Příčiny a příznaky atrofie svalů paže, ramene a ruky - Dna 2022\nPro rozvoj svalové atrofie jsou predispozičními příčinami: pracovní faktor (konstantní přetěžování při těžké fyzické práci), artróza zápěstí, endokrinní patologie - obezita, diabetes mellitus a onemocnění štítné žlázy, akromegálie; jaterní procesy po traumatu, metabolická a systémová onemocnění (lupus erythematosus), nádory různého původu, vrozené patologické stavy vývoje dolní končetiny.\nPříznaky svalové atrofie paže, ramene a ruky\nSvalová atrofie je vážné onemocnění, jehož důsledkem jsou především svalová vlákna. Hlavním typickým příznakem je symetrie léze (s výjimkou myastenie) a pomalá progrese onemocnění (s výjimkou myositidy), atrofie postižených svalů a oslabení reflexů šlach s citlivostí zachovanou.\nVětšina periferních nervů má smíšenou strukturu a porážka narušuje smyslová, motorická a vegetativní vlákna. Stává se, že jedno z vláken je nejvíce postiženo.\nPokud jsou do procesu zapojena motorická vlákna, pak dochází k paréze svalů, které jsou inervovány tímto nervem. Pacient si stěžuje na svalovou slabost, nízký svalový tonus. Atrofie se nevyvíjí okamžitě, ale 2-3 měsíce po porážce. V nepřítomnosti řádné léčby, po roce a půl, sval úplně atrofuje.\nPokud se do procesu zapojují citlivá vlákna, klinika se projevuje parastézií - pacienti pociťují pocit brnění, běh husí kůže. Neurologické symptomy jsou vyjádřeny jako hyperestézie (přecitlivělost) nebo hypoestézie (snížená citlivost). Pocit necitlivosti v postižené končetině se jeví s rozsáhlým poškozením nervových vláken.\nVe většině případů dochází k poklesu citlivosti na bolest při zachování dotyku. V pozdějších stadiích vývoje onemocnění dochází k hluboké hypestézii až do úplného nedostatku citlivosti. Zčervenání nebo blanšírování kůže, vzhled mramorového vzoru označuje cévní poruchy, které se vyskytují přímo s porážkou vegetativních vláken.\nZpravidla se zvyšuje nebo snižuje pocení postižené končetiny. Pálení bolesti hyperpatické povahy, vyzařování do všech končetin zapojených do procesu. Troficita (buněčná výživa) tkání v důsledku hlubokých vegetativních poruch je narušena.\nAtrofie svalů paží zpravidla začíná nejvzdálenějšími nebo vzdálenějšími částmi horních končetin. Ruka má podobu "opičí ruky" kvůli porážce vnitřních svalů a prstů. Tam je kompletní ztráta šlachových reflexů, ale tam je ještě citlivost v postižené končetině. S postupujícím onemocněním jsou do procesu zahrnuty svaly krku a trupu.\nDiagnóza v současné době nepředstavuje žádné zvláštní obtíže v souvislosti se zavedením do klinického vyšetření metody elektromyografie a biopsie postižených svalů. Pacientovi jsou přiděleny povinné biochemické a obecné krevní testy, analýza moči; v séru určují aktivitu svalových enzymů (především metodou CPK). V moči se vypočítávají hodnoty kreatinu a kreatininu. Podle svědectví je pacient poslán na CT nebo MRI cerviko-hrudní páteře a mozku, vyšetření na endokrinologickou patologii.\nPři výběru způsobu léčby se berou v úvahu následující faktory: forma onemocnění, závažnost a rozsah procesu, věk pacienta. Spolu s léčbou je kladen velký důraz na správnou výživu, výkon fyzioterapeutických postupů, absolvování kurzů terapeutické masáže a gymnastiky a elektroléčbu. V některých případech je vhodné jmenovat psychoterapii pacienta.\nV současné době neexistuje žádný lék, který by mohl zcela vyléčit svalovou atrofii, ale správná volba léčebné metody a včasná diagnóza může zpomalit patologický proces, obnovit regeneraci svalů a vrátit ztracené schopnosti pacientovi. Hlavní věc je přísně dodržovat doporučení lékaře.\nAtrofie svalů ruky je nejčastěji sekundárním patologickým procesem, který začíná v okamžiku, kdy je přítomna základní choroba, a vzniká v důsledku poruchy krevního zásobení a výživy specifické svalové oblasti v důsledku poruchy inervace. Primární dystrofie se vyskytuje u myopatie, v tomto případě není narušena motorická aktivita.\nKdo má častěji svalovou atrofii paže?\nPokud je zapojen do procesu motorických vláken, pak ve svalech, které jsou jimi inervovány, dochází k oslabení a poklesu tónu. Obraz se projevuje 2–3 měsíce po lézi a bez nezbytné léčby dochází k úplné atrofii.\nZměny ve vegetativní části nervových vláken vedou ke změně barvy kůže v oblasti inervace. Ruka se stává bledou nebo červenou, objeví se mramorový vzor, který označuje cévní problémy.\nZměny v tomto procesu se nejprve vyskytují v distálních oblastech. Atrofie svalů ruky začíná prsty a meziobratými svalovými vlákny. Pro toto onemocnění je „opičí ruka“ typická pro poruchy spojené se středním nervem, s ulnárním nervem - „ptačí tlapkou“, v patologii radiálního nervu se tvoří „závěsné rameno“.\nPacient si stěžuje na slabost, neschopnost vykonávat řadu pohybů nebo práci, která vyžaduje zvláštní přesnost. V tomto případě je nutné provést diferenciální diagnostiku atrofie a revmatoidní artritidy. Charakteristickým rysem posledně uvedeného je otok tkání, zatímco atrofické změny jsou charakterizovány jejich řídnutím.\nJak je potvrzena atrofie a léčebné pokyny\nAtrofie ruky začíná slabostí a špatnou koordinací pohybů. První věc, kterou si lidé všimnou, je změna rukopisu. Prsty jsou tenčí a vizuálně delší.\nV budoucnu se svaly atrofují silněji a pro člověka je obtížné provádět své obvyklé akce - vzít si předměty, psát, oblékat se.\nLaterální amniotická skleróza (ALS), spinální amyotrofie, dědičné myopatie a jiná onemocnění, která způsobují degenerativní změny nervového nebo svalového systému a vedou k invaliditě. U těchto onemocnění jsou postupně ovlivňovány všechny svaly.\nProtože atrofie jedné nebo obou rukou je způsobena různými chorobami, před zahájením léčby se provádí diagnostika nemocí, které ovlivňují stav rukou. Pro správné stanovení diagnózy je důležité vědět, kde se onemocnění začalo a jak postupovalo.\nObecný a klinický krevní test, analýza moči, studium kreatininu, enzymu CK, indikující destrukci svalové tkáně;\nSpecialisté katedry neurochirurgie a Neuro-Reanimation univerzitní nemocnice Moskevské státní lékařské univerzity pojmenoval po. Evdokimova, s rozsáhlými zkušenostmi v léčbě neuromuskulárních patologií.\nDíky nové mobilní aplikaci Panacea je schůzka snazší a výhodnější.\nDiagnostika srdce po dobu 2 hodin s 20% slevou až do 20. března.\nExpresní vyšetření střeva s 20% slevou do 15. března.\nExpresní vyšetření žaludku s 20% slevou do 15. března.\nZkouška u kandidáta vědy do 16. března.\n20% sleva - do 8. března pro CT.\nPouze 10 března, 20% sleva na všechny typy ultrazvuku!\n20% sleva na diagnózu štítné žlázy až do 10. března.\nSvalová atrofie (amyotrofie) ruky. Důvody. Příznaky Diagnostika\nSvalová atrofie - příčiny a symptomy svalové atrofie, diagnostiky a léčby Vzdravo.ru\nProces atrofie svalu se vyvíjí rovnoměrně a vede ke zvyšujícímu se poklesu objemu a degeneraci svalových vláken, které se ztenčují, v obzvláště závažných případech může být jejich počet snížen až do úplného vymizení. Přiřaďte primární (obyčejnou) a sekundární (neurogenní) svalovou atrofii.\nVýsledkem je, že rozvoj svalové atrofie v lidském těle začíná klesat, deformace svalové tkáně, nahrazující ji pojivem, neschopným motorické funkce. Svalová síla mizí, svalový tonus se snižuje, což vede k omezení motorické aktivity nebo její úplné ztrátě.\nPozadí Atrofie Svalové\nPrimární svalová atrofie je způsobena lézí samotného svalu.\nPříčinou onemocnění v tomto případě může být nepříznivá dědičnost, která se projevuje metabolickými poruchami ve formě vrozeného nedostatku svalových enzymů nebo nejvyšší permeability buněčných membrán.\nVýznamný vliv mají také příčiny vnějšího prostředí, které vyvolávají nástup patologického procesu. Patří mezi ně fyzický stres, infekční proces, zranění. Výraznější primární svalová atrofie u myopatie.\nPříčinou svalové atrofie může být trauma nervových kmenů, infekční proces, ke kterému dochází při poškození motorických buněk míchy, jako je například poliomyelitida a onemocnění podobné obrně.\nČas od času je patologický proces dědičný. V tomto případě jsou postiženy distální části končetin a samotný proces probíhá pomaleji a má benigní charakter.\nV etiologii onemocnění se rozlišují následující příčiny: maligní nádory, paralýza míchy nebo periferních nervů. Svalová atrofie se často vyvíjí na pozadí různých poranění, hladovění, intoxikace, v důsledku zpomalení metabolických procesů, jako je věk těla, dlouhodobá motorická nečinnost v důsledku některých okolností, jako důsledek nabytých onemocnění.\nPokud jsou postiženy míchy a velké nervové kmeny, vyvíjí se neuropatická atrofie svalů.\nPři trombóze velkých cév nebo zhoršeném průtoku krve ve svalové tkáni v důsledku mechanického nebo patologického poškození vzniká ischemická forma.\nPředpokladem multifunkční formy je absolutní, často částečná motorická nečinnost způsobená patologickými procesy v těle - artritidou. poliomyelitida a nemoci podobné polymyelitidě.\nUžitečné články: Použití peroxidu vodíku při léčbě artrózy\n- Onemocnění je diagnostikováno primárně, pokud je postižen specificky samotný sval. Velká role v patogenezi dědičnosti se často vyvíjí v důsledku poranění nebo následkem modřin, intoxikace, fyzické únavy. Klinicky vyjádřená rychlá únava, výrazný pokles svalového tonusu. Lze pozorovat odpovídající záškuby končetin.\nSekundární svalová atrofie se vyvíjí častěji, jako posttraumatická zátěž nebo po utrpení různých infekcí.\nV důsledku toho se objeví poškození motorických buněk, což vede k omezení motorické funkce chodidel, nohou, rukou, předloktí, částečné nebo úplné paralýzy.\nV zásadě má nemoc pomalý proud, ale vyskytují se i období akutního vypuknutí nemoci, doprovázené silnou bolestí.\nSekundární svalová atrofie je rozdělena na:\nNeurální myotrofie - v této formě jsou postiženy svaly chodidel a dolních končetin a dochází k jejich deformaci. Při churavém chodu se liší. Aby se závěsné nohy nedotýkaly podlahy, začne zvedat kolena vysoko. Povrchová citlivost mizí a reflexy mizí. Pár let po nástupu nemoci, nemoc běží přes ruce a předloktí.\nNejzávažnější a nejsložitější průběh je pozorován s progresivní svalovou atrofií, ve většině případů se projevuje již v raném dětství, zatímco v rodině zdravých rodičů. Tato forma se vyznačuje úplnou ztrátou reflexů šlach, prudkým poklesem krevního tlaku. Často se pozoruje zášklby končetin.\nProgresivní svalová atrofie se vyvíjí u dospělých a nazývá se atrofický syndrom. Zároveň jsou postiženy distální nebo vzdálené části horních končetin - prsty, meziobratlové svaly ruky.\nRuka vnímá specifický vzhled, stává se podobnou opici. Reflexní šlachy zmizí, ale citlivost zůstává.\nS nadcházejícím vývojem nemoci jsou svaly krku a těla rozřezány do patologického procesu.\nSpolečným rysem všech typů svalové atrofie je snížení objemu poškozeného svalu, což je zvláště patrné ve srovnání se zdravou stranou. Závažnost symptomů závisí na závažnosti a prevalenci onemocnění, ve všech případech vede ke snížení svalového tonusu a bolesti při palpaci končetin.\nUžitečné články: Refluxní ezofagitida - příčiny a příznaky refluxní ezofagitidy\nDiagnóza svalové atrofie v současné době není obtížná.\nK identifikaci pozadí vzniku onemocnění jsou prováděny rozsáhlé klinické a biochemické krevní testy, multifunkční studie štítné žlázy a jater.\nNezbytné jsou elektromyografie a studium nervové vodivosti, biopsie svalové tkáně a intenzivní užívání historie. Podle potřeby jsou předepsány další metody vyšetření.\nFormy atrofického svalu\nExistuje několik forem onemocnění. Neurální amyotrofie, nebo Charcot-Marie amyotrofie, nastane s lézí svalů nohy a dolní nohy, extensor skupina a skupina svalů abductor jsou více citlivé na patologický proces. Nohy s tímto deformovaným.\nPacienti mají odpovídající chůzi, během které nezdraví zvednou kolena vysoko, protože noha při zvedání nohou klesá a brání chůzi. Lékař si všimne zániku reflexů, snížení povrchové citlivosti v dolních končetinách.\nRoky po nástupu nemoci, ruce a předloktí se účastní patologického procesu.\nProgresivní svalová atrofie Verdniga-Hoffmann se vyznačuje mírnějším průběhem. První příznaky svalové atrofie se vyskytují u dítěte v raném věku, často v rodině zdravých rodičů zvenčí, několik dětí trpí od samého počátku. Onemocnění je charakterizováno ztrátou reflexů šlach, prudkým poklesem krevního tlaku a zášklbem.\nAtrofický syndrom také doprovází progresivní svalovou atrofii u dospělých - atrofie Aran-Duchenne. V počátečním kroku je patologický proces lokalizován v distálních částech horních končetin.\nSvalová atrofie také ovlivňuje elevaci obrovského prstu, malíčku a mezisvalových svalů. Ruce pacientů berou odpovídající pozici „opičí ruky“. Patologie je také doprovázena vymizením šlachových reflexů, ale citlivost na to všechno zůstává.\nPatologický proces postupuje v průběhu času, včetně svalů krku a těla.\nLéčení svalové atrofie\nPři volbě metody léčení je nutné vzít v úvahu hlavní příčiny: věk pacienta, závažnost a forma onemocnění. Hlavní význam je spojen s hojením základního onemocnění, které vedlo k rozvoji svalové atrofie.\nLékařské ošetření je prováděno a další je předepsáno: fyzioterapie, elektroléčba, léčebná masáž a gymnastika.\nPovinné dodržování všech doporučení a požadavků lékaře umožňuje mnoha klientům obnovit ztracené motorické schopnosti a zpomalit proces atrofie.\nSpinální svalová atrofie (typy 1, 2, 3, 4): symptomy, léčba, rysy onemocnění u dětí\nKaždý člověk je nesmírně důležitý pro udržení své nezávislosti a činnosti.\nExistují však nemoci, při kterých se pacienti postupně stávají neschopnými a mohou se pohybovat pouze s pomocí nebo na invalidním vozíku.\nMezi tyto typy nemocí patří svalová atrofie páteře, při které člověk může nejen přestat chodit, ale i někdy není schopen dýchat sám.\nSpinální svalová atrofie (SMA, spinální amyotrofie) je celá skupina dědičných onemocnění charakterizovaných degenerací motorických neuronů míchy.\nTo je jedna z nejčastějších patologií mezi genetickými poruchami. Frekvence výskytu u novorozenců je jedním případem pro 6 000–10 000 dětí v závislosti na studované zemi. Téměř polovina těch, kteří se narodili se SMA, nemůže dosáhnout ani dvouletého věku a zemřít.\nSvalová atrofie však není jen dětskou nemocí, ale může trpět i lidmi různého věku. Vědci zjistili, že každý 50. obyvatel země je nositelem recesivního genu SMN1 (motorický neuron přežití), který vede k AGR.\nAčkoli všechny typy této choroby pocházejí z mutace v jednom chromozomálním regionu, má mnoho forem s různým stupněm symptomů ve všech věkových kategoriích. I přes ztrátu pohybové aktivity svalů zůstává jejich citlivost zachována.\nInteligence pacientů není tímto procesem ovlivněna, je plně v souladu s normou.\nOnemocnění bylo poprvé popsáno v roce 1891 Guido Werdingem, který nejen zaznamenával symptomy, ale také studoval morfologické změny ve svalech, nervech a míchě.\nNejběžnější jsou proximální typy SMA (přibližně 80–90% všech případů), ve kterých jsou silněji postiženy svaly blíže středu těla (femorální, vertebrální, intercostální atd.).\nTypy onemocnění a závažnost projevů\nMezi proximálními druhy existují čtyři formy onemocnění, které jsou seskupeny podle věku nástupu procesu, závažnosti symptomů a očekávané délky života.\nFormy proximální spinální amyotrofie - tabulka\nExistuje řada spinálních svalových atrofií zahrnujících distální části těla. Nejčastěji jsou postiženy horní končetiny a samotná choroba je obvykle zaznamenána v dospělém věku.\nS SMA, svaly výrazně ztrácí svou hmotnost a objem.\nKromě této klasifikace existuje rozdělení MCA na izolované (vyskytující se pouze v důsledku poškození motorických neuronů v míše) a kombinované formy (další onemocnění, jako je onemocnění srdce, oligofrenie, vrozené zlomeniny atd.) Se připojují k spinální amyotrofii.\nPříčiny a faktory patologie\nSpinální svalové dystrofie jsou způsobeny dědičnými recesivními geny umístěnými na pátém chromozomu (SMN, NAIP, H4F5, BTF2p44). Rodiče zpravidla nevykazují projevy SMA, ale oba jsou nositeli a v 25% případů předávají defektní gen svému dítěti, což narušuje syntézu proteinu SMN, což vede k degeneraci motorických neuronů v míše.\nNarušení práce pouze jedné části chromozomu vede k různým typům AGR\nV určité fázi embryonálního vývoje existuje programovatelná buněčná smrt prekurzorů motorických neuronů, které se vytvořily v nadbytku.\nAsi polovina z nich by normálně měla zůstat, což je dále diferencováno na nervové buňky. V určitém období je však tento proces zastaven fungováním genu SMN.\nBěhem mutace je jeho práce narušena, buněčná smrt pokračuje i po narození dítěte, což vede k spinální svalové atrofii.\nOnemocnění postihuje motorické neurony předních rohů míchy\nPříznaky u dítěte a dospělého\nHlavním příznakem SMA onemocnění je svalová letargie, slabost a atrofie. Každá z forem amyotrofie páteře má však své vlastní charakteristiky:\nS Verdingem nemoci - Hoffman, první symptomy mohou být detekovány dokonce během těhotenství během ultrazvukového vyšetření, zatímco plod je velmi slabě pohybující se. Po porodu, to je si všiml neschopnosti dítěte držet jeho hlavu, otočit se a sedět později. Téměř po celou dobu, dítě leží v uvolněné poloze na zádech, aniž by byl schopen zavřít nohy a paže. Časté problémy s krmením jsou také zaznamenány, protože dítě má potíže s polykáním. Dýchání je často zhoršeno kvůli atrofii svalů žeber. Téměř 70% dětí zemře před dosažením dvou let věku. Po diagnóze je detekována nedostatečná tvorba předních rohů míchy. Pokud pacient žije ve věku 7–10 let, bude mít zvýšenou svalovou atrofii a zemře na akutní srdeční, plicní insuficienci nebo na problémy s trávením. Ve vzácných případech pacienti žijí do 30 let a pak pouze s pozdějším nástupem příznaků (asi 2 roky).\nU druhého typu spinální svalové atrofie může dítě často dýchat a polykat jídlo. Postupem času však proces pokračuje a ve starším věku jsou děti omezeny na invalidní vozíky. Obvykle si rodiče všimnou, že dítě často zakopává, padá a kolena se ohýbají. Postupná neschopnost spolknout potravu se objevuje s věkem. Také, jak jeden roste starší, začne se objevovat výrazné zakřivení páteře (skolióza). Tato forma je považována za relativně benigní a umožňuje pacientům žít ve stáří. V některých případech mohou ženy dokonce nést a porodit dítě, ale existuje velká šance, že nemoc bude zděděna. S řádnou péčí a díky pravidelným fyzioterapeutickým cvičením si pacienti mohou udržet velmi dlouhou dobu.\nKügelberg-Velander juvenilní amyotrofie může být poprvé zaznamenána ve věku od dvou do osmnácti let. Ve velmi rané fázi mohou být příznaky nepřítomné, dítě se vyvíjí. Postupně se v proximálních částech těla objevuje slabost, nejčastěji v ramenou a předloktí. Po mnoho let je pacient schopen pohybovat se nezávisle a udržovat se. Často se pozoruje záškuby svalů (fascikulace). Hlavní vrchol symptomů je zaznamenán ve věku od dvou do pěti let, kdy se najednou stává obtížným pro dítě běžet, vystupovat z postele a stoupat po schodech. Průběh onemocnění je relativně benigní, protože pacient si může dlouhodobě udržet schopnost samostatného pohybu.\nKennedyho bulbospinální svalová atrofie, onemocnění spojené se sexem, se přenáší z chromozomu X a projevuje se výhradně u mužů v dospělosti. Onemocnění postupuje pomalu a začíná slabostí ve svalech stehen, poté se po 10–15 letech postupně začnou objevovat bulbární poruchy (léze lebečních nervů: glossopharyngeal, vagus a hypoglossal). Vzhledem k tomu, že průběh onemocnění je extrémně pomalý, důležité funkce prakticky nemají čas na to, aby byly porušeny, a délka života se výrazně nezmenší. Velmi často je onemocnění doprovázeno endokrinními patologiemi: atrofií varlat, sníženým libidem a diabetem.\nDistální AUS Duchenne - Aran je obvykle registrován ve věku 18–20 let. První jsou postižené ruce, pak úplně horní končetiny. Po dlouhou dobu dochází postupně ke svalové atrofii nohou. V extrémně vzácných případech se onemocnění zastaví na paréze jedné z rukou.\nScapuloperonální spinální svalová atrofie Vulpianu se nejprve projevuje ve vyšším věku (20–40 let). Projevuje se postupnou atrofií svalů ramenního pletence a extenzorů nohy a dolní končetiny. Prognóza je poměrně příznivá, protože i 30 let po nástupu onemocnění má pacient stále možnost pohybovat se nezávisle.\nSMA u těhotných žen je spojena s mnoha komplikacemi. Často žena nemůže porodit sama sebe a je jí předepsán císařský řez.\nRentgenové snímky ukazují zakřivení páteře a jeho následnou korekci pomocí operace\nMetoda, se 100% pravděpodobností, která indikuje přítomnost spinální svalové atrofie, je DNA analýza pomocí molekulárně genetické diagnostiky. Jeho cílem je identifikovat defektní gen v pátém chromozomu na lokusu 5q11-q13.\nAnalýza DNA pomůže stanovit diagnózu s přesností.\nBiochemická analýza se provádí za účelem identifikace obsahu kreatinkinázy (CPK), alaninaminotransferázy (ALT) a laktátdehydrogenázy (LDH). Pokud je jejich hladina normální, eliminuje to progresivní svalovou dystrofii, která je podobná symptomům.\nPomocí EFI (elektrofyziologické studie) se zaznamenávají impulsy bioelektrické aktivity mozku a nervových kmenů. Když je pozorována SMA charakteristická pro porážku neuronů předních rohů rytmu „paling“.\nMRI (zobrazení magnetickou rezonancí) a CT (počítačová tomografie) nepomáhají vždy identifikovat charakteristické změny v AGR snímku.\nDiferenciální diagnóza je nezbytná pro rozlišení spinální svalové atrofie od svalové dystrofie, mozkové obrny, amyotrofické laterální sklerózy, Marfanova syndromu, klíšťové encefalitidy a dalších onemocnění centrálního nervového systému.\nTandemová hmotnostní spektrometrie, která umožňuje stanovit pokles hladiny různých aminokyselin v těle, odhaluje nedostatek proteinu SMN.\nV současné době nebyla dosud vynalezena účinná léčba spinální svalové atrofie. Při počáteční detekci onemocnění je povinná hospitalizace prokázána různými studiemi.\nDrogová terapie je zaměřena na zlepšení vedení nervových impulzů, normalizaci krevního oběhu a zpomalení destrukce motorických neuronů. Použijte následující léky:\nanticholinesterázová léčiva jsou zaměřena na snížení aktivity enzymu, který štěpí acetylcholin, který zase přenáší excitaci nervovými vlákny. Patří mezi ně Sangviritrin, Oksazil, Prozerin, Prozerin zlepšuje průchod impulsu z neuronu do svalů.\nbiologické doplňky obsahující L-karnitin a koenzym Q10, zvyšující energetický metabolismus v buňkách;\nB vitamíny, které podporují normální svalový tonus;\nNootropika stimulující centrální nervový systém - Nootropil, Cavinton, Semax.\nléky stimulující metabolismus svalových a nervových vláken - orotát draselný, Actovegin, kyselina nikotinová Aktovegin zlepšuje metabolismus v nervové tkáni\nMělo by být jasné, že základem výživy pacienta s SMA by měla být potrava, která může poskytnout svalům potřebné látky.\nJe nezbytné obohatit stravu pacientů s vysokým obsahem bílkovin. V současné době však nejsou k dispozici žádné spolehlivé údaje o zlepšení stavu pacientů s určitou dietou. V některých případech může být nadměrný příjem aminokyselin do organismu škodlivý, protože na jejich zpracování není dostatek svalové tkáně.\nLuskoviny - zdroj bílkovin\nTo by mělo snížit kalorický obsah potravin, protože nedostatku fyzické aktivity, někteří pacienti mají tendenci přibírat na váze.\nFyzioterapeutické metody včetně masáže\nPacienti musí provádět terapeutické masáže, zaměřené na udržení svalové funkce. UHF (ultrafrekvenční terapie), elektroforéza, manuální postupy budou také užitečné. Existují speciální dechová cvičení, která stimulují práci plic.\nMasáž - prostředek k léčbě spinální amyotrofie\nPomocí normalizované fyzické aktivity je možné zabránit ztuhnutí kloubů a udržet svaly v dobrém stavu. Velmi užitečné třídy v bazénu, kde je minimální zatížení na páteři. Je důležité zvolit správné ortopedické přístroje, které podporují hrudník a končetiny.\nPacienti SMA jsou nuceni používat speciální chodce, kteří je podporují při chůzi.\nV případě komplikací s výživou se doporučuje, aby byl pacient krmen vytvořenou píštělí mezi žaludkem a vnějším prostředím (gastrostom). Pro problémy s dýcháním je předepsáno umělé dýchání.\nLidové léky pro léčbu spinální svalové atrofie neexistují. Je velmi důležité, abyste ihned po zjištění prvních příznaků konzultovali lékaře. V žádném případě nemůže samo-léčit, protože to může být fatální.\nPrognóza léčby závisí do značné míry na typu svalové atrofie páteře. Nejvíce maligní první variantou je nejčastější výsledek časné smrti pacienta a v jiných případech je někdy možné udržet si schopnost samostatného pohybu až do stáří.\nMezi komplikace SMA patří: skolióza, akutní plicní insuficience, paralýza, deformace hrudníku, zánik funkce žvýkání a polykání.\nPrevence spinální svalové atrofie neexistuje. Jediné, co můžete udělat, je konzultovat genetika při plánování těhotenství.\nNavzdory hrozným předpovědím a neschopnosti se z této nemoci plně zotavit, neměli byste se vzdát. Plná péče a dodržování všech doporučení lékaře v mnoha případech umožňuje pacientům žít dlouhý a nezávislý život.\nSvalová atrofie: nohy, paže, léčba, symptomy a obnovení atrofovaných svalů\nSvalová atrofie je proces charakterizovaný postupným poklesem objemu, degenerací a řídnutím svalových vláken, což je snížení jejich kontraktility.\nVšechny typy atrofií lze rozdělit do dvou velkých skupin:\ndědičná degenerativní - svalová ztráta způsobená genetickými defekty svalů i nervových vláken, které regulují jejich práci. Nejčastěji se vyvíjejí v dětství, rychle postupují a prakticky nejsou přístupné léčbě.\njednoduché - atrofie, které se vyskytují na pozadí různých nemocí, intoxikací, zranění.\nDědičná neuromuskulární onemocnění (Erba-Rothova myopatie, Duchenneova myopatie, Charcot-Marie-Tuta amyotrofie atd.) Jsou hlavní příčinou svalové atrofie v dětství;\nPoranění poranění - poškození periferních nervů, nervové plexusy v procesu porodu;\nDermatomyositida je autoimunitní zánět kůže a svalů;\nZtráta svalů u dospělých se nejčastěji vyvíjí pod vlivem vnějších škodlivých faktorů. Pokud jde o dědičná onemocnění, z velké části přecházejí z dětství a pouze vzácné formy se projevují poprvé ve středním a starém věku.\nParalýza po mrtvici, krvácení v mozku;\nTěžké traumatické poranění mozku a poranění míchy;\nDlouhodobá imobilizace končetin po zlomeninách, prodloužená imobilizovaná poloha pacientů po operacích, závažné průvodní onemocnění;\nStárnutí - přirozené dystrofické změny ve všech orgánech a tkáních;\nNedostatečná výživa, půst;\nPorucha trávení a absorpce (chronický průjem, resekce střev)\nInfekční onemocnění - tuberkulóza, chronická úplavice, malárie, enterokolitida.\nMaligní nádory (rakovina plic, rakovina prsu, štítná žláza) - vyčerpání rakoviny;\nEndokrinní patologie (tyreotoxikóza, myxedém, Itsenko-Cushingova choroba, diabetes mellitus, akromegálie);\nUžívání některých léků (glukokortikosteroidy, kolchicin).\nJaká svalová tkáň vypadá za normálních podmínek a na pozadí různých onemocnění. (viz obr.)\nBez ohledu na příčiny mají všechny svalové atrofie podobné projevy. Na začátku nemoci dochází k mírné slabosti v končetinách během cvičení, po chvíli jsou potíže s pohybem, je obtížné provádět obvyklé činnosti: stoupání po schodech, běh, vstávání z nízkého křesla, zapínání na knoflík, nesení tašky atd.\nS dědičnou patologií se první příznaky obvykle objevují v dětství a spíše rychle rostou. Několik let, a někdy i několik měsíců, pacienti ztrácejí schopnost pohybovat se samostatně a samostatně.\nPři některých onemocněních první nohy oslabují, v jiných pak ruce, ale ve všech případech je charakteristická symetrická léze končetin. Proximální (umístěné blíže k tělu) svalové skupiny jsou častěji postiženy. Zároveň se ztenčí svaly zad, hrudníku, břicha a obličeje.\nU dědičných onemocnění je svalová atrofie hlavním příznakem, který plně určuje jejich klinický obraz a další prognózu.\nJednoduchá atrofie se zpravidla vyvíjí na pozadí jiných dlouhodobých chronických onemocnění. Současně se projevují příznaky základního onemocnění.\nDepléce svalů se pro pacienta zvyšuje pomalu a často nepostřehnutelně. Snad symetrická i asymetrická porážka.\nZa prvé, nohy trpí, počínaje od nohou a nohou, později jsou zapojeny svaly rukou a paží jako celku.\nS včasnou léčbou můžete dosáhnout plné obnovy.\nSlabost v nohách se zvyšuje, když chodí pacienti unaveni rychle, nemohou zvedat a držet nohy na váze, často padají, je těžké pro ně sednout a vstát ze židle, jít nahoru po schodech;\nTam je výrazné ztenčení svalů, končetiny vypadají tenké ve srovnání s tělem. V případě asymetrického poškození - jedna noha je tenčí než druhá;\nČasto jsou postiženy extenzory chodidla, a proto klesají nohy. Při chůzi pacienti zvednou kolena vysoko, zatímco chodidla padají na zem a vydávají charakteristický zvuk facky - tato procházka se nazývala „kohoutek“;\nSnížené reflexy šlach.\nPozoruje se atrofie svalů stehen a svalů gluteus:\nslabost v nohách při fyzické námaze. Obtíže vznikají při stoupání po schodech, běhu, skákání, vstávání z pozice v podřepu. Když se snažíte zaujmout svislou polohu, pacient se jako by šplhá sám, opírá se o své vlastní boky nebo okolní předměty (vstává po žebříku);\nztráta hmotnosti kyčlí není vždy vyjádřena v důsledku usazenin tukové tkáně;\nzměnit chůzi podobnou kachně, když pacient chodí při chůzi ze strany na stranu;\ns hypotrofií quadricepsum stehna, tam je přehnutí nohou u kolenních kloubů.\nTypické příznaky svalové atrofie nohou:\nNejdříve se nohy ztenčují zepředu, díky čemuž končetiny získávají charakteristický vzhled, připomínající „čápové nohy“, časem, kdy jsou všechny svaly na nohou vystaveny změnám, dolní končetiny vypadají jako obrácené lahve;\nNěkterá onemocnění (myopatie Duchenne) se vyskytují s výrazným zesílením nohou v důsledku růstu pojivových a tukových tkání v nich. Tento jev se nazývá "pseudohypertrofie";\ns parézou extensorů nohy se vytvoří „kohoutek“ chůze;\ns poškozením tibiálního nervu nemohou pacienti chodit na nohou, celá podpěra padá na paty;\nnoha má vysoký oblouk, hlavní falangy prstů jsou maximálně prodlouženy, zatímco koncové jsou ohnuté - „drápková noha“,\nslabost v nohách je často doprovázena křečemi, zášklby svalů, brnění a necitlivostí.\npro pacienty je obtížné dělat drobnou práci (šít, upevňovat knoflíky, navlékat jehlu, otáčet klíčem v zámku), slabost, necitlivost, brnění v rukou;\ns vyčerpáním ramenních svalů nemohou pacienti zvednout a držet ruce před sebe, nejsou schopni nést tašku, je pro ně obtížné oblékat se a hřeben;\nv případě dystrofie jednotlivých svalových skupin jsou možné různé deformace ruky podle typu „opičí paw“ (pokud není v opozici vůči palci) nebo „drápovitá ruka“ (když jsou v metakarpofalangeálních kloubech ohnuté prsty IV a V).\nSvalová atrofie se nejčastěji vyvíjí na polovinu obličeje, méně často ji zachycuje úplně, ohniskové atrofické změny jsou někdy zaznamenány.\nNavenek se to projevuje výraznou asymetrií obličeje, její úhlovostí, jasně vytyčenými obrysy kostí.\nVzhled specifických symptomů:\nochuzení výrazu obličeje (tvář sfingy),\nkřížový úsměv (Gioconda úsměv),\nnarušení pohyblivosti oční bulvy (pacient se nemůže dívat stranou, nahoru a dolů),\nnemožnost úplného uzavření očních víček (lagophthalmos),\nopomenutí očních víček atd.\nV některých myopatiích dochází v důsledku růstu pojivové tkáně k pseudohypertrofii jednotlivých svalů obličeje (tapírové rty - ztluštění a klesání spodního rtu).\nPři fokální atrofii obličejových svalů jsou zaznamenány oblasti tkáňových depresí ve formě jam na obličeji.\nVzhledem k tomu, že atrofované svaly u dětí jsou ve většině případů způsobeny genetickými faktory, mohou být první příznaky zjištěny i v děloze - pozdní a slabé pohyby plodu jsou zaznamenány, po narození tyto děti obvykle zemřou v prvních týdnech života v důsledku paralýzy dýchacích svalů.\nS rozvojem atrofie v kojeneckém věku vzniká tzv. Pomalý dětský syndrom, tyto děti mají charakteristickou „polohu žáby“ - s široce rozšířenými stehny a zploštělým břichem, výrazným snížením celkového tónu a motorické aktivity a při některých onemocněních je pozorováno sání, polykání a dýchání.\nSvalová dystrofie u staršího dítěte se projevuje sníženou pohybovou aktivitou, specifickými deformitami končetin.\nPři svalové atrofii jakékoli etiologie, v první řadě, léčba základního onemocnění.\nDeplece svalů v myopatii a amyotrofii je většinou nevratná, a proto cílem léčby těchto onemocnění je zpomalit postup procesu.\nJednoduché atrofie jsou do jisté míry reverzibilní a s včasnou zahájenou léčbou je možné plné zotavení.\nPacientům je ukázána dieta s vysokým obsahem bílkovin a omezením živočišných tuků a sacharidů. Doporučuje se zahrnout ryby, játra, nízkotučný tvaroh, sójové maso, zeleninu ve stravě.\nDrogová terapie se používá k odstranění energetického deficitu, zlepšení prokrvení a metabolismu v atrofovaných svalech. Přiřadit:\nvitamíny skupiny B, vitamín A a E,\nanabolická činidla (orotát draselný, retabolil, riboxin),\nPřípravky, které zlepšují periferní cirkulaci (pentoxifylin, kyselina nikotinová),\nléky, které zlepšují chování nervových impulzů - antagonistů cholinesterázy (prozerin).\nDávka tělesného tréninku výrazně zlepšuje funkční stav svalů, zvyšuje svalovou hmotu, má tonizující účinek.\nCvičení jsou prováděna šetrně z lehké výchozí pozice, což zabraňuje výrazné svalové únavě po dobu ne delší než 30-45 minut.\nPrůběh fyzioterapie 25-30 krát, dle denní výuky na individuálním programu. Pacient by se měl dále pravidelně angažovat.\nPoužívají se jak pasivní, tak různé typy aktivních pohybů, cvičení na vodě a protahovací cvičení.\nPokud je to nutné, uchýlit se k pomoci metodologa, použijte celou řadu zařízení.\nDobrým efektem je cvičení ve vodě (ve vaně nebo bazénu).\nCvičení 1 - 4 jsou prováděna pasivně s pomocí metodika, pacient provádí cvičení 5 - 10 samostatně.\n1 - ležící na boku je nutné ohnout a protáhnout nohy na kolenou,\n2 - v poloze na boku je nutné ohnout ramena v loktích,\n3 - v poloze na zádech jsou nohy vedeny a přiváděny;\n4 - v poloze na zádech je únos a přidávání rukou;\n5 - pacient leží na zádech, pomalu přitáhne nohy k pánvi a pak ji narovná zpět;\n6 - ležící na zádech, musíte pomalu zvedat a snižovat ruce;\n7 - ležící na boku, musíte střídavě stáhnout a přivést nohu;\n8 - lhaní na boku, musíš střídavě stahovat a přinášet ruku;\n9 - pacient leží na břiše s rukama nataženým na těle a pomalu se zvedá a spouští hlavu a ramena;\n10 - zvednutí pánve z polohy na zádech s nohama ohnutým na kolenou.\nMasáž se provádí jemnou technikou s minimální silou nárazu.\nStojí za to masírovat jak končetinu, tak záda. Každá končetina po dobu 5-10 minut. Celková délka masáže je 20 minut.\nRelace obvykle začíná lehkými hlazeními, Actovegin masť se používá jako masážní olej. Poté začíná instruktor pracovat se svalovými svazky a šlachami končetin lehkými pohyby prstů, počínaje distálními částmi.\nMasáže se provádí každý druhý den, když nejsou žádné fyzioterapeutické sezení.\nPrůběh léčby je 12-18 sezení.\nLéčba je žádoucí opakovat 3-4 p / rok v intervalech 3-5 týdnů.\nKromě ruční masáže nabízí i masážní masáž pod vodou, vibrační masáž přístrojů.\nPro léčbu svalové atrofie se používají solné a borové lázně, parafínové a ozoceritové zábaly, vápenatá a fosforová elektroforéza.\nSpinální amyotrofie jsou genetická onemocnění, která se projevují jako svalová atrofie a jsou způsobena degenerativními změnami v spinálních motoneuronech a motorických jádrech mozkového kmene.\nBěžným komplexem symptomů je symetrická ochablá paralýza se svalovou atrofií a fascikulací na pozadí intaktní citlivé koule.\nSpinální amyotrofie jsou diagnostikovány podle rodinné anamnézy, neurologického stavu, neurosvalového EFI, spinální MRI, DNA analýzy a morfologického vyšetření svalové biopsie. Léčba je neúčinná. Prognóza závisí na formě spinální svalové atrofie a věku jejího debutu.\nSpinální amyotrofie (spinální svalová atrofie, SMA) jsou dědičná onemocnění, která jsou založena na degeneraci motoneuronů v míše a mozku. Popsán na konci století XIX.\nDíky moderní genetice bylo zjištěno, že výsledné degenerativní procesy motorických neuronů jsou způsobeny mutacemi v genech SMN, NAIP, H4F5, BTF2p44 umístěných na chromozomu 5 v lokusu 5q13.\nNavzdory skutečnosti, že spinální amyotrofie jsou determinovány aberacemi jednoho chromozomálního lokusu, jsou skupinou heterogenních nozologií, z nichž některé se vyskytují v dětství, zatímco jiné se projevují u dospělých.\nPřibližně 85% svalových atrofií je proximální forma s výraznější slabostí a atrofií proximálních svalových skupin končetin. Distální formy představují pouze 10% MCA.\nVe většině případů se amyotrofie dědí autosomálně recesivně. Jejich četnost je 1 případ na 6-10 tisíc novorozenců.\nDnes jsou spinální amyotrofie prakticky zajímavé pro celou řadu oborů: dětskou a dospělou neurologii, pediatrii, genetiku.\nKlasifikace spinální amyotrofie\nTo je obecně přijímáno rozdělit spinální svalové atrofie na děti a dospělé. Dětská spinální amyotrofie je reprezentována amyotrofií Werdnig-Hoffmanna, juvenilní formou Kugelberg-Welander, chronickou infantilní SMA, syndrom Vialetto-van Laeré (bulospinální forma s hluchotou), Fazio-Londeovým syndromem.\nDospělý MCA zahrnuje: Kennedyho bulbospinální amyotrofii, scapuloperonální, scapulomepické a okulofaryngeální formy, distální SMA a monomelickou SMA. Dětská míšní amyotrofie se klasifikují do časných (debutujících v prvních měsících života), později a mladistvých.\nDospělé formy CMA se projevují ve věku 16 a 60 let a mají benignější klinický průběh.\nRozlišují se také izolované a kombinované spinální amyotrofie. Izolovaná SMA je charakterizována převahou léze spinálních motorických neuronů, která je v mnoha případech jediným projevem onemocnění.\nKombinované spinální amyotrofie jsou vzácné klinické formy, ve kterých je komplex symptomů amyotrofie kombinován s jinou neurologickou nebo somatickou patologií.\nJsou popsány kombinace SMA s vrozenými srdečními vadami, hluchotou, oligofrenií, hypoplazií pontocerebellaru, vrozenými zlomeninami.\nSpolečným znakem svalových atrofií je syndrom symptomů symetrické ochablé periferní paralýzy: slabost, atrofie a hypotenze svalových skupin stejných končetin (nejčastěji na začátku obou končetin a pak ramen) a trupu.\nPyramidální poruchy nejsou typické, ale mohou se vyvíjet v pozdějších fázích. Neexistují žádné poruchy citlivosti, funkce pánevních orgánů je zachována. Pozornost je věnována výraznějšímu poškození proximálních (s proximálním SMA) nebo distálním (s distálním SMA) svalovými skupinami.\nTypická je přítomnost fascikulárních záškubů a fibrilace.\nVerdnig-Hoffmanova choroba se vyskytuje ve 3 klinických variantách. Vrozená verze debutuje v prvních 6 měsících. život a je nejzranitelnější. Jeho příznaky se mohou objevit iv prenatálním období, slabý pohyb plodu.\nDěti od narození mají svalovou hypotenzi, nejsou schopny se převrátit a držet hlavu, během pozdějšího debutu nemohou sedět. Patognomonická pozice žáby - dítě leží s údy od sebe a ohnuté na kolenou a lokty.\nAmyotrofie mají vzestupný charakter - nejprve se objevují v nohách, pak se jedná o ruce, později o dýchací svaly, svaly hltanu a hrtan. V doprovodu mentální retardace. Do 1,5 roku je smrtelné.\nČasná spinální amyotrofie se projevuje až 1,5 roku, často po infekčním onemocnění. Dítě ztrácí motorické schopnosti, nemůže stát a ani sedět. Periferní paréza kombinovaná s kontrakturami.\nPo postižení dýchacích svalů se vyvíjí respirační selhání a kongestivní pneumonie. Smrt obvykle nastane před věkem 5 let. Pozdní verze debutuje po 1,5 roce, je charakterizována zachováním motorické schopnosti do 10 let. Úmrtí nastává o 15-18 let.\nJuvenilní spinální amyotrofie Kugelberg-Welander se vyznačuje debutem v období od 2 do 15 let. Začíná lézí proximálních svalů nohou a pánevního pletence, pak se chytí ramenní pletenec.\nAsi čtvrtina pacientů má pseudo-hypertrofii, což činí kliniku podobnou projevům Beckerovy svalové dystrofie. Z hlediska diagnostiky je velmi důležitá přítomnost svalových fasciculací a EMG dat.\nPrůběh benigní amyotrofie Kugelberg-Welander bez deformací kostí, po mnoho let, pacienti zůstávají schopni se o sebe postarat.\nKennedyho bulbospinální amyotrofie je dědičně recesivně spojena s chromozomem X, projevuje se pouze u mužů po 30 letech věku. Typicky pomalý, relativně benigní průběh. Debutuje s amyotrofií proximálních svalů nohou.\nPo 10-20 letech se objevují bulbární poruchy a vzhledem k pomalé progresi nezpůsobují porušení životně důležitých funkcí. Může být pozorován třes hlavy a rukou. Patgnomonickým příznakem je fascikulární trhání v periorálních svalech.\nČasto je známa endokrinní patologie: atrofie varlat, snížené libido, gynekomastie a diabetes mellitus.\nDistální SMA Duchenne-Aran může mít jak recesivní, tak dominantní typy dědictví. Debut se často vyskytuje ve věku 20 let, ale může se vyskytnout v každém období do 50 let.\nAmyotrofie začínají v rukou a vedou k tvorbě „drápovité ruky“, pak zakrývají předloktí a rameno, a proto rameno nabývá podoby „kosterního ramene“. Paréza svalů nohou, stehen a trupu se spojí mnohem později.\nJsou popsány případy manifestace monoparézy onemocnění (porážka jedné ruky). Prognóza je příznivá, s výjimkou kombinací tohoto typu MCA s torzní dystonií a parkinsonismem.\nScapuloperonální SMA Vylpiana se projevuje v období od 20 do 40 let s amyotrofií ramenního pletence. Typické jsou „Pterygoid scapulae“.\nPak se spojí léze skupiny peronálních svalů (extenzory nohy a dolní končetiny). V některých případech jsou nejprve postiženy peronální svaly a pak ramenní pletenec.\nSpinální amyotrofie Vylpiana se liší pomalým průběhem se zachováním schopnosti pohybovat se o 30-40 let později od svého debutu.\nV neurologickém stavu pacientů dochází k narušení pomalé para- nebo tetraparézy a svalových atrofií s převažujícím poškozením proximálních nebo distálních svalů, snížení nebo úplná ztráta reflexů šlach, senzorická sféra.\nBarbarská frustrace, poškození dýchacích svalů může přijít na světlo. Pro určení povahy neuromuskulárního onemocnění se provádí EFI neuromuskulárního aparátu.\nEMG zachycuje „palmetrický rytmus“ typický pro léze předních rohů míchy, ENH ukazuje snížení počtu motorických jednotek a snížení M-odezvy.\nSpinální amyotrofie nejsou vždy doprovázeny změnami v MRI páteře, i když v některých případech jsou na tomogramech pozorovány atrofické změny v předních rohů.\nBiochemická analýza krve s definicí CPK, ALT a LDH neodhaluje významné zvýšení hladiny těchto enzymů, což nám umožňuje diferencovat SMA od progresivních svalových dystrofií. Pro objasnění diagnózy "spinální amyotrofie" se provádí svalová biopsie.\nStudie bioptických vzorků diagnostikuje „svalovou atrofii“ myofibril - střídání hypertrofovaných vláken s shluky malých atrofovaných vláken. Konečné ověření diagnózy je možné pomocí genetiky a DNA diagnostiky.\nObecně mají spinální amyotrofie následující diagnostická kritéria: dědičný, progresivní průběh, přítomnost fascikulárních kontrakcí na pozadí svalové atrofie, úplná bezpečnost citlivosti, obraz patologie předních rohů dle EMG, detekce puchální atrofie v morfologické analýze svalové tkáně. Diferenciální diagnostika se provádí se svalovou dystrofií, vrozenou myotonií, myopatiemi, mozkovou obrnou, ALS, Marfanovým syndromem, chronickou encefalitidou přenášenou klíšťaty, dětskou obrnou a atypickou stříkačkou.\nLéčba a prognóza spinální amyotrofie\nSpinální amyotrofie je indikací pro hospitalizaci během počáteční diagnózy, zhoršení stavu pacienta s výskytem respiračních poruch, potřebou druhého průběhu léčby (2krát ročně). Zatímco účinná léčba AGR neexistuje.\nTerapie je zaměřena na stimulaci vedení nervových impulzů, zvýšení periferního krevního oběhu a udržení energetického metabolismu ve svalové tkáni. Používají se anticholinesterázová léčiva (sanguinarin, ambenoniumchlorid, neostigmin); zesilovače energetického metabolismu (koenzym Q10, L-karnitin); vitamíny c.\nB; léky simulující práci centrálního nervového systému (piracetam, kyselina gama-aminomáselná).\nV USA a Evropě používají neurologové léčivo k léčbě ALS - riluzolu, ale má mnoho vedlejších účinků a nízkou účinnost.\nSpolu s léčebnými procedurami jsou pacientům doporučeny masážní a fyzioterapeutické procedury.\nVývoj kontraktur kloubů a deformací kostry je indikací pro konzultaci ortopeda s rozhodnutím o použití speciálních adaptivních ortopedických struktur.\nPrognóza zcela závisí na klinické verzi MCA a věku jejího projevu. Nepříznivé prognózy pro nepříznivé spinální amyotrofie u dětí mají nejhorší prognózu, když začínají v kojeneckém věku, často vedou k fatálnímu výsledku během prvních dvou let života dítěte.\nSpinální amyotrofie dospělého věku jsou charakterizovány schopností pacientů dlouhodobě se udržet a s pomalou progresí mají příznivou prognózu nejen pro život, ale také pro schopnost pacientů pracovat (pokud pro ně vytvářejí optimální pracovní podmínky).\nJak nejlépe odstranit nehty postižené houbou\nProč hřebík šlehač a hnus?\nMnoho lidí ví, že páteřní kýla není jednoduché onemocnění, které je často doprovázeno rozsáhlým komplexem dalších nepříjemných symptomů. Bolest v noze s páteřní kýlou je jedním z těchto příznaků, které mohou významně snížit kvalitu lidského života.\nPo nárazu na kost\nBolí nohu - které lékaři kontaktují


2017-10-11 - Studio Lípa - AE NEWS - ČSSD podepsala memorandum o cínoveckém lithiu s firmou, která nemá žádnou historii, její akcie drží schránkové společnosti a v čele její dceřinné firmy v ČR sedí člověk, který pracoval pro Bakalu. Webové stránky Cínovce jsou mimo provoz, lidé prý moc “čuměli” na profilovky v souvislosti s kšeftem za 3 biliony korun! - Spolek Svobodné rádio, z. s.\n2016-08-26 – Studio Beta – O Stalinovi jinak, pravda\n2018-11-07 – Studio Beta – Martin Koller nejen o VŘSR, ale i o raketách v Evropě.\n7.11.2018 Lubomír Eimut\n2016-11-30 – Studio Lípa – Letem světem internetem – nejnovější události, názory a komentáře, které jsme pro vás vyhledali na internetu\n2018-01-07 – Studio Beta – Martin Koller – Prezidentské volby\n2016-01-06 – Tapin-radio/Studio Kladno – Host: Eva Hrindová, Blok proti Islámu, zakladatelka hnutí Naštvané matky\n6.1.2016 Martin Dukát\n2017-02-22 – Studio Lípa – Znalosti znamenají moc: Staňme se mocnými! ´- 15. díl – KSB – “Mrtvá voda” – 7. část\n23.2.2017 Martin Dukát


Magazín HATTRICK: Trenér Hnátek fandí Sigmě – a v šatně mu chybí slávista | Fotbal.HATTRICK.cz\nMagazín HATTRICK: Trenér Hnátek fandí Sigmě – a v šatně mu chybí slávista | Fotbal.HATTRICK.cz\nMagazín HATTRICK: Trenér Hnátek fandí Sigmě – a v šatně mu chybí slávista\n👤Petr Hašek\t📁 Aktuálně, Časopis\t🕔15.3.2012\nPůvodně byl jako paní Columbová, často se o něm mluvilo, ale nikdo jej nikdy v seriálu neviděl. Protože už byl mrtvý a rozprášený na trávníku stadionu Slavoje Houslice. Jenže na rozdíl od manželky slavného detektiva trenér Pepik Hnátek v podání uměleckého ředitele a režiséra respektovaného Dejvického divadla a příležitostného herce MIROSLAVA KROBOTA obživne v celovečerním filmu Okresní přebor.\nJeho děj totiž příběhům z kultovního seriálu TV Nova časově předchází. Miroslav Krobot, jenž po mlčenlivých postavách introvertů typu Aloise Nebela ztvárnil extrovertního trenéra, si v původním interview se zástupci magazínu HATTRICK povídal o fotbale (ale zdaleka nejen o něm).\nDozvěděli jsme se mj., že ač obklopen kovaným sparťanem Davidem Novotným (Jarda Kužel) a zarytým bohemákem Ivanem Trojanem (seriálový trenér Bohumír Zenkl) statečně nadále fandí Sigmě Olomouc a Realu Madrid, jemuž Hanáci v roce 1992 slavně vzdorovali v Poháru UEFA. A že mu v dejvické šatně citelně chybí jeden fanatický slávista, aby to tam bylo ještě divočejší.\nTaké čtěte: Hraju, takže žiju!, říká v exkluzivním rozhovoru Řepka\nDavid Novotný, čili Jarda Kužel, mi prozradil, že jste měl hrát už v televizním seriálu Okresní přebor. A sice roli předsedy Orla, kterou nakonec ztvárnil Luděk Sobota. David Novotný říkal, že jste to odmítl a vzal jste až nyní roli trenéra Hnátka v celovečerním filmu. Proč jste vůbec v oblíbeném seriálu nechtěl hrát?\nTo nebylo ani tak kvůli seriálu Okresní přebor, ale kvůli seriálům obecně. Já z nich totiž mám ostych.\nJednak to zabere moc času a jednak nejsem zrovna velkým příznivcem televizních seriálů.\nTo je vcelku známé, že kvalitní herci seriály zrovna nemilují, ale hrají v nich, protože je divadlo neuživí. Sledoval jste alespoň Okresní přebor v televizi, když v něm hráli vaši kolegové z Dejvického divadla – David Novotný a Ivan Trojan?\nAle ano, díval jsem se. Ovšem mně k Okresnímu přeboru přitáhli spíš moji kluci, tedy synové. Ten nejmladší to úplně miluje, pro něj to je hit. Takže jsem pak viděl, o co jsem přišel. Některé díly mě bavily moc, zvlášť, když jsem v nich viděl své kolegy z divadla.\nCelé exkluzivní interview s Miroslavem Krobotem a vůbec vše o filmu Okresní přebor, který má premiréru už 29. března (třeba kolik kil zhubl Jarda Kužel čili David Novotný před natáčením a kdo měl původně hrát místo Luďka Soboty předsedu Slavoje Houslice a kdo měl ztvárnit místo Ondřeje Vetchého trenéra Jirku Luňáka), si přečtete v březnovém čísle magazínu HATTRICK. Vychází už dnes!


Slovník 3 I Montana\nWildův slovník: lezecký materiál\nKus „šňůry“, v případně většího průměru lana (odtud lanovice), s uzlem. Ten uzel může být různě objemný, záleží na tom, kam ho chcete napchat. Zajistíte tak trhlinky, do kterých se nevejde prst nebo naopak široké hrůzy, kam padnou jen „dětské hlavy“, případně celé smotané lano, které poté umně ovážete. Ve většině případů je nutné, aby pod uzlem bylo dostatečné zúžení, jinak vaše snažení bylo na nic. Nejlepší místo, kam dáte smyčku, jsou „hodiny“. Je to sloupek ve stěně, který lze po protažení smyčky „provázat“ – je to moc dobré jištění. Ještě můžete narazit na různé výčnělky jako jsou hroty a kyzy, které pro změnu „ovazujeme“ nebo „přehazujeme“. Těžko se to vysvětluje, lepší je to vidět (nebo raději ne). Jedno vám ale povím. Smyčky jsou charakteristické pro pískovce, neb je to jediné dovolené jištění kromě stabilně usazených kruhů. Na jiných materiálech, jako jsou žula či vápenec, můžeme zakládat i „železo“. Tedy abych byl přesnější – dural.\nJen vy a skála.\nLezete-li nějaký ten pátek, jistě si dokážete představit, co způsobil nástup friendů na scénu lezení spár, třeba v Yosemitech. Do té doby nezajistitelné otvírající se a „rovnoběžnostěnné“ škvíry se najednou začaly tvářit tak nějak přívětivě. Píše se rok 2005 a místo toho, aby se nás robot pokusil vystřelit na Mars, stává se myšlenka jistého pískaře z Brna skutečností. Světlo světa spatřilo opravdové UFO! Cena? Maličkost – téměř dvacet let víkendů v odloučení od ženy a dětí, strávených lezením na písku… Co způsobil svého času nástup friendů, bude následovat i rozšíření UF. Vykřičníky za názvy cest v průvodcích budou najednou pozbývat na významu a vůbec, pískařina bude o něco veselejší. Pro odpůrce i zastánce mám dvě spolehlivě ověřené informace.\nTa první je, že UFO není zdaleka tak „rychlopalné“ jako friend a chce to větší cit. Druhou je to, že se po založení na místo, kde by si smyčka ani nevrzla, budete bát dál. Stačí ale malé zvlnění ve spáře a je to jako kruh. No, skoro. Netřeba dodávat, že pomůcka plně vyhovuje pravidlům pískovcového lezení jak u nás, tak i v Sasku.\nVklíněnec, stoper, čok\nA nevím jak se této jednoduché věcičce ještě říká. Je to jakási náhrada za uzel na smyčce. Chcete slyšet pohádku? Tedy, kdysi dávno se ve skalách nad anglickými blaty proháněli páni lezci (prohánějí se tam stále). Tu si jeden z nich povšiml kamene zaklíněného do spáry, již se chystal smycí ovázati a přemýšlel, jak tam ten šutr drží. Když si takhle po lezení zkracovali cestu domů chůzí po kolejích, tu si právě ten, co ho upoutal onen kámen, povšiml upadlé matice. Do otvoru navlékl smyčku a byl tu první vklíněnec. To bylo pěkné, že? Bylo jen otázkou času, kdy vklíněnec získá klasický klínovitý tvar, u menších velikostí ocelové lanko a další vymoženosti, jako různá prohnutí, drážky pro jistější uložení, barevné odlišení velikostí atd.\nVzorem byla určitě ta matice z pohádky, ovšem proti vklíněnci zůstalo u jejího tvaru. Pravda. Je to trochu nepravidelný šestiúhelník. To díky tomu, že protilehlé stěny se navzájem sbíhají. Lze jej tak zakládat jako klasický vklíněnec (teoreticky 3 velikosti) nebo využít zkrutu ve spárách s rovnoběžnými stěnami.\nAbalak, Tri Cams\nAby bylo jasno, jako mnoho věcí, kdy jednoduchost a kvalita v jedno se snoubí, pochází od našeho východního bratra – z Ruska. Jistý Abalakov (odtud abalak) přišel na využití logaritmické spirály (nebo to byla elipsa?) i vysoko v horách. Jde o to, že na jedné straně je „nos“, opírající se o jednu stěnu a na straně druhé se opírá část mající takové zakřivení, které při určitém natočení vykazuje různou šířku. Tato opěrná část má tvar dvou, řekněme žeber. Tedy pokud umíte trochu počítat, zjistíte, že styk se skálou zajišťují tři body – odtud Tri Cams (Camp). Ke karabině vede plochá smyčka umístěná na čepu a díky tomu jde asi o nejnosnější „zakládací“ pomůcku. Český abalak má místo smyčky na čepu přímo tělem protažené ocelové lanko. To, díky pružnosti, sice občas znemožní vybrání nejmenší velikosti, ale jinak dobrý. A kam se hodí? Všude! Ale především do dírek, děr a největší i do jeskyní – smyčka nic nepáčí. Spáry může svislé, vodorovné, koutové, dokonce i dolů se rozbíhající, ba i vyledněné. Oproti friendu to chce při zakládání větší cit.\nOd dob promítání jistého filmu, jenž sám o sobě byl totální kravina, bývá friend nazýván též „vačkou“. V každém případě jde o „výstředníkový mechanismus“, kdy právě výstředníky (2 páry, tedy 4) jsou takové ty čelisti, zajišťující bezpečné usazení ve spáře. Eventuálně se hodí i do děr, tady je ovšem nutné, aby měl ohebný nosník kvůli páčení – to jsou ty s jedním ocelovým lankem uprostřed. Jako první s touto pomůckou přišli z Wild Country (dnes DMM, vše Oberalp group, tedy Salewa), tehdy ještě s tuhým nosníkem. Nově jsou vidět také modely s výstředníky na jedné straně většími než na straně druhé, což najde uplatnění především v koutových, zužujících se spárách.\nAsi největší inovace friendu. Díky svému patentovanému dvouosému systému se pyšní vcelku velkým rozsahem při zachování výhodného zakřivení nebo snad stoupání křivky (ne křivule) výstředníků.\nPlatí o něm to stejné jako o friendu, jenom s tím rozdílem, že výstředníky jsou tři. Výhoda snad jenom ta, že se hodí i do mělčích hnízd.\nŠťáradlo nebo taky "pchádlo"\nŠikovná věc usnadňující zakládání i vybírání všeho, co jde založit a poté se musí vybrat, tedy i hnízda. Na pískovcích je slušné používat nedráždivé typy, tedy ze dřeva či plastu. Stačí třeba pod skalou nalezený klacík, který jen tak nezlomíte. V každém případě neolamujte celé stromy s tím, že na špici jsou klacíky nejlepší. Nevíte-li co s penězi, kupte si zárožák (takový ten zalomený štětec s dlouhým držátkem) a rozšíření se štětinami ulomte, ukruťte, zkrátka pryč s ním. Nyní máte pchádlo dostatečně štíhlé, dlouhé a průbojné. Na konci je dírka, tak si ho uvažte, nejlépe na gumu. Do nepískovcových terénů je možná lepší kovové, na konci s háčkem pro vybírání hluboko usazených friendů.\nAby bylo jasno, tak skoba je vhodně tvarovaný kus oceli (kdepak železa), který se natluče do příhodné pukliny. Její pevnost sama o sobě je vysoká, ale záleží hlavně na tom, kdo a kam ji natluče. Jako taková prodělala pestrý vývoj co se týče tvarů, ale i – ač se to nezdá – materiálů. Hlavní z nich je pochopitelně ocel. Pro informaci jen tolik, že by měla být v každém případě houževnatá (jen tak nepraskne) a dle charakteristiky použití měkčí či tvrdší. Druhý z materiálů je titan, přesněji jeho slitiny. Předností je lehkost, problém je s obráběním. Těch pár kousků na našem trhu pochází z Ruska. Teď si představíme několik typů vhodných pro použití od širších po nejtenčí spárky a trhlinky.\nU, V, Z ("účko", "véčko", "zetko")\nPlech ohnutý do tvaru těchto písmen. Titan se i frézuje. Při lezení bez kladiva ze tento typ vcelku úspěšně nahradit malými friendy a vklíněnci.\nTentokrát se nic neohýbá, ale nejspíš kove. Tloušťka čepele u oka (zajíci) je až 10 mm, ve špičce většinou tak 2, ale klidně i 6 mm (znalci vědí). Oko vzhledem k puklině, v níž je skoba zatlučena, svírá úhel 90° nebo 45° (univerzál). Jinak ty úhly platí pro všechny typy skob, až na „speciálky“. Materiál spíš měkčí. Písmena „LA“ neoznačují podrážděný tvar, ale zkratku v lezeckém světě všeobecně vžitého označení tohoto typu u jisté firmy, tedy „Lost Arrow“.\nNejsme v kuchyni, ale pořád ve skalách. Tento se zase ohýbá z plechu a měl by být tvrdý, skálu lámající. Tloušťka maximálně 4 mm u oka (teď srnečky) až po sotva 1 mm u špičky. S těmi písmeny „KB“ je tomu jako v předchozím případě, tady to znamená „Knife Blade“.\nSkoba z neohýbaného plechu tloušťky 2-6 mm, mající tvar jedničky, kdy zobáček je čepel a nožička se nám opírá dole o skálu. Skoba se tedy páčí mnohem méně než klasické typy a drží (při tahu dolů) již při několika milimetrech zatlučení. Vhodná do tenkých a mělkých trhlinek a spárek. Myšlenka této skoby se zrodila v hlavě jistého Šádka při lezení v Tatrách a nejspíš tak zabránila vrtací a nýtovací mánii při technickém lezení, jako tomu v té době bylo jinde ve světě. Pokud rádi slavíte, tak vězte, že jednička je na světě už hodně přes půl století! To takový „pecker“ proti „jedničce“ teprve tahá káčira na šňůrce.\nMůžeme mezi ně řadit i jedničky, ale vesměs jde o různé tvary a patvary, jež je možné ťuknout do sebemenší škvírky za jediným účelem – udržet alespoň hmotnost lezce, na pády zapomeňte. Většina se vejde do krabičky od sirek. Do jedniček většinou, do speciálek vždy, necvakáme přímo karabinu, ale napřed se do malého očka uváže smyčka a do ní teprve přijde karabina. Speciálky jsou holt pro specialisty. Zcela nečekaně vznikly také v Tatrách, v rukou tehdejších extrémních horolezců, jako další vývojový stupeň „jedniček“, přičemž princip zůstal vesměs stejný. Tou dobou se v Yosemitech zatím jenom proháněli medvědi.\n„Head“ znamená „hlava“. Představte si menší vklíněnec. Ten má hlavičku z duralu či mosazi a tvar klínku. A nyní si představte head. Ten má hlavičku z mědi (copperhead) či hliníku (aluhead) na ocelovém lanku a tvar klínku, válečku nebo kuličky. Měkký materiál hlavičky napoví, že do ní budeme ťukat. Nejde-li nic založit nebo zatlouct a najdeme malou prohlubeň či škvírku, vybereme odpovídající head, přiložíme a pečlivě jej roztlučeme. Není třeba si dělat iluze o nosnosti, ale lepší než nic.\nHáčky můžete mít buď v prstech, a to je dobře, nebo si koupit ty ocelový, a těm se říká „skyhooky“, případně nějak podobně. Využití najdou při hákování na chytech, kterých se nechcete držet ba i na takových mrchách, které ani za chyty nepovažujete. Je-li stěna opravdu hladká, vyvrtá se mělká dírka a do ní se vloží háček s úzkou špičkou. Postup se opakuje dokud se člověk nezblázní nebo se těsně před tím, než se tak stane, vyvrtá díra podstatně hlubší a do ní se „šupne“ nýt. Sedě v háčku se nedivočí a dech musí pravidelný býti. Tak a teď si trochu oddechneme.\nKruhy můžete mít buďto pod očima nebo je vidět na vodě. Další možností jsou pískovce, kde jsou povoleny jako jediné možné fixní jištění. Jediné proto, že to má své důvody. Dříve se kruhům říkalo „masivní skoba s kroužkem zapuštěná do vrtaného otvoru ve skále“. K upevnění se používaly klacíky, olovo a ferofix. Olovo je v módě pořád, nově se i lepí. Radiálně by měl kruh vydržet tah 50 KN, což je nějakých 5 tun v našich gravitačních podmínkách. Axiálně zhruba polovic. Tedy pokud už ke kruhu dolezete, můžete, sedíce v něm, dělat alotria jak se vám zlíbí.\nJejich vznik je opředen mýty. Do ve skále vyvrtané díry se umístí dřík (šroub), který dotahováním počne expandovat, a tím se v díře pevně zachytí. Způsobů roztahování je několik, ale ve všech má prsty kužel, roztahující část zajišťující přímý kontakt se stěnou díry. Oko, v tomto případě plaketu, drží na svém místě matice nebo samotná hlava šroubu. Jinak plaketa je kus ohnutého (3-4 mm) plechu, nejlépe „nerez“.\nPokud se ukotvení nýtu děje v drtivé většině mechanicky, borháky se do připravených děr lepí (vlepit lze vlastně i pohlavek). Dřík spolu s okem bývá většinou z jednoho kusu kulatiny. Od nýtu i borháku se očekává 25 KN radiálně, 15 KN axiálně. Jinak, co se týče osazování fixního jištění, je dobré, když se manuální hovada drží stranou, jsou totiž jisté zásady a postupy, jejichž nedodržení může mít i tragické následky.\nLze ji považovat za předchůdkyni nýtu. Vyvrtala se dírka, tak 6 mm v průměru a 20 mm hluboká. Skoba či spíše skobička, jejíž čepel byla kulatá, měla ve špičce zářez a v něm částečně vsunutýkolíček. Ten při zatlučení do díry špičku roztáhl a zdálo se, že to drží. Někdy se prostě do kruhové díry na sucho namlátil čtyřhran a bylo. Většinou se vyskytují v hejnech nebo řadách.\nTeď se trochu zchladíme. Nejčastěji používaná pomůcka pro zajištění v ledu. Tenkostěnná trubka, opatřená ostrým závitem na povrchu, se zuby na jednom konci a kličkou s okem pro karabinu na konci druhém. Průměr kolem 20 mm, délka většinou 15-20 cm. Jak ocelové, tak titanové.\nCo jsou to hodiny už víte. V ledu si je můžete navíc vyrobit sami. Potřebujete k tomu jeden dostatečně dlouhý šroub a trochu smyslu pro přesnost a smyčku. Při slanění z hodin necháte ve stěně – ledopádu – pouze tu smyčku v ceně několika desetikorun. Slaníte-li ze šroubu, budete „bohatší“ klidně i o dva tisíce. To je, myslím, dostatečný argument.


PALBA.CZ • Zobrazit téma - XIII. díl. Operace OVERLORD. Č 106.\nJiž na konci prvé dekády, přesněji, 10. července 1944, po nedotažených útocích, nedotažených do vítězného konce a s větším územním ziskem, začal americký velitel své 1. A generál Bradley plánovat větší, mohutnou, útočnou operaci s cílem prorazit v celém normandském předmostí\n( viz zde v Č 94. viewtopic.php?f=137&t=5583 , útočnou operaci, která dostala název Operace COBRA a Američané pro ni začali shromažďovat jednotky, munici a vojenský materiál ).\nK 10. červenci však nebyla splněna ta základní podmínka, kterou bylo dobytí města St. Lö a jeho okolí, což byla místa, ze kterých měla být, dle plánu, americká Operace COBRA spuštěna.\nSamotné město bylo americkou 1. A dobyto 18. července 1944 a okolí bylo zajištěno do 19. července 1944. V konci článku Č 95. , viz zde: viewtopic.php?f=137&t=5583\n, jsou řečena slova v tom smyslu, že teprve tehdy - po dobytí St. Lö a zajištění okolí byla připravena scéna pro spuštění Operace COBRA.\n( Z důvodů vojenské specifičnosti textů, jakož i z důvodů zachování vojenské terminologie, místních popisů, a také kvůli většímu zachování faktů, menší chybovosti v historické faktografii, jsem většinou od těchto míst sestavoval a psal text, nejen ze svých poznámek a osnovy celého tažení v Normandii, ( Osnovu viz zde na tomto odkaze v Úvodu: viewtopic.php?f=137&t=5236\n) , ale k dalšímu popisu používám v psanému textu i informace z historických pojednání - Průlom - Nigel de Lee a také - Nigel de Lee - Boje v Normandii, - místy pak jsem použil informace pro text z článků z historického pojednání - Miloš Hubáček - Invaze - což jsou podklady uvedené i u Č 108. na konci.\nU některých historických dějů jsou informace použity i z dalších podkladů, které jsou uvedeny na konci posledního článku, zde u Č 108. - Použité podklady.\nObrázky a mapy jsou použity z volně uložených na zahraničních webech, postupně umístěných zde na Palbě v - Album, nebo Fotoforum - odtud pak dle návodu vložených do mých článků.)\nCelý plán Operace COBRA schválil generálu Bradleymu, velitel spojenecké 21. Skupiny armád generál Montgomery vlastně přesně v den, kdy bylo dobyto St. Lö, tedy jak již bylo řečeno 18. července 1944. ( Zde je mapa původního plánu amerického\nútoku - Operace COBRA, - kterým měla začínat 20. července, svou ofenzívu americká 1. A).\nPlán Operace COBRA, která měla začínat 20. července 1944 ráno, byla spuštěna, kvůli špatnému počasí ( aby byla zajištěna letecká podpora, neboť ve dnech 21. až 24.7. bylo tzv - " Neletecké počasí) až ráno 25. července 1944.\nJak již bylo mezi spojeneckými veliteli této úrovně zvykem, schválení plánu Operace COBRA, provedl generál Montgomery tak, že americkému veliteli 1. A generálu Bradleymu ponechal volnost jednání, nebo jak se do češtiny překládá - "nechal mu zcela volné ruce".\nPlán Operace COBRA.\nZásadní roli v plánu Operace COBRA mělo sehrát počasí - jak jsem v historické literatuře zachytil - "Letové a Neletové počasí". V Operaci COBRA byla skutečně přikládána - "Letovému počasí" ( spíše se používá "Neletové počasí", já použiji v dalších svých textech - i termín - "Letové počasí") - klíčová úloha.\nNení se co divit, vždyť plán útočné ofenzívy začínal mohutnými leteckými útoky 2 246 letadel Spojenců a to všech nutných druhů. Nejprve - v první útočné vlně - mělo útočit, přibližně 20 minut, celkem 350 stíhacích bombardérů na průzkumem zjištěné cíle jižně od silnice St. Lö - Péries.\nZa nimi mělo přiletět - v druhé útočné vlně - celkem 1 500 těžkých čtyřmotorových bombardérů, každý spojenecký bombardér nesl 40 ks tříštivých bomb po 45 kg a měly bombardovat takřka jednu hodinu plochu o šířce 5,5 km a hloubce 2,4 km, viz mapy. Krátce poté se měly vrátit znovu spojenecké stíhací bombardéry, které měly na požádání poskytovat postupujícím pozemním jednotkám leteckou podporu na cíle, které si vybraly útočící jednotky. A pak měly znovu, přibližně 45 minut, útočit střední bombardéry na jižní stranu již zbombardované oblasti (míst dalšího postupu, aby tam Němci nemohli přisunout zálohy). Při plánování útoku vyslovil velitel americké 1. A generál Bradley obavu směrem k leteckým důstojníkům, aby spojenecké bombardéry neletěly spíše podél silnice St. Lö - Periers, od severu, ale aby bombardování prováděly napříč oblastí, neboť se obával, že bomby budou padat na jeho útočící jednotky...!!!\nPo těžkém bombardování a jeho průběhu, po dělostřelecké přípravě, jejíž palebná clona měla postupovat do vnitrozemí, měl být zahájen pozemní útok. Podle plánu generála Bradleyho první útok uskutečňoval americký 7. (VII.) as svou 4., 9. a 30. pěší divizí, kterou mělo podporovat celkem 1 000 děl různých ráží, sborového a divizního dělostřelectva. Až by pěchota v útoku obsadila silnice, které vedou v oblasti St. Lö na jih a vyčistila příslušné koridory kolem silnic, měly být do útoku zasazeny americká 2. a 3. obrněná divize a 1. divize mechanizované pěchoty, které měly projet skrz americkou pěchotu a útočit na své, předem dané, cíle. Po proražení druhého a třetího pásma německé obrany se pak měla americká 3. obrněná divize stočit do Bretaně (tedy jihozápadním směrem z pohledu Američanů). Americká 2. obrněná divize měla postupovat dále na jihovýchod na Canisy (vždy je to z pohledu Američanů, zde na mapě od shora dolů vpravo, nebo středem, nebo vlevo, zde se jedná o jihovýchod, což je z pohledu Američanů směrem mírně doleva) a dál dokud to půjde, zatímco americká 1. mechanizovaná divize měla spěchat směrem k Coutances (jihozápadně, úplně vpravo celého útoku, z pohledu útoku Američanů), viz mapy.\nGenerál Bradley, velitel americké 1. A, a velitel celé "Operace COBRA" chtěl svou velkou ofenzívu spustit co nejrychleji, protože veškeré druhy průzkumů spojeneckým štábům hlásily, že k německé 7. A přicházejí, mimo posilových jednotek od jihu Francie, také posily od německé 15. A ( od Calais). Navíc, jak si za chvíli řekneme, generál Eberbach, velitel německé "Tankové skupiny Západ", plánoval, spolu s velením 7. A, přesun dvou německých td napříč oblastí z britské fronty do oblasti americké fronty - směrem na západ. Pokud by tak Němci vytvořili proti americké 1. A boční ohrožení, mohlo to znamenat, že by mohli překazit hlavní plány amerických útočných cílů.\nJeště si řekněme, že brzy ráno dne 24. července se počasí zdálo příznivé - vypadalo to na "Letecké počasí" - ale pak se rapidně zhoršilo. Byla to smůla, neboť jedna ze skupin těžkých bombardérů (létajících ještě z Velké Británie) již vzlétla a nebylo možno ji odvolat. Ještě nešťastnější bylo, že těžké bombardéry se nad Normandii přiblížily, k výchozí linii bombardování, přesně z těch míst, odkud je Bradley nechtěl - od severu - a navíc odhodily bomby příliš brzy.\nZabito bylo několik desítek amerických vojáků v předních jednotkách 7. as a také generál McNair, který byl nejstarším důstojníkem US Army. Zároveň tahle chyba znamenala, že byli zalarmováni němečtí důstojníci, kteří okamžitě nařídili Bojové skupině, vzniklé z 2. td SS, aby se přesunula podél fronty z postavení proti americkému 8. as, jihovýchodně směrem proti americkému 7. as.\nRe: XIII. díl. Operace OVERLORD. Č 106.\nod michan » 28/1/2013, 05:45\nXIII. díl. Operace OVERLORD. Č 107.\nZde je mapa pozic německé obrany pod St. Lö tak jak byla zachycena ke dni 24.\na 25. července 1944, včetně postavení divizí v obraně a to až k Lessay u moře ( z německého pohledu nalevo na západě jejich obrany) a vpravo až k Caumontu, k Britské frontě.\nNěmecké posilování obrany v Normandii mezi 21. až 25. červencem 1944.\nJako podpůrný útok pro "Operaci COBRA" měl, z rozkazu generála Montgomeryho, zahájit, dne 25. července 1944, kanadský 2. as generála G. G. Simondse útok v britském sektoru. Tenhle útok měl odvrátit pozornost od amerického sektoru. Kanaďané měli zaútočit na jih podél silnice Caen - Falaise.\nV polovině Č 102. říkám, že velitel německé "Tankové skupiny Západ" generál Eberbach musel začít, po skončení "Operace GOODWOOD", posilovat své jednotky, neboť očekával britský útok právě směrem na Falais a to již od 19. července 1944, viz zde:\nGenerál Eberbach, velitel "Tankové skupiny Západ", očekával, že až vznikne tzv. "Letové počasí", obnoví Britové postup ve směru Falais a krátkého času, od 19. července do začátku ofenzívy, chtěl využít k soustřeďování přicházejících jednotek a zároveň chtěl do obrany zasunout německé pěší divize, které přicházely z jihu Francie (jako například 272. pěší divize - vystřídala zbytky pěchoty německé 21. td) a nebo od německé 15. A, od Calais. Tak se mu podařilo, že do večera 24. července přesunul německou 9. td SS z Evrécy přes řeku Orne do lesů západně od Bretteville sur Laize, odkud chtěl udeřit do boku britských jednotek, které by se snažily proniknout na jih směrem k Calais. Svou 2. td, kterou právě v Caumountském sektoru vystřídala německá 326. pěší divize přemístil do prostoru jižně od řeky Orne tak, aby byla k dispozici poblíž německé 9. td SS. Dále svou 116. td, která také dorazila od 15,. A rozmístil východně od St. Sylvaninu.\nPodpůrné kanadské útoky pro "Operaci COBRA".\nMapa podpůrného kanadského útoku 25. července 1944, který měl pomoci udržet německé td\nna Britské frontě.\nKanaďané z 2. as generála Simondse, posíleni britskou 7. a 11. tankovou divizí, jakož i britskou Gardovou tankovou divizí (jak si za chvíli řekneme Gardová tanková divize do bojů ani nezasáhla), zaútočily v půl čtvrté ráno dne 25. července směrem na jih po obou stranách falaiské silnice. Z pohledu od moře, z pohledu Kanaďanů, útočila na východním křídle, východní straně silnice do Falais kanadská 3. pěší divize podporována kanadskou 2. samostatnou tankovou brigádou, směrem z vesnice Borguebusu k Tilly la Campagne (viz mapa bojů červen a červenec 1944, místa jižně od města Caen, kde je vidět jednotlivé divize kanadského 2. as do konce července 1944).\nNěmci měli okolí vesnice i samotnou vesnici Tilly la Campagne obsazené svou 1. td SS a další posilové jednotky dělostřelectva se nacházely v lesích za la Hogue. Rozpoutaly se těžké boje, které probíhaly po celý den 25. července 1944 a ještě před setměním přešli Němci do protiútoku. Kanaďané při celodenních bojích utrpěli u své pěší brigády v prvním sledu těžké ztráty a tanky, které kanadskou brigádu podporovaly, byly všechny prakticky zničeny. Postup kanadské 3. pěší divize byl zastaven a za soumraku byli kanadští pěšáci zatlačeni zpět k Bourguebusu.\nÚtok, který prováděly, na západní straně silnice do Falais, dvě brigády z kanadské 2. pěší divize se zčásti podařily, neboť kanadští pěšáci hned ráno obsadili vesničku Verrieres (viz mapa) a vytvořili obranná postavení, na kterých ztroskotaly veškeré německé protiútoky. Těžká německá protitanková a minometná palba však znamenala i zde, že byl zastaven další postup kanadské pěchoty i tanků. Všechny ostatní jednotky, které útočily na vesnice, obsazené Němci východně od řeky Orne, se dostaly do potíží. například jeden z kanadských praporů, který se pokoušel dobýt vesničku Fontenay le Marmion, ztratil celkem 300 mužů a vesnici nedobyl.\nNa podporu útoků kanadského 2. as generála Simondse provedla RAF přes 1 700 vzletů. Jak říkají historické zápisy, na pomoc Kanaďanům zaútočily například Typhoony, viz zde od kolegy Farky:\nvybavené raketami, po žádosti pozemních návodčích celkem 50krát během dne.\nOd rána na svůj vstup do bojů čekaly všechny tři britské tankové divize. Jenomže pěším jednotkám s podporou tanků se nepodařilo prolomit německou obranu a tak k prudkému nasazení celkem tří tankových divizí nedošlo. Nakonec boje dospěly tak daleko, že tanky britské 7. tankové divize a tanky kanadské 2. tankové brigády vlastně jen pomáhaly odrážet německé protiútoky a tank proti tanku sváděly těžké boje s německou 1. a 9. td SS na celé frontě kanadského 2. as. Nejen Němci utrpěli v protiútocích tankových divizí ztráty. I Britové a Kanaďané ztratili 56 tanků. Do bojů vůbec nezasáhla Gardová tanková divize, neboť měla působit až by šly do boje druhé a třetí sledy, což se zde dle vývoje situace nestalo.\nBěhem celého dne 25. července 1944 ztratili Kanaďané v krvavých bojích 1 500 mužů (mrtvých, zraněných a nezvěstných) a večer velitel britské 2. A generál Dempsey rozhodl, že útok bude zastaven, neboť německá pásma obrany jsou příliš silná. Vše bylo provedeno tak, že byly prováděny jen místní kanadské útoky, které udržovali Němce v hrozbě, že během několika hodin, či dní, bude stejně proveden Hlavní útok směrem na Falaise. Svědčí o tom německé zápisy, které říkají, že generál Eberbach během celého dne, ale i potom, nechal většinu tankových jednotek na svých místech, aby střežily britskou frontu a nemohly se tak přesunout proti Američanům.\nPrůběh bojů "Operace COBRA".\nJiž při plánování "Operace COBRA" jsme si řekli, že 24. července došlo k chybě při bombardování, která znamenala ztráty na americké straně. Zároveň je však nutno říci i další poznatek, že 24. července po chybě při bombardování neměli Němci čas na přeskupení svých sil (aby stáhli nějaké své td do amerického sektoru) a tak mohla americká útočná operace brzy ráno 25. července vypuknout naplno.\nJenomže i 25. července 1944 ráno nezačala americká ofenzíva jinak, než opět omylem při leteckém úderu těžkých čtyřmotorových bombardérů.\nTotiž opět přilétly těžké čtyřmotorové bombardéry ze severu, od moře, nikoliv od západu nebo východu, jak bylo domluveno s leteckými důstojníky, a svrhly své bomby i na americkou 9. a 30. pěší divizi, kterým způsobily ztráty a zpomalily začátek útoku.\nJak však říká většina historické literatury - účinek bombardování na německé straně, jižně od výchozí linie amerického útoku byl strašný.\n( Mapa útoků jednotlivých amerických sborů od 25. do 29.července 1944 v ofenzívě\nPo válce se o popisovaném bombardování dne 25. července 1944 vyjádřil, již několikrát řečený, velitel německé tankové divize Lehr generál Beyerlein , který měl své tanky zamaskovány a rozmístěny do hloubky podél silnic do St. Gilles a Marigny. Tanky divize Panzer Lehr byly ukryty v živých plotech Bocage, ale ani ty je, jak si za chvíli přečteme, před účinky bombardování neuchránily. O účincích bombardování spojeneckými těžkými bombardéry Beyerlin před americkými vyšetřovateli vypověděl, cituji (zde cituji z historického pojednání - Nigel de Lee - Průlom a z knihy - Miloš Hubáček - Invaze - , když mírně odlišná slova a věty, které jsou v obou historických pramenech jsem upravil, protože takřka navazují, a shrnul do společné citace stejného významu. Shrnutí vět z obou historických pramenů je zde citace obou historiků):\n" Moje protiletadlové dělostřelectvo sotva stačilo zahájit palbu, když byly baterie zasaženy přímými zásahy, které polovinu děl zničily a zbytek umlčely. Za hodinu už jsem neměl spojení s nikým. V poledne nebylo vidět víc než prach a kouř. Moje přední linie vypadaly jako měsíční krajina a nejméně 70 procent mých vojáků bylo mrtvých, zraněných, šílených nebo ochromených. Všechny mé předsunuté tanky byly vyřazeny.\nLetadla se objevovala neustále, jako na běžícím pásu a pumové koberce se rozvinuly ve velkých obdélnících. Cesty byly prakticky neprůchodné."\nTolik před Američany po válce generál Beyerlin.\nA jak vypadalo samotné bombardování dne 25. července 1944 ráno a dopoledne nám také říkají mnou uvedené historické zdroje, když stejně hovoří i další zdroje na konci Č 108. - Použité podklady.\nRáno dne 25. července 1944, ale již v době, kdy na britské frontě bojovala německá "Tanková skupina Západ" generála Eberbacha s Kanaďany( bylo to již v 9 hodin 40 minut, když do prostoru St. Lö přilétla První vlna), se po špatném počasí vyjasnila také obloha nad celou americkou oblastí St. Lö - nad " Americkou frontou". Konečně i pro generála Bradleyho, velitele americké 1. A a jeho divize nastalo ono tolik toužebně očekávané - "Letecké počasí".\nHned v první vlně, v 9,40 hodin, přilétlo 900 stíhacích bombardérů americké 9. Letecké armády a vysypalo obsahy svých pumovnic, což bylo 300 tun pum, na předsunuté německé pozice podél silnice St. Lö - Périers. Když stíhací bombardéry odlétaly, nalétávaly již těžké čtyřmotorové bombardéry Liberator\na létající pevnosti B - 17\namerického strategického letectva, které shodily celkem 3 400 tun pum na území tvořící obdélník o stranách 6,5 km x 2,5 km ( obdélník bombardování je viditelný i na některých přiložených mapách). Obdélník, který zahrnoval celou obranu německé pěchoty v prvém sledu, obranu, na kterou byl pak spuštěn americký útok. Celkově nálet těžkých bombardérů Liberator a létajících pevností B - 17 trval hodinu. Když skončil nálet těžkých bombardérů, nastoupily střední bombardéry americké 9. Letecké armády, které zasypávaly bombami, také přibližně 1 hodinu, tři cílové oblasti jižně od prostoru, který vybombardovaly těžké bombardéry. Střední bombardéry ve svých cílových oblastech svrhly více než 130 tun vysokoexplozivních pum a přes 400 tun šrapnelových.\nod michan » 28/1/2013, 05:54\nXIII.díl. Operace OVERLORD. Č 108.\nMapa útočných bojů amerických sborů a jejich divizí, mezi 25. a 27. červencem 1944, kterou\nje třeba si prostudovat trochu déle, z větší blízkosti ( zdá se na první pohled nepřehledná).\nA právě při tomhle popsaném bombardování v Č 107. na konci, bombardování cílových prostorů, dopadaly bomby mimo cíle. To přesto, že se americké jednotky stáhly před zahájením náletu o 1 500 metrů zpátky. Celkem dva americké prapory utrpěly tak vážné ztráty, že musely být vyměněny za záložní prapory. Jednalo se o dva prapory 30. pěší divize.\nTenhle tragický incident pro velitele americké 30. pěší divize znamenal, že až do konce války odmítal pro svou divizi podporu těžkých a středních bombardérů.\nSamotné bombardování skončilo v 11 hodin dopoledne dne 25. července 1944. Přestože bylo bombardování tak strašlivé, jak jsem psal v již předchozím článku, přežili někteří němečtí pěšáci v hlubokých bunkrech a ještě během dopoledne se vzpamatovali a připravili se k obraně.\nNešťastné bombardování, které si vynutilo vystřídání dvou praporů, pak již pokračovalo pozemní útočnou operací, která sice se zpožděním pokračovala podle plánu.\nAmerická 9. pěší divize útočila na pravém křídle, 4. pěší divize ve středu (na tomhle\nobrázku nechávají pěšáci z americké 4. pěší divize okolo sebe, v krajině Bocage, projet dne 25. 7. tanky po silnici St. Lö - Périers a čekají na rozkaz k dalšímu postupu) a 30. pěší divize na levém křídle, všechny divize byly ze 7. as generála Collinse. Cílem prvních útoků bylo vyčistit klíčové silnice Marigny - St. Gilles a po dobytí silnice se měly obě křídelní divize stočit do stran a udržet průchod pro další americké divize Druhého sledu. Druhý sled tvořila americká 1. pěší (pro tuto "Operaci COBRA" motorizovaná) divize a 2. a 3. tanková divize.\nNěmeckou obranu prostor, kam útočil americký První sled, tvořila právě již popsaná divize Panzer Lehr generálporučíka Beyerlina, která byla posílena jedním plukem výsadkářů. O tom, jak byla rozmístěna a jak byla vybombardována tahle obrana německé tanková divize Lehr jsme hovořili v citaci velitele divize viz Č 107.\nKdyž Američané okolo poledne dosáhli silnice St. Lö - Périeres a prošli rozbombardovaným prostorem, narazili skutečně jen na několik málo míst, kde se chabě bránili němečtí obránci. Terén, kterým postupovali, byl strašný, to přesto, že bombardéry použily pumy o menší hmotnosti. Pole, kudy postupovali Američané, byly posety jámami tak hustě vedle sebe, že s překonáváním měla problémy jak pěchota, tak tanky. Tanky dokonce jen popojížděly. Tak se stalo, že dne 25. července 1944 (vlastně jen hodinu dopoledne a pak odpoledne do setmění) do večera postoupily americké divize jen o tři kilometry. Německý odpor byl skutečně slabý, jen na západním křídle začala klást odpor německá 2. td SS a 17. divize pancéřových granátníků SS.\nGenerál Collins si prostudoval hlášení o celé bojové akci dne 25. července 1944 a dospěl se svým štábem k závěru, že Němci zřejmě nemají v téhle oblasti žádné větší zálohy. celou situaci probral s veliteli letectva a určili údery na den 26. července.\nBylo 26. července 1944 krátce po rozednění, když na koridory podél silničních os amerického postupu zaútočily střední bombardéry, které položily pumové koberce podél hlavních silnic, které vedly pod St. Lö na jih. Ihned po bombardování začaly útočit americké tanky Druhého sledu, tedy 2. a 3. tanková divize, které se vydaly po silnicích do St. Gilles a Marigny.\nJe jasné, že všechny silnice směrem na jih němečtí ženisté zaminovali a nebo je v celých pásech vyhodili do povětří. Boje se odehrávaly v krajině Bocage, jenomže americké tanky zde již byly vybaveny konstrukcemi na prorážení živých plotů a tak se americkým tankům dařilo, že za použití, již popsaných konstrukcích na tancích, obcházely Němce přes Bocage, aniž je tam německá obrana očekávala. Americké konstrukce na tancích i s jejich vznikem viz zde i s popisem bojů v Bocage v Č 71.:\nV německé obraně přežilo jen několik OT, které byly vázány na silnice a staly se velmi snadným cílem pro Thunderbolty, které neustále hlídkovaly a nalétávaly na bojiště.\nAmerické tanky svým způsobem boje předehnaly podporu svého dělostřelectva, ale hlídaly je zde stíhací bombardéry, neboť každý bojový rozkaz byl okamžitě tlumočen letectvu přes leteckého návodčího. V "Operaci COBRA", "náhle", koordinace mezi stíhacími bombardéry a pozemními jednotkami fungovala dobře.\nZde jsem podrobnější popis, jak Američané využili již více než měsíční praktický boj a z něho plynoucí výcvik v krajině Bocage, za pomocí různých "technických vychytávek narozených v boji", a navádění stíhačů a stíhacích bombardérů v praktickém boji - naučeného za cenu krve a životů vojáků a jejich velitelů detailněji, jak jsem jej zachytil u našeho skvělého historika , mnou obdivovaného - Miloše Hubáčka - Invaze.\nMiloš Hubáček ze svých historických pramenů popisuje jak v Operaci COBRA Američané, postupovali v bojích zvláště 26. a 27. července 1944, ale i po ostatní dny, se svou 3. obrněnou a pak především po chvíli popisovanou, americkou 2. obrněnou divizí, za pomocí stíhacích bombardérů, skvěle na Palbě popsaných od Farky,\nRepublic P - 47 Thunderboltů viewtopic.php?f=200&t=4040\nnaváděných ze země,\nhistorik Hubáček píše detailně, cituji:\n"Když přišel okamžik využití příležitosti vytvořené v prvních hodinách americké ofenzívy mohly kolony tanků následované pěchotou v obrněných polopásových transportérech, motorizované dělostřelectvo a ženisté bez zdržení vyrážet do akce. Tanky už nebyly nuceny držet se cest, jako v minulosti. 'Nosorožci´ jim daly volnost manévrování, která zmařila Hausserův plán na zadržování postupu nepřátelských vozidel zátarasy a demolicemi. Kdekoli kolony narazily na miny, krátery nebo opevněná postavení, upravené Shermany a buldozerové tanky prorazily objížďku živými ploty (Bocage - má poznámka) a obrněná vozidla mohla pokračovat dál, zatímco ženisté nebo pěchota se s překážkou vypořádali. Německé tanky a protitanková děla takovou volnost pohybu neměly. Musely sledovat cesty nebo zůstávat v jejich těsné blízkosti a tam se stávaly snadným cílem stíhacích bombardérů.\nKaždé americké 'Bojové velitelství' mělo současně v pohybu dvě nebo tři kolony a nad každou z nich udržovala letka čtyř Thunderboltů stálou hlídku v pravidelných půlhodinových směnách. Kolony oznamovaly svoji totožnost fluoreskujícími panely, které piloti mohli rozpoznat i z výšky několika tisíc metrů, a ve dvouminutových nebo ještě kratších intervalech byly vypalovány červené kouřové rakety označující hranici mezi jednotlivými spojeneckými formacemi a nepřítelem.\nNavíc 'Důstojník kontroly letecké podpory', který jel v některém z čelních tanků, byl v neustálém styku s piloty prostřednictvím vysílačky.\nTak se stíhací bombardéry staly 'Vzdušným dělostřelectvem' řízeným ze země. Někdy zpozorovaly nebezpečí včas a buď zasáhly samy, nebo daly kolonám varování. Častěji však, vzhledem k uzavření terénu, byla nepřátelská obrana odhalena, až když na ni pozemní jednotky narazily. Potom byly přivolány Thunderbolty, cílová oblast byla označena kouřovými granáty vypalovanými tanky a bombardéry zaútočily.\nObčas napadaly nepřátelské tanky nebo obranná postavení ani ne 100 metrů před vlastními jednotkami. Tak těsné a přesné spolupráce mezi tankovými formacemi a letectvem nikdy předtím nebylo dosaženo."\nTolik tedy skvěle Miloš Hubáček.\nPokračujme dále v útocích v Operaci COBRA.\nNa úplném pravém křídle průlomu se do těžších bojů dostala americká 1. pěší divize, která byla posílena bojovým velitelstvím od americké 3. tankové divize (americký termín "Bojové velitelství" - Combat Command - vysvětluje historická literatura tak, že je to něco podobného, ne-li stejné, jako britský pojem -"Brigádní skupina"), a která musela svádět tuhé boje, aby mohla obsadit městečko Marigny, kde Američané s Němci tvrdě bojovaly až do 27. července 1944. Důvodem tvrdých bojů bylo, že bombardéry nesměly použít těžší bomby, aby nebyly velké trosky a závaly v zastavěné oblasti. Použití lehčích bomb způsobilo, že spojenecké letectvo nezničilo těžkou německou výzbroj a německá opevnění, a zároveň se nepodařilo zlikvidovat německé obránce, ukryté v chráněných postaveních.\nLépe se dařilo americkému levému křídlu, což byly jednotky americké 2. tankové divize, které prorazily přímo do městečka St. Gilles a do setmění 26. července dokonce dorazily do Canisy. Znamenalo to, že 26. července 1944 postoupily o 5 km.\nO tomto dni, 26. července 1944, vypověděl velitel německé tankové divize Lehr generálporučík Beyerlein, po válce, pro americké vyšetřovatele, následující skutečnosti, cituji:\n"Večer Kluge rozkázal, že linie podél silnice St. Lö - Périers musí být držena za každou cenu; v tu dobu však již byla prolomena. Řekl, že se tankový prapor SS s 60ti tanky přesunuje k řece Vire, aby Američany odřízl. Prapor nakonec dorazil s pěti tanky, ne se šedesáti. V tu noc jsme shromáždil zbytky své divize jihovýchodně od Canisy. Měl jsme všeho všudy 14 tanků. Nemohl jsem dělat nic jiného než ustoupit."


Hostem Festivalu spisovatelů Praha bude držitel Pulitzerovy ceny 2017 Colson Whitehead | KOSMAS.cz - vaše internetové knihkupectví\nGR: Jakým způsobem jste pro knihu hledal potřebné podklady. Povězte mi o literárních rešerších a o cestě na Jih, kterou jste podnikl. V příspěvku pro New York Times Magazine jste zmínil exkurzi do neworleanských plantáží.\nCW: Plantáže jsem navštívil jen v rámci dvoudenního výletu, takže bych nerad, aby to vyznělo tak, že jsem tam prováděl nějaký průzkum. Byl to jen výlet.\nGR: Takže jste vycházel hlavně z četby příběhů o otrocích a dalších knih?\nCW: Ano, naštěstí jsou všechny tyhle materiály veřejně přístupné – rozsáhlá vyprávění Fredericka Douglasse a Harriet Jacobsové i digitalizované záznamy o otroctví agentury Work Projects Administration, uložené v Kongresové knihovně. Ty obsahují tisíce rozhovorů pořízených v období Velké hospodářské krize s 80– či 90letými lidmi, kteří byli v době otroctví děti nebo teenageři. Pokrývají širokou škálu zážitků od stravování až po vztahy pán–otrok. Mám pocit, že populární kultura nám podsouvá představu, že dole na Jihu to na všech plantážích chodilo stejně, ale ony se navzájem velmi lišily.\nGR: Proč jste se rozhodl zasadit děj do Georgie 50. let 19. století?\nCW: Chtěl jsem, aby se příběh odehrával ve státě, který v době, kdy bavlníkový průmysl zásadně poháněl ekonomiku, skutečně na produkci bavlny stál. My si totiž otrokářství spojujeme právě s bavlnou, přestože se tu pěstoval i tabák, indigo, cukrová třtina a všemožné další plodiny. Také jsem potřeboval velkou komunitu, aby Cora ještě víc vyčnívala.\nGR: Tato kniha se od vašich dalších, alegoričtějších děl, stylově hodně liší. Je mnohem realističtější, názorná. Činil vám tenhle styl psaní potíže?\nCW: Chtěl jsem věrně zachytit zážitky otroků, které bývaly velice brutální. A myslím, že suchý, věcný tón textu tenhle záměr splňuje v tom smyslu, že odráží rutinu tehdejšího života. Psaní pro mě bylo velice náročné. Asi nejtěžší však bylo vyrovnat se s tím, že musím Coru a její přátele vystavit strašlivým věcem. I když se v knize vyskytují fantaskní prvky – zejména poté, co Cora poprvé cestuje železnicí –, chtěl jsem, aby bylo zhruba těch prvních 60 stran na plantáži realistických. To znamenalo vyobrazit spoustu hrůzných věcí, což mě ničilo.\nGR: Povězte mi něco o oněch fantaskních prvcích, které jste do Cořina příběhu zabudoval. Jedním z nich je reálná podzemní železnice, ale dále tu máme třeba pasáž o Muzeu přírodních divů v Jižní Karolíně. Také jste trochu pozměnil sled dějinných událostí, že?\nCW: Ano. V duchu jsem knihu zasadil do roku 1850 a původně jsem chtěl všechny reálie ponechat autentické. Nicméně když jsem se rozhodl pojmout podzemní železnici doslovně, umožnilo mi to si s historií víc hrát. Například studie syfilidy v Tuskegee se odehrála o desítky let později. Také kočovné poutě a vystavování černochů jakožto afrických domorodců na Světové výstavě přišlo později. Ale protože jsem necítil potřebu se striktně držet faktů, snažil jsem se prostě směřovat k pravdě. V kapitole o Severní Karolíně mluvím o genocidě, jinde zase o hnutích prosazujících sterilizaci v různých etapách amerických dějin – nic z toho se v roce 1850 nedělo. V minulosti se však rozličné holokausty a dnes už démonizované metody skutečně děly, takže se mi zdá, že je to takhle v pořádku.\nGR: Rád bych se zeptal na strukturu knihy, která se v první řadě odvíjí od Cořiny cesty na sever, nicméně hlavní linka je proložena kratšími pasážemi, jež se zabývají vedlejšími příběhy ostatních postav.\nCW: Myslím, že to všechno začalo první kapitolkou o Ajarry, Cořině babičce, která slouží jako takový úvod. Připadalo mi to jako dobrý způsob, jak do knihy dostat materiál, který zrovna organicky nezapadal do Cořina příběhu. Také jsem chtěl trochu oddálit vyvrcholení a vložit do napínavých kapitol pauzu. Kratší kapitoly navíc umožňují nahlédnutí do jiných částí Ameriky. Je to způsob, jak využít jiné hlasy, jak do příběhu vpravit komentář k tomu, co bylo dřív a co bude později. Kromě toho skýtají skutečné citové vyžití, jak je tomu například v případě Caesarových a Mabeliných pasáží.\nukázka z rozhovoru, který autor poskytl pro Goodreaders.com v září 2016, celý rozhovor zde\n8. 3. 2018 | Marek Toman


Tip Deníku: Kino hraje nejnovější Muže v černém - Blanenský deník\nBoskovice – Boskovické kino Panorama v úterý 25. června promítá film Muži v černém: Globální hrozba.\nV pořadí čtvrtý díl série komedií o agentech, kteří chrání Zemi před mimozemšťany, opět nabídne akci a zábavu. „Muži a ženy v černém vždycky chránili Zemi před šmejdem z vesmíru. Ve svém novém dobrodružství čelí dosud největšímu globálnímu ohrožení: zákeřnému dvojímu agentovi v organizaci Mužů v černém,“ uvedli pracovníci kina. Představení začíná o půl osmé večer.