Anatomie vnitřní a vnější karotidy - Ischemie May\nSpolečná karotická tepna: Anatomie, větve, Norm, Průtok krve\nAnatomie společné karotidy\nSpolečná karotická tepna je hlavní céva, která transportuje krev ze srdce do nejvyšší části lidského těla. Je to tato tepna a její větve, které zásobují mozek 70% krve, kterou potřebuje. Oči, týl, ušní oblast, čelistní a temporální žlázy, svaly obličeje a jazyka. Široká síť větví karotických tepen protahuje všechny tkáně a orgány koncentrované v oblasti hlavy.\nPůvod společné krkavice je oblast hrudníku. Anatomie tepny je taková, že zpočátku sestává ze dvou velkých cév, které se liší v různých směrech - vlevo a vpravo. Každý z nich se zvedá, prochází podél průdušnice s jícnem, obchází procesy krčních obratlů, prochází přední částí krku. A končí kolem čtvrtého obratle. Začíná bifurkace (split).\nLevá společná karotická tepna je kratší než pravá, protože se odráží od brachiocefalické brachialis. Zatímco vpravo vpravo od aorty. Jeho délka se pohybuje od 6 do 12 cm, délka pravé strany může být obvykle 16 cm, průměr karotických tepen se liší u žen a mužů. Pro první, to je průměr 6, 1, pro latter, to je 6.5 mm.\nVen od OCA a mírně před krkem, jugular žíla vykonává jeho opačné funkce. Také pára. Řídí venózní krev - zpět do srdečního svalu. Uprostřed tepny a žíly je nerv vagus. Všechny tyto struktury spolu tvoří hlavní cervikální neurovaskulární svazek.\nNa samém dně krku jsou tepny skryté hluboko. Jsou pokryty vnějším pláštěm krku, subkutánním svalem, pak hlubokými tkáněmi krku a nakonec hlubokými svaly. V horní části leží povrchně.\nObě krční tepny ohraničují průdušnici, jícen a štítnou žlázu. A trochu výš s hrdlem, hrdlem.\nPo dosažení hranic štítné žlázy, v oblasti, kde se nachází karotický trojúhelník, jsou hlavní tepny rozděleny na 2 menší vnitřní a vnější tepny. Toto je bifurkace obyčejné karotidy, což znamená rozdělení. Průměr vidlicových větví je přibližně stejný.\nV této oblasti je expanze hlavní nádoby, známý jako ospalý sinus. Malý plexus k němu přiléhá - ospalý glomus. I přes svou skromnou velikost tento uzel plní velmi důležitou funkci - kontrolu stability tlaku, chemického složení krve a kontinuální práci důležitého srdečního svalu.\nVnější tepna, na samém počátku po společném rozvětvení, se nachází blíže k vnitřní ose. A pak - na. Na samém počátku je pokryta krčním svalem, sternocleidomastoidem a po dosažení karotického trojúhelníku podkožním svalem a deskou cervikální fascie.\nVe stejné výšce s výstupkem dolní čelisti, tepny vidlice. To jsou jeho hlavní větve - horní čelist a vnější časová. Jsou rozděleny do více arteriálních větví, rozdělených do skupin:\npřední: vnější štítná žláza, lingvální, obličejové;\nzadní: ucho, okcipitál, klíční kost-sterno-mastoid;\nmedial: vzestupný hltan.\nHCA tedy zajišťuje dodávku krve nasycené kyslíkem a užitečnými prvky do štítné žlázy, slinných žláz, okcipitálu, příušní žlázy, horní čelisti, temporálních oblastí a svalů obličeje a jazyka.\nDruhá větev společné karotické tepny, totiž vnitřní, má boční a mírně posunutou zadní polohu v krku. A trochu další mediální. Vystupuje absolutně svisle a obchází zónu mezi hltanem a jugulární žílou. A dosáhne ospalého kanálu, kde proniká otvorem.\nZa tepnou se nyní nachází nerv vagus a polygangonit. A dopředu - hypoglossální nerv. Nahoře - nerv nervu hltanu. Uvnitř karotického kanálu se nádoba stává kamenitou. To se ohýbá a větví do spánkových bubenových nádob, které dodávají krev tympanické dutině a uchu.\nNa výstupu z kanálu se loď znovu ohýbá, ale nyní vzhůru, teče do drážky klínové kosti a její kavernózní část vstupuje do prohloubení v mozkové kůře mozku, dodávající krev přední a zadní části přes dvě tepny - přední a střední.\nOblast mozku se opět ohne před optický kanál, kde se oftalmická tepna odvíjí.\nICA je tedy rozdělena do 7 částí:\nčást otrhané díry;\nS touto anatomickou strukturou dodává krkavice a její větve krev do všech tkání a orgánů koncentrovaných v horní části těla.\nOspalý glomus, nacházející se v oblasti bifurkace, je malé tělo. Jeho délka je 2,5 a jeho šířka je 1,5 mm. Jeho druhé jméno je paraganglion karotidy. To je důležitý prvek vzhledem k tomu, že glomus obsahuje rozvinutou síť kapilár a množství chemoreceptorů (prvků lidských senzorických systémů).\nDíky specifickým formacím reaguje glomus na výkyvy koncentrace kyslíku v krvi, jakož i iontů oxidu uhličitého a vodíku. Pomocí těchto dat kontroluje složení krve, stabilitu tlaku a intenzitu práce srdečního svalu.\nVe struktuře má také ospalá dutina, rozšířená oblast v místě rozvětvení. Jeho střední skořápka je špatně vyvinutá, ale vnější je poměrně hustá, zesílená. Soustřeďuje obrovské množství elastických vláken a nervů.\nHladina průtoku krve\nPokud máte podezření na stenózu nebo zablokování karotických tepen, je nutné podstoupit vyšetření pomocí duplexního skenování. Odhalí:\nšířka lumenu v cévách;\nmožnou přítomnost odloučení, krevních sraženin a plaků;\nexpanze nebo kontrakce stěn, pokud existují;\npřítomnost aneuryzmat, trhlin nebo deformací.\nDuplexní skenování se provádí na hlavních cévách - karotidě, vertebrálním a subklavickém. Oni jsou rozlišováni jako oddělená brachiocephalic skupina, protože oni jsou nejvíce velký v lidském těle a být zodpovědný za dodávku krve k horní části těla. Zkrácená zkratka studie zní jako ultrazvuk BCA.\nPři plném zásobování krví, pokud mají tepny normální lumen, nejsou žádné plaky a deformity, mozek by měl dostat 55 ml krve na 100 g své hmotnosti. Jakýkoliv anatomický nebo patologický defekt v karotických tepnách narušuje celkovou cirkulaci, v důsledku čehož všechny tkáně hlavy, a především mozek, dostávají méně kyslíku. To je plné vážných následků a často i smrtelných.\nKromě nejvýznamnějších fyziologických nálezů má karotida také klinický význam. Jeho specifická poloha umožňuje snímání a měření pulsu. Zkontrolujte ji ve vybrání, které se nachází mezi anterolaterálním svalem a hrtanem, 2 cm pod okrajem čelisti. Tato vlastnost je velmi důležitá, protože puls na zápěstí není vždy patrný. Zvláště pokud je člověk ve stavu hlubokého šoku.\nAnatomická struktura krční tepny\nSpolečná karotická tepna (OCA) je přítomna na pravé i levé straně těla. Tyto cévy začínají z různých tepen:\nPravá OCA začíná u krku brachiocefalického stonku.\nLevá OCA začíná od aortálního oblouku v hrudní dutině.\nOCA je rozdělena na vnitřní a vnější větve na okraji chrupavky štítné žlázy, přibližně ve výšce 4. obratle krku. Levá OCA se skládá ze dvou částí - hrudníku a krku. Pravá OCA začíná na krku nebo velmi blízko krku, proto má pouze malou hrudní oblast. Průměrný průměr CCP u dospělých mužů a žen je 6,5 mm a 6,1 mm.\nOCA mrtvice v hrudní dutině\nV dutině hrudníku je významná část pouze levé CCA. Odjíždí přímo z aortálního oblouku a prochází nahoru přes horní mediastinum do křižovatky mezi hrudní kostí a klíční kostí. V hrudní dutině je levá OCA spojena s následujícími anatomickými strukturami:\nPřední část je oddělena od hrudní kosti svaly, předními částmi levé pohrudnice a levými plicemi, levou brachiocefalickou žílou a zbytky brzlíku.\nZa ním sousedí průdušnice, jícen, levý opakující se hrtanový nerv a hrudní kanál.\nVpravo od něj je brachiocefalický kmen (v dolní části hrudní oblasti) a průdušnice (v horní části), dolní žlázy štítné žlázy a zbytky brzlíku.\nPo její levé straně jsou vagus a phrenic nervy, levá pleura a levé plíce.\nPrůběh společných karotických tepen na krku\nNa krku je anatomie pravého a levého OCA téměř identická. Každý z nich jde šikmo vzhůru, od křižovatky hrudní kosti a klíční kosti až po štítnou žlázu, kde dochází k jejich oddělení. Ve spodní části krku jsou dvě POCA odděleny pouze průdušnicí a v horní části jsou odděleny štítnou žlázou, hrtanem a hltanem. OCA je obsažena ve zvláštním případě, kde je kromě toho také nerv vagus a jugularis. Tento obal je vytvořen z hluboké krční fascie.\nPřibližně na úrovni čtvrtého krčního obratle se CCA dělí na vnitřní a vnější karotidy (ICA a HCA). Tyto dvě větve stoupají nahoru, ale ICA se nachází hlouběji a dodává krev do mozku, a HCA prochází více povrchně, dodává krk krku a obličeje. V dolní části krku se OCA nachází poměrně hluboko, je vpředu zakryta povrchovou fascií, subkutánním svalem, hlubokou cervikální fascií a svaly. V horní části krku je OCA povrchnější.\nZa OCA je oddělen od příčných procesů krční páteře. Mezi tepnami a těmito svaly je sympatický kmen. OCA hraničí s jícnem, průdušnicí a štítnou žlázou av horní části hrtanu a hltanu. Boční k tepnám jsou vnitřní jugulární žíly a nervy vagus.\nKlinický význam společných karotických tepen\nOCA se často používá k měření tepové frekvence, zejména u pacientů, kteří jsou ve stavu šoku, kdy je téměř nemožné jej detekovat v periferních tepnách. Pulz v karotických tepnách je hledán stisknutím prstů dovnitř směrem k průdušnici podél předního okraje svalů spermií na úrovni horního okraje štítné žlázy.\nExterní karotická tepna (NSA) dodává orgánům obličej a krk. To se odchyluje od POCA u chrupavky štítné žlázy, pak se ohýbá, přechází do dolní čelisti, kde to je rozděleno uvnitř příušní žlázy do maxillary a povrchových temporálních tepen. Povrchová temporální tepna dodává krev do příušní žlázy, kůže a svalů obličeje, ušního boltce, vnějšího zvukovodu, zygomatické kosti a temporálního svalu. Cévní tepna dodává krev zubům a dásním, svalům a kůži brady, vnějšímu zvukovému kanálu a bubnovému septu, tvrdé membráně mozku, nosní dutině nosní dutiny, nosní sliznici, tvrdému a měkkému patru, hltanu a sluchové trubici, žvýkacím svalům. NSA dále poskytuje tyto pobočky:\nVnější tepna štítné žlázy zásobující štítnou žlázu, svaly, vazy a sliznici hrtanu.\nVzestupná hltanová tepna zásobující hltan, měkké patro a tympanickou dutinu.\nJazyková tepna zásobuje jazyk.\nObličejová tepna dodává povrchové struktury obličeje.\nOkcipitální tepna dodávající krev do svalů krku a zad a do kůže pokožky hlavy.\nZadní aurikulární tepna, která přenáší krev do pokožky hlavy za uchem a ušním boltkem.\nAnatomie vnitřní karotidy\nVnitřní karotická tepna (ICA) dodává mozku. Začíná od OCA v bodě bifurkace poslední. V ICA je 7 segmentů:\nCervikální segment je součástí ICA od bifurkace OCA k vstupu do karotického kanálu na základě lebky. Na začátku ICA je sinus karotidy.\nKamenitý segment je součástí ICA, která se nachází v kostech spánků, v jeho kamenité části.\nSegment otrhané díry - prochází v díře stejného jména.\nCavernous segment - začíná, když ICA opustí otrhaný otvor a prochází kavernózním sinusem.\nSegment klínovitého tvaru začíná, když ICA opouští kavernózní sinus a trvá až do jeho vstupu do subarachnoidního prostoru.\nOční segment - začíná od prstence dury a končí v místě vypuštění zadní komunikační tepny.\nSpojovací segment je koncová část ICA, která směřuje na místo svého rozvětvení.\nICA se nakonec dělí na přední mozkové a střední mozkové tepny. Její větve se podílejí na tvorbě Vilizisova kruhu.\nSpolečná karotická tepna, a. carotis communis (obr. 739, 740; viz obr. 737, 765), parní lázeň, pochází z hrudní dutiny vpravo od brachiocefalického kmene a vlevo přímo z aortálního oblouku, proto levá společná karotická tepna je o několik centimetrů delší než pravá karotická tepna. Dále společná karotická tepna stoupá téměř svisle nahoru a přes horní otvor hrudníku vstupuje do krku. Zde se nachází na předním povrchu příčných procesů krčních obratlů a svalů, které je zakrývají, na straně průdušnice a jícnu, za sternocleidomastoidním svalem a předkrční fascií krku se svalem scapularis v něm. Venku od společné karotidy je vnitřní jugulární žíla, v. jugularis interna a za nimi v drážce mezi nimi - nervem vagus, n. vagus.\nSpolečná karotická tepna nedává větve. Na úrovni horní hrany chrupavky štítné žlázy je bifurkace karotidy, bifurcatio carotidis, na vnější karotické tepně, a. carotis externa a vnitřní karotická tepna, a. carotis interna.\nMísto rozdělení má rozšířenou část společné karotidy - ospalý sinus, sinus caroticus, ke kterému je malý uzlík - ospalý glomus.\nOspalý glomus, glomus caroticum, o rozměrech 5x3 mm, je spojen s vnějším pláštěm karotidy a skládá se z pojivové tkáně a specifických buněk v ní uložených.\nOspalý glomus obsahuje velké množství cév a nervů. Je to chemoreceptor, který reaguje na změny v koncentraci kyslíku, oxidu uhličitého a vodíkových iontů v krvi a současně vykonává endokrinní funkci (viz „Paraganglia“).\nStěna karotického sinu má charakteristické rysy: střední skořápka je špatně vyvinutá a vnější (adventitiální) membrána je zahuštěná a obsahuje velké množství elastických vláken a zakončení senzorických nervů.\nNa pravé a levé straně krku člověka, dvě tepny pulzují podivným názvem - ospalý. Tyto tepny, vpravo a vlevo, nesou jídlo a kyslík do mozku bez jakéhokoliv oddechu, dodávají asi 75% svých orgánů do krve. Každých 100 g mozkové tkáně potřebuje každou minutu 3,7 ml kyslíku.\nProč jsou tato plavidla tak nespravedlivě nazývána? Když jsou aktivní ospalý, nemohou být voláni. Možná, že důvodem pro to je jednoduchý experiment: pokud stisknete společnou karotickou tepnu na příčné procesy obratlů, na kterých je umístěna, může člověk na chvíli slabnout - spát. Důvodem - porušení krve do mozku.\nPozorní milovníci umění si dokonce všimnou pulzního rytmu v prohlubování krku poblíž Gioconda, velkého Leonarda da Vinciho. Jeho životopisci popisují, že aby studoval anatomii lidského těla, rozebral více než jednu mrtvolu. Nyní není třeba odhalovat hádanky anatomie. Hodně o karotických tepnách lze nalézt v tomto článku.\nKarotická tepna na krku, podle které se v nebezpečných situacích určuje, zda je člověk naživu nebo ne, nazývá společná karotická tepna. Na úrovni třetího krčního obratle se dělí na vnitřní a vnější větev.\nExterní karotická tepna zásobuje vnější orgány hlavy a krku, zejména štítnou žlázu, ucho, obličej, jazyk a další.\nVnitřní karotická tepna přechází do dutiny lebky, takže většina z ní zůstává neviditelná, ale pokud se katastrofa stane s nádobou, musí lékaři přesně určit její polohu a mít společné porozumění topografii.\nPro prevenci nemocí a léčbu křečových žil na nohou, naši čtenáři doporučují Anti-varicose gel "VariStop", naplněné bylinnými extrakty a oleje, jemně a účinně eliminuje projevy onemocnění, zmírňuje příznaky, tóny, posiluje cévy.\nZa tímto účelem ji anatomové a neurochirurgové rozdělují do sedmi segmentů:\nVnitřní karotická tepna má průměr asi 1 cm a stoupá vzhůru podél hlubokých svalů krku (krku), aniž by rozdávala větvičky: nese krev pouze pro mozek. Pro jeho proniknutí do lebeční dutiny je v spánkové kosti dokonce speciální ospalý kanál.\nCesta vnitřní karotidové tepny uvnitř tohoto vinutého kostního tunelu (karotický kanál) se nazývá jeho kamenitá část. Zde dává první větve, směřuje do ušního bubínku.\nPotom plavidlo prochází otrhaný otvor (segment otrhané díry) bez větví.\nDalší, kavernózní segment tepny, se nachází mezi dvěma listy dura mater, na dutině duté, kde odcházejí větve těchto orgánů a hypofýzy.\nSegment klínovitého tvaru je krátký úsek tepny, na který bez větví vstupuje do subarachnoidního prostoru mozku.\nOční segment probíhá paralelně s optickým nervem a poskytuje oční tepně, jakož i větvi hypofýzy.\nKomunikační segment končí větvením vnitřní karotidové tepny do přední a střední mozkové tepny zásobující mozkovou substanci.\nPro rezervní zásobování krví příroda vytvořila další uzavřený kruh tepen na základně mozku, který se nazývá kruh Willis. Odtud mohou být tepny nebo části mozku zásobovány krví blokováním části cév. Vnitřní karotická tepna má také přístup do kruhu Willis.\nPatologie vnitřní karotidové tepny\nJe zřejmé, že s takovou významnou úlohou, kterou hraje vnitřní karotická tepna v těle, se každá její patologie projevuje především v krevním zásobení a tím i v fungování mozku.\nPro normální výkon funkce by plavidlo mělo mít zdravý vnitřní obal (intima) a žádné zúžení lumen.\nV jakékoli systémové patologii - přítomnost aterosklerózy, aorto-arteritidy, vaskulárních komplikací tuberkulózy a syfilis, fibro-muskulární dysplazie - lumen cév se zužuje, což způsobuje mozkovou ischemii (mrtvici). Někdy, na pozadí takových nemocí, se tvoří aneuryzma (patologická expanze cévy s defektní stěnou). Někdy je vrozená mozková aneuryzma mozku, která se učí náhodně, in vivo nebo posmrtně.\nAteroskleróza vnitřní karotické tepny\nJe nepravděpodobné, že existuje osoba, která neví o patogenezi aterosklerózy. V souvislosti s porušením metabolismu lipidů je cholesterol uložen ve formě shluků v intimě (vnitřní výstelka) cév, což způsobuje zúžení jejich lumen.\nAteroskleróza je systémové onemocnění, její příznaky lze nalézt v cévách různých průměrů, ale je jasné, že čím menší je velikost cévy, tím rychleji se krevní oběh rozpadne.\nV místě růstu aterosklerotického plátu dochází k zúžení lumen - úrodné půdy pro rozvoj trombózy.\nPomalý průtok krve je jedním z předpokladů tvorby trombu. Mezi ostatními dvěma (podle Virchowovy triády) dochází k porušení integrity vnitřní stěny cévy a srážení krve.\nKdyž trombus úplně uzavře lumen cévy, dojde k ischemii. Někdy se krevní sraženina odtrhne od stěny a způsobí zablokování cévy v užším místě (tromboembolii).\nProtože vnitřní karotická tepna dodává krev do mozku, významné zúžení lumenu může vést ke vzniku mrtvice - smrti části mozku v důsledku nedostatku krevního zásobení.\nV 9 případech z 10 je ateroskleróza příčinou katastrofy vaskulární pánve mozku.\nAneurysma - patologická expanze dutiny cévy nebo vyčnívání její stěny, skládající se z vadné tkáně pojivové tkáně. Příčinou jejich vzniku může být ateroskleróza a maligní arteriální hypertenze, trauma.\nAneurysma zatím, dokud se čas neprojeví. Se vzrůstajícím krevním tlakem nebo pod vlivem jiných tlakových faktorů v cévě se cévní stěna v místě aneuryzmatu zlomí, protože se ztrácí pružnost struktury. Dochází k subarachnoidnímu krvácení. Je kompatibilní se životem nebo ne - záleží na jeho ploše a objemu. Tento kurz se nazývá apoplexický.\nVzhledem k tomu, že aneuryzma dlouhodobě roste, někdy způsobuje kompresi okolních tkání, jako je nádor (forma podobná nádoru).\nLéčba karotického plaku závisí na stupni zúžení lumen, který způsobuje.\nU těžkých lézí se provádí chirurgický zákrok, jehož účelem je odstranění plaku a obnovení integrity cévy. S malou velikostí plaku a možností spojení stěn tepny do endarterektomie - vystřihněte část cévy a pak ji zašívejte. S velkou lézí nebo pokud není možné navzájem spojit zdravé konce, se místo odstraněného fragmentu šije protéza.\nKonzervativní léčba se provádí s život ohrožujícím narušením zásobení mozku krví. Zahrnuje používání léků a diet, které snižují cholesterol, prevenci možného zahuštění krve (aspirin), boj proti špatným návykům.\nMetodu léčby může po důkladném vyšetření místa a stupně zúžení lumenu nebo objemu aneuryzmy vnitřní karotické tepny rozhodnout pouze lékař.\nK sebezaměstnání, stejně jako k odložení odvolání k lékaři, je v takové situaci život ohrožující.\nVnitřní karotická tepna. Je to tak těžké?\nNejtěžší test na hlavě a krku čeká na všechny studenty medicíny, kteří se dostali do první poloviny druhého roku. Vzpomínám si, že jsem byl po první přednášce zděšen velkým množstvím větví tepen a žil, a lebeční nervy (jichž je 12) se zdály nepochybně děsivé.\nAle je to všechno špatné? Daleko od toho! Stačí vše roztřídit podle klasifikace.\nTip: začněte se učit cévy hlavy-krku z vnitřní karotidy. Když začnete ospalý venku, budete již mít část tématu, které budete dobře znát, vaše silné místo, abych tak řekl.\nAno, když se přiblížíme k vnitřní karotidě, předpokládá se, že již znáte srdce, aortu, brachiocefalický kmen a společnou karotidu. Pokud tedy velmi stručně:\nPrvní věc, kterou musíte mít na paměti, je, že zásobuje mozek a orgán vidění hlavou.\nDruhou důležitou věcí je, že topografie nám velmi pomůže při studiu této tepny.\nTopografie vnitřní karotické tepny\nVše je velmi jednoduché - topograficky je vnitřní karotická artérie rozdělena na 4 části.\nKrk (pars cervicales). To je ukázáno od bifurkace karotidové tepny ke vstupu do ospalého kanálu temporální kosti (ke vstupu do lebky, jinými slovy). Karotická tepna by měla nést velké množství krve do mozku, takže cervikální oblast nemá žádné větve - veškerá krev musí proudit do dutiny lebky.\nKamenné oddělení (pars petrosa). Karotická tepna vstoupila do lebky. Několik tenkých karotických tepen (arteriae caroticotympanicae) sem vstupuje do tympanonu. Karotická tepna opět šetří krev, trochu krevního zásobení tympanické dutiny a přenáší objem krve přímo do mozku. Ukazujeme kamenitou část uvnitř karotického kanálu temporální kosti.\nCavernous oddělení (pars cavernosa). Velmi jednoduché sdružení. Turecké sedlo obklopují kaviárovité dutiny, na kterých sedí hypofýza. Zde se dolní hypofyzární tepna (arteria hypophyseos inferior) odchyluje od hypofýzy.\nOddělení mozku (pars cerebralis). Zde vidíme konec vnitřní karotidy a její koncové větve - střední mozkové, přední mozkové, oční tepny (o nich níže), zadní spojovací. Pojďme mírně odstranit oční tepny, které jsou jasné, abychom dodávali krev, a zvažte přední a zadní spojení, které se podílí na tvorbě Willisovského kruhu.\nOddělení mozku vnitřní karotické tepny.\nZdá se, že všechny výše uvedené je těžké si zapamatovat. Ale když mluvíme o mozkové tepně, budeme určitě zmiňovat kruh Willis. Nádherná věc, velmi jednoduchá a nezapomenutelná. Kruh Willis je nejdůležitější arteriální anastomóza našeho těla, která je zodpovědná za krevní zásobení mozku. Tepny kruhu Willis, spojovat se spolu, tvoří rozpoznatelný prsten.\nNyní pouze odstín Willisova kruhu:\nFunkčně, kruh Willis je schopný jedné velmi zajímavé věci - kromě toho, že krmí celý mozek krví normálně, je také přizpůsoben pro různé patologické situace. Pokud se některá z mozkových tepen stane neschopným dodávat do mozku potřebné množství krve (například v důsledku komprese nádoru), zbývající tepny Willisova kruhu se podílejí na dodávkách krve a dodávají krev do „hladovějící“ oblasti kruhovým objezdem.\nDefinovali jsme Willisův kruh, naučili se to ukázat na tabletu, zkoumali jeho funkci. Nyní se podívejme, z čeho se skládá. Kruh Willis je tvořen:\nPřední mozkové tepny (vpravo a vlevo);\nPřední spojovací tepna;\nZadní pojivové tepny (vpravo a vlevo);\nBazilární tepna uzavírá kruh, který se odchyluje do zadních tepen - vpravo a vlevo. Budeme o nich mluvit v předmětu subklavické tepny a jejích větví.\nSegment vnitřní karotické tepny je také lokalizován v zóně Willisian kruhu, od kterého střední mozkové tepny odejdou, ale oni nepřijímají přímou roli ve Willisian kruhu. Podívejme se nyní na vše, co jsme uvedli na tabletu.\nPodívej - tohle je přední mozková tepna (arteria cerebri anterior), označila jsem ji modrými čarami.\nPřední mozková tepna - parní lázeň. Jak vidíte, v kruhu Willis jsou dvě mozkové tepny - pravé a levé mozkové tepny. A spojuje jejich přední spojovací tepnu (arteria komunikuje přední).\nPodívejme se blíže na přední konektor:\nDalší velmi důležitou složkou kruhu Willis je zadní komunikační tepna (arterie komunikuje zadní). Nesmí být zaměňován se zadním mozkem, ale vstupuje do kruhu Willisovy části, ale zadní spojovací část vstupuje úplně. Podívejte se, jak dobře je patrné:\nTeď nevnímáme tepny. Je důležité pochopit a zapamatovat si pojivové tepny - přední a zadní. Pak se před očima objeví Willisův kruh.\nTakže znovu - přední komunikační tepna spojuje dvě přední mozkové tepny (větve vnitřní karotidy), zadní spojovací tepny spojují vnitřní karotidu se zadní stranou. Těsně za kruhem zavírá bazilární tepnu, nedotýkáme se jí.\nStřední mozková tepna\nNezapomeňte také na střední mozkovou tepnu (arteria cerebri media) - nachází se přibližně uprostřed mozku z pohledu, jako je ten náš, takže si to okamžitě vzpomenete. Rozhodl jsem se to vybrat na délku - její rozměry to dovolují.\nStřední mozková tepna rozdává poslední větve temporálního laloku, bazálního jádra a thalamu. Střední tepna je pokračováním vnitřní karotidy.\nTakže, s kruhem Willise dokončen. Stále máme ještě jeden velmi důležitý bod - orgán vidění. Má velký význam pro vnímání vnějšího světa, proto vyžaduje značné zásobování krví.\nOční tepna (arteria ophthalmica) odchází z vnitřní karotidové tepny, přesněji z její části mozku. Jde rovnou do vizuálního kanálu a tam je několik větví:\n1. Sliznice otvorů etmoidní kosti dodávají krev do přední a zadní etmoidní tepny (arteriae etmoidales anterior et pasterior). Mimochodem, když rozložíte trojklanný nerv, setkáte se také s přední a zadní etmoidní větví;\n2. Slzná tepna (arteria lacrimalis) poskytne slznou žlázu krví;\n3. Svalové tepny (arteriae musculares) nasměrují krev do horních myší oka - šikmo a rovně;\n4. Centrální retinální tepna (arteria centralis retinae) přirozeně dodává sítnici;\n5. Mediální tepny očních víček (arteriae palpebrales mediales) - budou přenášet krev do střední části očních víček. Mimochodem, zavírají se s postranními tepnami očních víček v arteriálních obloucích horních a dolních víček;\n6. Hřbetní tepna nosu (arteria dorsales nasi). Tato tepna půjde do středního rohu oka, kde uzavře anastomózu s hranatou tepnou - ten, který je větví tepny obličeje (to je vnější karotická tepna).\nTo nejsou všechny větve oftalmické tepny, ale pamatovat si na tyto základní, můžete snadno "získat" potřebné informace. Hlavní je zapamatovat si horní a dolní svalové tepny, slzné a svalnaté, zbytek už bude přidán do vaší paměti těm, které znáte.\nMůj text není 100% přesný, neměl by být používán jako jediný zdroj přípravy. Napsal jsem to, abych pomohl strukturovat existující, ale v chaotickém pořadí znalostí. Abychom vám však pomohli, vaše přednášky, učebnice Sapina, Sinelnikovův atlas a samozřejmě video velkolepého anatoma Vladimíra Izranova vám pomohou.\nPokud si myslíte, že jste se naučili téma „Vnitřní karotická tepna a kruh Willis“, doporučuji vám otestovat své znalosti. Pokud opravdu znáte tento materiál dobře, pak je snadné pojmenovat všechny tyto termíny v ruštině a zobrazit je na tabletech. V ideálním případě byste neměli mít žádné závory. Pokud existuje více než dva závěsy, je třeba toto téma znovu projít. Pojďme zkontrolovat:\nArteria hypophyseos nižší;\nArteria komunikuje přední;\nArteria komunikuje zadní;\nMédia Arteria cerebri;\nDieta po infarktu, 2 měsíce, -12 kg\nAbnormální akord levé komory: co to je a jak nebezpečný je


Katalánci chtějí za rok hlasovat o nezávislosti, Brusel hrozí | Týden.cz\nKatalánci chtějí za rok hlasovat o nezávislosti, Brusel hrozí\nKatalánská regionální vláda v pátek oznámila, že hodlá uspořádat referendum o nezávislosti Katalánska na Španělsku 9. listopadu 2014. Separatistické strany se již dohodly na znění obou otázek, které mají být voličům položeny. Možnost hlasování večer rezolutně vyloučil španělský premiér Mariano Rajoy. Prezident Evropské unie Herman Van Rompuy, který je v Madridu na návštěvě, při této příležitosti podotkl, že případným odtržením by Katalánsko také fakticky opustilo Evropskou unii.\n"O tom nelze vůbec diskutovat a vyjednávat," prohlásil Rajoy. Předtím se ve stejném duchu vyjádřil ministr spravedlnosti Alberto Ruiz-Gallardón. Ten řekl, že žádné hlasování se konat nebude, protože ústava království to nedovoluje.\nRompuy uvedl, že pokud by Katalánsko již nebylo součástí Španělska, evropské smlouvy by se již na nový nezávislý stát nevztahovaly.\nKatalánský premiér Artur Mas řekl, že obyvatelé budou odpovídat na dvě otázky: "Chcete, aby se Katalánsko stalo státem?" a "Přejete si, aby tento stát byl nezávislý?"\nŠpanělská vládnoucí Lidová strana i opoziční socialisté dlouhodobě záměry katalánských separatistů odsuzují. V rozsáhlém a hospodářsky vyspělém regionu ale obě strany přišly o značnou podporu voličů kvůli zvyšujícímu se napětí mezi Katalánskem a Madridem.\nKatalánci, kteří mají silné historické a kulturní kořeny a vlastní jazyk, chtějí více zasahovat do výběru daní a veřejných výdajů, protože se domnívají, že v rámci Španělska více odvádějí, než mají ze společného státu prospěch. Stále více lidí popřává těmto názorům sluch při pokračující ekonomické krizi, která si vyžádala tvrdá úsporná opatření centrální vlády v Madridu. Region představuje 20 procent ekonomiky a jen 15 procent voličstva.\nPrůzkumy veřejného mínění ukazují, že asi polovina obyvatel Katalánska by hlasovala pro nezávislost.


Blog - Wuhan EETO Laserové vybavení Co., Ltd\nJaké materiály lze řezat laserovým řezacím strojem?\nJako důležitá technologie v oblasti zpracování laseru je technologie řezání laseru velmi dobrým způsobem, jak intuitivně posoudit výkon laserového řezacího zařízení posouzením kvality řezání laserových strojů. Neexistuje žádný jednotný standard, ale pokud jde o popularitu laserových řezacích strojů, je to stále dobré.\nLaserové čisticí stroje jsou novou generací high-tech produktů pro povrchové ošetření, které se snadno instalují, provozují a automatizují. Kompaktní struktura, světlé a odolné, snadno provozovatelné. Čištění oleje, rzi, povlaků, nátěrů, barev, povrchových oxidů atd.\nJak používat laserový řezací stroj?\nPosouzení kvality řezání laserového řezání je velmi dobrý způsob, jak intuitivně posoudit výkon laserového řezacího zařízení. Pokud jde o hodnocení kvality řezání laseru, v současné době na světě neexistuje žádný sjednocený standard, ale z popularity laserových řezacích strojů, pokud jde o použitelnost, je to stále dobré.\nJaký je význam laserového řezacího stroje?\nPodle relativní polohy paprsku a obrobku je laserový řezací stroj konečně materiál z vytvoření štěrbiny, aby se dosáhlo účelu řezání.\nStručný úvod EnetEnet Laser.Equipment Co., Ltd je profesionální výrobce laserového stroje v Wuhan, "Optický údolí" a zdroj laseru v Číně.S našimi technologiemi a zkušenostmi rostoucími roky, již léta jsme již vložili na trhu s nízkým / středním / středním / vysokým výkonovým laserovým řezacím stroje\nČasto se hlásí, že stroj laserový gravírování CO2 nefunguje. Proč můj laserový řezací stroj nefunguje? Proč můj laserový řezací stroj nemá žádný laser? Enet Laser by vás ráda instruoval, jak vyřešit tento problém. Níže jsou uvedeny nějaké běžné problémy, které mohou být Ecou\nRozhodující role poprodejní služby\nVětšina podpory po prodeji zahrnuje záruku, záruku, upgrade nebo opravnou službu. Je navržen tak, aby zákazníkovi pomohli při používání výrobku správně, což by mohlo generovat opakované zákazníky, zajistit spokojenost zákazníků a rozvíjet loajalitu značky mezi zákazníky .: Proč Eeto Laser Po-Sales Service\nYAG laserový řezací stroj měl své zlaté období zhruba od roku 2008 do roku 2013. Nicméně, s rozsáhlým aplikacím laserového řezacího stroje vlákny od roku 2013, mnozí zákazníci to chtějí nahradit jejich starý YAG stroj.But Jak se zákazníci zabývají svým starým laserovým strojem YAG, pokud to dostane nějaké problémy? Gen\nÚčinek úhlu úhlu stínícího plynu na svarové morfologii v laserové aplikaci\nJe vláknitý laser řezání nejlepšího řešení pro vaši aplikaci?\nŘezání laserem je hlavně tepelný proces, ve kterém se zaměřený laserový paprsek používá k roztavení materiálu v lokalizované oblasti. Ko-axiální plynový proud se používá k vysunutí roztaveného materiálu a vytvořit kerf. Kontinuální řez je vyroben pohybem laserového paprsku nebo obrobku pod CNC Control. Existují tři hlavní\nTechnologie laserové řezání významně posunula jehlu pro rychlé zpracování plochého plechu. Ale co říct trubice a potrubí? Dnešní laserové řezací stroje jsou speciálně navrženy tak, aby řezaly velký rozsah mlýnové trubky a potrubí, ať už kulaté, čtvercové, obdélníkové nebo triangula\nŘezání laseru používá laserový paprsek jako zdroj tepla pro řezání horkého řezání, jeho pracovní princip je podobný laserovým svařováním. Teplota řezání laserem přesahuje 11000 ℃, což by učinilo jakékoliv materiálové zplyňování, proto zplyňování také hraje důležitou roli kromě tání du


Až nám to ani nepřijde+Izrael\nJestli je někdo nevěřící, tak jsou to právě vládní zkorumpované americké a israelské svině. Nechtěl bych být na jejich místě, jelikož bych se za to umučil ve svém vlastním zkrvaveném svědomí. Nejhorší je na tom to, že raketa, která vybouchla na israelské straně nemusela být pravá a mohl to být další podvrh NWO nebo jiných osvícených pekelných černokněžníku. Jeden israelský voják byl zabit, a tisíce palestinských civilstu se válí v krvi. Za tyto zvěrstva - budou muset zaplatit.\nAž budete usínat vy zbabělí vrazi, modlím se za to, že vás navštíví těch miliony mrtvých, jenž jste nechali zavraždit kvůli moci a budou vás soudit ve vašich snech....\n-------------------------------------------------------------------------------------------------Každý od svého narození (i já) jsme byli vychováváni proto, aby jsme byli dobře manipulovatelní. Tahle celá fraška otroků - našich rodičů... V nevědomí naši otcové a matky jsou. Ve velké nebezpečí jsme pak i my. Hledat sebe by jsme všichni měli. Však jak můžeme si myslet, že jsme sebe našli, vždyť skrz duši a srdce nejednáme. Místo toho jsme podráždění, vystresovaní, vystrašení, úskoční, lživí a zlí až nám to přijde, že to opravdu jsme my. Přitom takoví být nechceme. Z toho všeho koloběhu (práce, TV, PC, spánek) se lidi stávají otrokama času. Staváme se vlastně krysami, bestiemi, kterým je všechno jedno, blbečkama, kteřá nic neřeší. Hloupýma stvořeními, které zajímá jen jejich práce (byť je to krásná práce), peníze a osobní blahobyt . A jak hlavně nemyslet, vypnout aspoň na chvíli. Vypnout jinak se stáváme podrážděnými. A když se nás někdo zeptá: "Co ti je?" Odpovíme úsečně, stroze a zle: "nech mě být!" Tomu chceme své děti učit a učíme! Učíme je jak býti sobeckými, malichernými, egoistickými havěťmi.\nDuše je ta tam, nevíme kdo jsme a co tu děláme. A nutíme naše děti být stejnými. A místo toho aby jsme nad tím zamysleli mávneme rukou a pohrdavým tónem dodáme: "ale prosím-tě."\nJ.X.DOLEŽAL TOTÁLNĚ PŘEHULENO\nZloději proti radaru\nLetošní sedmnáctý listopad byl, kromě náckovského pokusu o pogrom v Janově, poznamenán pokusem antiradaristů ukrást si ke své propagandě tohle výročí.\nTamášovci – jak je asi nejspíše vhodné říkat sektě kolem hnutí Ne základnám – včera obklopili pomníček připomínající, jak nám sedmnáctého listopadu na Národní třídě tehdejší komunistická policie rozbila držky. V tu chvíli měl přijít někdo, kdo tam tehdy před devatenácti lety byl, a rozbít držku jim. Já tam nebyl, psal jsem článek pro Reflex, ale když jsem nezákladnisty šaškující kolem pomníčku stojícího nad louží naší krve viděl večer ve zpravodajství, svrběla mne dlaň. -(poté co jsem si ho nemohl hodinu vyhonit)pozn.aut-\nŽe se pokusilo tohle výročí ukrást hnutí, které za sebou má ruské sponzory, je symptomatické – bolševici vždy vynikali drzostí. To ale tamášovce neomlouvá. My, kteří jsme v osmdesátém devátém skutečně dostali na Národní na budku, jsme byli puzeni idejemi právě opačnými, než ve společnosti prosazuje Tamáš. Naše policie naštěstí nezareagovala, jak by protiradaristé zasloužili. Na to policie v demokratické zemi není. A nějaký dostatečně vzteklý pamětník se na Národní také nevyskytl.\nTak nezbývá, než tamášovce za skutečně hanebné zneužití výročí 17. listopadu poslat do prdele. zdroj reflex JxD\nNo a jak to říci snad ješte lépe než tady Jirka\nNějakej vypíčinej mamrd se domluví s ňejakym vyližhovno vypomamrdovanym\npračůrákem na nějakým datumu, pak to další pojebaný zkurvysyni schválej a máme tu\nvymrdanej státní svátek. Jo takže nezbejvá říct snad nic jiného než děte všichni doprdele\nvy nevyjebaný čůráci a buzeranti co si myslíte, že když si necháš dát na národce obuškem\ndo držky tak si robil revoluci kurva to snad ne.\npíči tady robili revoluciu iné kádry aj z USA aj z Ruska TY pičo mi6 ne vole kgb ne cia ne mosad ne kurva putin a lízinka maj na to školy ne dyk píčo ten je tak tajnej že se ani v klidu nevysere tak čo buděme robit ako to buďeme rješiť . VIVA LA révolution de velours.\nJAKO VOLE DO PIČI VKLIDU VŠEHO S KUNDÍ MÍROU NE PÍČI KUNDA DO PRDELE\nZDUŘ PÍČO zdroj: malá lesní chaloupka v bezpečí\nPS: pár magorů žije ve stínadlech opravdu velkejch Vontů\nŠtítky: CZ - domácí, Vtipněji


Stahující šaty, spodničky - MojePradlo.sk\n> Stahovací prádlo>Stahující šaty, spodničky\nStahující šaty, spodničky (Počet produktů: 13 )\nSpodnička na ramínka HANNASTYLE 15-01\nSpodnička na ramínka HANNASTYLE 15-01 vyrobena z velmi příjemného materiálu, který je pohodlný a dostatečně elastický. Spodnička se hodí na několik události i pod vaše oblíbené letní šaty. Ramínka jsou tenké no nedají se nastavit. Materiál je velmi lehký a vzdušný. Výstřih ve tvaru V, vám dodá příjemný ženský střih. Spodnička poskytuje nižší stupeň stažení.\n419 KČ\t527 KČ\nLuxusní spodnička JULIMEX Honey\nSpodnička na ramínka ELDAR Viena\nSpodnička na ramínka ELDAR Viena vyrobena z velmi příjemného materiálu, který je pohodlný a dostatečně elastický. Spodnička se hodí na několik události i pod vaše oblíbené letní šaty. Ramínka jsou tenké a dají se jednoduše nastavit.\nStahující spodnička JULIMEX 222\nStahující spodnička JULIMEX 222 či stahovací šaty na tenkých regulovatelných a odepínacích ramínkách. Diskrétní zploští bříško a vyformuje pás, pěkně vyhladí záhyby.\nStahující spodnička Julimex 220\nmodelující a stahující dámská spodnička Julimex 220 je díky moderní bezešvé technologii ukončení okrajů (Invisible-Line) neviditelná pod oblečením. Vyrobena je z jemného prodyšného materiálu, který se dokonale přizpůsobí postavě. Pásy ze speciálního materiálu vytvářejí elastické zeštíhlující zóny se záměrem zploštit bříško, zúžit boky, nadzvednout zadeček.\n1 240 KČ\t1 596 KČ\nStahující šaty MITEX Elite Tube\nBezešvé stahovací šaty bez ramínek dokonale zeštíhlí Vaši postavu! Výborně tvarují postavu, jsou vhodné i pod večerní šaty. Pohodlné, bezešvé, prodyšné a dokonale se přizpůsobí tělu.


GRILOVACÍ SEZONA JE TADY - 50 skvělých receptů aneb Rozpalte to! | Ahaprozeny.cz\nAhaonline.cz >AHA pro ženy >Recepty >GRILOVACÍ SEZONA JE TADY - 50 skvělých receptů aneb Rozpalte to!\nJedinečný čas grilování nejrůznějších dobrot začíná! Kdo by neměl rád svěží jarní odpoledne a teplé letní podvečery, kdy si na zahradu začnete ze svého domku, chaty či chalupy nosit všechny ty vidličky, obracečky, misky s marinádami, kusy masa či klobáskami, lahodnými dipy, ovocnými špízy či sýry. Už se vám sbíhají sliny? Grilování je obřad, který milují všechny generace. A zdá se, že letos, kdy budeme nejspíš většinu své dovolené trávit v tuzemsku, si ho užijeme mnohem častěji. Pro ty, kdo tápou, jaký gril si na nadcházející sezonu obstarat, jsme na následující dvoustraně shrnuli základní fakta, jež je dobré před jeho koupí znát. A pro všechny je tu pak 50 grilovacích receptů, z nichž si určitě vyberou nejen masožravci, ale i příznivci zeleniny či čerstvě upečeného pečiva.\nZkuste tyto triky…\n*Maso naložené v marinádě vyndejte před grilováním z ledničky včas, aby mělo venkovní teplotu. Studené se totiž připravuje mnohem déle. Ryby a mleté maso však nechte v chladu až do doby, než ho položíte na gril.\n* Než vložíte jakoukoliv dobrotu na gril, nezapomeňte ji důkladně osušit.\n* Pokud nechcete, aby maso pustilo veškerou šťávu, osolte ho až při grilování.\n* O šťávu přijdete, i když budete do masa píchat vidličkou. Při obracení vždy použijte kleště nebo pinzetu.\n* Máslo není na grilování vhodné, nechejte ho až na závěr roztéct po mase.\n* Nakládání masa raději omezte jen na přírodní suroviny. Využijte bylinek z vlastní zahrádky.\n* Chcete-li mít steak s pikantnější chutí, sáhněte po chilli papričce, může být i sušená.\nVíce o grilování a 50 skvělých receptů najdete v tištěném Aha! pro ženy číslo 20.\nMedová marináda na grilovaná stehna, žebra i ryby>>>\nrecepty, maso, grilování, aha pro ženy


Prodej, byt 4+1, 140 m², OV, Opava, ul. Denisovo náměstí - Opava - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Reality > Prodej > Byty > Inzerát č. 109388417\nProdej, byt 4+1, 140 m², OV, Opava, ul. Denisovo náměstí\nNabízíme k prodeji byt 4+1, v osobním vlastnictví, který se nachází v Opavě, na ulici Denisovo náměstí. Byt má výměru 140 m2, V Okolí se nachází veškerá občanská vybavenost. S financováním nemovitosti Vám pomůžeme. Více informaci Vám rádi poskytneme na pobočce realitní kanceláře a nebo u makléře.\nLokalita: Denisovo náměstí, Opava-Předměstí\nEvidenční číslo: 704464\nProdej nového bytu 3+KK 120 m2 ulice Provaznická, Opava - [16.10. 2019]\nProdej bytu 134 m2, 113150 - [10.10. 2019]\nNabízíme Vám ke koupi byt 3+1 o výměře 134 m2, který je ve II NP cihlové vily v Opavě. Bytová jednotka je v původním stavu, vhodná k rekonstrukci. Součástí nabídky je sklep, podíl na společných částech domu ( v domě jsou pouze dva byty = dva majitelé ), zahradě a půdě. Financování nemovitostí zaji ...


Katalogové číslo: 2310372\nNoční košile s potiskem palmových listů Vás přenese do exotický dálek. Ze směsi bavlny a žerzeje. Se středovým asymetrickým potiskem vpředu, v ramenou a pase. Krátké rukávy s vlnkovaným kontrastním zakončením. Kulatý výstřih. Na bocích žabičkování.


Alter ego (Druhé já) - Veilofmystery\nAlter ego (Druhé já)\nPrudce jsem oddechovala a snažila se popadnout dech. Měla jsem dost. Během lovu jsem s Danielem držela krok, ale za cenu toho, že jsem málem vyplivla duši.\nV tu chvíli mi to bylo jedno, soustředila jsem se jen na jelena, kterého jsme společně pronásledovali – lovit s ním byl opravdu zážitek s velkým z; koneckonců vlci přirozeně loví ve smečkách a my se skvěle doplňovali – konečně mi přišlo to vzájemné čtení myšlenek a pocitů k něčemu praktickému dobré. Bylo to něco úplně jiného, než když jsem lovila sama, bylo to zábavnější a svým způsobem daleko přirozenější a tím pádem méně ohavné.\n‚Ty mě snad chceš zabít!‘ stěžovala jsem si a lapala po vzduchu.\nŠedivému vlku, který seděl přede mnou a ležérně si olizoval levou přední, pobaveně zajiskřilo v očích, když ke mně zvedl hlavu. ‚Ani ne,‘ odvětil s klidem. ‚Nemůžu za to, že nic nevydržíš.‘\n‚Říkals, že jsem něco jako super vlk, nemělo by se to vztahovat i na výdrž?‘\nProbodla jsem ho zlobným pohledem. ‚Děkuju pěkně za vyčerpávající vysvětlení.‘\nVyhoupl se na všechny čtyři. ‚Není zač. Můžeme jít?‘\nVytřeštila jsem na něj oči. ‚Jsem ráda, že sedím.‘\nZvedl oči v nebi a složil se zpátky na zem, hlavu si položil na přední tlapy. ‚Měla bys začít běhat,‘ prohlásil rozhodně, ‚nebudu na tebe pořád čekat a taky nic nevydržíš - budeme chodit lovit i dál.‘\n‚Zas tak pomalá nejsem!‘ bránila jsem se dotčeně.\n‚O rychlosti jsem nemluvil, ale výdrž není tvoje silná stránka.‘ Přivřel oči, čímž mi jasně dával najevo, že ho to polehávání nebaví. Někdo je tu hyperaktivní. Otráveně na mě pohlédl a pak znovu zavřel oči.\n‚Přespolní běhy mě nikdy nebavily,‘ zabrblala jsem a zkusila se postavit. Tep už se mi zklidnil a taky se mi líp dýchalo.\nDaniel se taky postavil. ‚No… teď budou,‘ ujistil mě a zmizel mezi stromy.\n‚Hej!‘ Hnala jsem se za ním. ‚Nemůžeš počkat?‘ Čekal na mě mezi dvěma piniemi a sotva mě zahlédl, šel dál. ‚Já tě naštvala?‘ podivila jsem se. Nebyla jsem si vědoma, že bych něco provedla.\n‚Ne,‘ odpověděl zmateně, ‚proč bys měla?‘\n‚Já nevím, proč tak ženeš?‘\n‚Chodím tak normálně.‘\n‚Tím se to všechno vysvětluje.‘ A jsme zase u toho, že si většinu myšlenek, které bych si ráda nechala pro sebe, si pro sebe nenechám. Daniel otráveně zafuněl a zpomalil, abych ho mohla dojít.\nChvíli jsme šli vedle sebe mlčky. Měla jsem pořád o čem přemýšlet, takže mi ticho nevadilo. Na povídání s ním jsem měla celý rok. Bylo tak zvláštní si to vůbec představit, pořád jsem se vedle něj cítila moc nervózně na to, aby to mohla být pravda.\n‚Vlastně jsem se tě ani nezeptal, jakou jsi měla cestu?‘ nadhodil po pár minutách pro něj pomalého běhu.\n‚Dlouhou,‘ zabručela jsem temně.\n‚Tak proč ses nevyspala v letadle?‘ divil se.\n‚Letěla jsem poprvé,‘ vysvětlila jsem, ale evidentně mu nepřipadalo jako dostačující vysvětlení. ‚Celou dobu jsem trpěla panickým strachem, že když zavřu oči, letadlo spadne,‘ dodala jsem neochotně.\nDaniel byl patrně silná osobnost a nesmál se. ‚Dobře, ale to bylo nanejvýš dvanáct hodin, proč jsi nespala předtím? Včera jsi vypadala jako chodící zombie – bez urážky. Tvůj přístup k odpočinku mě vůbec trochu děsí.‘\nPotřásla jsem hlavou. ‚Znám horší urážky. A ať už máš jakékoli představy, opravdu to nedělám schválně. Ta noc před odjezdem se trochu zkomplikovala.‘\nZastavil se a zmateně se na mě podíval. ‚Jak to myslíš?‘\n‚Pro začátek mě v bráchově posteli vyhmátla jeho holka a udělala scénu,‘ zabručela jsem kysele, i když takhle zpětně mi to přišlo spíš komické. V duchu jsem se pousmála a přehrála Danielovi tu scénu v myšlenkách.\n‚Takže tvůj bratr to ví,‘ zkonstatoval Daniel klidně, když jsem skončila.\n‚Ano,‘ přisvědčila jsem neochotně, tak trochu jsem čekala, že bude vyvádět, že jsem Lukáše ohrozila. ‚Nezlobíš se?‘ zeptala jsem se, když mlčel. Jeho emoce byly moc klidné, nechápala jsem to.\n‚Ne. Měl bych? No tak, Tino, nejsem tvůj táta!‘\n‚Já vím, ale vždycky se rozčiluješ, když se přestanu ovládat. Tipovala bych, že to, že jsem se přiznala bratrovi, se ti nebude moc líbit,‘ divila jsem se. Ne, že bych nebyla ráda, jen mě to překvapovalo.\n‚Moje sestra to taky ví,‘ přiznal povzneseně, ‚bylo by pokrytecké to tobě vyčítat, ne?‘\n‚Jo, Juliana mi říkala, že to ví, jenomže… Odkdy ty si děláš starosti s pokrytectvím?‘ zeptala jsem se nevinně. Dělala jsem si z něj legraci, samozřejmě.\nČekala jsem, že mi něco odpoví, ale byl potichu. Až nějak moc potichu. Ohlédla jsem se po něm, ale viděla jsem už akorát, jak letí vzduchem a v příští vteřině do mě zboku narazil a povalil mě na zem.\n‚Cos říkala?‘ zeptal se sladce.\nInstinktivně jsem se rychle přetočila na břicho a přikrčila se k vlastnímu skoku. Jenomže já jsem neuměla fixlovat tak jako on a nenapadlo mě blokovat si myšlenky, takže ho můj nepovedený pokus o protiútok jen pobavil.\nA to ještě před chvíli tvrdil, že bych ho přeprala. No dobře, neprali jsme se v tom pravém smyslu, jen jsme se pošťuchovali, ale vážně jsem měla chuť proti němu poslat tu divnou energii. Jen kdybych věděla, jak to udělat a kdybych si byla jistá, že se před ní pak zase dokážu zaštítit, aniž bych ho znovu úplně odstřihla. Takže jsem měla stejnou naději na výhru, jako když jsme se takhle kočkovali jako malí s bráchou – v těch lepších případech jsem končila s rukou bolestivě zkroucenou za zády a byla nucena kapitulovat. Ale teď jsem se s tím nehodlala spokojit, nechtěla jsem za žádnou cenu ustoupit. Navíc tohle blbnutí příjemně odlehčilo od rána napjatou atmosféru.\nZrovna jsem se chystala chňapnout po Danielově noze, když se ozval odporný ječivý zvuk, který jsem až po chvíli identifikovala jako vyzváněcí znělku, ovšem kde by se uprostřed lesa vzal telefon, mi nedocházelo.\n‚Kruci!‘ zabručel Daniel a zacouval z mého dosahu.\n‚Co se děje?‘ zeptala jsem se zmateně.\n‚Konec srandy,‘ houkl rezignovaně a zvedl oči ke korunám stromů, když se telefon na chvíli odmlčel a pak spustil znovu. Mimochodem ta znělka byla snad tou nejhorší parodií na Mozartův Turecký pochod, jaký jsem kdy měla tu smůlu slyšet. ‚Jedna z temných stránek mé práce.‘\n‚Cože?‘ nechápala jsem, ale už mi zmizel mezi stromy. ‚Danieli?‘\nAle byl pryč. Mohla jsem ho takhle volat, jak jsem chtěla, ale vlkem už jsem byla sama. Nevěděla jsem, že už jsme tak blízko jeho domu. Cesta zpátky utekla rozhodně rychleji, než cesta tam.\nNejistě jsem přešlápla. Slyšela jsem Daniela, jak mluví a přemítala nad tím, že se ke svým věcem dostanu jen tak, že projdu kolem něj a do toho se mi dvakrát nechtělo, zvlášť když jsem neměla jistotu, že je oblečený.\nNatáhla jsem se tedy na zem a čekala. Čekala, až domluví, nebo něco.\nPřemítala jsem nad tím, co říkal. Že se musím naučit svou vlčici milovat - že mě může zabít, když to neudělám; že my dvě jsme vlastně dvě oddělené bytosti v jednom těle – ať se jedná o moje lidské tělo, nebo o to její vlčí. Už jen myšlenka, že ona je ona a ne on, pro mě byla nová. Doteď jsem se nad tím ani nezamýšlela, prostě jsem byla vlk a nezáleželo na tom, jakého pohlaví. Šílené to bylo tak jako tak.\nAle… vnímá to, když se měním zpátky ve člověka, stejně jako já prožívám to, když na sebe beru podobu vlka? Vnímá vůbec něco? Jak se může projevovat, kromě toho, že mě nutí měnit podobu? Vždyť jsem to pořád já, ať už jsem člověk, nebo zvíře. Stále to tělo ovládám já. Jenže kde je pak ona? Je tam vůbec někde? Budu s ní moct komunikovat? Byla jsem z toho celá zmatená, ničemu jsem nerozuměla. Tolik otázek a studnice odpovědí byla jeden pár metrů ode mě. Ale já jsem se nechtěla ptát, dokud si to v hlavě neuspořádám. Nechtěla jsem pokládat hloupé otázky. Zvlášť, když Daniel se projevil velmi nedůtklivě, když jsem se na nějakou věc ptala podruhé…\n„Tino?“ zavolal a přerušil tak tok mých myšlenek.\nNeochotně jsem se vyhoupla na nohy a zamířila za jeho hlasem.\nUsmál se na mě, když jsem vykoukla mezi stromy. Měl svou lidskou podobu – nečekaně, a byl oblečený – díky bohu. Vážně mi tenhle problém začínal připadat čím dál tím víc pálivější, předtím mě ani nenapadlo o tom přemýšlet, ale teď… Potřásla jsem hlavou a zadívala se na něj.\n„Počkám na tebe v domě,“ řekl, „než se oblečeš. Něco pro tebe mám, tak si pohni.“ A než jsem si stihla domyslet, co mi vlastně říkal, zmizel mi z dohledu.\nRychle jsem na sebe natáhla svoje věci a zamířila k domu.\nZ čela mi po tváři stekla kapka potu. Zastavila jsem se, lehce zmateně ji setřela hranou ruky a podívala jsem se na ni.\nStiskla jsem rty a bolestně zavřela oči. Měla jsem strašlivou chuť klesnout do trávy, zůstat ležet a nikdy už nevstat. Tohle je jen první den a to ještě zdaleka nekončil. Copak po mně někdo může chtít tohle všechno zvládat a orientovat se v tom? Copak tohle můžu přijmout? Jak se s tím mám naučit žít, když mě to samo ohrožuje na životě? Hrozně, hrozně jsem si přála, abych dnes ráno měla pravdu a celé to byl jen sen. Zlý sen.\nAle nebyl, okřikla jsem se v duchu rázně, a to, že se budu hroutit, ničemu nepomůže, ani nikomu. Protože když to vzdám, nebude nikdo, kdo by to udělal za mě. Tohle byl můj boj – musela jsem si ho vybojovat sama. V sázce byl můj život, dokonce to teď platilo dvojnásob.\nOtázkou ovšem zůstávalo, jestli to za to stojí. Jaký jsem měla život předtím a jaký ho mám teď? Co se týče kvality prakticky žádný rozdíl.\nZatřepala jsem hlavou. Sebevražedné myšlenky byly opravdu to poslední, co jsem potřebovala. Ono to nějak dopadne a nakonec na tom třeba budu líp, než když tohle všechno v září začalo.\nNe, doopravdy jsem tomu nevěřila, ale bylo příjemné si alespoň něco namlouvat.\nRychle jsem překonala zbytek trávníku a po špičkách přeběhla rozpálenou terasu. V duchu jsem si udělala další poznámku pod čarou – boty jsou parádní věc.\nVešla jsem do domu a pečlivě za sebou zavřela dveře. Potom jsem zamířila do leva, do obýváku.\nDaniel klečel před otevřenou skříňkou u protější stěny a něco v ní hledal.\nOpřela jsem se bokem o stěnu, zkřížila ruce na prsou a čekala, až mi bude věnovat pozornost. Zatím jsem se rozhlížela kolem sebe a všímala si dalších detailů, které mi zatím unikaly.\nDaniel se postavil a skříňku zavřel. Otočil se na mě. „Bude mi chvilku trvat, než to najdu,“ zakřenil se omluvně.\nZmateně jsem nakrčila obočí. „A co přesně hledáš?“\n„Tvoje studijní materiály,“ ušklíbl se. „Ale to počká.“ Vykročil ke kuchyni. „Nemáš hlad?“\nPokrčila jsem neurčitě rameny. „M-hm,“ broukla jsem a udělala pár kroků do místnosti. Přešla jsem k akváriu a nervózně zaklepala nehtem na sklo. Nic se nestalo, ani jsem to nečekala, ale zaťukala jsem znovu.\n„Čekáš, že zaklepe zpátky?“ zeptal se kousavě.\n„Ne.“ Zkřížila jsem ruce za zády a podívala se na něj. Zrovna prohlížel obsah ledničky.\n„Piješ kolu?“ houkl, aniž by se na mě podíval.\nDivná otázka, ale asi bych si měla začít zvykat. „Jo, proč?“\n„Tak chytej!“ A hodil mi jednu plechovku. Vystřelila jsem ruku a zachytila ji, ani mi to v tu chvíli nepřišlo divné, ale ten pohyb byl příliš rychlý, na člověka. Daniel se jen zakřenil.\n„Dík,“ zahučela jsem a otevřela ji - opatrně, protože jsem čekala, že kdybych ji otevřela normálně, byla bych celá zaskříkaná od lepivého svinstva. Trochu jsem upila. Není to zrovna nejzdravější, ale na pocuchané nervy to má podobný účinek jako čokoláda, alespoň pro mě. „Takže,“ začala jsem nejistě, „jaký je plán?“\n„Plán?“ nechápal Daniel a otočil se ke mně od trouby, do které zrovna dal zapékací misku. Co v ní bylo, jsem nestihla zaregistrovat. „Jaký plán?“\n„No,“ přešlápla jsem, „co budeme dělat. Chci říct, jak to bude probíhat, nebo tak, víš? Jak mě chceš naučit se ovládat?“\n„Aha,“ hlesl. „No,“ protáhl, „vlastně nemám žádný plán. Plány jsou na nic, nikdy podle nich nic nevychází. Budeme improvizovat, stejně na tohle nejsou žádné příručky. Já jsem to nikdy nedělal a ty zjevně neumíš dělat nic jednoduše, plány by nám byly na nic.“ Pokrčil rameny.\n„No. Super,“ zabručela jsem. „Budeme improvizovat – skvělý. Jak přesně si tu improvizaci představuješ?“\nZazubil se. „Nepředstavuju – v tom je její kouzlo, Tino.“ Zachytil můj pohled a povzdechl si. „S mým životním stylem se toho nedá moc plánovat, věci prostě přicházejí. Chci ti pomoct a můžu jen doufat, že se mi to povede.“\n„Věci prostě přicházejí,“ opakovala jsem po něm dutě. „Tak co přijde teď?“\nUsmál se a zavrtěl hlavou. „Ok, jak chceš. Teď počkáme, až se ty těstoviny od Jul zapečou a pak je sníme, to je podle mě dobrý plán, co říkáš?“\n„Od Jul?“ Zvedla jsem obočí. „Tvojí sestry?“\nZašklebila jsem se, nemohla jsem si pomoc. „Ty neumíš vařit?“\nNaklonil hlavu na stranu. „Ne. Vyrůstal jsem s třemi sestrami, pak se stal vlkodlakem a oženil se, nějak jsem neměl potřebu se to učit.“\nZasmála jsem se. „Nejvyšší čas začít, ne? Nemůžeš svou sestru pořád využívat,“ pokývala jsem hlavou, i když přísně vzato tu byl on ten, kdo měl někoho poučovat.\n„Jí to nevadí,“ zahučel a zkřížil ruce na prsou. „Stejně většinou doma nejím.“\nStiskla jsem rty, abych ho neupozornila, že já tu asi budu jíst většinu doby, co strávím v Americe - přišlo mi to neslušné. Už jen to, že jsem se mu nastěhovala do domu, mi bylo nepříjemné – byl to prakticky úplně cizí člověk!\n„No, já bych mohla vařit,“ navrhla jsem nesměle, „pokud ti to nevadí. Můžeš se nakonec naučit na oplátku něco ty ode mě, ne?“\nNakrčil obočí. „Jak ti můžu věřit, že nás neotrávíš?“\nZakřenila jsem se. „Nemůžeš – v tom je to kouzlo.“\nRozhodil rukama. „No, jak chceš, pokud ti to udělá radost…“\n„Děkuju pěkně,“ ušklíbla jsem se. „Takže… Co jsi to předtím říkal o těch studijních materiálech? Ty snad máš nějaký knížky… o nás?“\n„Knížky zrovna ne,“ zavrtěl hlavou. „Počkej,“ řekl najednou, „možná to mám ve stole.“ A zmizel ve dveřích naproti kuchyňské linky.\nChvíli jsem ještě postávala na místě, ale když jsem slyšela, jak šustí vedle papíry, vzdala jsem to a šla se posadit ke stolu. Sedla jsem si na to samé místo, kde jsem seděla ráno.\nOdsud jsem viděla na hodiny, byly čtyři odpoledne – to bylo k nevíře, byli jsme pryč několik hodin!\nOpřela jsem se o loket a prostřela si prsty oči. Necítila jsem se unavená… fyzicky, jen se mi teď nechtělo nic řešit, nechtělo se mi přemýšlet. Chtělo se mi prostě jen sedět.\nSe zaduněním přede mě dopadl obrovský stoh papírů. Lekla jsem se – neslyšela jsem Daniela přijít, a málem jsem převrhla židli.\n„Krucinál!“ zafuněla jsem a snažila se popadnout dech.\n„Promiň, nemohl jsem odolat.“\nZamračila jsem se na něj. „Jsi jako dítě.“\nPokrčil rameny. „Jen když mám moc dobrou náladu. Většinu času jsem dospělý,“ uklidnil mě a poklepal dlaní na tu hromadu papírů. „Takže tady to je.“\nNaklonil jsem nad stůl. „A co to přesně je, Danieli?“\n„Legendy, historky… všechno co se mi podařilo sehnat. Říkal jsem ti, že jsem ze začátku měl problémy se s tím smířit a hledal jsem způsob, jak tu kletbu zvrátit… Jeden z nejlepších způsobů, jak něco přijmout je se o tom něco naučit a poznat to, to vím z vlastní zkušenosti. Takže…“ Přisunul mi papíry pod nos. „Už jsem ti to všechno vykládal, ale nebudu se opakovat, tak si to nastuduj sama.“\nTrochu nejistě jsem vzala papír, který ležel nahoře do ruky, a přeletěla ho očima. Bylo to psané ručně a… „Je to všechno v angličtině,“ zamrmlala jsem si pod nosem. Otočila jsem ho – druhá strany byla popsaná taky, ale v horním rohu byl náčrtek rekam.\n„Čekalas něco jiného?“\nOdfrkla jsem si. „Ne, přeložím si to… Děkuju.“\nZasmál se. „Doufám, že ráda čteš.“\nPřikývla jsem, ale stejně jsem se na ty papíry dívala dost nevraživě. „Bude mi trvat týdny, než si to přeložím.“\n„Alespoň se nebudeš nudit, když budu pryč.“\n„Pryč?“ zvedla jsem k němu zděšeně hlavu. Z představy, že mě tu bude nechávat samotnou, jsem nebyla dvakrát odvázaná – na letišti mi to stačilo.\n„Musím chodit do práce, Tino,“ vysvětlil mi trpělivě.\nZnovu jsem sklopila oči k papírům a prohlížela si je. „No samozřejmě,“ souhlasila jsem. Byla jsem hloupá, že mě to nenapadlo, i když jsem si tím vlastně počítala. Přece se mu nezastaví život jenom proto, že si nastěhoval do domu bláznivou Češku, že?\n„Zítra mám ještě volno… Tedy měl bych mít.“\nPodívala jsem se na něj a ušklíbla se. „Měl bych mít, vlastně znamená, že žádné nemáš.“\nPotřásla jsem hlavou a zakabonila se. „Kdyby to tak fungovalo i v jiných oborech,“ povzdechla jsem si. Upřímně jsem doufala, že to tu budu mít co nejdřív za sebou a vrátím se domů. Ať už to bude k rodičům, nebo někam jinam. Sice jsem neměla potuchy, kam bych šla jinam, než k našim, ale to jsem teď opravdu nemusela řešit… a měla jsem na přemýšlení daleko důležitější náměty. Pravděpodobně velká část mé vlčí výuky bude spočívat v meditaci, ohledně svého nového a ve všech ohledem neobvyklého stavu, abych se s ním dokázala smířit. Takový byl můj plán, Daniel si mohl improvizovat, jak chtěl.\nVyměnili jsme si ještě pár poznámek, než se vrátil k lince a nachystal na talíře jídlo.\nByly to těstoviny. Na můj vkus trochu moc kořeněné a ostré, ale dobré. A taky bych možná ubrala zeleniny, začínala jsem si připadat jako králík.\nJedli jsme mlčky. Daniel pravděpodobně trpěl mylnou představou, že jsem podvyživená a je nutno ze mě udělat malou kouli, protože jsem měla co dělat, abych to spořádala. A pak jsem měla skutečně pocit, že se zvládnu jenom koulet.\nUnaveně jsem se opřela o opěradlo židle a složila si ruce na břichu. Chvíli jsem takhle seděla, dokud se Daniel nenatáhl pro můj talíř.\nVyškrábala jsem se na nohy a vzala ho sama. „Já to udělám.“ Nikdy jsem si dvakrát nelibovala v tom, aby mě někdo obskakoval, vlastně mi to bylo hrozně nepříjemné. Talíř si po sobě umýt zvládnu sama.\nDaniel se mi během chvilky objevil za zády. „Co?“ otočila jsem se po něm.\n„Nic,“ zavrtěl hlavou a usmál se. I když měl moc milý úsměv, začínalo to být maličko podezřelé, nechápala jsem, proč se na mě pořád kření. „Nedáš si kávu, nebo něco?“ nadhodil po pár vteřinách ticha.\nOkamžik jsem o tom přemýšlela. Podle hodin už bylo skoro šest a já jsem měla chuť si někam sednout a odpočívat, lov s Danielem mě opravdu vyčerpal.\n„Čaj, jestli máš,“ požádala jsem. Kdybych si dala kávu, pravděpodobně bych hned odpadla. Je opravdu zvláštní, že na mě v prvním okamžiku má kofein naprosto opačné účinky, než na ostatní, ovšem když tohle první stádium překonám, jsem zase schopná vydržet vzhůru nechutně dlouho.\nDaniel se přese mě natáhl pro konvici na vodu. Měl sice moc hezkou kuchyni, ale dost malou pro dva lidi. Vycouvala jsem odtamtud.\nPopadla jsem stoh papírů. „Odnesu to do pokoje,“ řekla jsem, ale znělo to maličko jako otázka.\nOhlédl se po mně s hrnkem v ruce. „Jistě,“ přikývl.\nZvedla jsem to a přitiskla si papíry k hrudi, aby se mi lépe nesly – nepřišly mi těžké, i když jsem věděla, že jsou.\nPoložila jsem je na stůl a víc se v pokoji nezdržovala. Ještě jsem si odskočila do koupelny, než jsem se vrátila za Danielem.\nPřesunul se z kuchyně do obýváku, což mu nedalo moc práce, a s nohama složenýma pod sebou seděl na sedačce a díval se do stropu. Místností zněla tiše hudba, nebyla jsem si jistá, co je to přesně zač, ale měla to zajímavou melodii.\nKdyž jsem vešla, otočil se ke mně. „Co to posloucháš?“ zeptala jsem se zvědavě. Řekl mi název kapely, který mi ovšem nic neříkal, takže jsem jen pokývala hlavou. „Aha.“\nPotichu se zasmál a naklonil hlavu na stranu. „Nesedneš si?“\nMírně jsem s sebou trhla, jak mě ta pobídka iritovala. Nelíbilo se mi, že mě neustále postrkuje, abych udělala něco, co mi v momentu, kdy to vysloví, přijde naprosto normální. Bude se mnou mít těžkou práci. Svým způsobem ho litovala.\n„Jasně,“ přikývla jsem. Posadila jsem se na druhou stranu sedačky a vzala si hrnek, který ke mně postrčil. „Děkuju.“\nChvíli jsme byli potichu a já se zaposlouchala do skladby, která zrovna hrála. Proto jsem si hned nevšimla, že na mě Daniel mluví. „Tino?“ oslovil mě nejistě.\n„Co?“ ohlédla jsem se po něm a vzápětí cítila, jak se mi do tváře žene krev. Sklopila jsem oči. „Promiň. Nemůžeš to vypnout?“\nZatvářil se zmateně. „Proč, vadí ti to?“\n„Ne,“ zavrtěla jsem hlavou, „je to fajn. Jenomže buď budu poslouchat tebe, nebo tohle, oboje nestihnu.“\n„Aha.“ Vstal a hudbu vypnul, otočil se od skříně ke mně. „Vypadáš hrozně vystrašeně, proč?“\nUhnula jsem pohledem a zadívala se na hranu stolu. Neuvědomovala jsem si, že vnitřní neklid se odráží v mé tváři. „Já nevím,“ pokrčila jsem rameny. „Nevšímej si toho, to přejde,“ odbyla jsem ho. Sama jsem svým pocitům nerozuměla a tak jsem netoužila se mu s nimi svěřovat.\nVrátil se na místo, kde předtím seděl a tvářil se zamyšleně, pak se na mě podíval a v očích mu zajiskřilo. „Můžu mít otázku?“\n„Kolik ti je, Tino?“\nZasmála jsem se. „Pořád ti to vrtá hlavou, hm?“\nZatvářil se nespokojeně. „Vypadáš starší, než jsem si myslel.“\nÚsměv byl znatelnější. „Je mi třiadvacet.“ Zvedl vysoko obočí. Zachichotala jsem se. „Co sis myslel?“\n„Když jsem tě poznal… tedy na podzim,“ zaváhal a pak po mě vrhl uličnický pohled. „Čtrnáct.“\nDoufala jsem, že si dělá legraci. Zahýbal obočím.\n„Ty!“ ohnala jsem se po něm, což ho rozesmálo. Snažila jsem se tvářit vážně. „Kdyby šlo všechno podle plánu, příští rok bych byla magistra,“ řekla jsem povýšeně.\nPokrčil rameny. „Jak říkám, nikdy nic nechodí podle plánu.“ A znovu se začal smát, neudržela jsem se a začala se smát taky.\nKdyž jsem o tři hodiny později ležela v posteli v tom maličkém pokojíčku, který byl teď můj, zírala do stropu a poslouchala, jak vedle v koupelně teče voda, jak se Daniel sprchuje, přemítala jsem nad tím, jestli to, co dělám, je správné.\nNechtěla jsem tu být a nechtěla jsem tu zůstat. Daniel měl pravdu – byla jsem vystrašená. Bála jsem se sama sebe, tak jako nikdy. Bála jsem se toho, co dřímá uvnitř mě, a bála jsem se následků, které z toho plynuly. Bála jsem se toho, co přijde…\nProbudil mě pronikavý zvuk.\nVystrašeně jsem se vyhoupla do sedu a prudce oddechovala. Byla jsem dezorientovaná, chvíli mi trvalo, než jsem se vzpamatovala.\nVšude byla tma a vyzváněcí znělka, kterou jsem už slyšela, vycházející pravděpodobně z Danielovy ložnice se rozléhala po ztichlém domě tak, že jsem měla pocit, jako by telefon hrál přímo u mého ucha. Nebo to možná bylo mým zbystřeným sluchem. Přesto mi dalo práci zklidnit dech, ale to už Daniel hovor přijal a ospale mluvil.\nPřidušeně jsem zasténala a svalila se zpátky do postele. Prsty jsem si prohrábla vlasy a pak zašmátrala rukou po nočním stolku, kam jsem odložila svůj mobil potom, co jsem odepsala Lukášovi na několik vystrašených zpráv – možná jsem mu měla napsat alespoň, že jsem dorazila na místo určení.\nZmáčkla jsem tlačítko a podívala se na hodiny. Znovu se mi chtělo zasténat. Bylo půl třetí ráno.\nA co bylo horší, vypadalo to, že jsem moc probuzená na to, abych znovu usnula.\nSkopala jsem deku, jejíž větší část jsem ve spánku zmuchlala a tiskla si ji k hrudi jako plyšáka, do čela postele a postavila se. Nebylo třeba rozžínat světlo, viděla jsem dobře.\nVypadalo to, že Daniel taky vstává, něco si pro sebe mumlal a slyšela jsem, jak chodí po svém pokoji.\nOtevřela jsem dveře zrovna ve chvíli, kdy se on zjevil na druhé straně chodby. Měl oblečené rifle, i když pásek měl povolený a horní knoflík neměl zapnutý, toho jsem si všimla, protože košili držel v ruce, místo aby ji měl na sobě. Nevypadal, že by se chystal vrátit do postele tak jako já – chtěla jsem si jen odskočit.\n„Nechtěl jsem tě vzbudit,“ zamumlal a protáhl jednu ruku rukávem košile, zatímco šel směrem ke mně.\n„Musím do Mandeville,“ vysvětlil a prošel kolem mě do obýváků, šla jsem za ním, protože mluvil dál. „Nevím, jak dlouho tam budu. Běž si lehnout.“\n„Práce?“ Vlastně jsem nechtěla vyzvídat, mě samotné by se nelíbilo, kdybych se mu musela takhle zpovídat, ale on se nad tím vůbec nepozastavil. Jen popadl z konferenčního stolku v obýváku klíče.\nKousla jsem se do rtu, když jsem si vzpomněla na malého Toma. „Ou, to mě mrzí.“\n„Bude v pohodě,“ ujistil mě, ale nedíval se na mě, byl už v kuchyni, kdežto já pořád stála u sedačky.\nV příští minutě už jsem ho slyšela, jak startuje auto a jak rachotí automatické dveře garáže. Zůstala jsem v domě sama. V cizím domě, v cizí zemi úplně sama.\nHodnou chvíli jsem stála nehnutě uprostřed pokoje a nechala na sebe tu skutečnost působit. Nebylo to moc příjemné vědomí, najednou jsem se cítila strašně zranitelně a opuštěně. Skoro jsem se musela sama sobě zasmát, opuštěná a zranitelná jsem byla, ať už tu Daniel byl, nebo ne.\nPotřásla jsem hlavou a přešla k vypínači, abych rozsvítila. Cítila jsem se tak líp, ale jen to podtrhlo skutečnost, že se mi nechce vůbec spát, i když všude kolem byla tma, která potřebu spánku přímo evokovala.\nVešla jsem do kuchyně a trochu váhavě obešla linku a začala otvírat skříňky. Konečně jsem našla, co jsem hledala a napustila si sklenici vody. Měla jsem žízeň, ale tentokrát jsem věděla, že je to jen ta obyčejná, lidská - po krvi jsem netoužila a myslím, že ještě pár dní mě to ani nenapadne. Následujících pár dní se najednou jevilo v lepším světle, ne o moc, ale poslední dobou jsem byla vážně vděčná za málo.\nSkleničku jsem po sobě umyla a postavila na odkapávač, protože jsem nikde neviděla utěrku.\nChvíli jsem se nerozhodně opírala o linku a pak jsem si vzpomněla, že jsem vlastně chtěla jít na záchod.\nAle ani když jsem za sebou zavírala dveře koupelny zvenčí, nepůsobil opuštěný dům nějakým přívětivějším dojmem. Neusnula bych, ani kdyby se mi chtělo spát.\nZačala jsem bezcílně bloumat po domě a poslouchala jsem přitom, jak vteřinová ručička hodin pomalu odtikává.\nZastavila jsem se u akvária a nahnula se nad něj. Želvu uvnitř nejspíš probudilo světlo a tak pobouřeně hrabala nožičkama v hlíně.\nPohladila jsem ji prstem po krunýři. „Ahoj, Stanley,“ zamumlala jsem, „já jsem tu taky nová. Budeme spolu vycházet?“ Ano, uvědomovala jsem si, že mluvím na zvíře a to mi z největší pravděpodobností neodpoví. Pokud ovšem Stanley není želvodlak. „Jsem Martina,“ dodala jsem, ale želva na mě evidentně úplně kašlala a přesunula se pod velký kus kůry, který měla v akváriu naaranžovaný.\nPovzdechla jsem si a odvrátila se od něj. Začala jsem znovu bloumat po domě. Světlo bylo rožnuté jen v obýváku, ale bylo to vlastně jen tak symbolicky, pro pocit normálnosti, tma mi nedělala moc problémů.\nNudila jsem se a byla jsem zvědavá, takže jsem se rozhodla, že to tu trochu prozkoumám. Doufala jsem, že to Danielovi nebude vadit.\nNakoukla jsem do dveří, které byly vedle linky.\nByla tam garáž, a i když jsem jasně slyšela, že Daniel odjel autem, jedno tu pořád stálo. Až po chvíli mi došlo, že je jiné než, to které jsem viděla v sobotu. Tohle bylo daleko menší. Nechápala jsem, na co potřebuje dvě auta, když žije sám, ale to nebyl můj problém. Zase jsem za sebou zavřela, garáž mě nijak zvlášť nezajímala.\nZa dalšími dveřmi, po mé pravé ruce, byla malilinkatá místnost, která podle všeho sloužila jako spíž. Většina polic byla prázdná, co jiného by se taky dalo u osamělého chlapa, co neumí vařit, čekat? Ani spíž mě však nepodnítila k podrobnějšímu zkoumání.\nPoslední dveře, do kterých se vcházelo z kuchyně, ukrývaly další nevelkou místnost, ve které kromě psacího stolu, na němž ležel zavřený laptop, a dvou skříní s policemi přeplněnými knihami a různými drobnostmi, toho moc nebylo. Vzhledem k tomu, že tenhle dům byl tak akorát velký pro dva lidi, vlastně by se tam toho ani moc víc nevešlo. Protože vyjma kuchyně, která přecházela rovnou do obývacího pokoje, se zdály všechny místnosti skoro nepohodlně maličké.\nTenhle pokoj mě sice docela zajímal, ale ani nejmenším jsem se nehodlala Danielovi hrabat ve věcech. Pečlivě jsem za sebou dveře od jeho pracovny zavřela a chystala se vrátit do postele.\nSvětlo v obýváku jsem zhasnula a zamířila do pokoje, když jsem si po levé ruce všimla dalších dveří.\nUž jsem si domyslela, že za těmi naproti těch mých je Danielova ložnice, kam jsem se rozhodně nechystala ani nakouknout, protože do cizích ložnic se prostě nevstupuje předtím, než vás jejich vlastník pozve, ale, co je za těmihle dveřmi, jsem neměla sebemenší představu.\nOstatně Daniel neříkal, že bych někam v domě nemohla chodit, spíš použil nějakou frázi ve stylu: „Chovej se jako doma.“\nZvědavě jsem dveře otevřela a… přede mnou nebylo nic. Čtyři holé stěny a tma. Prostor byl tak maličký, že by se člověk stěží otočil. Zmateně jsem sklopila oči a ušklíbla jsem se nad svou pitomostí. Byly tam schody a tipovala bych, že dole bude sklep.\nNašpulila jsem pusu, ostatně proč bych se nemohla podívat? Nemohla to být ještě ani půl hodina, co Daniel odjel, a mně se nechtělo spát. Podívat se do sklepa jistě nebude ničemu vadit. Pochybovala jsem, že tam Daniel schovává nějakou mrtvolu, a kdyby náhodou ano, bylo by nejspíš fajn vědět to dřív, než začne hnít. Většinou se mi nestávalo, že bych ve tři ráno měla morbidně vtipné představy. Možná to bylo způsobeno tím, že jsem obvykle v tuhle hodinu spala, a když náhodou ne, běhala jsem po lese jako vlk. Pokud si můžu vybrat sama za sebe, beru spíš ten morbidní humor, než být vlkodlakem, ovšem poslední dobou se můj život opravdu neřídil podle mých přání.\nOpatrně jsem sešla schody a zůstala stát dole pod nimi, zatímco jsem se otáčela kolem své osy a prohlížela si sklep.\nU jedné stěny byla pračka a vedle další plechová krabice, kterou přirozenou inteligencí označila jako sušičku, až teď mi došlo, že jsem vlastně pračku v koupelně, kde jsem ji čekala, neviděla. Na sušičce stál bílý koš na prádlo, který byl prázdný a vedle stál další, tentokrát proutěný, který byl naopak plný suchého prádla, které čekalo asi na vyžehlení. Nedokázala jsem si představit, že někdo, kdo neumí vařit, což zvládne každé dítě, umí žehlit. Doufala jsem, že to taky nedělá Juliana, ale nebyla jsem naivní. Zdálo se, že Daniel je po rozvodu úplně ztracený. Žehlící prkno stálo pár metrů ode mě a zelo prázdnotou, ani žehličku jsem nikde neviděla.\nPodívala jsem se na druhou stranu, ale tam jen byly u stěny vyrovnané lepenkové krabice.\nSem tam tmou probliklo červené světlo kontrolky plynového kotle, který byl v rohu.\nObešla jsem schodiště, abych prozkoumala i druhou půlku sklepa, který byl doteď mimo mé zorné pole.\nByly tam dvě police, na kterých bylo pohozená nepřehledná směs nějakého haraburdí a velký starý stůl přiražený ke stěně. Myslí mi probleskla matná vzpomínka a já k němu přešla.\nDaniel na mě nepůsobil jako kutil, dokázala jsem si ho stěží představit s kladívkem v ruce, tak mě tenhle mužský koutek překvapil\nPřejela jsem konečkem prstu po ostré hraně stolu a roztřeseně se kousla do rtu a zavřela oči. Zvedla jsem ruku a jemně přejela po maličkém výstupku na vrcholku čela. Před očima se mi zjevil Tomášův roztrhaný obličej; můj přítel stočený do těsného klubíčka na podlaze, dlaně si tisknoucí k tváři, skrz prsty mu kapala na zem karmínová krev.\nZalapala jsem po dechu a zavrávorala. Toho dne bylo všude kolem spousta krve, spousta bolesti a zloby.\nSevřela jsem v ruce malý zlatý přívěšek, který jsem posledních pár měsíců z krku vůbec nesundávala a cítila jsem, jak mi po tváři stékají slzy. Tohle všechno se nemuselo stát, kdybychom spolu mluvili, kdybychom k sobě byli upřímní… A teď bylo pozdě, úplně na všechno. Kluk, kterého jsem milovala, mě teď pronásledoval v nočních můrách jako démon zkázy. A tupá bolest v hrudi, kterou způsobila jeho zrada, se s ubíhajícími měsíci vůbec nezmenšovala. Přála bych si, aby někdy přišel den, kdy budu Tomášovi schopná odpustit, ale obávala jsem se, že ten den nikdy nepřijde.\nSetřela jsem si hranou zápěstí slzy a nechala sklep sklepem. Vrátila jsem se k sobě do pokoje a posadila se na postel.\nPár vteřin jsem takhle neužitečně zírala do stěny, než mě napadlo, že pokud tady je něco po třetí, doma už bude po deváté… a bylo pondělí. Jen velmi málo lidí si mohlo dovolit ten luxus v pondělí v tuto dobu ještě spát.\nZavolala jsem Lukymu, i když to byl jen velmi krátký rozhovor. Přece jenom jsem si účet za telefon už několik let platila sama a mé úspory nebyly žádných závratných výšek, abych se mohla mezinárodně vykecávat. Pak jsem zavolala tátovi a ujistila ho, že jsem v pořádku a je mi moc fajn, na mámu jsem nezeptala a on se o ní taky nezmínil. Nechtěla jsem vědět, jak to ti dva teď mezi sebou mají, ale pamatovala jsem si, jak to tátu vzalo, když odešel Lukáš. Šárce jsem nevolala, jen jsem jí napsala textovku, že jsem pořádku a abych se alespoň maličko přiblížila našemu holčičímu tlachání, přidala jsem poznámku, že Daniel je ten nejsladší svobodný veterinář, kterého jsem kdy potkala. Skutečnost, že jsem těch svobodných veterinářů zas tolik neznala a tenhle je navíc vlkodlak, nebyla podstatná.\nByly čtyři hodiny ráno, Daniel se pořád nevracel a mně se nechtělo spát o nic víc, než před hodinou a půl. Časový posun je vážně nepříjemný a to už vůbec nemluvím o PMS, který jsem sice očekávala, ale dvakrát nadšená jsem z toho nebyla. Sice jsem netrpěla bolestmi břicha a zad, jako ostatní holky, ale bývala jsem podrážděná a bolela mě hlava. Vzhledem k tomu, že během těch prvních dní bych měla působit co nejpříjemnějším dojmem, se mi to moc nehodilo. A to, že Danielovi tahle drobnost rozhodně neujde, mě taky zrovna nerozveselovala. Doufala jsem jen, že zachová diskrétní mlčení, protože tohle nepatřilo k těm osobním otázkám, na které bych mu byla ochotná odpovídat.\nPohled mi padl na horu papírů, které mi dal k dispozici, a díky kterým mě v příštích pár týdnech čekala vážně sysifofská práce s překladem. Psaný text byl pro mě snadnější, než mluvené slovo, ale stejně jsem si nedělala iluze, že by tam nebyla většina slov pro mě nesrozumitelná bez slovníku.\nPovzdechla jsem si, čím dřív začnu, tím dřív to taky budu mít hotové.\nNeměla jsem papír, ani tužku, takže mi nezbývalo nic jiného, než rozjet svůj počítač, kde jsem mimo jiné měla i elektronický slovníček. Ovšem ve svém nečekaném odchodu z domu, jsem tam nechala seznam praktický věcí, které budu potřebovat a mezi nimi byl i nový kábl ke zdroji. Vzhledem k tomu, že zásuvky tady byly poněkud nepoužitelné pro můj starý kabel, měla jsem asi šest hodin, než laptop usne věčným spánkem.\nO hodinu později jsem měla přepsaný do češtiny první list, ale moc rozumná jsem z toho nebyla. Většinou to byl složitý popis toho kouzla, který uvěznil duše vlků, které kněží obětovali, do rekam. V každém rekam byly duše dvou vlků, kteří dokázali žít odděleně, ale když se spojili, získali moc daleko větší, než měl každý zvlášť. Což mě opravdu nedojímalo.\nPsalo se tam, že každý bojovník, který dostal půlku rekam, byl požehnán bohy a jejich kmeny je podle toho uctívaly a respektovaly. Považovali vlkodlaky za hrdiny, za jejich spasitele, ne za nestvůry. To bylo něco, s čím jsem se mohla ztotožnit jen velmi těžko. Oni tohle považovali za požehnání, já (a možná i Daniel) za prokletí. Ta kletba nám ukradla naše životy, bez nějakého vážnějšího důvodu.\nMěla jsem chuť kněží i s jejich řečmi o požehnání roztrhat na kousíčky.\nTrhla jsem s sebou, když jsem slyšela rachotit dveře garáže a motor auta. Na okamžik jsem zapomněla, že Daniel odjel. Svět za stěnami pokoje mi přišel hrozně vzdálený.\nZa pár minut Daniel zaklepal na dveře mého pokoje. Nečekal na vyzvání a otevřel.\nZatvářil se nechápavě, když mě uviděl sedět na zemi obklopenou papíry.\n„Proč nespíš?“ houknul.\nPokrčila jsem rameny. „Časový posun. Mám teď…“ zaváhala jsem a rychle v duchu počítala, „tak jedenáct dopoledne.“\n„Aha,“ řekl jenom. Všimla jsem si, že má pod očima temné kruhy, on rozhodně jedenáct dopoledne neměl.\nOpřel se ramenem o futra, ruce si křížil na prsou a unaveně zavřel oči. „Dostane se z toho.“ Potřásl hlavou, jakoby se snažil odehnat ospalost. „Co děláš?“ zeptal se napůl zvědavě a napůl naprosto lhostejně – nechápu, jak se mu to povedlo, ale dokázal to.\nPousmála jsem se. „Studuju.“ Zamávala jsem papírem, který jsem držela zrovna v ruce a předběžně si ho pročítala, než se pustím do překládání. „Ale ty by sis měl jít lehnout,“ podotkla jsem, „vypadáš strašně.“\n„Od tebe to sedí,“ zabrblal a zmizel ze dveří, ovšem neobtěžoval se je zavřít a mě se nechtělo vstávat ze země, takže zůstaly otevřené.\nBěhem deseti minut už tvrdě spal. Trochu jsem mu záviděla, už teď jsem viděla, že odpadnu někdy kolem páté odpoledne, zatímco on bude plný energie.\nSeděla jsem u jídelního stolu, jednou rukou jsem si podpírala hlavu a ukazováčkem té druhé jsem dělala na desce kolečka. Bylo už odpoledne a já většinu dne strávila nad těmi papíry, už před pár hodinami jsem přestala vnímat jejich obsah a jen je tupě překládala. Daniel byl tak hodný, že mi půjčil blok a tužku, když se můj počítač vybil. A teď seděl na druhé straně stolu zahloubaný do nějakého časopisu, jehož název mi vůbec nic neříkal, a když jsem se zeptala, odpověděl, že jsou tam odborné články a že by mě to nezajímalo.\nPřipadala jsem si jako dítě, které dělá domácí úkol a rodič na něj dohlíží, aby se neulívalo. Od oběda, na který jsme měli těstoviny ze včerejška, ani jeden z nás nepromluvil. Bylo to vážně ubíjející.\n„Na co myslíš?“ ozval se najednou Daniel.\nVzhlédla jsem k němu, sklonil časopis a díval se na mě. „Na nic,“ pokrčila jsem rameny.\nZvedl obočí. „Sedíš takhle už skoro půl hodiny.“\nVzdychla jsem. „Já vím.“ Promnula jsem si prsty čelo a sklonila se zpátky k papírům. Ta práce byla tak šíleně jednotvárná, že už mi z toho hrabalo.\nOtočila jsem stránku a zjistila, že ohledně metafyzického popisu přeměny, kterému se věnovaly poslední čtyři listy, už je to všechno. Trochu mě to potěšilo, protože co se proměny týkalo, měla jsem dost praktických zkušeností a teorie mě nebrala.\nVzala jsem další z nekonečného množství papírů.\nZamračila jsem se. Už jsem si na Danielův rukopis zvykla, ale teď mi dělalo problémy přečíst hned to první slovo. Až pak jsem si uvědomila, že to není latinka, ale nějaké znaky, které se jí maličko podobaly.\n„Danieli?“ oslovila jsem ho zmateně.\nOtočila jsem k němu papír a položila prst nahoru. „Co je tohle?“\nNašpulil pusu a natáhl se pro něj. „Sikura,“ řekl, jako by se tím všechno vysvětlovalo.\n„Hm,“ houkla jsem zlobně, „a to přesně znamená co?!“\nProtočil oči a povzdechl si. „Minutku.“ Vstal od stolu a odešel do pracovny.\nPoložila jsem obě ruce na stůl a opřela si o ně bradu. Pomalu jsem začínala pociťovat únavu a nebylo to jen tím, jak jsem byla znuděná.\nOzval se drnčivý zvuk, který mě vylekal, a já se narovnala.\n„Tino, běž prosím otevřít!“ zavolal na mě Daniel.\nNakrčila jsem obočí a nejistě sešla ze stupínku a pokračovala ke vstupním dveřím. Zvonek se ozval znovu.\nPopravdě se mi tam nechtělo jít a nechtělo se mi otevírat, ať už to byl kdokoli. Bude cizí a mě svým způsobem moc vyhovovalo být tady zavřená s Danielem sama, musela jsem se soustředit jen na něj a na nic jiného.\nOdfrkla jsem si a pohodila hlavou – chovala jsem se jako cvok. Musela jsem se smířit s tím, že existuje i svět za stěnami tohohle domu.\nRozhodně jsem zvedla ruku ke klice a otevřela. Zůstala jsem ztuhle zírat na dívku, která stála přede mnou.\nByla vysoká a štíhlá, tmavé vlasy měla ostříhané na krátko a rádoby nedbale rozcuchané, byla silně nalíčená a celá v černém. Nemohla být o moc mladší než já, ale naproti ní jsem si připadala jako seschlá stará panna.\nSjela mě pohledem a ušklíbla se. „Zase blond,“ zavrtěla hlavou. Zírala jsem na ní s pootevřenou pusou. „Je tu Daniel?“ zeptala se, ale na odpověď nečekala a rovnou se hrnula dovnitř, jakoby tu byla doma. Když kolem mě procházela, ucítila jsem těžkou, sladkou voňavku a cigarety.\n„Co kdybych řekla, že není?“ zabručela jsem si pro sebe a zavřela dveře. Ta chodící reklama na metal, už vcházela do kuchyně.\n„Danny?!“ křikla a zamířila rovnou k lednici.\nZůstala jsem stát mezi dveřmi do předsíně a hluboce nechápala. Daniel se objevil ve dveřích pracovny a netvářil se dvakrát nadšeně.\n„Je slušnost alespoň počkat, než tě někdo pozve dovnitř, Rosie,“ upozornil ji a jeho hlas zněl velmi unaveně.\nRosie, jak jí říkal, vyndala z ledničky plechovku koly a otočila se na něj s nevinným úsměvem, který se k jejímu outfitu vůbec nehodil. „Máš novou holku?“\nNeobtěžoval se jí na to odpovídat. „Co tu děláš?“\nPokrčila rameny a tvářila se jako učiněné neviňátko. „Přišla jsem na návštěvu.“\nOtráveně se zašklebil a dal se do pohybu. „Ty nikdy nechodíš jen na návštěvu,“ prohlásil. „Do čeho ses namočila tentokrát?“ zeptal se rezignovaně a přešel ke stolu, kam hodil knížku, kterou držel. Přesunula jsem se podél stěny tak, abych na něj viděla.\nTentokrát neodpověděla ona jemu. „Kdo je ta bloncka?“ Trhla hlavou mým směrem, jako bych byla jen součást inventáře. Nechápala jsem, co je ta holka zač, ale moc vychovaná nebyla.\n„Návštěva,“ odsekl. „Nemáš být ve škole?“\nZavrtěla hlavou a gecla na jednu ze židlí, na stůl hodila otrhanou černou tašku přes rameno, na které byly stříbrné cvočky. „Ne-e.“\nDaniel se na mě podíval a povzdechl si. „Proč jsi přišla?“ zeptal se znovu a otočil se zpátky k Rosie. Neměla jsem ponětí, co má Daniel, podle všeho bezúhonný veterinář z maloměsta, společného s tímhle exotem - vypadala, že utekla z léčebny drogově závislých. Dobře, to bylo trochu nadnesené. Ta holka byla sice od pohledu klacek, ale na takové soudy jsem znala dost krátce.\nPokrčila rameny a upila z plechovky. „Dlouho jsem tě neviděla.“\nDaniel zvedl oči v sloup. „Naposledy ve středu,“ zabručel kousavě a pak znovu kouknul mým směrem. „Proč tam tak stojíš, Tino?“ usmál se. „Rose nekouše.“\n„Ale já jo,“ zamumlala jsem polohlasem. Daniel se zasmál.\nTajemná Rose se na mě podívala. „Ty jsi Ruska?“\nSedla jsem si na židli, na které jsem seděla, než přišla. „Ne,“ odpověděla jsem monotónně a vrhla po Danielovi všeříkající pohled.\nZamrkal. „Ou, jasně, nepředstavil jsem vás. Tino, to je Rose, moje mladší sestra. Rosie, to je Tina,…,“ zaváhal, „prostě Tina.“\nZvedla lehce prsty. „Čau, prostě Tino.“\n„No nazdar,“ zabrblala jsem. Jestli tenhle dáreček je Danielova sestra, nechápu, kde se schovávají jejich společné geny. Asi jako já s Lukášem. Pousmála jsem se.\n„Potřebuju pomoct,“ ozvala se Rose, která mě evidentně nepovažovala za dost zajímavou, aby se mnou déle zabývala.\n„Konečně se dostáváme k jádru věci,“ ušklíbl se Daniel. „O co jde?“\nZvedl obočí. „Tebe to přece nezajímá.“\nZazubila se. „Právě proto. Slečna Packová chce esej.“\nDaniel se natáhl pro knihu, kterou odložil na stůl a pomalu ji po desce sunul ke mně. „Nechápu, co chceš po mně,“ upozornil ji a knihu otevřel a začal v ní listovat.\n„Potřebuju pomoct,“ zopakovala.\nZvedl k ní hlavu a sladce se usmál. „Ne, nepotřebuješ. Máš spoustu času, zvládneš to sama, když se budeš snažit.“\nÚsměv mu oplatila. „Je na zítra.“\nNa okamžik se v listování zadrhl, ale potom pokračoval, aniž by se na ni podíval. Asi našel, co hledal, protože mi otevřenou knihu přisunul pod nos. „Tohle je sikura,“ poklepal prstem na dvoustránku.\nNahnula jsem se nad to. Byl to obrázek. Smečka vlků pronásledovala běžící osobu. Zalapala jsem po dechu. „Děláš si srandu,“ vydechla jsem.\nVážně se na mě podíval. „Nepřijde mi to vtipné.“ Zase se obrátil k sestře. „Nebudu ti ho dělat,“ řekl rozhodně. „Měla sis ho udělat dřív.“\n„Chtěla jsem,“ řekla tak lítostivě, že jsem jí to skoro uvěřila. „Ale já tomu vůbec nechápu, kytky mě nezajímají,“ ušklíbla se nakonec.\nDaniel se zhluboka nadechl a několik úderů srdce mlčel. Když promluvil, zněl zase unaveně. „Já jsem veterinář, Rose, taky mě kytky nezajímají.“\nZačala na něj mluvit tím zpěvavým jazykem, který mi sice vzdáleně byl povědomý, ale pořád jsem neměla tušení, co je to zač. Odpověděl jí podle tónu jednoznačně zamítavě. Chvíli se přehadovali, aniž bych jim rozuměla jediné slovo, než Daniel rezignoval a sedl si k ní, zatímco ona k němu s úsměvem přisunula sešit, co měla v tašce s cvočky.\nSklonila jsem hlavu k svému překladu a mračila se. Přišlo mi to šíleně nefér, že se nechal přemluvit. Měla si ten úkol udělat sama, byla to její škola. Navíc jsem odjakživa k těmhle typům lidí cítila odpor – manipulativní požitkáři. Možná v tom byla maličko závist.\nPotřásla jsem hlavou a začala se soustředit na popis kolektivního lovu lidské oběti. Ti indiáni byli prostě cvoci a začínali se mi nelíbit čím dál tím víc. Jejich rituály a kouzla byla děsivá a nechutná.\nZpátky do reality jsem se vrátila, až když se Rose zvedla k odchodu. Zdála se sama se sebou spokojená. Daniel se mračil.\nŠel ji doprovodit, a když se vrátil, vypadal, že na ramenou nese tíhu celého světa.\n„Omlouvám se,“ hlesl.\nPokrčila jsem rameny. „Myslím, že ses potrestal sám.“\n„Nemělo smysl se s ní hádat.“\nNahnula jsem hlavu na stranu. „Se mnou ti hádání nedělá problémy.“\nZakřenil se. „Díkybohu.“\nByla jsem z něj čím dál tím víc zmatenější. Zdálo se, že představa o jeho charakteru, kterou jsem měla doteď, je mi úplně na nic. Ke mně se choval jinak než k ostatním. Nebyla jsem si jistá, který Daniel je skutečnější. Ten, kterého znám já a který je mým učitelem, nebo ten, který udělal Rose úkol a nechal se od ní využít?


Rekonstrukce a malý alergik, jak přizpůsobit prostředí? - Rekonstrukce starého domu | Modrastrecha.cz\n5. lis 2016140\nKoupili jsme teď starý dům, budeme rekonstruovat, zároveň jsme včera ale zjistili (nebo nám to spíš bylo potvrzeno, protože jsme to už nějakou dobu tušili), že náš mladší 4letý syn má astma, alergii na roztoče, atopický ekzém... Jak přizpůsobit prostředí takovému dítěti? Zatím má všechny uvedené problémy v mírné formě, naštěstí. Nechci sterilní dům, ale zase nechci, aby se to zanedbáním zhoršilo.\n@karchinka Jde to těžko, vyhnout se "lapačům prachu"- koberce, závěsy, pak také se vyhnout lepidlům-uvolňují se měcíce a mohou akutně velmi zhoršít potíže, takže nelepit podlahy, ideálně všechno dřevěné, lakované dlouho před nastěhováním. Ložní věci pratelné min na 60 a nechat často vymrznout venku. Prostě použít selský rozum.\n@karchinka my máme taky astma a alergie na roztoče a pyly a kupujeme taky právě starý dům. Co vím určitě, že nebudeme dávat do pokojíčku koberec, má ho teď a i když je nový, pořád tam kýchá, když si hraje, nedej bože, když běhá. To lepidlo jak psala bamak, to mě nenapadlo, taky jsme chtěli dát lepený vinyl..taky uvažujem nad čističkou vzduchu, prý to pomáhá. No a hlavně často utírat prach, co nejmíň poliček s hračkama, spíš uzavřené boxy.\nDíky moc! Tak nad tím už od úterka uvažuju, asi teda taky budeme nakonec dávat koberce kusové, aby se daly vždycky dobře vytáhnout a nechat proslunit/promrznout (já miluju koberce, nejsem bačkorový typ, chodím všude bosky ), do Petřičkova pokoje taky jenom nějaký menší hrací... ty boxy jsou dobrý tip, máme teď hodně hračky na poličkách. Nad čističkou jsem taky uvažovala... rekuperace do starého domu by byla asi moc velký zásah do domu i peněženky - zatím o tom moc nevím... jsme na začátku (s astmatem i domečkem )\n@karchinka Jak píšou ostatní, nedávat lapače prachu. Sterilní dům taky není dobře. Vůbec není od věci, když se syn občas s alergenem setká, než ho ode všeho úplně izolovat.\n@karchinka Rekuperace by asi technický problém nebyla, ale....a teď mě její příznivci ukamenují .....nemyslím si, že by pro astmatika byla vhodná, jednak je sušší vzduch, jednak se čistí chemicky (byť tvrdí, že to za chvíli vyprchá), i přes filtry se v trubkách nějaký prach usazovat bude, čistění mi příjde mírně problematické. A pak nějaký soused zatopí bordelem a budeš to mít v 5-ti minutách v celém baráku. Čitička není špatná, ale taky bych to moc nepřeháněla, ještě jeden postřeh nepořizovat zvířata.\n@bamak tak OK, hned se do Vás pustím\n- sušší vzduch. otázka co je lepší, jestli suchý vzduch nebo spory plísní v bytě.\nNavíc existují jednotky které zajišťují i výměnu vlhkosti, takže tolik nevysušují.\n- co se na rekuperaci čistí chemicky? když už je potřeba vyčistit potrubí, tak se to dělá mechanicky.\n- naopak filtrace vzduchu dokáže bez problémů odstranit všemožné pachy které se venku vyskytují.\nStejně tak není problém odstranit všechen prach, pyl, alergeny. Takže pak se doma i méně práší.\nOtázka ale jestli takto drasticky upravený a dokonale čistý vzduch není spíš na škodu, než když je tělo sem tam vystaveno nějakému hnusu a podpoří se tak vývoj imunitního systému.\n@requied bydlíme v Ostravě a v zimě je tady situace ohledně větrání tragická - jak začnou na podzim ty smradlavé "mlhy", tak větrání je opravdu utrpení... prachové limity jsou tady běžně překročeny 6 až 8x... na alergologii nám právě říkali, že nemáme doma mít vlhko, že se tak ty roztočí potvory líp množí... takže otázkou je, jestli si pěstovat roztoče nebo pouštět ten toxický vzduch do baráku proto přemýšlím o rekuperaci\n@requied Já věděla, že se někdo najde ....asi bych to shrnula, jsou příznivci a odpůrci jako u všeho.\nA pro @karchinka , mezi suchým vzduchem který dráždí sliznice (a u alergika zvlášť) a vlhkem kde se množí roztoči (nedejbože plíseň) je dost široké rozmezí, které se dá celkem pohodlně udržet. A jen na okraj....vlhko a roztoči....maximum v propocených peřinách-proto se nedoporučuje stlát, ale nechat hezky rozházené a občas přes den se v tom "poválet a přeházet", aby peřiny pěkně proschly a roztoči se neměli tak dobře . Rekuperaci dobře zvažte a promyslete, já bych raději za ušetřené peníze vzala pár let po sobě děti na pár týdnů k moři. Ale je to každého věc.\n@karchinka ahoj, určitě bych nějak výrazně nehrotila přizpůsobování domu alergii - to není postižení, navíc v mírné formě. Šla bych cestou, která tu zazněla - ideálně žádné koberce, záclony a závěsy- no proč ne, pokud se vám to líbí, ale počítat s tím, že je budete častěji prát. Jinak bych ale volila např. žaluzie nebo něco, co není takový lapač prachu jako právě záclony. Pak bych volila peřiny z dutého vlákna ( prostě ne péřové) a to jsou asi jediná "opatření" , která bych volila. Sterilní prostředí, maximální čištění vzduchu atd... bych v žádném případě nevyužívala, protože tím, že doma bude sterilní prostředí myslím dítěti spíše uškodíte.\npro mě je to šílená změna - jsem vyrůstala v prostředí, kde jsme měli všude koberce a záclony, takže samozřejmě inklinuji ke stejnému systému, nedovedu si představit okno bez záclony a studené podlahy bez koberců závěsy máme jenom u dětí, žaluzie mi prostě v létě nezastíní okno tak, aby mi ty dvě příšerky v pohodě usnuly - takže máme blackouty. Budu muset vymyslet nějaký kompromis - malému přizpůsobíme hlavně jeho pokojík, ale celý barák bez koberců a záclon si nedovedu představit.\nNad rekuperací bych taky nepřemýšlela, kdybychom nežili v Ostravě, tady přes podzim/zimu/jaro někdy bývají týdny, kdy opravdu větrání je skoro nemožné, kdo tady nebydlí, nezná takže přemýšlím, jestli rekuperace nebo některá období prostě nevětrat\n@karchinka máme doma alergika, astmatika atd.\nZáclony máme, koberec jen u postele a u sedačky . Bála jsem se ho nechávat u našich , koberce naprosto všude , nemocnice daleko.Pak jsem se ale dočetla, že s kvalitním vysavačem jsou koberce srovnatelné s plovoučkou.Prach na podlaze se prý rozvíří ještě rychleji.Koberec část zadrží.Naši si koupili kvalitní vysavač a už máme za sebou měsíc prázdnin u babičky a dědy a dobrý.\nMusí ale naprosto pravidelně brát léky , stačí pár hodin zpoždění a už si drbe oči .Pro nás jasný signál, že jsme zapomněli Měli je i učitelky ve školce , tam byl koberec taky všude .\nČistička nám byla rozmluvena . Taky jsme ji chtěli kupovat .\n@karchinka to my taky,teda s domeckem..astma nám zjistili před rokem,tedy ve 4a půl letech😏.\n@lenamala moc díky za rady, léky bereme od návštěvy alergo pravidelně a je to vidět - malý přestal úplně kuckat! A to kuckal opravdu pořád.\nJá teď smutním nad koberci, můj muž se té myšlenky chytnul, že budou jenom kusové... tak doufám, že si vybojuju alespoň hodně velké kusy, mi už je zima teď... vysavač máme Vorverk, starý, ale myslím, že pořád je na vysávání úžasný (snad i trošku na ty roztoče)\na přestěhovali jsme všechny plyšáky na balkón (zasklený), synovi je to sice hodně líto, protože je má moc rád, ale nějakého toho plyšáka jsem mu nechala a budeme ho hodně prát\n@karchinka není zač.Plyšáky jsme mu nechali 3 nejoblíbenější, neusnul by a jednou týdně je šoupli do mrazáku.\nTo samé deku a polštář .A když byli největší mrazy tak vše, včetně koberců na balkón . A v létě k našim vyvětrat a vyhřát na sluníčku.\nPoraďte, jak přizpůsobit záclony


Mobily Čtečka otisku prstů, Bluetooth\nHuawei P20 liteHuawei Nova 3Sony Xperia XZ2 CompactApple iPhone 7 32GB\nMobily (Čtečka otisku prstů, Bluetooth) - zboží\n5 až 6 " (150)\n6 " a více (49)\nUSB-C (84)Stále dokola otáčíte konektor, když si chcete dát nabíjet váš smartphone? Pořiďte si smartphone s novým oboustranným konektorem USB-C (USB 3.0). Krom toho také podporuje rychlo-nabíjení a rychlejší přenos dat.\nDuální fotoaparát (66)\nVestavěný blesk (195)\nPřehrávání MP3 (121)\nUSB On-The-Go (84)\nGyroskopický senzor (127)\nWi-Fi (257)Slouží k bezdrátovému připojení k síti internet.\nČtečka otisku prstů 260Nebaví vás odemykat váš telefon pomocí kodu, ale zároveň chcete mít svá data v bezpečí? Pořiďte si telefon se čtečkou otisku prstů a svůj telefon budete odemykat pouhým dotykem.\nSlot na paměťové karty (207)\nBluetooth 260Slouží k bezdrátovému propojení dvou elektronických zařízení pomocí radiových vln.\nDual Sim (62)Dual sim je technologie, která umožňuje současné používání dvou SIM karet, tzn. že můžete být na příjmu současně na dvou číslech.\nDotykový displej (231)\nod 4 964 Kč do 7 644 Kč\nod 6 190 Kč do 10 771 Kč\nod 16 170 Kč do 25 990 Kč\nod 8 983 Kč do 8 999 Kč\nod 5 075 Kč do 5 499 Kč\nod 11 593 Kč do 21 580 Kč\nod 4 278 Kč do 6 939 Kč\nod 5 990 Kč do 7 128 Kč\nod 3 899 Kč do 7 613 Kč


Vyšetřovací metoda k určení mohutnosti implantované čočky. Používá se před plánovanou operací šedého zákalu k výpočtu umělé nitrooční čočky, která bude pacientovi voperována na místo jeho původní čočky. Akustická biometrie využívá odrazu ultrazvukového signálu od echogenních rozhraní.\nNajít lékaře 74\nCeníky Od 251 Kč\nPřihlaste se k odběru novinek k zákroku Biometrie. Budete dostávat nové recenze pacientů, fotky před-po, aktuální diskuze. Odběr můžete kdykoli zrušit.


Neratovice mohou být po víkendu A třídní! - Mělnický deník\nNeratovice mohou být po víkendu A třídní!\nMĚLNICKO - Čtyři kola před koncem fotbalových soutěží už mohou slavit postup v Hoříně. A to hned dvojnásobný!\nAčkoliv se na snímku děje pravý opak, byli to fotbalisté Vysoké, kdo si v minulém kole vyskočil na svého soupeře, kterým byly druhé Luštěnice. Jak se povede svěřencům trenéra Václava Řízka ve Skalsku? | Foto: Jaromír Hejna\nVedle áčka, které vystřídá Nelahozeves v krajském přeboru, si polepší i béčko do III. třídy. O víkendu je mohou následovat i další (Vojkovice, Neratovice /Byškovice). Ne všichni mají podobné radosti. Hraje se i o „Černého Petra“ a víkendové boje mohou mnohé napovědět.\nHořín slaví, Pšovka dál bojuje\nO osudu nelahozevského Dynama už bylo rozhodnuto dříve. Mužstvo se potýká s dlouhodobě zraněnými, ale v poslední době i s nepřízní sudích. V Teplýšovicích by se měl ale především hrát dobrý fotbal. V I. A třídě je Hořín hostem druhých Záp. Vzhledem k jistému postupu už ho výsledek až tak zajímat nemusí. Domácí naopak v případě vítězství doprovodí svého soupeře do krajského přeboru.\nMělnická Pšovka hostí v utkání pravdy Slovan Velvary. Obě mužstva nemají zdaleka vyhráno a každý získaný bod má pro ně cenu zlata. „Pokud si chceme uchovat reálnou šanci na záchranu, musíme proti stejně ohroženým mužstvům plně bodovat. Navíc hrajeme v domácím prostředí,“ nebere nic jiného než tři body trenér Pšovky František Drápal.\nPorazí doma Záryby Bělou?\nV I. B třídě hostí Záryby nevyzpytatelný celek Bělé. „Máme mnoho zraněných. Sestavit vhodnou jedenáctku bývá hektickým úkolem. Budeme ale bojovat a snažit se získat všechny body,“ plánuje trenér Sokola František Vítů. Vyhráno nemá ani Lužec, ale v případě domácího vítězství nad Kosmonosy se dostane z nejhoršího.\nLídr z Neratovic/Byškovic už může udělat poslední krok k postupu. V případě sobotního klopýtnutí konkurenčních, ale poslední dobou se trápících Luštěnic, může v neděli v neratovickém předměstí po roce opět vypuknout postupová radost. V případě vítězství nad Kropáčovou Vruticí pak FK pomůže dalším mužstvům z Mělnicka bojujícím o udržení.\nLehké to nebude ani pro Vysokou ve Skalsku. Její hostitel stále bojuje o setrvání v soutěži a v domácím prostředí neprohrává. V zápase Velkého Borku s Kaučukem Kralupy už půjde pouze o bezstarostný fotbal. Domácí se se soutěží loučí, Kaučukáři mají naopak účast v příštím ročníku jistou.\nMšeno si hodlá nachystat oslavu na doma\nFotbalisté Mšena sice šampaňské na oslavu historického postupu do I. B třídy ještě do Nové Vsi nepovezou, na hřišti Sokola ale lídr okresního přeboru v případě výhry dosáhne řečeno tenisovou terminologií mečbolu, který bude moci proměnit v následném domácím utkání s posledním Kostelcem. „Lehké to nebude. Domácí stále bojují o záchranu a nic nám zadarmo nedají,“ tuší mšenský kapitán Jiří Guttenberg.\nLehké to nebude mít ani druhý Řepín na hřišti třetích Tišic. Každá bodová ztráta hosty prakticky vyřadí z bojů o postup. Šance domácích jsou ještě menší. Sestup už neodvrátí v Kostelci. V sobotním utkání ale mohou znepříjemnit situaci Mlékojedům, které mají i přes ztrátu tří bodů za kontumaci stále reálnou šanci záchrany. Záležet bude ale i na utkáních teoreticky dalších ohrožených - rezervy Libiše a Čečelic.\nKly mají nejhorší za sebou\nFotbalisté Kel už mají za sebou nejtěžší soupeře, ale vyhráno ještě nemají. V sobotu musí svou vítěznou šňůru potvrdit tříbodovým ziskem proti Vysoké B. Jejich konkurent v boji o postup, Lobkovice, zajíždí do Dřís, které ještě nemají definitivu záchrany.


Hra Driving Simulator 2009 (pro Windows) | MilujemeHry.cz\nHra Driving Simulator 2009 (pro Windows)\nO hře Driving Simulator 2009\nProhlížíte si herní profil Driving Simulator 2009 pro platformu Windows.\nNa této stránce najdete přehledně základní informace o hře Driving Simulator 2009. Přihlášení uživatelé si mohou hru navíc přidat do své herní knihovny a označit, zda hru hrají nebo zda ji dokončili.\nTo však není vše, co tady pro hru Driving Simulator 2009 najdete. Pokud ji ještě nemáte a chcete si ujasnit, zda je to něco pro vás, mohou vám pomoci v rozhodování obrázky ke hře, videa ke hře a především taky hodnocení a recenze Driving Simulator 2009. Pokud si nejste jistí, zda se vám podaří tuto hru spustit, podívejte se na hardwarové nároky a systémové požadavky hry.\nJestli už titul Driving Simulator 2009 máte, možná se vám budou hodit tipy a návody pro hraní. A pokud byste byli už úplně v úzkých, můžete si pomoct podvůdkem v podobě cheatů. A nebo možná bude stačit, když se hru naučíte perfektně ovládat, v tom vám pomůže sekce klávesové zkratky a ovládání.\nMožná jste sem přišli něco stáhnout? Pak se vám budou hodit downloady pro hru Driving Simulator 2009.\nNebo snad chcete vědět každičký detail o hře Driving Simulator 2009? V tom případě se podívejte do rubriky zajímavosti, kam se dostanou informace ze zákulisí i věci, kterých si třeba ve hře na první pohled vůbec nevšimnete.\nV každém případě si tuhle herní stránku o Driving Simulator 2009 vychutnejte! A když budete chtít, nezapomeňte, že můžete jako přihlášení uživatelé sami přidat své poznatky, komentáře, obrázky, videa nebo cokoliv jiného z toho, co tady najdete.