlností a nestranností ke všem, bez rozdílu, předpokládání moje tím spíše urychluje.«\n»A? — —« Reichenstein učinil tu veliký otazník.\n»Využitkoval jsem dané situace,« pokračoval ředitel.\n»Dal jsem napnout sílu lidského stroje, abych zvěděl, mnoho-li může tento dýchací stroj vydělat a vydržet, když chce pracovat. Vedl jsem vše jako matematik číselně, a poněvadž nyní vím, mnoho-li při nejvyšším a nejnižším napětí při úkolové práci se může vydělati, přistoupíme k dávné naší tužbě: snížení mzdy úkolové. Bude z toho asi křik, ale nám se hodí tento čas k tomu nejlépe, právě v této chvíli, kdy uhlí je nadbytek a odbyt se prozatím nezvětší. A je-li nespokojenost na závodě ‚Hermině‘, totiž vyhledávají-li tam chyby lidské, vhodíme do nich tuto pumu, aby se pozornost jejich jiným směrem obrátila.\nPravil jste stávku. ‚Sicherku‘. Nuže, dnes je dvacátého osmého, za dva dny je výplata. Přitáhneme šroub, snížíme úkolovou mzdu, vzdor se vzbouří, zvedne se požár — — a ‚sicherka‘ zpusobí explosi. Výtečný to nápad, řediteli. Jste geniální muž. Ale ujednáno, že Dušana neobětujeme!«\n»Prozatím. Počkáme, jak se poměry utváří. Bude-li potřeba...«\n»Děj se vůle Páně,« dodal Reichenstein. »Ale jste jist, řediteli, že snížení mzdy bude míti žádoucí pro nás účinek? Což když vztek a vzdor té luzy omezí se pouze na schůze a tábory a trochu křiku vůdců sociálních?«\n»Mám své styky s prameny. Mám svoje lidi, s nimiž nemluvím přímo, ale na které dovedou druzí tajní jednatelé ‚spoludělníci‘ účinkovat. A potom, vždyť jsou to psi, kteří se vrhnou na zvěř, jakmile ji ucítí. Dušan ani neví, že Bogda, Pilecki, Šebela a jiní jsou našimi nástroji. Jsem jist, že ‚sicherka‘ na prvního exploduje.«\n»Dnes máme sobotu, tak by to tedy bylo v pondělí. Nu uvidíme, zdali váš výpočet je správný. Je-li — —«\n»— tož jste geniální člověk a my vám toho nezapomeneme,« dodal Reichenstein.\nŘeditel se uklonil.\n»A nyní,« počal vesele Reichenstein, »než ukončíme, promluvme ještě o Dušanovi. Otevřeně a krátce, pane rediteli, co říkáte jako muž Dušanovi, míním to, co jste mi vyprávěl.«\n»Jako muž? Myslím, že nikdo z nás nedostal se do přístavu manželského, aby nebyl bouří notne pochroumán. Ostatně výchova a celý náš život je již tak veden, že není možno zůstati v tom moři kalu, v němž se společnost brodí, čistým a neporušeným. Ještě dobře, že nemá ta historie žádných živých následků,« řekl ředitel docela chladně.\n»Totiž, možná, že jsou, ale legitimaci životní těmto následkům podepsal někdo druhý... »per procura,« smál se Reichenstein. »A co soudíte o celé události jako otec?« dodal vesele.\n»Zde jsem skutečně na vahách. Nevím ani, zda možno tomu věřiti, co se vypravuje. Mluvil jsem o tom s horním radou Bajerem, a ten rozhodně a s celou určitostí tvrdil, že celá věc je holý klep, drzá pomluva, a hodlá stíhati každého, kdo by onu zprávu rozširoval.«\n»A co říkáte jako otec slečny Ireny?« znovu se tázal Reichenstein.\n»Že bych se nebál svěřiti ji Dušanovi, kdyby o ni požádal. Znám ho dobře a je-li něco pravdy na tom, co se povídá, nu, pak učinil to, co činí tisíce jiných, ale jistě že tak činí více z dlouhé chvíle než z úmyslu.«\n»Budeme nuceni postarati se o něho, aby neměl dlouhé chvíle. Až stávka pomine, potom ho vysvobodíme z ‚Herminy‘ a vložíme ho do měkké a teplé náruče slečny Ireny. Že mu není lhostejna, vidíme všichni, a že i ona nejraději se pohybuje v jeho společnosti, vidíme dnes. Doufám, že z nich udeláme šťastný párek.\n»Vděčím za vaši laskavou starostlivost jménem své rodiny.«\n»Jak dlouho bychom potřebovali stávku?«\n»Asi dva měsíce.«\n»Vydrží tak dlouho?«\n»Jak bude jednou v proudu, postarám se o to.«\n»Tož v lednu či v únoru bychom mohli slavit zasnoubení nebo svatbu. Dušana dáme potom ke generálnímu ředitelství do Vídně. Než nyní konec. Učiňte, co je potřebno. Společnost nás bude již postrádati, ale považoval jsem jen za nutné upozorniti vás dnes na nebezpečí, jež nám hrozí z Ruska.«\n↑ Majitel horních závodů.\n↑ V oněch dobách spadalo hornictví pod správu min. orby.\n↑ Lampa hornická, pevně uzavřená. Otevřená postavena do zlých plynů, třaskavých — způsobí okamžitě výbuch jako vůbec každý plamen.\n↑ Kde se rube uhlí.\n↑ Zde užívané z polského: ženy.\nCitováno z „https://cs.wikisource.org/w/index.php?title=Na_šachtě/Díl_II/IV&oldid=191022“\nStránka byla naposledy editována 22. 2. 2019 v 23:00.


Pravidelná údržba autobaterie zamezí nemilému překvapení na cestě – eOstrava.cz\n19. 11. 2017 admin Doprava, Volný čas, zábava 0\nS klesajícími teplotami se možná také těšíte, až se projedete ve vyhřátém automobilu, kde si pohodlně zatopíte nebo poslechnete nejnovější hity v rádiu. Jenže při nesprávné údržbě akumulátoru vás může potkat nemilé blikání kontrolky baterie, což pravděpodobně signalizuje její vybití. Pečujte o autobaterii správně a prodlužte její životnost na maximum.\nKaždá autobaterie má svou životnost a vy ji můžete pomoct drobnými úkony tak, aby vydržela co nejdéle. Akumulátor nejvíce trpí právě v zimě. Proto nezapomínejte například vypínat světla, rádio nebo interiérové svícení v momentě, kdy motor není v běhu. Aby byla baterie stále nabitá, prokládejte kratší vyjížďky po městě s občasnými dálkovými cestami. To platí hlavně pro sváteční a občasné řidiče, kteří jezdí pouze krátké vzdálenosti. Životnost autobaterie výrazně ovlivňuje také vybavení vašeho automobilu. S inovativními technologiemi je akumulátor ve větším zápřahu, protože jej zatěžují stále náročnější spotřebiče.\nU starších aut, u nichž možná ani nemáte představu o stáří autobaterie, si její roky jednoduše zjistíte tak, že se na zadní straně podíváte na vyražený kód s označením roku a měsíce výroby. Obecně se uvádí, že moderní akumulátory mají životnost mezi čtyřmi až šesti lety a pokud jsou instalovány do nového vozu, zaručeně vydrží ještě déle.\nKupujeme novou autobaterii\nOdborníci nabádají ke koupi značkových modelů autobaterií, což sice znamená vyšší investice, ale zato delší životnost. Nicméně je dobré vybírat autobaterie podle typu auta. Na internetu přitom pořídíte akumulátory pro osobní automobily, dodávky, kamiony, autobusy i zemědělské stroje. Internetové obchody si mohou dovolit atraktivnější ceny a široký sortiment. Využijte poradenství a nechte si doručit nový akumulátor zdarma až domů. Budete-li dbát na základní rady a udržovat svou autobaterii i v zimním období, nemusíte se obávat, že vás vozidlo nechá na holičkách v nejméně vhodnou dobu.


Rozhodnutí ČNB na závěr března | ZLATÉ REZERVY\nRozhodnutí ČNB na závěr března\n2. 4. 2013, 16:27, Redakce\nPodle guvernéra ČNB Singera zůstanou úrokové sazby na "technické nule" delší dobu, dokud nebude výrazný nárůst tlaků na růst cen. ČNB je navíc podle guvernéra v případě potřeby dalšího uvolnění měnové politiky i nadále připravena zahájit devizové intervence proti posilování koruny. "Prognóza nyní naznačuje další uvolnění měnové politiky na konci tohoto roku," uvedl Singer. (ČTK)\nUjištění ČNB držet úrokové sazby na nule je dalším potvrzením příznivých podmínek pro cenu zlata v Kč. Při současné cenové inflaci jsou reálné úrokové sazby na úrovni: – 1,25%. Přitom je statisticky dokázáno, že příznivé podmínky pro růst ceny zlata přetrvávají při reálné úrokové sazbě až do + 3 %.\nJistě převážná většina čtenářů v novinách zaregistrovala informace o tom, jak reálné příjmy zaměstnanců klesly oproti roku 2008 o více jak 5%. Mnozí mainstreamoví ekonomové v čele s vedením ČNB se i přesto podivují nad tím, proč spotřebitelé více neutrácejí. Přitom samotná ČNB nese – podobně jako ostatní centrální bankéři v jiných zemích – na tomto stavu podstatný díl odpovědnosti.\nVysvětlení: Pokud skrze uvolněnou měnovou politiku ČNB manipuluje s úrokovými sazbami pod tržní úroveň, pak dochází v období ekonomického růstu k nadměrnému zadlužení (a plýtvání), které je nutné v období krize splácet. Domácnosti a firmy se jednoduše chytnou do nastražené dluhové pasti, z které následně profitují peněžní ústavy a později exekutoři.\nPřirozeně je na každém, aby se rozhodnul, zda se zadluží nebo nikoliv. Ale pokud vidíme osobní a firemní bankroty v tak velké míře jako po roku 2008 prakticky v jednom okamžiku, pak je buď převážná část ekonomických subjektů špatnými hospodáři a nebo jednoduše jednají podle pravidel, které jsou systémově chybná.


Sušené houby a rajčata, olivy bez mléka - bujony bez glutamátu, japonská kuchyně, zásadité potraviny | 2kukurice\nSušené houby a rajčata, olivy bez mléka\nVýběr: Sušené houby a rajčata, olivy bez mléka\n6x Sušené houby a rajčata, olivy bez mléka\nSušená rajčata poslouží v kuchyni jako všestranný pomocník. Vylepšíte s nimi svá oblíbená jídla - kuskus, bramborovou kaši, hummus, guacamole… Nebo jsou výborné jen tak, když vás honí mlsná. Zalité horkou vodou snadno změknou. Sušené houby a rajčata, olivy bez mléka\nSušená hlíva ústřičná. Hlíva ústřičná je široce rozšířená houba rostoucí po celém světě, roste v mírném pásmu i v subtropických lesích. Hlíva ústřičná je jedlá houba s všestranným použitím. Sušené houby a rajčata, olivy bez mléka\n› Zdravá výživa a biopotraviny › Ochucovadla › Sušené houby a rajčata, olivy › Sušené houby a rajčata, olivy bez mléka - Sušené houby a rajčata, olivy bez mléka - bujony bez glutamátu, japonská kuchyně, zásadité potraviny


Robert Menšík: Po návratu do Janovic jsem chtěl postoupit - Kutnohorský deník\nRobert Menšík: Po návratu do Janovic jsem chtěl postoupit\nČervené Janovice /ROZHOVOR/ – Osobností okresního fotbalového přeboru je také Robert Menšík z Červených Janovic. Střelec a kapitán mužstva. I jeho jsme v pravidelné rubrice vyzpovídali.\nRobert Menšík (na fotografii vpravo) | Foto: Pavla Hájková\nJak dlouho hrajete v kuse za Červené Janovice?\nOd minulé sezony. Druhým rokem.\nPřišel jsem tam z Třemošnice. V Červených Janovicích jsem začínal s fotbalem a ke klubu mám vztah.\nMěl jste po návratu do mateřského klubu postupové ambice?\nRozhodně. Kvůli tomu jsem se tam vrátil. Chtěli jsme postoupit do okresního přeboru.\nOBRAZEM: Strom v Čejkovicích nabíjí energií\nKde je ve vašem týmu největší síla?\nMyslím si, že máme silnou kabinu a dobrou partu. Jeden bojuje za druhého. Největší naše síla je v ofenzívě.\nS fotbalem jste začal v Červených Janovicích, kde jste pak všude hrál?\nZačal jsem v osmi letech. Ve starších žácích jsem byl chvíli v Čáslavi, ale tam jen v přípravě. Janovice mě nechtěly pustit. Další sezonu jsem skončil v Kutné Hoře, kde jsem byl až do konce dorostu. Pak jsem hrál dvě sezony v Malešově, na půl sezony jsem hrál I. B třídu v béčku Kutné Hory a na jaro jsem se vrátil do Červených Janovic. Odtamtud jsem šel na dvě sezony do Třemošnice a nyní jsem zpět.\nV Janovicích bychom chtěli stabilizovat kádr pro okresní přebor. Chceme přivést další posily, abychom zvedli úroveň. Mé osobní cíle se odvíjí od času. Mám nyní hodně práce a do toho ještě školu. Moc času na fotbal mi nezbývá. Nechávám to plynout. Když přijdou nějaké nabídky, tak se ničemu nebráním.\nHouby rostou i v těchto dnech. Lidé sbírají pravé hřiby i kováře\nČervené Janovice, fotbal, Třemošnice, Kutná Hora, Čáslav, Malešov\nOpel Astra servisní knížka Mercedes-Benz SLK 200 servisní knížka, koupeno v B Mercedes-Benz C první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované, v záruce Mercedes-Benz GLK 220 první majitel, servisní knížka, koupeno v D Mercedes-Benz první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Mercedes-Benz C 180 první majitel, servisní knížka, koupeno v D Mercedes-Benz C první majitel, servisní knížka, nehavarované Mercedes-Benz E koupeno v I + PRODAT AUTO


András Schiff bude rezidenčním umělcem Newyorské filharmonie | Classic Praha\nAndrás Schiff bude rezidenčním umělcem Newyorské filharmonie\n23.3.2022 / Zprávy / Ondřej Fischer\nMaďarský pianista zaujme tuto pozici v příští sezóně 2022/23. Angažmá bude zahrnovat recitály i vystoupení s orchestrem.\nOsmašedesátiletý András Schiff patří k světově uznávaným interpretům Bacha, Beethovena, Schuberta, ale také svého krajana Bartóka. Po studiích na Hudební akademii Ference Liszta v Budapešti emigroval z rodného Maďarska v roce 1979, aby dále rozvíjel svou kariéru na Západě. Zamířil tehdy právě do New Yorku, kde však nezískal americké občanství, takže posléze "zakotvil" v Evropě, zejména v Londýně a Salzburgu. Je známým příznivcem křídel značky Bösendorfer, jakož i držitelem ceny Grammy a mnoha světových prestižních ocenění a vyznamenání, včetně britského rytířského titulu. Proslul také svými veřejnými komentáři k politické situaci v Maďarsku a Rakousku.\nAčkoliv před desetiletími na americké občanství nedosáhl, do New Yorku se v příští sezóně 2022/23 vrátí alespoň coby rezidenční umělec Newyorské filharmonie. Půjde rovněž o sezónu, na jejímž začátku se orchestr vrátí do nově zrekonstruované David Geffen Hall - svého tradičního domovského sálu, který nyní prochází opravou za více než půl miliardy dolarů. V průběhu sezóny se András Schiff představí na sólových recitálech, jako komorní hráč, jako sólista s orchestrem i jako dirigent.\nNa svých webových stránkách zveřejnila Newyorská filharmonie zatím jen program Schiffových vystoupení v dubnu 2023 (najdete zde). Jeden z programů bude věnován především klasicistním autorům Mozartovi a Haydnovi - od prvního z nich András Schiff zahraje Klavírní koncert č.20, od druhého pak Klavírní koncert D-dur. Jako dirigent se následně zhostí předehry z Dona Giovanniho a také Schubertovy "Nedokončené" symfonie h-moll. Druhý z avizovaných programů pak Andráse Schiffa uvede coby sólistu v Bartókově Klavírním koncertu č.3 pod taktovkou Ivána Fischera. Krom toho pianista odehraje klavírní recitál 11. dubna 2023 v David Geffen Hall , jehož náplň zatím nebyla specifikována.\nRezidenčním umělcem Newyorské filharmonie v aktuální sezóně 2021/22, kterého tedy András Schiff vystřídá, je americký kontratenorista Anthony Roth Costanzo. Ještě před ním pozici zastával ruský klavírista Daniil Trifonov.


MyDreams - Prestashop webhosting webhostingový tarif - Hostingy.net\nPrestashop Hosting 10 GB je velmi speciální webhosting se správou nastaven pro plnou kompatibilitu s Prestashop v. 1.6 a 1.7. Služba je vhodná pro všechny, kteří chtějí bezstarostně provozovat svůj eshop s jistotou, že jeho eshop je zabezpečen a funkční. SSD disky poslední generace zajistí svižný provoz eshopu.\nKategorie: Prestashop hosting\n1 recenze MyDreams – Prestashop webhosting\nPetr – Zář 26\nDoporučuji tento dražší hosting. Eshop běhá skvěle a bez problémů.


Tisk z adresy https://www.raft.cz/forum-Re--Papousci-skala-znova-.aspx?ID_prispevku=4558 ID_P=31294\nDiskusní fórum Re: Papouščí skála znova...\nRe: Papouščí skála znova... , Standa, 28.04.2020 6:46\nTak to je veliká krása, nádherný beton, šikmý válec, a jak to žene do těch šutrů, to už je taková třešnička na dortu. To jsem zvědav, jak to bude vypadat ve finále, zda to budou ještě nějak upravovat. Jez ve Vyšáku taky přestavěli pro větší bezpečnost. Dopadlo ta tak, že po vybagrování podjezí voda ze šlajsny neodtéká pěkně rovně, ale spadne dolů, aby pak tvořila solidní válec. Takže z celkem pěkné šlajsny zase paskvil. Když se nějaká stavba postaví tak, že stojí za starou bačkoru, tak by se snad měla opravit tak, aby byla v pořádku. K tomu však u jezů jaksi nedochází.


Biden bojuje za nová pravidla oprav elektroniky. iPhone bychom si tak mohli kompletně opravit i doma – Jablíčkář.cz – Apple magazín\nBiden bojuje za nová pravidla oprav elektroniky. iPhone bychom si tak mohli kompletně opravit i doma\nAmerický prezident Joe Biden plánuje předložit Federální obchodní komisi USA návrh, aby vytvořila nová nařízení na pravidla oprav, která by se dotkla všech technologických společností, tedy samozřejmě i Applu. A to poměrně razantně. Chce totiž zamezit rozhodnutí společností, aby ty mohly diktovat, kde si spotřebitel může nechat opravit své zařízení, a kde ne.\nNová pravidla by zabraňovala výrobcům omezit možnosti uživatelů, kde si mohou nechat opravovat svá zařízení. Tedy v případě Applu u něho, APR prodejnách nebo jiných jím autorizovaných servisech. Znamenalo by to tedy, že byste si svůj iPhone, iPad, Mac a jakékoli jiné zařízení mohli nechat opravit v jakýchkoli nezávislých opravnách nebo dokonce i sami, aniž byste byli kráceni na funkcích a možnostech zařízení z toho plynoucích. Zároveň by vám k tomu dal Apple všechny potřebné informace.\nS oficiálním manuálem v ruce\nUž historicky několik států USA navrhlo jistou úpravu určující legislativu oprav, proti které však Apple neustále loboval. Tvrdí totiž, že umožnění nezávislým opravnám pracovat na zařízeních Apple bez patřičného jeho dohledu by vedlo k problémům se zabezpečením, bezpečností a kvalitou produktu. Jenže toto je možná lichá jeho představa, protože součástí nařízení by bylo i uvolnění potřebných příruček pro opravy všech produktů.\nKdyž se začaly první hlasy související s novým nařízením pro opravy rozšiřovat, tak Apple (preventivně a značně alibisticky) spustil celosvětový program nezávislých oprav, který je navržen tak, aby servisům, které nejsou společnosti certifikované, poskytoval originální díly, potřebné nástroje, příručky k opravám a diagnostiku pro provádění záručních oprav zařízení Apple. Jenže většina si stěžovala, že samotný program je příliš omezený v tom ohledu, že i když nemusí být servis certifikovaný, technik provádějící opravu už ano (což je nicméně k dispozici v rámci bezplatného programu).\nOčekává se, že Biden předloží svůj návrh v následujících dnech, protože už v pátek 2. července o něm hovořil ekonomický poradce Bílého domu Brian Deese. Ten uvedl, že má podnítit „větší konkurenci v ekonomice“ i nižší ceny oprav pro americké rodiny. Situace se však nemusí nutně týkat jen USA, protože i v Evropě se toto řešilo už v listopadu loňského roku, i když přece jen trochu jinak, a to zobrazením skóre opravitelnosti na balení produktu.


Dceru vychovávám jinak než syna. Genderová korektnost mě děsí – Maminka.cz\nKateřina Prachařová 30. 6. 2018\nV dnešní době, která razí rovnoprávnost vždy a všude, kdy se řeší i genderová vhodnost krásných básniček v čítance, se se svým postojem příliš nechlubím. Můj názor ale je, že vychovávat kluka a holčičku stejně prostě nejde. A ani to není správné.\nOd okamžiku, kdy jsem začala přemýšlet o dětech, jsem měla jasno v tom, že bych chtěla dvě a ideálně páreček, chlapečka a holčičku. Poštěstilo se mi tak, jak jsem ani nedoufala – rok po svatbě se nám s manželem narodila dvojčata, Adámek a Verunka.\nZpočátku to byl samozřejmě ohromný frmol, první dva roky mám v podstatě jako v mlze, vybavuji si jen neustálý kolotoč kojení, přebalování, uspávání, bezesné noci, kdy se miminka střídala v pláči s naprostou pravidelností. Ale dnes už mi to samozřejmě připadá dávno a vzpomínám hlavně na to hezké.\nAdámek s Verunkou jsou dvojvaječná dvojčata, nejsou si moc podobní ani vzhledově, ani povahově. Rozdíly mezi nimi byly patrné od začátku, každý se vyvíjel úplně jiným tempem, a především jsem si záhy všímala jejich rozdílných reakcí a chování v různých situacích.\nČTĚTE TAKÉ: Sám mezi dívkami. "Balet není zženštilý!" vzkazuje jedenáctiletý tanečník\nKe každému přistupuji jinak\nNeřešila jsem, čím to je, zato jsem od začátku měla jasno v tom, že ke každému z nich budu přistupovat trochu jinak. Jednak s ohledem na to, že jsou prostě každý jiný, jednak z důvodu rozdílnosti pohlaví.\nAno, já si zkrátka nemyslím, že chlapečka a holčičku lze vychovávat naprosto stejným způsobem. Protože to, že existují dvě pohlaví, má nějaký biologický důvod, příroda ví, proč to tak zařídila. Nemůžeme přece přehlížet, že kluci jsou zkrátka přirozeně fyzicky zdatnější a dívky křehčí. Že každý z nich podvědomě tíhne k jiným zájmům.\nNemyslím si, že mám Adámkovi v obchodě říkat, jestli by místo autíčka nechtěl pro tentokrát zkusit panenku. Jestli místo modré a zelené nechce koupit červené kalhoty. Jestli si nechce chvíli hrát ve Verunčině kuchyňce. A že nevadí, když si pořádně popláče, klidně před ostatními, protože holky to taky dělají.\nStejně tak Verunce nekupuji maskáče, auta na dálkové ovládání, nenutím ji hrát si na vojáky a stavět bunkry ani na dětském hřišti řešit spory o bábovičky silou. Nepodporuju ji v soutěžení o to, kdo provede větší lumpárnu.\nA v budoucnu s ní rozhodně nehodlám vést hovory na téma, zda je nejkrásnějším posláním ženy mít děti, nebo ne. To si musí rozhodnout ona sama.\nGenderová korektnost mě děsí\nMožná mluvím moc obecně. Ale vadí mi, když všechny kamarádky kolem mě se s přímo zoufalou urputností snaží svoje děti mít tak moc „neutrální“, až z nich vyrůstají naprosto nečitelné bytosti, které samy nevědí, čím jsou. Podle mě je hezké, když se holčička čančá a když kluk chodí domů s dírou na kalhotách.\nLíbí se mi, když se Verunka třese strachy při strašidelné scéně v pohádce a Adámek se jí směje. Nikdo jim to nediktoval, takhle to v nich zkrátka je. Dělá mi radost, když se mnou Verunka vaří a když Adámek pomáhá manželovi sekat trávu. Některé kamarádky nade mnou kroutí hlavou, že prý děti utvrzuji ve stereotypech, které dávno neplatí.\nJá vám nevím, podle mě nejde o stereotypy, ale o naprosto přirozenou věc. Jenže se mi zdá, že se svým názorem jsem čím dál víc osamocená a že ve chvíli, kdy děti začnou chodit do školy, nás čekají problémy. Ve školce se to ještě moc neřeší, ale ta genderová korektnost, která nenápadně proniká do školství, mě celkem děsí.\nJaký je váš názor na rozdílnou výchovu synů a dcer?\nČtenářka Dita, 36 let\nDěti dělaly stejnou práci. Kluci však dostali větší odměnu. Proč?\nTémata: Děti, Rodina a vztahy, Chování a vztahy, Vaše příběhy, Výchova, Péče o dítě a jeho výchova, Bezesná noc, Gen, Čítanka, První rok, Dnešní doba, Přirozená věc, Stejný způsob, Biologický důvod, Neustálý kolotoč, Maska, Korektnost, Pravidelnost, Mateřská láska!, Děs, Syn, Dvojvaječné dvojče, Básnička, Školní besídka, Vhodnost