Můj nejdražší… | Haar.cz\nÚt, 12/07/2016 - 19:53\nMaeglyna třeštila hlava. Dotěrné světlo útočilo na jeho zavřené oči a tak pevněji semknul víčka, aby si pro sebe a svou všeobjímající bolest ukradl ještě alespoň několik chvil temné prázdnoty. Toužil se utopit v její beztvaré nekonečnosti a zbavit se nadobro hučení meluzíny, která si zřejmě jeho hlavu spletla s komínem.\nZakňučel, jako zraněné zvíře. Chtěl si promnout oči, ale cosi mu zadrželo zápěstí. Zkusil to znovu domnívaje se, že z rozespalosti nevyvinul dostatečnou sílu, ale ani na druhý pokus nedosáhl úspěchu.\nUkázalo se, že leží na nějaké posteli, ruce a nohy přivázané k dřevěné pryčně do tvaru písmene X. Neměl na sobě žádnou přikrývku a tak mu pod kůži zalézal nepříjemný chlad. Mohl být rád alespoň za slaměný polštář pod hlavou. Co na tom, že ho sláma přes plátno píchala do temene a krční páteře, byl to jediný komfort, kterého se mu zde dostalo.\nPokoušel se zaostřit na pavučiny pokrývající neomítnutý kamenný strop a knedlík v krku mu po tu dobu narůstal, až už ho nebylo možné polknout, jak mu začalo docházet, že tohle rozhodně není jeho pokoj.\nDostal strach a dech se mu zrychlil. Škubal rukama, nohama, pokoušel se vykroutit, ale nic nepomáhalo. Z úst se mu vydralo pouze bezmocné hrdelní zavrčení, když se vysílený a přemožen bolestí z rozedřených ran na kotnících a zápěstích sesunul zpátky do nepohodlné slámou vycpané matrace.\nPřestal se snažit a uvolnil adrenalinem nadopované svaly. Chtělo se mu málem brečet, ale tušil, že když tomu nutkání podlehne, bude dozajista ztracen.\nZatajil dech, aby se trochu uklidnil. Sval bezpečně ukrytý v jeho hrudním koši bil stále na poplach.\nNemohl si vybavit, jak se zde ocitl. To poslední co si pamatoval, byl interiér krytého kočáru, v němž se vracel z letního sídla zpět do hradu svého otce. Záclonky měl zatažené a uvnitř panovalo příjemné přítmí. Začaly se mu klížit oči, a protože nebyl ještě ani v půli cesty, tak se oddal spánku…\nA teď tu z ničeho nic leží jako nějaká oběť na oltáři dávno zapomenutého boha, jehož jméno ani nezná.\nZkusil se rozhlédnout. Po levé straně měl stejně hrubou kamennou zeď, ve které byli opodál zasazené dřevěné dveře. Jediné světlo v místnosti poskytovala lucerna na dubovém stolku s židlí v rohu naproti nim a zem pokrýval drahý barevný, ale již značně prošlapaný koberec. Co ovšem Maeglyna zarazilo, bylo veliké zrcadlo ve zlatém vílami zdobeném rámu zavěšené na zdi naproti posteli. Stačilo otočit hlavu na stranu, aby mohl v odrazu vidět svou bledou vyděšenou tvář…\nZnovu se pokusil vykroutit z provazů, ale to jediné čeho docílil, bylo, že se konopí zbarvilo krví z ranek zanechaných v jeho jemné aristokratické pokožce.\nZasténal, ale než mohl svému zoufalství podlehnout úplně, zaslechl rázné těžké kroky okovaných bot.\nPolkl vzlyky, které se o něho pokoušely, a zatajil dech právě ve chvíli, kdy se dveře otevřely a dovnitř vešel vysoký muž. Maeglyn v něm téměř okamžitě poznal Darnase Gradara, svého velitele stráží. Pocítil úlevu, že se mu málem zatočila stále ještě třeštící hlava. Všechno je v pořádku, je zachráněn…\nTen člověk se na něj ale ani nepodíval. Zastavil dva kroky ode dveří, dal ruce v bok a zhluboka se nadechl s pohledem upřeným na holou zeď. Měl strniště na tváři, pečlivě sestřihané černé vlasy, vystouplé lícní kosti a silné mužné, do pasu obnažené, tělo vystavené na odiv vězňovým očím.\nMaeglyn si uvědomil, že zírá na bitvami ošlehané svaly poseté jizvami a orosené potem, v jehož kapičkách tančily odlesky světla svíce v lucerně. Nečekaně mu z toho pohledu vyschlo v ústech a tak namísto nadšeného zvolání úlevy a rozkazů, aby jej neprodleně uvolnil ze zajetí, zůstal němý jako ryba s očima rozšířenýma dokořán.\nDarnasus se na svázaného mladíka, který teprve nedávno přestal být chlapcem, ohlédl pronikavým pohledem. Ležel tam před ním v bílé hedvábné košili a černých kožených kalhotách jako nějaký hlavní chod na hodovním stole připravený pouze pro potěchu všech smyslů, kterými jej jen dokáže vychutnat…\nZ té představy mu mravenci ve slabinách spustili nedočkavý šamanský tanec kolem obřího oltáře, kterým byl ve volných kalhotách pečlivě ukrytý úd.\nV mladém princi hrklo, až musel nasucho polknout. Hruď se mu v košili třepotala jako vyděšené ptáče vypadnuvší z hnízda. Zrak čistě omylem sjel pod pás jeho “zachránce“ a nabývající boule v rozkroku ho šokovala.\nRytíř Gradar se pousmál.\nPrinc to sice neviděl, protože pevně semknul víčka k sobě, ale zato slyšel blížící se pomalé kroky a ucítil, když se mu o bok otřelo pevné pozadí, pod jehož vahou postel zasténala.\nNechápavě otevřel oči. Co to vůbec dělá? Přeci se nemusí stydět za to, že se na něj dívá, ne? Je to pochopitelné, vzhledem k situaci. Pokud by se měl někdo stydět, pak on! Na co to vůbec myslí?\nJenže problém byl, že právě to Maeglyn nedokázal odhadnout. Válečníkovy tmavě hnědé oči byly neproniknutelné, jako hrad, jehož zdi můžete roky obléhat, ale nikdy je nezdoláte.\nOdtrhl od sebe vyprahlé rty a chtěl mu říct, jak si váží jeho včasného zásahu. Přeci jen, kdo ví, co by mu zde jinak provedli. Ne, že by Maeglyn věděl kdo, ale předpokládal, že aby se za ním Gradar dostal, musel všechny únosce přemoci a následně, až budou v bezpečí, mu jistě vše poctivě vysvětlí. A to včetně toho, jak mohl dopustit, aby se zde vůbec ocitl…!\nNež ale mohl nějak rozumně formulovat myšlenky, dal si kapitán jeho vojenského doprovodu prst před ústa a tiše, skoro něžně protáhl krátké: „Psssst.“\n„Co prosím…?“ princovo obočí se přísně nakrčilo v intuitivní reakci – tak přirozené. Vždyť co tomu muži dává právo mu jakkoliv rozkazovat? Obzvlášť teď?!\n„Pst!“ zahučel Darnasus výhrůžně. Tvář mu ztvrdla a v očích se nebezpečně zalesklo.\nMaeglyn se té náhlé změny lekl a pevně semkl plné rty. Copak on ho neodpoutá? Kam se podělo jeho vždy přímé, odtažité, věcné jednání?\nMuž s hrudí zarostlou bujným hvozdem zatočených chloupků se povzbudivě pousmál a naklonil nad něho. Vychutnával svěží vůni pánovi voňavky. Ale jeho nos rozeznával ještě mnohem víc než to. Nasládlý pach krve z ranek na rukou a nohou, slabý odér potu a v něm - i strach. Ta kombinace ho omamovala, jako všechny ty bitvy, jimiž prošel a v nichž přinutil své protivníky, aby ronily krvavé slzy a cítili mnohem silnější strach než je tento. Ani jeden z protivníků, kterým kdy čelil, ale nevoněl tak, jako jeho dnešní zajatec.\nBeze slov nabral do dlaně kadeř hebkých zrzavých vlasů a nechal si jednotlivé prameny protékat mezi prsty. Cítil ucuknutí, ale to ho nemohlo odradit. Dnes muselo být něco vykonáno a on zajistí, aby vše bylo, jak má být. Přesně jak se od něho očekává…\nMaeglyn brzy poznal, že opravdu nemá jak uniknout těm nevyžádaným dotekům. Řekl by nepříjemným, ale to by nebyla pravda. Od konečků ke kořínkům cítil chvění v místech, kde si ho rytíř tak zkoumavě osahával. Svýma hnědozelenýma očima hltal každý jeho pohyb a nedokázal pochopit co se to vlastně děje. S ním, s Darnasem, s celou touhle situací…\nVálečník se narovnal, pohodlněji uvelebil na už méně pohodlném lůžku a sjel rukou na šlechtickou téměř labutí šíji. Měl drsné ruce, ale dotek něžný, jakoby si jen pohrával s lidskou panenkou, kterou se pro tento jedinečný okamžik jeho mladý pán stal.\nMaeglyn tiše vzdychl nechápaje, co má tohle všechno znamenat. Vlastní tělo ho zrazovalo a žádalo si více pozornosti.\n„Prosím, ne…“ zasténal. Mladý muž, jenž měl brzy vystoupit ze stínů královského majestátu a být představen vyšší společnosti jako skutečný následník trůnu se náhle kamsi vytratil a zanechal za sebou jen vyděšeného zmateného hocha.\nDarnasův palec započal pronásledování zběsile létajícího ohryzku a tím jeho majitele znovu umlčel.\n„Lež klidně, nenuť mě ti ublížit.“ Nikdy dřív mu netykal. Za žádných jiných okolností by si k němu nedovolil to co nyní…\nJeho vlastní srdce pumpovalo krev silně a hlasitě. Rytíř se však nenechal ovládnout strachem z důsledků. Znal je dávno před tím, než k tomuto přistoupil a současné napětí jen dovolovalo uvolňovat jeho touhu postupně.\nV naběhlé erekci mu nedočkavě zacukalo.\nJeště si ho ale nechtěl vzít, jako nějaké divé zvíře, jen prosté šup sem šup tam. Ne… Musí to být výjimečné!\nPohladil svého prince po tváři a sledoval, jak se jeho víčka zavírají. Možná, že chtěla skrýt slzy, aby je dobyvatel Maeglynova těla nemohl spatřit. Zrovna tak se mohla pokoušet utajit jiskry počínajícího vzrušení, které měl pevně uvězněné v kůži drahých kalhot.\nMladému princi skutečně začínalo být dole více těsno. Ne, že by mu to dávalo nějaký smysl. Dech se mu zrychloval a ještě o to víc, když rytíř přesměroval svoji pozornost od krku ke knoflíčkům jeho zdobené haleny s krajkovými rukávy a límečkem, který rázem přestal dočista plnit svoji úlohu. Být to voják, již by čelil obvinění z dezerce. Kdo by však věšel ten nebohý kus krajky, který už svému pánovi beztak visel na krku až příliš dlouho?\nPřipadalo mu mučivé, jak se titěrné zlaté pečeti našité na látce soukají dírkami a jeho kůže přitom zůstávala netknutá. Bál se otevřít oči. Nechtěl, aby prozradily jak moc se mu Gradarova péče líbí. Dokonce i myšlenky nechal odplout do ztracena po řece zapomnění, protože by jinak musel jako dědic království zaujmout nějaké stanovisko a to by jistě se všemi těmi vjemy, kterými byl zahrnován, žádné rozumné nenalezl.\nDarnasus si prozatím odpíral pohled na bledou jen lehce ochlupenou hruď svého zajatce. Teprve, když rozepnul poslední knoflíček a Maeglynovi se stáhly svaly na břiše, uchopil ho celými dlaněmi v pase, palce namířené jako děla proti sobě. Vnímal chvění panického torza a pomaličku začal obě ruce soukat výš. Košile se jako na povel plazila centimetr po centimetru do stran po jemné pokožce a odhalovala stále víc…\nMaeglyn si zkousl ret, aby zadržel sten toužící uniknout z jeskyně jeho úst. Místo toho sykl, jako bolestí.\nTo ale jeho trýznitele neodradilo. Odkrýval jeho ploché bříško až tam, kde se hedvábí zapřelo o vystouplé bradavky. Ty nechal stále zahalené a prsty opatrně hnětl prsní svaly v okolí růžolících hrbolků.\nHoch se neodvážil ani pohnout. Jen jeho tělo se neposlušně třáslo narůstajícím vzrušením.\nRytíř na svém pánovi poznal tyto nepatrné projevy. Sklonil hlavu a odvážil se políbit jeho hebkou pokožku. Chutnala slaně a princův vzdech mu kýženou reakcí potvrdil, jak příjemné to jeho dnešnímu milenci je.\nDarnasovi krátké vousy jinocha na břiše škrábaly i lechtaly zároveň. Kůže z míst, poskvrněných polibkem vysílala roztoužené signály do celého těla, které reagovalo prohnutím v zádech. A když mu ten dobrodruh objevující nová místa zajel jazykem do propasti pupíku, napnuly se princi nejen svaly v celém těle, ale i erekce. V rozkroku ho tím pádem silně zabolelo, protože ho kůže kalhot neúprosně svírala.\nRytíř si vychutnal hluboký roztoužený vzdych. Jeho vlastní penis už také volal po ukojení. Pevně přirazil nohy koleny k sobě, aby ještě odložil potřebu vyrazit na zteč v neúprosné bitvě milostných gladiátorů, z nichž zabořit může pouze jeden.\nSjel polibky níž. A opasek mládenci rozepl až ve chvíli, kdy olízl kůži kol celého lemu až k bokům.\nMaeglyn vzrušeně vydechl úlevou, jak se mu připravené mužství konečně vztyčilo v momentě, kdy bylo ošacení stahováno přes půlky. Steny na maličký moment utichly, když první kapičky ejakulátu poskvrnily spodní prádlo.\n„Co to děláte?“ vypravil ze sebe dýchavičně, jakoby teprve teď opět přišel k vědomí.\nDlouholetý ručitel za princovu bezpečnost však na otázku neodpověděl. Stáhl mu ke kolenům i propocený spodní oděv a pak jej přesně ve švu mezi nohama přeřízl ostrým nožem, aby už nic nebránilo v tom, čeho chtěl docílit možná až příliš dlouho.\nNic nedbal nedořečených proseb. Nůž založil do pouzdra a odložil na podlahu. Jako zarážka se vklínil mezi bílá stehna. Prsty zašátral k vytoužené dírce a celou sedmnáctiletou chloubu pojmul do svých úst.\nMaeglyn cítil, jak mu zahořely tváře. Oči slzely a tělo se vzpínalo a klesalo v rytmu laskání, kterého se jeho mužství dostávalo. Smysly měl rázem znovu otupělé a tělo v jednom ohni.\nDarnasus slízával kapičky vášně a sál milencův úd, jako když sedláci kravám třou vemena ve snaze vydolovat i tu poslední kapičkou touhy, kterou v něm dokázal probudit.\n„Ne, prosím, ne…“ zasténal hoch. Nebyl dost zkušený na to, aby poznal, že už je příliš pozdě. Vyvrcholil a zaplnil rytířova ústa svým “mlékem“.\nZastyděl se. Cítil se tak unavený, že se jen svezl do slaměné podestýlky a rozdýchával výdej tělesné energie i životadárné tekutiny, kterou pan Granal bez známek odporu všechnu spolykal.\nUvědomoval si jen na mimoděk dobyvačný prst mezi půlkami, uvolňující řitní svěrače proti jejich vůli. Nestihl se ještě ani vzpamatovat a už znovu stál v pozoru. Tedy ta jeho část, která toho byla překvapivě schopná.\nPrincův sexuální apetit, Darnase potěšil. Přidal k prostředníčku ukazováček a plival horské sliny na konečník, který se měl stát počátečním místem spojení, po kterém obě jejich těla nedočkavě volala.\nPřelezl pevná stehna a nahnul se nad spoutaného. Vpíjeli se pohledem jeden do druhého. A v očích mladíka vězela nevyřčená otázka podpořená obavami. Těžko říct, jestli se víc třásl vzrušením nebo právě strachem…\n„Nemusíš se na mě dívat,“ procedil šermíř srze zuby, co nejpokojněji dokázal ve stavu maximálního napětí.\nMaeglyn nechápal, kam tím směřuje. Čeho docílí tím, že se nebude dívat? Ale uposlechl, zavřel oči a ponořil se do tmy. V útrobách se mu bolest snoubila s rozkoší útočících vojáků, kteří jako beranidlem dobývali milostnou bránu.\nKe dvěma se přidal další a princův zrak se za víčky zvrátil dozadu. Už nezáleželo na krutém ponížení a poutech z provazu. Na zatuchlé chladné místnosti, únosu či faktu, že jsou oba muži. Jediné důležité bylo teplo rozlévající se mu celý tělem, jako gejzír z vulkánu a napětí ve slabinách, toužící po nové úlevně.\nDarnasus se dostal do bodu, odkud již nebylo návratu. Potřeboval si to mladé tělo vychutnat dalšími smysly a ten nejdůležitější orgán se neúprosně hlásil o slovo. Jako generálovi, kterému se nedá odporovat, ustoupil válečník živočišnému pudu a zapřel se oroseným žaludem o roztáhnutou dírku. Naklonil se nad prince a zapřel rukama vedle mladistvé tváře, která mu ve snech již měsíce nedávala spát.\nZatlačil jen krátce. Pootevřená ústa ukořistil pro svůj chtíč a jazykem zdolával princovi obrané linie, jako nějaké vidláky z venkova.\nPřipraven o dech nemohl Maeglyn ani křičet bolestí, ani jí podlehnout. Cizí jazyk v ústech se ho pokoušel obrat i o poslední zbytky důstojnosti pokud ještě vůbec nějakou měl. Vyrazil do protiútoku, aniž by dokázal rozumně vysvětlit proč tak činí. Sliny se mísily, jazyky proplétaly a těla dotýkala.\nDarnasus rozpojil jejich rty, až když už sliny přetékaly oběma koutky. A Maeglyn uhnul pohledem. Nedokázal se mu dívat do tváře po tom, co právě dělali. A co navíc pořád ještě dělají…!\nZadíval se do zrcadla. Tváře mu hořely a tělo nad ním se začalo pomalu rytmicky pohybovat. Stáhnul mimické svaly do bolestné grimasy, ale hlasitému sténání z rozkoše, když mu tam uvnitř svým perverzním nástrojem, rytíř zavadil o citlivé místečko, se ubránit nedokázal.\nDarnasus byl opatrný. Nesnažil se do něj za každou cenu proniknout až po kořen. Sledoval mládencovi reakce a s každým vytěženým zasténáním se radoval jako zlatokop, který právě narazil na žílu drahého kovu. Ještě celé dlouhé minuty se dokázal mučit a držet, aby přinutil kluka pod sebou vyvrcholit pouze z análního prožitku. Teprve poté, co chlapcovo břicho potřísnila sprška bílých spermií, než by mohl mladík rozdýchat odeznívající orgasmus do něj několikrát rychleji a důrazněji přirazil, aby konečně i on, dobil vytouženého vítězství.\nRytíř se zapřel o lokty a čelem se dotkl levého spánku svého milence, jehož zelenohnědé oči žalovaly pitoresknímu úsměvu zlatých víl na rámu zrcadla, že byl právě zneužit svým ochráncem a navíc se mu to ještě líbilo.\nMaeglyn nevěděl, kdy ztratil vysílením vědomí. Nejspíše někdy potom, kdy z něho pan Granal vystoupil, slezl, uvolnil mu pouta a přilehl k němu na nepohodlnou postel. Přitisknuti jeden k druhému sdíleli jen tělesné teplo toho druhého, a pokud mohl říct, neodvažoval se na nic myslet.\nKdyž se probudil, ležel v čisté posteli docela jiného pokoje. Oknem na něj dopadaly paprsky slunce v němé stížnosti, jak si mohl dovolit spát tak dlouho…\nNedávalo to smysl a v hlavě mu už zase hučelo, i když tentokrát docela jinak. Tělo ho od pasu dolu neskutečně bolelo a představa jak půjde vykonat ranní potřebu, se v něm vzpříčila, jako něco naprosto nemožného.\nZamžoural na postavy vedle sebe, protože jej překvapilo, že zde neleží ani sám, ani se svým rytířem. Lože s ním sdílely tři spící nahé ženy a v jeho mysli pouze to zjištění stačilo, aby probudilo ještě mnohem silnější zmatek a co bylo zvláštnější, i nelibost.\nZ přívalu paniky jej přinutilo procitnout náhlé zaklepání na dveře.\n„Vaše jasnosti? Jste už vzhůru?“ Zaslechl tichý hlas svého komorníka.\nNechápavě stočil pohled na stranu a silou vůle se přinutil namáhavě posadit. Zuby drtil rty, aby nevydal jedinou hlásku a neprobudil tím spící něžné lehké děvy, které ho ovšem jinak vůbec nezajímaly.\n„Pojďte dál, Sterene,“ vyzval ho šeptem. Chtěl se ujistit, že alespoň v tomto ohledu jej smysl nešálí. Vždyť čemu teď vlastně může věřit?\n„Pane,“ uklonil se ten o deset let starší muž a nezúčastněně přelétl celou místnost pohledem.\n„Kočí říká, že je vše připraveno k odjezdu, jak jste si přál.“\n„Jak jsem si přál…?“ nebyla to vlastně skutečná otázka. Maeglyn po něm větu jen překvapeně zopakoval.\n„A-ano, výsosti… Rytíř Granal tlumočil vaše přání jasně a zřetelně. Zdržíme se zde jednu noc a v poledne druhého dne vyjedeme na cestu. Koně i muži jsou odpočatí, a pokud je tedy i vaše jasnost připravena…“ nedořekl v jasné výzvě, že nyní záleží čistě jen na Maeglynovi.\nTen při vyslovení rytířova titulu a jména cítil, jak se cosi v jeho hrudi zatetelilo blahem. Aniž by si to uvědomil, na rtech mu vykvetl úsměv. A to, i když myšlenky s výrazem tváře ostře kontrastovaly.\nNevěděl, co se stalo, ani jestli ho skutečně chce tolik vidět. Jak by se k němu měl chovat po tom, co udělal? Bylo to skutečné nebo jenom sen? Kdyby měl soudit podle stavu zhuntovaného těla, tak nebylo pochyb o náplni dnešní noci. Ale vzhledem k tomu kde se nacházel, kdo ví, co se skutečně událo…\nMluvit s ním a žádat odpovědi, by ale nejspíš měl. Potřebuje přeci vědět na čem, je!\nAle i když vynaložil to nemalé úsilí, aby vstal, oblékl se do nového oblečení, které mu sluha donesl, a vysoukal se z domu rozkoše na denní oslepující světlo, rytíře se nedočkal.\n„Odjel napřed, můj pane, připravit vše na váš návrat,“ odpověděl mu Steren na otázku a s těmi slovy mu hrudí projela ostrá bolest otrávené díky, kterou mu ten osvalený, bitvami ošlehaný dobyvatel ze zad bodl přímo do srdce, které doposud žádnou takovou bolest nikdy nezakusilo…\nKdyž se slunko dotklo polední výše, byl šermíř již daleko na západě. Ještě naposledy se před vjezdem do hlubokého lesa zastavil a ohlédl, aby se ujistil, že jeho náskok je opravdu dostatečný.\nByl to on, kdo dal mladému pánovi napít vína s přídavkem uspávacího lektvaru při jízdě kočárem a následně vydal pokyny jeho jménem k zastavení v malém městečku u Královské cesty. Dal vojákům rozchod, sluhovi a kočímu práci a se spícím kralevicem odešel do nevěstince, kde již bylo vše domluveno a zaplaceno. Místnost ve sklepě přesně odpovídala požadavkům a připoutat bezvládné tělo mu nečinilo žádné obtíže…\nVšiml si princových preferencí už před časem. Možná i díky tomu začal mít jeho směrem všechny ty divné myšlenky a sny. To ne že by o své orientaci nevěděl už dávno, ale vždy si vystačil s válečnými zajatci nebo placenými milenci. Toužit po někom, kdo mu rozkazuje, mu nepříslušelo.\nA do toho všeho přišel král s úkolem, který všechno změnil.\n„Dohlédneš na to, aby se z této cesty vrátil jako pravý muž!“ Tak mu bylo nakázáno. A k dospělosti patří i sex. Pokud princ dává přednost mužům, chtěl být jeho prvním.\nKdyž s ním skončil, tiskl se k němu a vychutnával vůni spojením potřísněných těl. Cítil přes kůži i košili na chlapcových zádech tlukot srdce, které mu nikdy nebude patřit. Které ani nesmí nikdy chtít.\nVěděl, že pokud to udělá a vezme si ho, natož násilím, navždy se stane psancem a lovnou zvěří.\nPřesto to podstoupil.\nČasně ráno vynesl spícího prince do horního pokoje, kde k němu ulehly místní prostitutky. Ty dostaly štědře zaplaceno za to, aby potvrdily, jakým kancem princ je. Sluha jej najde v jejich objetí. Nikdo nebude pochybovat, že se Maeglyn stal opravdovým mužem. A Darnasus sám?\nTen zmizí z dosahu jeho i možného králova hněvu. Bez slova rozloučení, bez vysvětlení či slz. Jen se vzpomínkou na jeho rozvášněnou, roztouženou tvář…\nOčím náhodných pozorovatelů zmizel osamělý jezdec ve stínu vzrostlých borovic a princův kočár drkotal dál po předem vytyčené cestě životem.\nZamilovaní rádi říkají, že by se pro svého vyvoleného vzdali všeho. Ale kolik z nich by to doopravdy udělalo?\nPrůměrné hodnocení: 4.6 (hlasů: 15)\nLázeňská romance - Kapitola 7\nTelefon mi ráno drnčel už od rána. První byla šéfová. To jsem se i bál, že mi...\nStinná zákoutí tisového háje – Kapitola 20\nStinná zákoutí tisového háje – Kapitola 20 Hlídka | Císařství...\nStinná zákoutí tisového háje – Kapitola 5\nStinná zákoutí tisového háje – Kapitola 5 princ Moerian Andrail cir Saharia...


Fliko.cz - Tagy: recenze\nRecenze nejrůznějších herních portálů plných online her. Zároveň slouží jako rozcestník portálů s online hrami.\n17-12-2013 to herní portály, herní stránky, online hry, recenze by frantaakoukal\nRecenze a články na Vaše téma\nZajímavé recenze a články na různé obory činností. Podnikáte ve stavebnictví, obchodu či na internetu? Napište o tom zajímavou recenzi a publikujte ji na Publikace.info.\n30-10-2012 to originální články, recenze by logis\nJsou tématem Vašeho podnikání děti? Napište o tom recenzi!\nPatří k Vašemu podnikání prodej dětského zboží? Anebo nabízíte zajímavé služby pro děti? Napište o tom zajímavý originální článek a získejte kvalitní zpětné odkazy.\n30-10-2012 to děti, dětské zboží, recenze, vše pro děti by logis\n+ recenze čaje\n+ recenze twinings


Domů › Výrobky › Jaké vlastnosti mají materiály PPR\nZahradní i vnitřní bazény potřebují ke svému provozu i technické zázemí, zejména pro funkci filtračního zařízení a ohřev vody. Rozvody vody se tu provádí buď ohebnými trubkami anebo rozšířeným instalatérským materiálem, který se označuje v odborné terminologii jako PPR. Co si pod tímto názvem máme představit?\nCo je to PPR\nSnadné tvarování a svařování – PPR je zkratka plastické hmoty s názvem polypropylen. Jednou z podstatných výhod polypropylenu je tvarová ohebnost za tepla, aniž by došlo k jeho degradaci. Lze jej výborně svařovat a ohýbat a tím pádem vytvářet bezpočet variant, potřebných v dané chvíli a situaci. Trubky a armatury se pak dokonale přizpůsobí různým koncepcím bytových i nebytových prostor. Někteří z vás, pamětníků, si možná ještě vybaví klasické ocelové trubky, spojované obtížně a zdlouhavě pomocí závitů a těsnění, tento způsob je dnes v instalatérském řemeslu už jen vzpomínkovou nostalgií na staré časy dvacátého století.\nNízká hmotnost – ocelové trubky také něco váží a v některých místech je velká hmotnost problémový faktor. Rozvody vody v plastu jsou pochopitelně mnohem lehčí a snižují i požadavky na nosnost stěn, podlah a dalších stavebních prvků.\nVelmi dlouhá životnost – jak dlouho vám vydrží PPR šroubení 20 mm https://www.chlorito.cz/ppr-sroubeni-20mm a další PPR výrobky? Bezpochyby můžete počítat s horizontem kolem padesáti let, nechceme být netaktní, ale možná vás plastové vodovodní trubky přežijí.\nNení to PVC – na někoho může rozvod vody v plastu působit jako cosi podřadného, levnějšího, co se zdaleka svou kvalitou nevyrovná ocelovým trubkám, ani z hlediska zdravotního. Má se za to, že plasty uvolňují toxické ftaláty a další látky, z nichž mnohé jsou karcinogenní. To ovšem neplatí pro polypropylen, ten je certifikovaný pro kontakt s vodou a potravinami již řadu let, vyrábí se z něj kuchyňské nádobí a obaly pro některé běžné i trvanlivé potraviny.


V Gliwicích otevřeli cargo letiště. Může sloužit i pro sportovní a malé nákladní lety | i-region.eu\nHistorie gliwického letiště spadá do roku 1916. Tehdy působilo jako hlavní letiště v Horním Slezsku, na kterém se o patnáct let později konala velkolepá událost, během níž sledovalo slavnou vzducholoď Zeppelin okolo 200 tisíc návštěvníků.\nZ Gliwic se létalo do Vídně, Hamburku, Lipska, Varšavy, ale i Londýna nebo Teheránu, ovšem během druhé světové války letiště využívala také letadla Hitlerova Německa. Ta doba už je ale dávno pryč.\nZmodernizované letiště v Gliwicích bylo oficiálně uvedeno do provozu ve čtvrtek desátého prosince. Letiště má nyní k dispozici novou zpevněnou vzletovou a přistávací dráhou dlouhou 920 metrů, která v budoucnu může být prodloužena až na 1,3 kilometru. Součástí nového letiště je také pojezdová dráha, odbavovací plocha i přilehlá infrastruktura zahrnující parkoviště, cyklostezky a přístupové cesty.\nBlízkost dálnice i Arena Gliwice\nLetiště v Gliwicích, jehož modernizace vyšla na 27,9 milionů zlotých, má status necertifikovaného veřejného letiště. Může tedy být používáno jak pro obchodní, tak i sportovní a malé nákladní lety. Využíváno může být také pro turistické lety a pro letecké taxíky nebo leteckou výchovu.\nVýhodou letiště je jeho poloha, blízkost dálnice i spojení se Slezskou technickou univerzitou, která v Gliwicích působí. Ve městě je také řada významných společností s globálním dosahem, stejně jako moderní hala Arena Gliwice, ve které se koná spousta prestižních kulturních akcí.\nNa letišti, kde se v padesátých letech začala rozvíjet činnost aeroklubu Gliwice, zároveň působí Akademické letecké výcvikové středisko Slezské technické univerzity. Jeho součástí bude i letecké muzeum se speciální výstavou modelování.


Předseda společnosti Alphabet (Google) používá iPhone – Letem světem Applem\nPředseda společnosti Alphabet (Google) používá iPhone\nPředseda společnosti Alphabet Eric Schmidt, dříve prohlašoval, že Apple smartphony nejsou nic jiného, než klon Samsungu Galaxy, dále že uživatelská data jsou u Googlu bezpečnější než u Applu a nebo že přechod z iOS na Android není odlišný od přechodu z PC na Mac. A přesto všechno předseda Alphabetu a bývalý generální ředitel Googlu, používal na dokumentování své nedávné cesty do Jižní Koreje iPhone.\nSchmidt byl v Koreji kvůli demonstraci skutečně průlomové umělé inteligence. Jako vysoce postavený zaměstnanec firmy Alphabet, se zašel podívat i na DeepMind AIs, který vlastní společnost Google. Je pochipitelné, že si chtěl vše důkladně zdokumentovat a vybral si tak na jeden z nejlepších smartphonů na světě – iPhone.\nNení prvním člověkem, který patří do jedné z konkurenčních firem a přitom používá iPhone, který by samozřejmě propagovat neměl. Nedávno byl například spatřen šéf Windows Phonu a viceprezident Microsoftu, jak publikoval příspěvek na Twitteru pomocí iPhonu. Sám se k tomu později vyjádřil tak, že přeci musí poznat konkurenční platformu.\nTrapné pak také bylo, když Samsungem zaplacený propagátor Manny Pacquiao, používal v televizní show The Ellen DeGeneres Samsung a jakmile byl v zákulisí, ihned jej vyměnil za iPhone. Přesto, jako jedna z nejduležitějších postav pracujících pro technologického giganta, by mě zajímalo, proč Schmidt používá iPhone, namísto jednoho z nesčetných značek telefonů, které používají jejich systém.\nŠéf Windows Phone používá iPhone\nTémata: Windows Phone, galaxy, Microsoft, Windows, Samsung, Android, roi, Google, telefon, iOS\nEric Schmidt: Soupeření mezi Apple a Google je brutálnější než kdy jindy


Teoretický fyzik Mikulášem: Jiří Hošek se ve Statenicích do „Mikiho“ poprvé proměnil před 10 lety | Region\n3. prosinec 2021, aktualizováno\nKdyž Barbora Škopková na podzim roku 2011 otvírala Kavárničku ve Statenicích, napadlo ji uspořádat v přilehlé herně pro své děti a jejich kamarády Mikulášskou. Mezi pravidelnými návštěvníky kavárny si vyhlédla charismatického muže, bydlícího nedaleko, oslovila ho, a byla ruka v rukávě, jak se říká. Tedy lépe řečeno, Mikuláš v obleku. Jiří Hošek, povoláním teoretický fyzik, totiž kývl na Bářinu nabídku a od té doby se 5. prosince s radostí a nadšením na Mikuláše proměňoval.\nMikulášská se koná každý rok a okruh dětí, které se jí účastní, se dávno rozšířil. „Nejdřív zpíváme koledy, děti tak trochu napínáme, vykukujeme z okna, ptáme se kolemjdoucích na náměstí, jestli někoho nezahlédli,“ popisuje Barbora Škopková, jak mikulášský podvečer v herně u Kavárničky v minulosti probíhal. „Já přicházím oblečený z domova, cestou si ve spřáteleném květinářství vyzvednu čerta a andílka,“ vypráví Jiří Hošek, který si ten den z legrace nechává říkat Miki. S napětím očekávaná trojice vejde do herny, s dětmi si zazpívají koledy. „Svou řeč začínám tím, že jsem si v nebi domluvil, aby mě manažer poslal sem, do Statenického mlýna, protože tady, jak já to pozoruju, jsou nejhodnější děti.“\nMikulášův tým pod vedením Báry připravuje kostýmy i balíčky|foto:Jolana Nováková, Český rozhlas\nMikuláš předčítá z knihy, ve které se o každém dítěti píše to dobré i zlé. Ke každému z dětí pohovoří a navrhuje, jak by se ty mínusy daly vylepšit. Rodiče vše dopředu tajně sepsali, velkým písmem, aby to Mikuláš přečetl, a Barbora Škopková listy shromáždila.\nBára totiž od počátku vede Mikulášův tým. Chystá kostýmy pro Mikuláše, čerta i anděla. Také dárkových balíčků musí být připravených dostatek, stává se totiž, že někdo jde náhodou kolem a bylo by smutné, kdyby na příchozí děti balíček nezbyl.\nPan Hošek v roli Mikuláše už ve Statenicích jednu generaci dovedl k dospělosti. Mládež, která Mikulášské kdysi přihlížela, chodila pak do Kavárničky na rande, poté si nad kávou prohlížela svatební fotky a dnes už chodí objednávat Mikuláše pro své děti.\nLetos se Mikuláš bude muset pohybovat a k dětem hovořit venku, u ručně vyřezávaného betlému a rozsvíceného vánočního stromku, nedaleko od Kavárničky. Pana Hoška, který se netají tím, že je mu 78 let, s ohledem na zdraví raději zastoupí někdo z mladších kolegů Mikulášů. Snad se už v příštím roce Mikuláš zase vrátí do vnitřních prostor herny.


Na oslavy přijela nejstarší občanka i klatovské mažoretky - Klatovský deník\nNa oslavy přijela nejstarší občanka i klatovské mažoretky\nLHOVICE, HOŠTIČKY - Obce Lhovice i Hoštičky o víkendu slavily. Počasí přálo, a tak se sešly spousty rodáků\nSraz rodáků v Hoštičkách | Foto: DENÍK/Ludvík Pouza\nSkoro čtyři roky sháněl po archivech, muzeích a ve starých kronikách podklady pro novou knížku ke stému výročí Sboru dobrovolných hasičů ve Lhovicích regionální historik Jan Sláma. Chtěl totiž potěšit nejen lhovické rodáky, ale i pamětníky a hasiče, kteří se o víkendu do této obce sjeli při tradičním srazu rodáků.\n„Ve Lhovicích jsme neslavili jen sraz rodáků. Hlavním důvodem setkání je sté výročí místního sboru dobrovolných hasičů, 460.výročí obce a 45. výročí výstavby kulturního domu,“ popisuje důvody konání oslav starosta SDH Lhovice Pavel Kulhánek. Z oslav měli radost všichni, protože se v obci setkala zhruba stovka lhovických rodáků, kteří společně vzpomínali nad výstavkou z historie obce, hasičského sboru i kulturního domu. „Jsem vždycky rád, když vidím ty lidi, jak se vítají, jak společně vzpomínají,“ sděluje své pocity švihovský farář Adam Lodek, který ve Lhovicích sloužil slavnostní mši.\nNávštěvníci obce si mohli prohlédnout hasičskou zbrojnici, vidět hasiče v akci při ukázkách požárního útoku a nebo se dozvědět více při výroční členské schůzi. Nechybělo posezení rodáků ani taneční zábava.\nOslav se zúčastnila i nejstarší lhovická občanka Anděla Kulhánková, která se pyšní krásným věkem 95 let. „Paní Kulhánková žije v Domově důchodců v Újezdci. Dodnes je ale pro všechny z nás chodící kronikou,“ říká historik Jan Sláma.\nSraz rodáků se konal o víkendu také v Hoštičkách u Mochtína. „Šlo o první sraz rodáků od války,“ informovali Deník místní občané, kteří se setkali před kulturním zařízením, kde byl pro všechny připraven bohatý kulturní a společenský program. „V sobotu to bylo právě 30 let, co bylo naše kulturní zařízení otevřeno. Dnes s odstupem času na tu dobu, kdy celá vesnice šla do všeho společně, vzpomínám strašně rád. Na výstavbě našeho kulturního zařízení se podílela skoro celá ves a místní organizace. No a vidíte, slouží nám do dnešních dnů,“ říká jeden z těch, kteří se na výstavbě KZ v Hoštičkách podíleli, Miroslav Slíva.\n„Tenkrát výstavba zařízení přišla na více než tři sta tisíc korun. Vedle sálu, přísálí a restaurace tu jsou i klubovny, hasičská zbrojnice. Náš kulturák je stále centrem veškerého dění jak pro nás starší, tak pro ty mladé a z toho mám velikou radost,“ pokračuje ve vzpomínání Miroslav Slíva.\nV bohatém programu o víkendu vystoupily mažoretky z Klatov, malí hasiči z Kydlin i místní dobrovolní hasiči. Nechyběla výstava kronik a fotografií z výstavby zařízení a činnosti auto moto klubu i hasičů.


Odposlechy: Petr Kušnierz měl dostávat 'všimné' - Deník.cz\nOdposlechy: Petr Kušnierz měl dostávat 'všimné'\nÚstí nad Labem - Odposlechy v případu údajné korupce na dotačním úřadu Severozápad nasvědčují tomu, že žadatelé dávali skupině „zprostředkovatelů“ úplatky.\nPetr Kušnierz (vlevo) na ilustračním snímkuFoto: ČTK\nU soudu se skupinou okolo někdejšího ředitele úřadu Petra Kušnierze zazněly telefonní odposlechy, na nichž Kušnierzovi kamarádi nabádají žadatele, aby mu dali takzvané všimné. Soud bude pokračovat celý tento týden, kvůli Kušnierzovým požadavkům, aby se četly všechny policejní spisy, ale rozsudek padne zřejmě až v květnu.\nKušnierze viní obžaloba z přijímání úplatku úřední osobou, za nějž hrozí až 12 let vězení. Jeho tři údajní komplicové podle obžaloby chtěli po žadatelích provizi z přidělených dotací. Policie prošetřovala tři projekty. Deset procent je u evropských dotací obvyklá provize, říkali podle obžaloby žadatelům.\nPrvní žadatel tvrdí, že mu Kušnierz a jeho komplicové vyhrožovali, načež zřejmě kontaktoval policii. Ta pak všechny čtyři hlavní podezřelé odposlouchávala. „Přijede Petr. Šoupni mu něco do kapsy. Já nevím, jak budeš mít potom lepší příležitost, já mu to dávat nemůžu. Dvacet, víc ne, všimný,“ říkal jeden z údajných kompliců Václav Poláček muži, který chtěl peníze na fotbalové hřiště. „Připravím desítku, dvacítku, víc ne,“ odpověděl. Zřejmě hned poté volal Poláček Kušnierzovi: „Řekl jsem mu, aby ti to připravil, že o tom víš.“\n„To úplně stačilo, co jsi dal, že jsme se skamarádili, von to všechno udělá,“ řekl Poláček žadateli po „seznamovacím“ večírku. Poláček u soudu přiznal, že desetitisícový úplatek si pak čtveřice podezřelých rozdělila mezi sebou. To se psal únor 2011 a projekt na hřiště se vyvíjel slibně, v dalším telefonátu Poláček radí, kde vzít na úplatky navýšením ceny projektu.\n„Jedny peníze jdou stranám, druhé dalším lidem. Budeš dělat hřiště za 6,5 milionu, to je jako když plivne. Jdi 40 procent nahoru,“ řekl na dalším záznamu. Projekt ale dotáhnout nestihli koncem března všechny zatkla policie.\nVětší problémy dělaly dva zbylé projekty. Okolo chomutovské vily bylo hodně emocí. Majitelka u soudu přiznala, že skupině dala na úplatcích 600 000 korun, ale schválení projektu tím stejně nedosáhla. „Přišel mi mail od tý krávy z ROPu, že když si to hned nevyzvednem', nechá to skartovat. To dělá naschvál? Zavolej Petrovi, ať s tím něco udělá. Co už v tom je práce a peněz,“ stěžovala si evidentně rozčilená podnikatelka Romanu Švecovi, dalšímu z obžalovaných. Pak vyčítala Kušnierzovi, že nepohlídal schválení projektu: „To mohl ohlídat, proto to dostal, ty peníze.“\nSám Kušnierz v odposleších mnoho nemluví a je velmi opatrný, většinou navrhuje telefonujícím schůzku. Se zklamanou žadatelkou se ale sejít nechtěl. „Ty vole, já toho mám, kvůli nějaký krávě blbý. Tak ať si blbne, mně je to jedno,“ řekl vzápětí Švecovi a nerozhodilo ho ani naznačení, že žena bude chtít své peníze zpátky. „To bych chtěl vidět, jak by to uhráli,“ řekl. Dnes u soudu svá slova Kušnierz mírnil, už dříve u soudu řekl, že se cítí nevinen.\nVšichni čtyři hlavní obžalovaní jsou už venku z vazby a zaevidovali se na úřadě práce. Kušnierz jako ředitel úřadu bral zhruba 100 000 korun měsíčně.(čtk)


Jak zastavit vymírání národa? Řešením je import dobrých manželek. Na Ruzyni přistává jedno letadlo za druhým, všechny jsou plné Asiatek. Milión se odbaví za měsíc. Jde o nejčernější noční můru militantních feministek a žen, hledajících partnera.\n02.01.2020 20:20 |


Nepodepsaný knoflík (2003) | ČSFD.cz\nOldřich Vlach, Jan Zadražil, Jiří Holý, Josef Vajnar, Miriam Chytilová, Olga Schmidtová, Petr Oliva, Václav Koubek, Jan Hraběta, Jana Janovská, Roman Štolpa, Jan Skopeček, Vlastimil Bedrna, Martin Učík, Jan Novotný, Vladimír Gut, Karel Polišenský, Michaela Zelenková, Pavel Kočí, Karel Zima, Debora Štolbová (více)\nEva Šťáhlavská, Boris Machytka\nCo skrývá mlčící vesnice? Venkovská dvojice detektivů (O. Vlach a J. Zadražil) pátrá po vrazích starého Vodičky. Byl to nesympatický stařec, který se zřejmě kdysi stal svědkem kriminálního činu. Dvojice pomalu rozplétá nitky případu sahajícího hluboko do minulosti. Avšak staré události jsou již dávno překryté mlhou zapomnění a neochotou vesnice odhalovat tajemství, které se dotýká osobně každého z jejích obyvatel. Nakonec pomůže, jak to tak bývá, náhoda a nepřímým důkazem vraždy se stane obyčejný knoflík od košile… (Česká televize)\nMísto, kde by lišky dávaly dobrou noc, kdyby je nevystříleli pytláci, je svědkem zločinu, který nevzrušuje místní ani forenzní vyšetřovatele. Nastává čas prostého dotazování a bloudění po hospodách, nádražích, lesích a lukách v podání dua šéfík Vlach - elév Zadražil, kdy ten první se něčím neustále láduje jak Pitt v Dannyho parťácích a přitom zamítá teorie svého mladšího kolegy (zřejmě proto, že sytý hladovému nevěří).. Zachycení venkovské atmosféry, uvolněné dialogy a celková civilnost přinášejí své kouzlo, škoda jen toho zbytečně zamotaného rozuzlení. A pana Vlacha žádám, ať vrátí Schimanskemu bundu, pokud možno bez mastných skvrn od salámu.. ( 13.12.2018 )\nSama nevím, jak je to možné, ale můj komentář zde do dneška chyběl. Přitom jsem si jistá, že jsem ho psala. Nepodepsaný knoflík pokračuje v tradici dobrých českých detektivek. Nehraje si na žádné akční kriminálky, plyne ve svém poklidném tempu, postupně odhaluje, ale nevyzrazuje předem. Oldřich Vlach je výborný a má k sobě spoustu dobrých přihavačů. Venkovská idylka se mísí s lidskou nevraživostí a skrytými emocemi. Byť vypadá obsazení starého zkušeného a mladého začínajícího policity jako otřepané klišé, vysledek tomu neodpovídá. Skvělá hospodská atmosféra, herectví bez přehrávání. ( 12.12.2018 )\nJestli novodobá česká detektivka dlouho hledala svou tvář, tak tady jednu z těch mnoha možných našla - anti-kvintesence na efektu postavených a geniálním týmem vyšetřovatelů disponujících detektivek amerických. Ono to chce odvahu, nepřejímat zaběhlé a vyzkoušené zámořské formáty a prošlapat si televizní houštinou svou vlastní cestu. I když byl celý snímek jasně stylizovaný, opravdu se mi líbilo, že tvůrci stavějí především na proklamované regionálnosti, lokálnosti, českých reáliích a také na autenticitě práce českého policisty, tedy na zkušenostech profese, u níž se zvláště na malém městě doslova zastavil čas (vozový park snad ještě z hluboké totality, policejní služebna jakbysmet, nové technologie evidentně ještě nedorazily, důkazy se totiž nestavějí na efektních tazích testu DNA - onen knoflík by jinak musel být ,,podepsaný"). Skloubení vyšetřovatelů - zkušeného matadora a mladého eléva - je jistě model klasický a jinde nesčetněkrát použitý, každopádně vyšetřující dvojice si získala mé sympatie, už jen tím, jak umně se buduje vztah mezi touto dvojicí. A pak tu máme tu prazvláštní atmosféru, jednoznačně největší klad celého filmu. Pomalé tempo vyprávění, pozvolná dynamika, proklamovaná obyčejnost jak obou dvou vyšetřovatelů, tak i všech zúčastněných figur, předstíraná banalita celého příběhu, který na konci dostává výrazně větší rozměr než jen ryze lokální, podobně na mne působil (nyní bohužel bez té uhrančivé formy) animovaný Alois Nebel, nebo román Selský baroko od Jiřího Hájíčka... ( 13.10.2013 )\nMilé překvapení. Správná česká detektivka se všemi důležitými znaky. Těmi jsou výtečná atmosféra, skvělá krimi hudba, dobrá zápletka, výborná dvojice nesourodých vyšetřovatelů, výstižné vykreslení života na vesnici a slušná kamera. Navíc jsem se kupodivu dočkal opravdu vtipných dialogů mezi ústřední dvojicí (např. výstižný dvojsmysl: "Náhoda, nebo úmysl?"). Navíc musím zmínit pana Hrabětu, který naprosto převědčivě zahrál hostinského. Jediným záporným bodem je nedomyšlený konec. Přesto hodnotím 4*, pro mě osobně to byla nadprůměrná detektivka. ( 02.08.2008 )\nNepředstíraná snaha jít vlastní cestou nevyšlapanou polistopadovou stezkou přispěla k nevšednímu diváckému zážitku, na němž se rozhodnou měrou spolupodílel kvalitní scénář. Atmosféra jihozápadočeského okresního města, v němž každý zná tak trochu každého, což platí tím spíš o ještě nepočetnější policejní komunitě. Čas, který na regionu plyne pomalu, v němž všechno, co do něj vnáší pozvolný tok postřehnutelných změn, ovlivňuje v nikoliv zanedbatelné míře protagonista sám. Co v počátku vypadalo jako neumětelství, postupně krystalizovalo právě do této podoby. Prostý příběh vesnické tragédie s až nečekaně hlubokými kořeny se vyjevuje způsobem, který se maximálně přibližuje skutečné tváři opravdového policejního šetření. To, že se tvůrcům podařilo organicky do beztak nesnadného tématu vtělit i příběh specifického lidského i odborného policejního zrání, je dalším úspěchem této mimořádné televizní inscenace. Potěšila i přítomnost dnes ne příliš vídaných hereckých tváří (Jiří Holý, Petr Oliva). Skutečnost, že česká - byť i regionální (provinciální, venkovská) zkušenost - může být zdrojem velkého tématu i silného příběhu mimo dosah eletronických médií a bulvárního tisku, zřejmě zůstane nejtrvalejším přínosem NEPODEPSANÉHO KNOFLÍKU. Knoflíku, který je vlastně popsán do posledního volného místečka. Láskou, laskavostí, vůlí, lidstvím. Tím prostým a neokázalým. ( 02.08.2008 )\nJiří Holý, Olga Schmidtová\nNatáčelo se mimo jiné v Jílovém u Prahy. (navabaca)\nHajný našel na místě činu nábojnici. Má to být nábojnice z vražedné zbraně – revolveru. V revolveru však po výstřelu vždy zůstává nábojnice uvnitř bubínku. (Scott67)


Itálie. V roce 2016 bude jedno procento světové populace bohatší než zbylých devadesát devět procent, vyplývá ze zprávy mezinárodní charitativní organizace Oxfam, která sdružuje 13 národních organizací. Z italské kanceláře zprávu komentuje její ředitel Alessandro Becchini:\n“Představte si, že jedno procento obyvatel bude mít za rok více než zbylých devadesát devět, ale už dnes má více než 48 procent veškerého majetku, v loňském roce vlastnilo 46 a v předloňském 44 procenta světového bohatství. Na planetě, kde jeden člověk z devíti trpí hlady, nejvíce bohatí lidé vlastní průměrně 2 miliony 700 tisíc euro. Bylo by dobré, aby k tomu přihlížela politická rozhodnutí, což je samozřejmě obtížné kvůli lobbingovým aktivitám. Pouze finanční a pojišťovací firmy utratily v loňském roce 550 milionů euro na lobbing v Bruselu a Washingtonu. Vyvstávají tu tedy otázky nejenom ekonomického rázu, ale samotné povahy demokracie.“\nZ dokumentu rovněž vyplývá, že od roku 1970 se daňové poplatky pro nejbohatší lidi snížily v 29 zemích ze 30, čímž 7 lidí z 10 žije v zemích se zvyšující se nerovností. Jakých zemí se to konkrétně týká? Papež František na Filipínách řekl, že nerovnost špiní tvář společnosti a vyzval k obrácení mysli i srdce.\n“Doufám, že se mu dostane sluchu. Mám dojem, že papež František se otázky nerovnosti dotkl během svého pontifikátu už vícekrát. Dnes kupříkladu víme, že země z uskupení BRICS – Brazílie, Rusko, Indie, Čína a Jižní Afrika – v poslední době zvýšily své celkové bohatství, zároveň se při bližší analýze otevírá pohled na prohlubující se propast. Čína a Indie jsou dvě země s největší koncentrací chudých lidí na světě – v chudobě tu žije 700 milionů obyvatel. Nemluvě o rozlehlých oblastech Afriky, kde se nadále živoří s méně než dolarem a čtvrt na den. Je tedy pravda, že pokud se tato tendence nezmění, nastanou pro 99 procent světového obyvatelstva skutečně těžké časy.“\nMíní italský zástupce charitativní organizace Oxfam.


ŠVD: Jak řešíte zapomínání? (diskuze) | VašeDěti.cz\nŠVD: Jak řešíte zapomínání?\nNěkde jsem slyšela, že zapomínání souvisí i s potížemi s pozorností.\nKaždý občas na něco zapomene, ale co když už to je často? A jak poznat, kdy už je toho zapomínání moc a jak to řešit?\nTak na tohle už pár dnů musím neustále myslet. Syn si nepamatuje úkoly ze školy (tady to ale souvisí s jeho nepozorností 🙂 a dost často slyším větu “ Já si ve škole zapomněl sešit, pouzdro, zadání úkolů atd… No jo, u nás je zapomínání ve stylu, zůstalo to ve škole. Jenomže pak mu zase chybí něco udělat i do školy, což paní učielka ohodnotí poznámkou nebo špatnou známkou. Ale co mě teď dostalo bylo to, že u mě v práci zapomněl učebnici AJ, zapadla mu mezi matrace a on jí vůbec nepostrádal. Náhodou ji našla dcera, když byly zase se mnou v práci. Nevěděla jsem, jestli se mám smát nebo mu vynadat. 🙂\nJak doma řešíte zapomínání, když ani úkolníček není 100% spolehlivý? A jak pak zapomínání řeší paní učitelka ve škole?\nU dcery je to tak, že dostávají černý puntík a podle počtu pak napomenutí třídního učitele, poznámka, ředitelské napomenutí a nakonec z toho může být i zhoršená známka z chování.\nDiskuzi založil/a nuninka 24.2.2015.\n17.3.2015 v 23:01\nNo…zatím je prvák. Uklidňuju se (trochu) tím, že u kluků je to celkem běžné. V září vyrazil ve zbrusu nové košili, šli totiž na vystoupení. Odpoledne dorazil v triku do družiny. Košile se dodnes nenešla. Na tréninku co chvíli nechá sálové boty. Nakoupili jsme lahve od Tupperware(nebo jak se to píše), jsou dražší, ale opravdu v batohu netečou. Ty neustále někde nechává, ale hodněkrát se našly, že tří máme pořád ještě dvě. Úkoly zatím dobré, párkrát zapomněl zapsat do úkolníčku, ale kupodivu si pamatoval z hlavy. Uvidíme, co bude dál. Když vidím kluky na druhém stupni u nás ve škole, velké iluze si nedělám….\n7.3.2015 v 15:55\nNo… jsem docela ráda, že v tom nejsem sama. Děti u nás ve škole mají úkolníček prozatím zamítnutý od paní učitelky. právě proto, aby si cvičili paměť. Z posledních třídních schůzek přišel manžel s tím, že p. učitelka má hromadu krabiček od svačiny. Jedna je všech, a ostatní nejsou ničí…\nÚkoly paní učitelka zadává hodně dopředu a pokud je ta prodleva dlouhá, nebo potřebuje nutně aby děti něco donešly, píše nám to do mailu. viz úkol na jarní prázdniny: Zadání p. učitelky se trochu lišilo od toho s čím přišel Filip. Nakonec to udělal tak, jak jsem mu řekla a bylo to v pohodě… takže snad z toho vyroste, ale když vidím tatínka, tak asi moc ne ((-.\n26.2.2015 v 19:11\nTak tohle znám velmi dobře. 🙂\nOd minulého týdne říkám synovi, aby přinesl plavčo, ať mu ho vyperu na dnešek. Nepřinesl a dnes ho ani nenašel ve skříňce. Takže k dnešku má někde ve škole troje plavky s ručníkem v pytlíku. 🙂 Ve čtvrtek jdu pátrat do školy. 🙂\nSystém puntíků je u nás taky, už jsem to tu kdesi i psala. Loni (druhá třída) dostal syn na konci roku napomenutí třídního učitele, protože sám prostě aktovku nenachystá na sto procent skoro nikdy a já jsem byla většinu pololetí na chemu, takže často neschopná mu s tím pomáhat.\nJinak aktovku chystáme spolu, takže když něco chybí, vidím to hned a sháníme to. 🙂\n(Citováno od Danniella z 24.2.2015 18:01)\nDanniellko, ještě, že má tolik plavek. 🙂\n(Citováno od nuninka z 24.2.2015 19:39)\nNuninko, jo. A taky čepic, rukavic, bund atd. 🙂 Jenom boty si zatím zapomněl jen jednou, když přišel ze školy v bačkorách. 🙂\n(Citováno od Danniella z 25.2.2015 08:33)\nTak to je dobrý 🙂 Má to domů daleko?\n(Citováno od nuninka z 25.2.2015 22:49)\nNuninko, skoro kilák a bylo to v říjnu. Kousek od školy ho na to upozornila nějaká holčička, ale už se mu nechtělo vracešt. 🙂\n(Citováno od Danniella z 26.2.2015 18:32)\nDaniello, jsme lepší. Náš Tom jednou v první třídě dorazil domů v jedné tenisce a v jedné bačkoře… 😀 😀\n(Citováno od halina z 26.2.2015 18:19)\nHalino, se tady směji 🙂\n26.2.2015 v 18:32\n26.2.2015 v 18:19\n25.2.2015 v 22:49\n25.2.2015 v 8:33\n25.2.2015 v 8:27\nU nás naštěstí zapomínání není problémem. Moje čtvrťačka si věci do školy připravuje sama snad už od konce první třídy, já nekontroluji.\nNyní to mají ve třídě tak, že učitelka eviduje všechna zapomínání jak pomůcek, tak úkolů a vše zapisuje do listu v ŽK. Za více zapomenutí je napomenutí a dál asi jak píše Nuninka.\nMožná to chce nechat na dítěti, aby si své věci hlídalo samo a pokud zapomene, aby to i samo řešilo. Ale co pak s dítkem, kterému je úplně jedno, že má za měsíc třeba 10 černých puntíků či zápisů, to neporadím. To je oříšek.\n(Citováno od Peťka z 24.2.2015 22:12)\nPeťko, není to tak, že by to dítěti bylo jedno, ale předem na to nemyslí, neřeší to. Když pak něco chybí, vadí mu to, chápe, že by to měl mít. Jenže to nemá.\n24.2.2015 v 22:12


Všechny Klausovy -ismy a další slovíčka odstupujícího prezidenta | Hospodářské noviny (IHNED.cz)\nVšechny Klausovy -ismy a další slovíčka odstupujícího prezidenta\nprezident - střídání prezident\nNejčastěji používaným smysluplným souslovím v politických projevech Václava Klause je "jsem přesvědčen, že". Jeho předchůdce Václav Havel dával přednost jemnějšímu "domnívám se, že".\nOdcházející prezident Václav Klaus se nikdy nebál říci svůj názor a šířit ho všemi prostředky, včetně těch elektronických. Ačkoli jeho vztah k internetu je spíše odtažitý, přeci jen dokázal jeho možností na stránkách www.klaus.cz plně využít. Kromě řady vyjádření, tiskových zpráv, dementi a dalších textů na něj nechal umístit i více než 460 oficiálních projevů, které pronesl v rozmezí let 1995 až 2013. Z nich vychází tato analýza a také aplikace Vývoj slovníku Václava Klause, ve které můžete sledovat, jak se jeho slovník během let měnil.\nV projevech najdeme přes 230 různých -ismů a -istických slov, pomocí nichž nebo vůči nimž se Klaus vymezoval. Kromě běžných slov, jako je centralismus, liberalismus, europeismus či humanrightismus se tu objevují i méně obvyklé výrazy: ordoliberalismus, supranacionalismus nebo přídavné jméno intergovernmentalistickou.\nMimochodem, posledně jmenované slovo nepoužil Klaus jako negativní označení, ale nazval tak v projevu z roku 2003 svou alternativu k současném kurzu integrace Evropy. “Schůzka nemá stanovit jakousi kuchařku pro podrobné detaily při vyjednáváních, ale pouze definovat základní pozice ústavních činitelů,” řekl. “Hlavním cílem je vyjasnit, zda existuje domácí politická shoda v názoru na dva hlavní proudy současného evropského myšlení: na proud preferující směřování EU k podobě jednotného či tzv. federalistického superstátu a na proud preferující spíše intergovernmentalistickou podobu EU.”\nVětšinu z takto exotických slov použil ovšem Václav Klaus jen jednou či dvakrát. Na opačném pólu četnosti se nacházejí obraty, které naopak patří k jeho slovů základním a které pomyslně vymezují Klausův názorový prostor v jasných polaritách Česko versus Evropa – se stěžejními tématy ekonomiky, politiky a svobody.\nTaké nejfrekventovanější smysluplná sousloví v Klausových projevech odpovídají stejným tématům: “Česká republika” (více než 500 výskytů), “Evropská unie" (přes 300 výskytů) a “naše země” (více než 280 výskytů).\nSilné přesvědčení o správnosti vlastního názoru se odráží v Klausově často užívaném sousloví “jsem přesvědčen, že”. Ve svých projevech ho použil více než dvěstěkrát. Pro srovnání: nejčastější smyslupné trojsloví jeho předchůdce Václava Havla v pollitických projevech bylo “domnívám se, že”.\nSlovník Václava Klause se ovšem vyvíjel v čase. V jeho projevech kupříkladu postupně ubývalo zmínek o ekonomice a příbývalo Evropské unie. V grafu je zřetelný vrchol v roce 2004, kdy Česká republika do EU vstoupila.\nJako by Klausovy politické projevy časem ztrácely razanci, kdysi tak zásadní slovo “naprosto” se z jeho oficiálních projevů zřetelně vytrácí...\nTěžko odhadovat, kam se Klausův slovník bude ubírat dál. Jeho dosavadní vývoj můžete prozkoumat v aplikaci, která zobrazuje procentuální podíl různých slov v Klausových projevech za posledních 15 let.\nPokud se chcete do zkoumání Klausových projevů ponořit hlouběji, vyzkoušejte si experimentální aplikaci Corpus Viewer, která na sebrané projevy obou prezidentů aplikuje různé metody pro statistickou analýzu textu. Vzhledem ke složitosti výpočtů mohou některé operace trvat i desítky sekund.


Obsah je výše, takže jen ke zhodnocení kvalit snímku. Je to sice TV film, ale s výjimkou poměru obrazu to člověku ani moc nepřijde (koneckonců,. na ztvárnění většiny scén, které tam jsou, stačí deset herců, tři transportéry a padesát mrtvol). Válka v bývalé Jugoslávii se vyznačovala mimořádnou krutostí vůči civilistům, a to v rámci všech válčících stran, vysokou mírou zastoupení kriminálních živlů v polovojenských útvarech a také tím, že tu byly modré přilby, ale tradičně jen v malém počtu a se slabým mandátem. A podle toho to tam také vypadalo - speciálně v Bosně. Co s člověkem asi udělá, přijet tam, dívat se a nemoci udělat nic..... Celkově dobrý, historicky věrný, psychologický válečný film. Vřele doporučuju.(18.8.2007)\nFor ME 91%(3.11.2009)\nPo všech těch obrovských hodnoceních se mi konečně povedlo tento film sehnat a musím uznat, že to byl jeden z nejzajímavějších válečných filmů co jsem viděl. Rozhodně to není nějaká řežba ve stylu "Černého jestřába" ale působivostí se vyrovná všem válečným snímkům, které jsem zatím viděl. Svým způsobem tu není jediná větší bitevní scéna a film se více zaměřuje na všechny zúčastněné osoby a na to jak na ně válka působí. Film vypadá díky povedené ruční kameře velice autenticky a dopomahají tomu i velice dobří (i když většinou spíše neznámí) herci. Je zde spousta působivých scén, díky kterým mě nejednou zamrazilo. Působivé, silné a neobyčejné.(28.12.2007)\nAbsolutně nejpůsobivější film, co jsem viděl. A věřte, že ho po shlédnutí jen tak z hlavy nevyženete!(25.6.2003)\nV době tohoto válečného konfliktu, jsem byl hodně mladý kluk. Ve zpětném pohledu, který mi film Válečníci nabídnul, jsem si opět uvědomil, co se v současnosti a "kousek" od našich hranic vlastně dělo... Velmi oceňuji, že je vše natočeno s potřebným důrazem na TÉMA a bez zbytečných filmových parádiček.(13.6.2007)\nMyslel som, že to bude trocha záživnejšie. Pocity vojakov, ktorí prišli z pekla tu dal režisér pekne najavo.(4.9.2008)\nBBC nikdy nezklame. Naprosto bezchybný snímek. Ani se nechce věřit, že je to konec minulého století.(16.4.2007)\nNedivím se příslušníkům britských mírových jednotek, že účast na bosenské misi s nimi tak psychicky zamávala. Museli přihlížet tomu, jak se donedávna mírumilovní občané vájemně vraždí a páchají na svých sousedech ta nejhnusnější zvěrstva jen proto, že jsou ti druzí jiného význání. A vojáci nesměli nijak zasáhnout, i když na to měli síly i vybavení, museli zůstat v každém případě neutrální. Pouze poskytnout pomoc těm, kteří to nenávistné běsnění náhodou přežili "jen" se zraněním. Vůbec ta skutečnost, že se něco takového dělo v Evropě na konci 20. století se jeví jako nepochopitelná. Při sledování filmu jsem litovala, že byl natočen u nás v Česku, a ne v Bosně, bylo to opravdu hodně poznat. Už jenom ty české názvy ulic, nebo obchodu, které bylo možno přečíst, typicky české vesničky, krajina.(4.12.2013)\nKdyž jsem se vrátil ze dvou balkánkých tour, na kterých jsem na vlastní oči viděl pozůstatky všech těch hrůz jugoslávské války, nemoh jsem se srovnat s tím, že tohle se dělo jen pár stovek kilometrů od nás. Rozstřílené domy všude možně, výpovědi očitých světků, kterých jsem se na tyhle události vyptával - vše bylo tak neuvěřitelné, jako bych snil sen, ve kterém se mi projektoval nějaký válečný film. Jenže to nebyl sen. Wálečníci jsou zřejmě tím nejbrutálnějším a nejvíce autentickým válečným filmem, jaký jsem viděl a ještě dlouho po něm jsem byl naprosto zdrcen. Není to film o druhé světové válce, která skončila před sedmdesáti lety ani o válce ve Vietnamu, tedy na tisíce kilometrů vzdáleném kontinentu. Je to snímek o něčem, co se dělo témeř za naším domem a teprve nedávno to skončilo. Díky televizní raw produkci se film tváří téměř jako hraný dokument, takže autenticita je opravdu mimořádná a pokud tohle někdo ustojí bez zvednutého žaludku nebo slz, tak je opravdovej šéf! Autoři přicházejí s bosenským konfliktem z pohledu jednotek umprofor, které v podstatě nemají žádné možnosti zasáhnout, pouze dohlížet na provizorní příměří a každý zásah by znamenal další mezinárodní konflikt. Posádka jednoho tanku, stejně jako divák, je tak vystavena všemožným hrůzám, které jsou zde vykresleny mimořádně autenticky a brutálně - spálené děti ve sklepě domu, na vrata přibitý stařík s vyvrhnutými střevy, znásilňování, popravy a do toho naprostá bezmoc britských vojáků. Jak se s takovým válečným traumatem vypořádají vojáci po návratu ze služby? Jestli tě nezlomí tenhle film, pak už nic!(19.12.2016)\nFilm BBC je jedna velká manipulace. Vraždí a masakrují jenom Srbové a Chorvati, muslimové jsou ubohé oběti a mírumilovní beránci s malými dětmi. Jako kdyby film obhajoval slavné "humanitární" bombardování srbské televize, nemocnic, železnic a dalších civilních objektů. Za to jsem chtěla dát filmu nemilosrdný odpad. Také románek amerického kapitána s manželkou bosenského muslima byl velmi podivný. Přišla za ním za bílého dne skoro do sprchy, muslimka. Nad zbytečností OSN jsem se nijak nepozastavovala, protože si dávno myslím, že všude jen škodí a zamořuje vzduch. Reakce vojáků po návratu domů mi přišly zase přehnané, Bosna nebyl Vietnam. Za tu zbytečnost OSN dám jednu hvězdu, i když film by si za odpornou manipulaci odpad zasloužil.(17.4.2017)\nNemám slov. Syrová forma, která je v tomhle případě lepší, než klasické filmové zpracování. Člověk si alespoň uvědomí, jaké malicherné problémy každý den řešíme v tomhle "moderním" světě.(6.4.2010)\n14.2.2010 ~ Aneb jak lidi byli, jsou a vždycky budou hovada, jak je všechno na hovno a o tom, že pomoc je jen na papíře. ~ Píše se rok 1992, ve válečné Bosně hlídkují mírové jednotky UNPROFOR. 'Válečníci' sledují osudy jedné z těchto jednotek a to britské. Jejím úkolem je dohlížet na tamní situaci, ale nevměšovat se do místních rozbrojů. Ale zkuste se nevměšovat do něčeho, co máte stále pod nosem. Vraždy a násilí omlouvané válkou mezi dvěma stranami vylízaných mozků se zbraněmi v ruce. Zkuste v takovém prostředí být den co den, den co den plnit hloupé nesmyslné rozkazy a den co den si uvědomovat, že jste v té zemi naprosto zbyteční, naprosto k ničemu a jen z rozmarů politiků nasazujete životy za lidi, kterým nemůžete nijak pomoci. A pak se vraťte domů a zkuste žít znovu normální život. ~ Tenhle film byl ve své době poměrně hodně propíraný a kontroverzní. Z dnešního pohledu nechápu proč. Vše, ve filmu vyobrazené, mi totiž přijde oproti skutečnosti , jaká si myslím, že byla, až příliš střídmě zpracované. Konflikty z poměrné dávné minulosti jsou zpracovávány čím dál tím realističtěji, ty současnější si to asi z důvodu, aby příliš neurazily, nějak nemohou dovolit, či co. Aneb mohlo být houšť. ~ Z celého filmu mi v hlavě utkvěly jen dvě hlavní herecké osobnosti z několika, okolo kterých se děj filmu točí: Damian Lewis a Ioan Gruffudd. Oběma ty role sedly.(22.1.2012)\nTelevízne dielo, ktoré napriek svojej natiahnutosti, je kruto silné. Síce v niektorých momentoch pôsobí nepresvedčivo, najmä kvôli malému počtu zvráteností a vojnových zločinov, no tí ktorí pôsobia niekde pridlho sa stávajú až veľmi cynickí a chladní. Taktiež mi nešlo do hlavy, prečo niektorí zostávali doma, keď všade naokolo sa bojovalo, do práce, či do škôl sa nechodilo, zásobovanie viazlo a časom nemali ani čo jesť, no nepoznám vtedajšie reálie až tak dopodrobna, či boli až tak veľmi pripútaní k majetku, k pôde alebo v niečo verili, celkovo však film bol nestranný a napriek tomu, že sa snaží pôsobiť univerzálne, je príznačný vtedajším vojnám, napríklad tej v Juhoslávii, kde sa spočiatku jednotky OSN tomu museli prizerať, či Rwande. Ono, na hrdinov sa hrať aj mohli, no ohrozili by celú misiu OSN a aj svojich spolubojovníkov. Možno teda radšej mohli vyzliecť uniformy a začať pomáhať, no dlho by asi neprežili a ktovie, či by tým tiež neohrozili misiu. Jasné, že to bola chyba vedenia, no chyby sa urobili najmä na začiatku, lebo vraždiace monštrá od seba asi ťažko odtrhnete. Dnes by sa to vyriešilo zbombardovaním vojenských pozícií všetkých strán, no vtedy boli obyčajní vojaci v humánnej dileme, ktorá nedopadla pre mnohých tak v úvodzovkách šťastne, ako tu na konci, ale omnoho horšie. Dôvod prečo som tomu dal plný počet, no nejasám nad tým je, že si viem predstaviť podľa súčasnosti horší film a silnejší, ktorý realitu oholí dohola a bude skôr o nezmyselnom zasahovaní, ktoré funguje, čiže opak tohto a navyše, čo vyrába podobné hrôzy, no aktívne. Predstavím ho v mojom denníku tu na stránke, je to moje pokračovanie k tomuto komentáru, hľadajte ho tam pod nadpisom Bojovníci.(6.8.2013)\nPřed asi deseti lety při cestě na dovolenou do Chorvatska mě fascinovaly rozstřílené budovy všude kolem. To jsem neměl nejmenší ponětí o tom, kolik lidí a jakým způsobem tam umíralo. Prostě síla, a přitom je to pouze pohled očima britských vojáků.(26.9.2011)\nVůbec ne válečný film. Ale nejlepší film o válce, jakej jsem kdy zatím viděl. Ve všech ohledech. Tak realistický, tak syrový, tak silný.(23.1.2012)\nModré přilby, UNPROFOR k zblití... Stejně jako u Hotelu Rwanda, jsem i tady hluboce přemýšlel, nad významem účasti takzvaných "mírových sil" Běhe celých téměř třech hodin, nezkrácené verze, nepadl ze strany Anglánů, jedinný výstřel. Vím, že za to ti kluci nemohli, samotní měli celoživotní traumata, ale politika a bordel zvaný "nevměšování" dokážou člověka fakt zvednout ze židle. Je to jen důkaz toho, že účast na podobných "mírových" akcích, je totální blbost. Pokud si lidský druh, dokáže vzájemně dělat takové věci, mimochodem jako jedinný v živočišné říši, tak budeme dál sedět u takovýchhle filmů a nervama skřípat zubama. Kdyby šlo dát deset hvězd, tak dám jedenáct! Doporučuji plnou verzi 2 hod. 50 min.(3.5.2015)\nHrůzostrašná podívaná! Už od začátku jako jízda na horské dráze skrz dům hrůzy. V tomto případě je tím domem Bosna. Válečníci se nemohou pyšnit skvělými digitálními efekty, hereckými výkony, scénářem ani kamerou, jejich síla jeněkde jinde, a to v dopadu na divákovu psychiku. Jednotky OSN jako tiší pozorovatelé, který mají jasný rozkaz - hlavně nezasahovat. Tím pádem dochází k velice paradoxním situacím, jako například rozkaz, který zakazuje transport několika dětí z bitevního pole, dokud nebudou zraněni. Peter Kosminsky v klidu strčil do kapsy i takového borce, jakým je Sam Mendes a jeho Mariňák. Vykreslení psychiky všech zúčastněných a atmosféra absolutní bezmoci dělají z tohoto snímku nezapomenutelný zážitek a to nejen pro diváka, ale hlavně pro vojáky OSN, kteří tam v roce 1992 tohle zkusili na vlastní kůži. Věřte mi, tohle z hlavy jen tak nedostanete...(28.1.2007)\nPoprve jsem měla film k dispozici v kratší verzi a ve velmi špatné kvalitě. Ačkoliv kvůli některým záběrům to možná bylo i lepší. Nakonec se mi podařilo sehnat delší verzi ale zase bez českých titulků. Měla jsem tak trochu obavu, jak se s filmem popasuju, protože od střední školy se válečným filmům vyhýbám. Ale popasovala jsem se velmi dobře (dokonce tak dobře, že jsem se později nebála zhlédnout 5 Days of August) a i když některé scény byly fakt drsné a drsný byl (aspoň pro mě) i závěr, kdy se angličtí vojáci a důstojníci (mj. Ioan Gruffudd, Damian Lewis a Mathew MacFadyen) pokoušeli se svými zážitky a traumaty srovnat již doma v rodné Anglii nebo ( někteří v sev.) Irsku. Jestli srovnali nebo nesrovnali, toť otázka, já myslím, že se s tím, co viděli a zažili, se srovnat jaksi nedalo. Ve zdejších komentářích k filmu se některým nelíbilo, že se jedná místy o hraný dokument. Proč? Bylo to pro ně příliš autentické? Nebo tam měli málo krve a napětí? Domnívám se, že tam bylo všeho tak akorát. Scény – např. jak mladý poručík už to nevydrží zasáhne do konfliktu, ač to od lidí, kteří tady té, s prominutím, pitomé jihoslovanské mentalitě rozumí, měli zakázané, a potom vidí, jak se Chorvati na místo vrátili a co za zvěrstvo provedli a má co dělat, aby svého kolegu (který jeho předchozímu zásahu nebyl přítomen) odvrátil od (nyní již zbytečné) poslední pomoci těmto lidem, která by mohla být i poslední pomocí toho kolegy... – byly velmi sugestivní a dostaly mě natolik, že jsem si musela k jejich sledování, stejně jako hlavní hrdinové tam, dát whiskey (já irskou, oni nějakou skotskou tedy whisky). Nebo jak ta krásná paní (co ji obdivuje a jeden z těch hlavních hrdinů) nedokáže své pubertální dceři rozmluvit návrat domů, kam se chce ta malá vrátit kvůli pro nás tady běžné věci, ale v dané situaci kvůli (pardon) hovadinám (šaty). Dále, jak se rozhodnou vypnout vysílačky, aby mohli převést ty lidi a nemuseli uposlechnout rozkazů svých nadřízených, neboť směli převážet jen raněné a nesměli zasahovat do etnických čistek ( prostě zase jsem se jednou styděla, že jsem Slovan a všem panslavistům bych v ten okamžik ty jejich teorie nacpala ráda někam), a pak samotný závěr... No, byla jsem sice rozhozená, ale tak je to dobře, zhlédnuté by nás rozhodně nechávat nemělo chladnými, ale s filmem víc než spokojená.(22.9.2011)\nOpravdu vyjimecne, mrazive a depresivni valecne drama plne ubijejici frustrace a jejich nemilosrdnych nasledku. Herecky i atmosferou hodne presvedcive. Celkove jeden z tech opravdu silnych.(15.3.2013)


Hotely – Kokartza | Hotels.com\nHotely ve městě Kokartza\nHotely – Kokartza\nHledat hotely – Kokartza\nZobrazit hotely ve městě Kokartza na mapě\nPředstavujeme destinaci Kokartza\nHotels.com vám pomůže najít ty nejlepší hotely ve městě Kokartza.\nAbychom vám pomohli najít ideální hotel a pokoj v destinaci Kokartza, zjedodušili jsme porovnávání hotelů, mezi nimiž najdete i naše nejoblíbenější hotelové řetězce. Nejoblíbenějším z hotelů ve městě Kokartza je momentálně &TravellersChoice1, který si jen za poslední hodinu rezervovalo &TravellersChoiceBooked1 zákazníků.\nPři rezervaci na webu Hotels.com zároveň sbíráte noci do věrnostního programu Hotels.com Rewards. Členství je zdarma a registrace trvá jen dvě minuty. Členové získávají za každých 10 noclehů jednu noc zdarma.* I krátký víkend ve městě Kokartza se tak může stát vaším prvním krokem k získání noci zdarma.\nProč rezervovat ubytování ve městě Kokartza na webu Hotels.com?\nU nás najdete ideální hotel pro každou příležitost a ve městě Kokartza budete mít na výběr z 0 hotelů. Porovnejte si hotely v našem pohodlném a rychlém vyhledávači a pak můžete filtrovat podle následujících kritérií:\n- Část města Kokartza\n- Turistické atrakce v destinaci Kokartza\n- Podrobná mapka znázorňující polohu hotelu a okolní dopravní infrastrukturu i turistické atrakce ve městě Kokartza


Úvodní stránka » Valašské ekocentrum » Nejčastější dotazy\nBrzy zjara pozoruji na silnici při cestě na chatu velké množství rozjetých žab. Proč k tomu dochází a co se s tím dá dělat?\nJedná se o jarní migrace těchto živočichů na rozmnožiště. Každoročně v jarním období putují některé druhy obojživelníků k vodním nádržím (rybníky, přehrady, tůně), kde se rozmnožují. Na některých lokalitách to bývá i masový výskyt – stovky až tisíce jedinců, kteří se na rozmnožiště stahují ze širokého okolí. Nejnápadnější jsou jarní migrace skokanů hnědých a ropuch obecných. Pokud jim v cestě k rozmnožišti stojí frekventovaná silnice, znamená pro ně tato překážka skutečnou pohromu. Na takových místech pak hynou stovky těchto živočichů pod koly aut. Nejúčinnějším, ale také nejnákladnějším řešením této situace je vybudování podchodů pro tyto živočichy pod komunikací v nekritičtějších místech. Žáby jsou naváděny svodidly k odvětranému a prosvětlenému tunelu a bezpečně přejdou na druhou stranu vozovky. Levnějším a nejpoužívanějším, ale časově dost náročným řešením je instalace záchytné fólie a odchytových nádob na kritické úseky vozovky. Migrující obojživelníci narazí na fólii, putují podél ní a odchytávají se do zakopaných nádob, které musí být min. 2x denně vybírány. Odchycení obojživelníci jsou pak přenášeni přímo na rozmnožiště, případně na druhou stranu do bezpečné vzdálenosti od komunikace. Tah obojživelníků zpravidla naplno vypukne po teplejším dešti večer nebo v noci; pokud znovu mrzne, tak se tah zastaví. Pokud zjistíte masový úhyn obojživelníků na silnici, informujte neprodleně nejbližší odbor životního prostředí vašeho města, případně správu chráněné krajinné oblasti či národního parku nebo nejbližší pobočku Agentury ochrany přírody. Vzhledem k tomu, že většina našich obojživelníků patří mezi zvláště chráněné druhy živočichů, je nutné mít i pro případný záchranný transfer výjimku k manipulaci s nimi.\nProč přikrmovat ptáky během zimního období? V době, kdy krajina zapadne sněhem a jsou silné mrazy, mají ptáci ztížený přístup k přirozené potravě. Drobní zpěvní ptáci mají velmi rychlý metabolismus, takže pokud v nepřízni počasí nenacházejí průběžně dostatek potravy, mohou uhynout. Čím přikrmovat ptáky v zimě? Pro většinu našich ptačích strávníků je nejvhodnější směs různých druhů olejnatých semen, jako je slunečnice, mák, lněné semínko, rozdrcené vlašské či lískové ořechy a dále např. loupaný oves i ovesné vločky, proso. Takovouto směsí se zavděčíme zejména zimujícím sýkorám, ale také např. brhlíkům, zvonkům, hýlům, dlaskům, pěnkavám, stehlíkům či čížkům. Pokud nemáme krmítko, můžeme směs olejnatých semen rozmíchat v rozpuštěném hovězím loji nebo ztuženém pokrmovém tuku a nalít do květináče, rozpůleného kokosového ořechu, kelímku od jogurtu nebo třeba větších rozevřených šišek a po ztuhnutí směsi zavěsit na vhodná místa u domu či na zahradě. Vhodným krmivem pro sýkory, ale také např. pro strakapoudy je hovězí lůj pověšený u krmítka nebo na stromě volně na zahradě. Vrabcům nebo hrdličkám zahradním se zavděčíme i rozdrobeným ztvrdlým pečivem a zimujícím kosům, kvíčalám či brkoslavům zase můžeme pod krmítko přidat pár jablek nebo třeba sušených jeřabin. Jak má vypadat ptačí krmítko? Krmítka mohou být různých tvarů a velikostí, umísťujeme je na zahradě, za oknem domu, na balkoně nebo třeba v lese u chaty. Krmítko nesmí být umístěno v blízkosti prosklených ploch, aby do nich ptáci nenaráželi. Vždy dbejme toho, aby sypané krmivo bylo pokud možno co nejvíce v suchu, nevyfoukával je vítr a přikrmující ptáci se zde cítili v bezpečí před predátory, kterými mohou být např. i naše milovaná kočka či pes. S pravidelným přikrmováním ptáků v malých dávkách je nejlépe začít ještě před začátkem zimy, aby ptáci v době sněhu a mrazů již byli na krmítko zvyklí. V krajně nepříznivém období (vysoká sněhová pokrývka, silné mrazy, námraza nebo led na stromech) denní dávky zvyšujeme. Krmíme přes celou zimu až do jarních dnů, kdy skončí mrazy a sleze sníh.\nKdy potřebují mláďata ježků pomoc?\nPokud už v září nalézáte na zahradě malé ježky, není nutné je okamžitě sbírat. Obvykle potřebují lidskou pomoc až později. K přezimování má mít ježek hmotnost minimálně 600 gramů, proto je v ohrožení mládě, které váží: v září méně než 200 g, koncem října méně než 400 g a v listopadu méně než 600 g. Ježka v ohrožení je možné dopravit do stanice pro záchranu ohrožených živočichů, ale ty bývají na podzim často tak zahlcené, že je lepší, pokud se o něj postaráte sami. Nejprve byste měli ježka zbavit vnějších i vnitřních parazitů, pak ubytovat v suché, světlé a větratelné místnosti s dostatečným výběhem (1–2 m2). Při vhodném přikrmování je velká šance, že se Vám ježka podaří zachránit. Na jaře ježky vypouštějte v polovině dubna až začátkem května poblíž místa, kde byl nalezen, když neprší a průměrné teploty neklesají pod 5° C. Lidskou pomoc může potřebovat také ježek: zraněný či nemocný (obtížně se pohybuje, je malátný, při dotyku rukou nenaježí bodliny, nestočí se do klubíčka), nalezený venku během dne, nalezený během zimy, chycený v pasti, osiřelé mládě (je třeba ale prověřit, jestli skutečně osiřelé – počkat minimálně 3 hodiny).\n!! Toto je jen informativní shrnutí – podrobné informace, jak se o ježky postarat, naleznete zde. Pod článkem si tam můžete stáhnout také metodiku "Ježci – jak jim pomoci" ve formátu pdf.\nV případě nálezu zraněného ježka nebo jiného volně žijícího živočicha se můžete obrátit na některou ze stanic pro handicapované živočichy – jejich seznam s mapou je zde.\nCo dělat, když chci skácet strom?\nU kácení dřevin rostoucích mimo les se vždy postupuje podle § 8 zákona č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, ve znění pozdějších předpisů. Ke kácení dřevin může dojít jen ze závažných důvodů, a to po vyhodnocení jejich funkčního a estetického významu. V případě kácení dřevin je třeba nejprve zjistit, zda se jedná o strom či keř, který je na pozemku ve vlastnictví žadatele (A), či je vlastníkem pozemku jiná osoba, která není totožná s žadatelem kácení (B):\nAd A) Je-li žadatelem právnická osoba, tak ta má povinnost žádat vždy o povolení kácení, aniž záleží na obvodu kmene dřeviny či důvodu. To platí i za předpokladu, že se jedná o kácení z důvodů pěstebních, obnovu porostů či výchovnou probírku. U fyzických osob je tomu jinak. Jestliže se jedná o pěstební, výchovné probírky nebo obnovu porostů, tak nemusí být žádáno o udělení souhlasu orgánem ochrany přírody. Toto kácení musí být pouze oznámeno 15 dní před započetím kácení (tzv. kácení na ohlášení). Jestliže se po uplynutí této lhůty orgán ochrany přírody nevyjádří, tak proti tomu nemá námitek a může být započato s kácením. V opačném případě je zahájeno správní řízení. Jestliže dochází ke kácení z jiných než pěstebních důvodů, tak žadatel musí nejprve zjistit velikost obvodu stromu ve výšce 130 cm nad zemí, a pak mohou nastat dvě varianty: a) Pokud je obvod stromu menší než 80 cm ve výšce 130 cm (plocha keřů je menší než 40 m2), tak nemusí být žádáno povolení k smýcení – kácení probíhá na ohlášení (viz výše). Je-li obvod kmene stromu větší než zmíněných 80 cm (plocha keřů větší než 40 m2), pak žadatel má povinnost si zažádat u místně příslušného orgánu ochrany přírody o udělení souhlasu na základě žádosti o kácení, kterou žadatel získá od orgánu ochrany ŽP. Po vyplnění a podání žádosti je započato správní řízení. Následně je vydáno rozhodnutí o povolení či nepovolení smýcení dřeviny. V případě, kdy je udělen souhlas ke smýcení stromu, tak kácení může proběhnout po nabytí právní moci tohoto rozhodnutí.\nAd B) Jestliže žadatelem kácení stromu není vlastník pozemku, na kterém strom roste, tak musí být vždy podána žádost o kácení stromu. V rámci tohoto řízení si musí nejprve orgán ochrany přírody vyžádat souhlas vlastníka pozemku, na kterém dřevina roste. Jestliže je tento souhlas udělen, tak probíhá správní řízení stejným způsobem, jak je uvedeno výše v bodě A).\nPovolení ke kácení dřevin není třeba, je-li jejich stavem stromu zřejmě a bezprostředně ohrožen život či zdraví nebo hrozí-li škoda značného rozsahu. Pak ten, kdo za těchto podmínek provede kácení, oznámí jej orgánu ochrany prostředí do 15 dnů po provedení kácení.\nJak se chovat v případě zjištění havárie, při které dojde k znečištění vody či ovzduší?\nV případě, kdy došlo nebo se dá předpokládat, že došlo k průmyslové havárii a následně k znečištění vodního toku nebo okolního ovzduší, je třeba neprodleně nahlásit událost na telefonní linku 158 Policie ČR, na linku 112 integrovaného záchranného systému České republiky nebo na linku 150 záchranného hasičského sboru. Následným krokem je nahlášení této události na Českou inspekci životního prostředí, příslušný krajský orgán ochrany životního prostředí a úřad s rozšířenou působností.\nCo znamená zkratka EIA?\nEIA je anglická zkratka výrazu Environment Impact Assessment (český překlad – dopad na životní prostředí). Jedná se o proces hodnocení vlivu a dopadů na životní prostředí. Toto hodnocení probíhá u každého velkého nově realizovaného záměru, např. průmyslové stavby, stavby dálnic, silnic, továren, elektráren. Tento proces probíhá podle zákona 100/2001 Sb., o hodnocení vlivu na životní prostředí. Účelem tohoto hodnocení je nejen popsat všechny negativní vlivy záměru na všechny složky životního prostředí, ale zejména negativním následkům předejít. Tento proces umožňuje veřejnosti vyjádřit připomínky v okamžiku, kdy je zpracovávána veškerá dokumentace k záměru, a předejít tak možným škodám na životním prostředí. Dá se předpokládat, že každý nově realizovaný záměr bude mít nějaký negativní dopad na životní prostředí, avšak cílem hodnocení je vyjmenování, určení a popsání těch negativních vlivů, které budou mít zásadnější vliv. Dále to je snaha zjistit, zda záměr s ohledem na tyto negativní dopady realizovat či nikoliv (přijatelnost záměru). Jestliže se v průběhu tohoto procesu zjistí, že by realizace posuzovaného záměru měla přílišné a nepřijatelné negativní vlivy na krajinu, přírodu, obyvatelstvo nebo životní prostředí obecně, tak by měl orgán ochrany životního prostředí, který má tento proces na starost, vydat nesouhlasné stanovisko k jeho realizaci.\nV příloze č. 1 k zákonu 100/2001 Sb., jsou záměry děleny do dvou kategorií, a to na základě jejich rozsahu:\nI. Záměry, které podléhají pouze zjišťovacímu řízení; II. Záměry, které vždy podléhají hodnocení vlivu na životní prostředí (EIA).\nAd I.) Tyto záměry mohou mít negativní vliv na životní prostředí. Nejprve tedy probíhá zjišťovací řízení, ve kterém příslušný úřad zjišťuje, zda a v jakém rozsahu může záměr vážně ovlivnit životní prostředí a obyvatelstvo. Používá přitom kritéria, která charakterizují na jedné straně vlastní záměr a příslušné zájmové území, na druhé straně významné potenciální vlivy na obyvatelstvo a životní prostředí, které ze záměru vyplývají. Zásady pro zjišťovací řízení jsou uvedeny v příloze č. 2 k zákonu 100/2001 Sb. Tento proces probíhá na základě oznámení k záměru, které je vypracováno podle přílohy č.3 zák. 100/2001 Sb. Výsledkem zjišťovacího řízení je buď stanovení podmínek a pravidel, za jakých daný záměr může být realizován, nebo nutnost vypracování dokumentace k procesu EIA podle přílohy č. 4 k k zák. č. 100/2001 Sb. Ad II.) Do této oblasti spadají záměry a stavby, u kterých musí být provedeno řízení o hodnocení vlivu na životní prostředí vždy.\nV případě zjištění závažných negativních dopadů záměru na životní prostředí nebo při velkém rozsahu záměru může být vyžádán posudek k dokumentaci záměru v procesu EIA. Zadavatelem posudku je vždy orgán ochrany prostředí, který vede toto řízení. Posledním krokem je veřejné projednání, na kterém mohou svůj názor vyjádřit všichni zúčastnění.\nNa základě všech těchto kroků je, či není vydáno souhlasné stanovisko s realizací záměru. V případě souhlasného stanoviska jsou v rozhodnutí většinou uvedeny podmínky, které musí být splněny, aby záměr mohl být realizován. Jestliže souhlas udělen není, tak rozhodnutí musí obsahovat zdůvodnění, proč nebyl udělen, a důvody, pro které daný záměr není vhodné realizovat. Je třeba zdůraznit, že řízení EIA neprobíhá podle správního řádu a výsledné stanovisko má pouze doporučující charakter (není závazné) a nelze se proti němu odvolat. V praxi tak může nastat varianta, kdy výsledné stanovisko je negativní, avšak záměr bude i přesto realizován po získání všech potřebných souhlasných rozhodnutí v následných správních řízeních. Těchto případů v České republice naštěstí mnoho nenastalo, avšak stát se to může.\nZa jakých podmínek je možno přestěhovat hnízdo čápů ?\nKde čáp nejčastěji hnízdí a důvody k přestěhování hnízda? Čáp bílý je ptačí druh v ČR všeobecně známý, populární a většinou oblíbený. Žije převážně u lidských sídel, kde si na nejrůznějších objektech staví svá rozměrná hnízda. Velmi často hnízdí např. na továrních komínech, komínech a střechách rodinných domů, zemědělských objektů, v posledních letech si s oblibou staví svá hnízda i na sloupech elektrického vedení. Klasických hnízd na stromech je již málo. Bohužel se velmi často stává, že si čáp postaví hnízdo tam, kde ho není možné ponechat. Vzhledem k tomu, že čáp bílý patří v ČR dle zákona o ochraně přírody mezi zvláště chráněné druhy živočichů (kategorie ohrožený druh), není možné hnízdo bez udělení výjimky odstranit ani z nevhodného objektu. Je proto nutné žádat orgán ochrany přírody (odbor životního prostředí nebo příslušnou správu CHKO či národního parku) o udělení výjimky k přestěhování hnízda čápů.\nJaké jsou nejčastější důvody žádostí o přestěhování čapího hnízda? a) Hnízdo čápi postaví na provozovaný komín. Čápi obsadí funkční komín (nejrůznější soukromé i veřejné objekty, rodinné domy) a zacpou jím průduch, takže komín není možné používat. b) Hnízdo je umístěno na drátech el. vedení. Čápi postaví hnízdo na sloupu el.vedení (NN, VN, VVN), takže se přímo dotýká drátů rozvodné sítě. Dochází k výkyvům napětí a zkratům. c) Hnízdo je umístěno někde, kde ho z hygienických důvodů nelze ponechat. Čápi si hnízdo postaví např. u frekventovaného chodníku, kde ohrožují kolemjdoucí trusem. Řešili jsme případ, kdy si čápi postavili hnízdo v potravinářském provozu, a pokud by nedošlo k přestěhování čápů, hygienik by provoz zastavil. d) Hnízdo je umístěno na střeše objektu a svojí vahou ničí střechu. e) Hnízdo se nachází na objektu, který má být zlikvidován. Hnízdo je umístěno na objektu (nejčastěji komín nebo budova), který je nutno kvůli změně užívání objektu nebo špatnému technickému stavu zbourat.\nJaké jsou možnosti přestěhování čapího hnízda?\nPokud orgán OP rozhodne o přestěhování čapího hnízda, je nutno posoudit každý případ samostatně s ohledem na danou lokalitu a možnosti umístění náhradního hnízda. Lze to řešit v podstatě dvěma způsoby:\n1) Přestěhování čapího hnízda na sloup s podložkou Původní hnízdo se úplně rozebere a přestěhuje i s mláčaty do vhodné vzdálenosti od původního hnízda (čím blíže, tím lépe) na nový objekt – volný sloup s vypletenou podložkou. Podložku (průměr cca 120 cm) vypleteme dostatečně tak, aby mláčata nemohla propadnout či vypadnout z hnízda. Čápi dochovají mláčata na novém hnízdě a následující rok obsadí již toho hnízdo. Optimální doba načasování akce je zhruba kolem poloviny června, kdy mláčata jsou již dostatečně odrostlá. V žádném případě ji nelze provést v době, kdy čápi sedí na vejcích. Sloup s novou podložkou by měl mít přibližně stejnou výšku jako původní hnízdo, respektive by neměl být výrazně nižší. Při jeho umístění je nutno dbát na to, aby čápi měli volný přílet k hnízdu.\n2) Přestěhování čapího hnízda na podložku umístěnou nad komín nebo dráty el. vedení Tam, kde hnízdo můžeme ponechat na původním místě, ale nesmí zůstat na průduchu komína či drátech el. vedení, je nejlepším řešením rozebrání původního hnízda a jeho přemístění na podložku umístěnou nad komín či dráty. Čápi tak zůstanou na stejném objektu, ale hnízdo již nezpůsobuje žádné problémy. V tomto případě provedeme přestěhování hnízda před nebo po vyhnízdění čápů.\nV létě jsme dokončili zateplení našeho domu pěnovým polystyrenem. Problém je, že na novou fasádu pravidelně zalétá strakapoud a vyklovává do měkkého polystyrenu díry. Proč to dělá a jak se tomu dá zabránit?\nBohužel odpověč na tuto otázku není jednoznačná a doposud nikdo přesně neprokázal, proč to strakapoudi dělají. Pravda je, že strakapoudi ničí fasády poměrně často a tento nešvar narůstá s množstvím zateplených budov. Jen ve Valašském Meziříčí máme kolem desítky případů ročně, v letošním roce byl podobný problém i se žlunou zelenou. Většinou se problém objeví u nového zateplení, ptáci však na fasádu zalétají i několik let po zateplení, ačkoliv předtím to nikdy nedělali. Příčin této činnosti může být několik. Asi nejpravděpodobnější jsou tyto možnosti:\n1) Ptáci se při poklepu na fasádu domnívají, že je zde dutina (podobně jako v nemocném stromě) s možnou potravou. Je možné, že ptáci tesají zejména v místech, kde polystyren dokonale nepřiléhá k fasádě a klepání proto zní dutě. 2) Ptáci chtějí ve vydlabané dutině zahnízdit (tato varianta platí jen v hnízdním období). 3) V jarním období může bubnování do fasády mít význam teritoriální. Datlovití ptáci v jarním období akusticky vyznačují své hnízdní teritorium. 4) Ptákům polystyren či jiná zateplovací hmota chutná. 5) Zalétání na fasády je pro ptáky něčím zajímavým, hmota, kterou vyklovávají, je fascinuje, protože ve volné přírodě se s ní nesetkají. Možná si jen tak hrají.\nAť už platí z uvedených variant či jejich kombinací jakákoliv (může to být i jiný důvod), faktem je, že ptáci páchají značné škody na drahém zateplení budovy.\nDá se ptákům nějak účnně v této činnosti zabránit? Obecně se dá konstatovat, že stoprocentní ochrana fasád proti této činnosti neexistuje. Pomoci může vytrvalé plašení zalétajících ptáků, ať už instalací různých strašáků (zavěšený motouz s navěšenými proužky staniolu, různé plechovky, siluety nebo makety dravců). I na tyto strašáky si ptáci mohou časem zvyknout a neodradí je od činnosti. Vhodné je také fyzické plašení. Pokud uslyšíme ťukání na fasádě, snažíme se strakapouda zaplašit tleskáním či křikem. Pokud už strakapoud do fasády dutinu vytesal, je nutné ji ucpat, např. polyuretanovou montážní pěnou. Jinak hrozí, že v ní strakapoud může zahnízdit, nebo se do ní nastěhují např. vrabci. V případě, že strakapoud v dutině zahnízdí (z dutiny se ozývají mláčata) musíme ponechat ptáky vyhnízdit. Odchycení ptáků do sítě a jejich odvoz dále od objektu je problematické, neboť vypuštění ptáci se většinou vrátí nebo uvolněné teritorium zabydlí jiný strakapoud.\nCo dělat s nalezeným ptačím mládětem?\nČasto se stává, že nám někdo přinese zdravé nalezené ptáče. To je ale až na zcela výjimečné případy chyba, odnesením z místa nálezu ptáčeti nepomůžete, ale uškodíte. Skoro vždy se o ptačí mládě lépe postarají jeho rodiče než člověk. Jsou totiž dvě možnosti – v prvním případě mládě vypadlo z hnízda, a pak patrně poblíž létají rodiče a ptáče dokrmí a naučí létat. Ve druhém případě pak platí předpoklad, že většina druhů pěvců mláčata krmí ještě 2–3 týdny po opuštění hnízda, i když ještě často neumí létat. Nejvíce nalezenému ptáčeti pomůžete, když ho poponesete do keřů, na větev nebo jiné vyvýšené místo, rodiče si ho už najdou po hlase a dokrmí. Nemusíte se bát doteku, ptáci na rozdíl od savců nemají čich, takže jim kontakt s člověkem nevadí. Pokud už jste mládě odnesli domů, stále ho můžete vrátit na místo nálezu a zjistit, jestli ho rodina stále hledá (vyžaduje to však trpělivost při pozorování). Před vrácením do přírody uložte mládě v klidu a teple, např. do tmavé papírové krabice, a dejte mu napít vody a najíst (viz pokyny – odkaz níže). Domácí odchov pěvců prakticky vždy končí smrtí mláděte, naopak návrat na místo nálezu bývá ve velké většině úspěšný. Odchov se někdy podaří u větších druhů ptáků, ale i ty mají výrazně větší šanci, pokud se vrátí rodičům. Pokud je pták zraněný nebo se rodiče dlouho nevracejí, obraťte se na některou ze stanice pro záchranu živočichů – seznam zde. Můžete se v krajním případě pokusit odchovat ho doma, ale nejdříve si přečtěte Zákonná omezení odchytu a chovu ptáků. Pokud zjistíte, že podle zákona je možné ptáka odchovat, postupujte podle pokynů České společnosti ornitologické. Opět ale platí co nejdříve ptáky napojit a nakrmit.\nPtačí budky (miroslav Malík, 1. 1. 2020 18:27:22) Odpovědět\nDotaz: chtěl bych se zeptat na vyvěšování ptačích budek pro drobné pěvce zahradu mám už plnou budek jeto i moje záliba a tak ráz od času výrobním novou budku ale nemám je už kde vyvěšovat.tak bych se chtěl zeptat jestli mohu je vyvěsit v okolí mé domoviny Lhotky Nad Bečvou do městských lesů parku atd.jestli musím mít nějaké povolení.zabyvam se tímto koníčkem několik let a rád bych totiž činnost rozšířil i kolem svého rodiště a rád bych tímto podpořil zvýšení počtu ptačích obyvatel našeho okolí děkuji za odpověď Malík\nSetkání s orchidejemi\nZahrada poznání Valašského ekocentra ČSOP získala plaketu\nNová tůňka na Hradisku


čaj - Tipio.cz\nJste často ve stresu? Máte pocit, že se na vás všechno sype a ocenili byste nějaký lék proti stresu? Možná tomu nebudete věřit, ale existuje několik jídel, která pomáhají snižovat stres. Která to jsou? Sepsali jsme pro vás přehledný seznam.…\nVytrvalá bylinka s krásnými, něžnými květy. Takto bychom mohli stručně popsat řimbabu obecnou. Pokud se ale podíváte na tuto bylinu blíž, rychle zjistíte, že je plná úžasných vlastností a pozitivních účinků na lidské zdraví. Podívejte se na…\nBrusnice brusinka je oblíbená zejména kvůli svým dezinfekčním účinkům, jistě si ji ale zamilujete i pro její skvělou chuť. Podívejte se na ty nejzásadnější pozitivní účinky na lidské tělo i na informace o jejím pěstování či skladování.…\nJak již z názvu této rostliny vyplývá, oblíbená je hlavně u koček. Je pro ně totiž velmi lákavá. Ovšem léčivé účinky má také na lidský organismus. Šanta kočičí je krásnou ozdobou, a navíc také lékem. Proto je v záhonech tak oblíbená.…


18.díl - Bílé linky - Stránky 3 - Diskuzní fórum Fanklubu majora Zemana\nPříspěvek od White Lines » ned 26. úno 2012 17:18:08\nHanele píše: Pane kolego, co takhle Viktoriastrasse ?! :o 8-)\nto jsem si taky na záčátku myslel a koukal na tu ulici ale bohužel...ani ten nikde neni ta nadzemka ;)\nPříspěvek od Bába kořenářka » pon 27. úno 2012 6:32:52\nAle podle mně je na tom nápisu jednoznačně Viktoriastrasse... Není třeba možné, že její část byla později přejmenována na něco jiného?\nPříspěvek od Anglie » pon 27. úno 2012 10:35:56\nViktoriastrasse tam vidím taky, nejspíš byla přejmenována.\nPříspěvek od malej Míra » pon 27. úno 2012 10:52:16\nTaké jsem se kdysi touto otázkou (poněkud ledabyle) zabýval, ale k ničemu konkrétnímu jsem se nedostal. Dnešní Viktoriastraße je poblíž letiště Tempelhof, což je bývalý Západní Berlín, tam se do 30PMZ určitě nenatáčelo. :mrgreen: Nicméně stálo by za to prozkoumat dobový plán města bývalé metropole NDR, je možné, že v obou částech rozděleného Berlína došlo přechodně k duplicitě názvů ulic. Nějaký plánek bych našel u rodičů, ale tam se teď jen tak nedotanu. Zkusí zapátrat někdo jiný? ;) :D\nPříspěvek od Bába kořenářka » pon 27. úno 2012 13:46:15\nDá se asi důvodně předpokládat, že když štáb opominul tolik větších detailů, že asi kvůli takovému krátkému záběru tu ceduli nepřelepoval, aby udělal zdání západní části Berlína, že?!\nPříspěvek od White Lines » pon 27. úno 2012 19:07:48\nKdo má chuť tak se může podívat na TADY na mapu Berlína v roce 1989, jde to tam i přepnout na rok 1961, 1960, 1957 atd... Já jsem se koukal na okolí Alexanderplatzu a na okolí metra ale nic jsem nenašel. Co jsem koukal na Wikipedii tak ve východním Berlíně byli pouze dvě linky metra a to Pankow ? Thälmannplatz a Alexanderplatz ? Tierpark. ;)\nPříspěvek od Čarda » úte 28. úno 2012 9:34:33\nNa ty mapy, co na ně odkazuje White Lines jsem koukal taky, našel jsem Viktoriastrasse v západní části na mapě z roku 1961 dokonce třikrát (Auguste Viktoria Strasse, apod.).\nNapadlo mě, není možné, že by se některé "západoberlínské" scény točily v některém městě na Rujaně a okolí, Viktoriastrasse jsem nasel třeba v Sassnitzu a existovala nebo existuje ve Stralsundu.\nPříspěvek od Hombre » úte 28. úno 2012 10:15:44\nVidim jedinou vec, jelikoz ma Google svoji funkci Streetview i pro Belin, tak si nekdo s mooorem casu k tomu sednete a projizdejte obrazky ulic a hledejte soucasnou podobu mist pri srovnavacce se serialem :D . Ale kde zacit? Ze by kolem mist, kde se honil Hradec s Hacklem?\nPříspěvek od Hombre » úte 28. úno 2012 10:41:12\nJeste jsem zkusil nasadit svoji metodu - kdyz neco nevim, tak se zeptam - proto jsem zavolal panu Jelinkovi a pri te prilezitosti mu pogratuloval ke vcerejnim narozeninam (vsechny nas zdravi a dekuje). Bohuzel si na blizsi udaje nevzpomina, jen na to, ze to muselo byt v Pankowe. Koukal jsem pres Streetview na ta mista, v dile je videt, ze v ulici s barem jsou koleje, tak me napadla treba Berliner Strasse, ale nemam cas to prohledavat. Mrknete na to nekdo, pripadne nekde kolem.\nJo a nazvy ulic se pry kvuli nataceni urcite nemenily.\nPříspěvek od White Lines » úte 28. úno 2012 11:13:37\nTakhle jsem to dělal, že jsem některé ty ulice kontroloval pomocí Street View. Aspoň, že máme novou stopu, že by to měl být Pankow. Já se na to dneska odpoledne podívám... vše pro White Lines :-D\nPříspěvek od Hombre » úte 28. úno 2012 16:31:57\nTak zahada je zrejme rozresena diky neznamemu fandovi ;) . Zavolal mi na mobil a doslova mi nadiktoval souradnice i jmena ulic, ted jsem to take pres Streetview overoval a vypada to opravdu na tyto ulice:\nBar White Lines - krizovatka ulic Inselstrasse a Wassergasse (podobu lze urcit podle skoro zastaveneho vezaku?(ktery je v dile odkryty) v ulici Inselstrasse, dal pak pri zacinajici honicce auta odbocuji do Wassergasse, tady je bohuzel rohovy dum rozmazany, ale dal v ulici je podle me totozny dum jako v dile. Ulici se mozna ted zda uzsi nez tenkrat?\nRvacka a nalozeni Hradce - ulice Milastrasse, tady se mi to zda prukaznejsi, jednak most v pozadi, pak architektura vylohy po strane, kde jde Hradec a nasledne hned dvorek, kde ceka Fanta s "mlatickama" .\nMrknete na to a sdelte poznatky. Tomu panovi to trvalo taky nejakou chvili a urcite si to tu i cte, takze diky za myslim skvelou badatelskou praci.\nPříspěvek od White Lines » úte 28. úno 2012 16:54:04\nTak to je super! Velká poklona tomu který našel dokonce obě místa najednou. Podle mě obě místa seděj i když ten panelák u baru White Lines je opravdu dobře zastavěnej. Sám bych tyhle místa asi nenašel. Já hledal ulice začínající na -V- a -E- a oni začínají na -M- a -W- Jinak TADY jsem dal aspoň trochu dohromady ze seriálem tu ulici kde přepadli Jirku. ;) Zachvíli tam přidám i exteriér baru White Lines ;) --- již přidáno ;)\nNaposledy upravil(a) White Lines dne úte 28. úno 2012 20:26:51, celkem upraveno 2 x.\nPříspěvek od White Lines » úte 28. úno 2012 19:30:18\nTady přidávám aspoň další malej střípek ze závěrečné honičky. Nevím teda jestli už to znáte ale na webu máte jenom začátek honičky. ODKAZ ;)\nPříspěvek od Salaba » úte 28. úno 2012 21:03:03\nTak teď mě máte v předklonu :!: Obdiv všem detektivům a pátračům za jejich mravenčí práci v hledání míst z berlínského natáčení! Úžasná práce pánové! ;)\nPříspěvek od Hombre » úte 28. úno 2012 21:28:18\nHolt ted akorat zbyva tam zajet osobne a udelat poradny fotky, takze kdo letos muze? :D


##### Online seznamky zdarma pro tělesně postižené – Petra žena 30 let 175 cm Praha profil 468729 - Seznamka.\nSeznamka.cz je tradiční a největší internetová česká seznamka zdarma. Aktuální i úplný výpis firmy Seznamka pro sznamky postižené občany, o.p.s. BraillNet-Internet a informační systém pro zdravotně postižené, zvláště pak zrakově. Sněhota problémy zdravotně postižených. Posláním Charity Zlín je praktická a konkrétní pomoc lidem v tělesné. V České republice je více než 1 milión online seznamky zdarma pro tělesně postižené postižených osob. Ahojky všem, pokecá někdo? online. Internet se v tomto ohledu zdá jako víc než vhodný pomocník.\nSeznam míst, z kategorie seznamka pro postižené. Niit datování příspěvku seznamka obsahuje seznamovací inzeráty z Hyperinzerce.\nRegistruj rakovina žena rande ryby muže zdarma! Hledáš. (4) Telefonická podpora - Je to jediná online seznamka, kam se. Prahy pro lidi s tělesným postižením poskytovány Euroklíče zdarma v rámci. Hledám slečnu. hledam spolubydliciho. Seznamka jde do ostrého provozu a možnost registrace zdarma tak má. Zdarma datování lokalit pro osoby tělesně postiženými, lidi fyzicky či na seznamce esznamky.\nZdravotně postižení - inzerce. 200 inzerátů na této stránce: Ve dvou online seznamky zdarma pro tělesně postižené r Jsi panna a chtěla bys už něco zkusit? Is the number one destination for online dating with. Online aziz – inzertní web a noviny, jež spojují lidi a firmy, které něco nabízejí. Najděte si toho pravého mezi desítkami tisíc uživatelů online seznamky!\nV současné době oblíbenost online seznamek ustupuje. Pardubky.cz | Seznamka pro zdravotně postižené snad nejméně možností k seznamování mají. Přejeme Vám krásné Vánoce a šťastný nový rok 2020 - Svaz tělesně postižených v České republice z. Seznamka pro handicapované - Want to meet eligible single man who share your.\nSeznamka bude fungovat přes internet, který pro někoho možná skýtá úskalí. Oriflame, již od 15 let - celá ČR, ZDARMA katalogy. Kompenzační pomůcky jsou nástroje nebo zařízení, jejichž účelem je zmírnit handicap člověka se zdravotním postižením a umožnit mu tak co nejvyšší míru. DOTAZNÍK - S e z n a m k a pro zdravotně postižené z Prahy a okolí - (.doc.\nAplikace. Apple nechává své zaměstnance zdarma testovat DNA. Obchodního. Uherské Hradiště Seznamka na inzerci zdarma. Brigády pro zdravotně postižené - inzerce.\nInformační portály · Kompenzační pomůcky · Doprava pro osoby se zdravotním postižením v Praze · Seznamky pro lidi se zdravotním postižením. Naštvaly Vás stránky jako svými dokonale. DigiD8: Domluvte si genetické rande přes internetové seznamky. Během celého roku můžete zdarma a bez námahy podpořit naši organizaci. Seznamka pro zdravotně postižené zdarma, wochenschau verlag online. Vstup je zdarma, kapacita každého workshopu je omezena počtem 25 osob.\nonline seznamky zdarma pro tělesně postižené7\nPomocné tlapky o.p.s. – asistenční psi pro zdravotně postižené. Podpora při hledání zaměstnání pro osoby se zdravotním postižením. INZERCE,VÝMNĚNA,SEZNAMKA,ZDARMA - Google Sites. Bohužel je tělesně postižená a má cukrovku ( na vozíku ), ale jinak krásná, zdravá holka :-) Doufám, že se. Jachting na vozíku zdarma STROPNÍ ZVEDACÍ A ASISTEN NÍ SYSTÉM.. On-line seznamování je totiž podobně složité, jako hledání partnera jinou cestou.\nInzerce zdarma, Bazar, Autobazar, PC-bazar, Dětský bazar, Zvířata, Nábytek. Kategorie Seznamka Seznamka pro zdravotn postien inzerce zdarma, inzerty, bazar. Výběr probíhal pouze v kanceláři seznamky, protože v tu dobu bylo přehrávání videa přes internet jen. Inzeráty ohledně seznámení zdravotně postižených se nachází v sekci Zdravotně postižení na. Základní členství zdarma! Seznamka pro postižené - Wheelchair and Handicapped Dating has 400.\nNa internetových amx 13 90 dohazování (zejména) pro osoby se zdravotním postižením můžete nalézt mnoho postižeé informací a aktualit týkajících se např. Seznamky pro zdravotně postižené jsou zdarma, registrace je ale lepší. Ahoj všem kdo bude číst tento můj inzerát Jmenují se Pája, je mi 45.\nTělesné postižení / Online seznamky zdarma pro tělesně postižené / Seznamky - Helpnet. Tradiční a největší internetová seznamka v ČR zdarma. Přijde Vám, že členství zdarma je tam k ničemu, když Vám nenabízí možnost kohokoli kontaktovat?