Se zákazem řízení si hlavu nelámal, teď hrozí muži dva roky - Sokolovský deník\nRotava – Se zákazem řízení si nelámal hlavu osmatřicetiletý muž, kterého policisté přistihli za volantem v Rotavě na začátku srpna.\nNyní se bude zpovídat z maření výkonu úředního rozhodnutí. „Muž řídil v dopoledních hodinách Daewoo Lanos, kdy jel po hlavní komunikaci v ulici Kraslická v Rotavě. Byl kontrolován hlídkou policie, která zjistila, že řídí vozidlo i přesto, že mu byl uložen zákaz řízení všech motorových vozidel. Policisté muži další jízdu na místě zakázali. Za tento přečin mu hrozí až dva roky vězení,“ uvedla policejní mluvčí Soňa Hergezelová.\nZa volantem měl 2,30 promile


Těm co to vedli, zůstalo v paměti ze všech těch bývalých vumlů a ekonomických teorií že nejhorší v ekonomice je inflace. Společnost může kleknout na dno, může přestat produkovat výrobky, může přestat vyvážet zboží, může prostě i zakrnět. Nesmí však podlehnout inflaci. To ne! To je konec!\nZe všech návodů jak zabránit manželce aby zahejbala mě utkvěl v paměti ten nejjednodušší. Zavřít jí na chatě. Natrvalo. Bude-li zavřená, nesmí ven a nezahne. Domnívat se, že by bylo daleko cennější, kdyby vyjímečně zahla, ale bylo to v prostředí, kdy se stýká každodenně s muži, kdy má spoustu příležitostí, večírky, přesčasy, služební cesty a pod. je hrozné. Lepší je chata. Lepší ani ne, ale jistější určitě.\nPodobně je to s inflací. Moje naivní představa byla, že dosažení nízké inflace je stav, kdy výrobci již mají zakalkulovaný nejen přijatelný zisk ale mají ve své marži započítané všechny nutné náklady, včetně nákladů na vývoj výrobků, školení zaměstnanců, inovace a rozvoj. To že vůbec nějaká inflace je to je jen proto aby se vývoj nezastavil. Každý to trochu zkouší zvýšit zisk, druhý výrobce sníží pracnost, náklady, zvýší produktivitu, získá výhodu, může snížit cenu a naštve toho prvního. A tak to osciluje a vede k pokroku. Základní smysl podnikání, tedy přijatelný zisk, však musí zůstat. V kvalitní ekonomice se ceny rostou především proto, že se zvyšuje užitná hodnota výrobků. Ledaže by šlo o krátkodobý úskok vůči konkurenci nebo o workoholismus v poslední fázi vývoje.\nVěrnost manželky je měřítko její ctnosti. Není-li pokušení, není měřítko. Měřit věrnost ženy zavřené trvale na chatě bez mužů je blbost. Měřit inflaci ekonomiky v pokřivených podmínkách které si na tržní jenom hrají je také blbost. Inflace je měřítko, ne hračka, není to cíl. Je-li nízká inflace v tržních podmínkách je to perfektní. Je-li nízká inflace v pokřiveném ekonomickém prostředí není to k ničemu, není to měřítko. Chápete to, pánové z www.cnb.cz?\nNízkou inflaci musí držet fungující ekonomika. Výkonná ekonomika. Základní metoda české metody na udržení inflace je fikanější. Cena narazí na horní mez. Rostou-li platy , rostou v ruku v ruce s životními náklady. Volných peněz lidi víc nemaj. Lidi to zboží prostě za víc nekoupí. Nemají na to. A ceny jdou dolů. A když mají, vždycky se najde někdo kdo to prodá levněji. Třeba nemá sekretářku, podniká z obýváku, nemá fax, umí lépe nebo vůbec clít, neplatit co se má. A ten pak toho naivního podtrhne. Naivní nemá jinou možnost a podřídí se. Statečnost toho nechat ještě nemá. Ještě je brzy a naděj umírá poslední. Už jste slyšeli, že by ve světě někdo prodával komponenty počítačů s 2 % marží? U nás ano.\nJeště by to nebyl problém, ale náklady rostou. Nezbude nic jiného než žít ze zásob zboží, odmítnout vzdělávání pracovníků, platit jim část výplaty bokem, snížit náklady na vývoj, na novou technologii, vzdát se svých snů. Jinak se tomu říká zalehnout na matrace. Snížíme-li totiž laťku, jde to hned lépe. Není to na rozvoj, je to na přežití. Není to na budoucnost, je to na teď. A to je to český, to s čímž Čech přežije všechny režimy. Nějak si poradí. A nejen Čech. Jsou místa v Rusku kde lidé nedostali rok výplatu. A žijí. Něco vykšeftují, něco ukradnou a od zbytku si odvyknou.\nNěkdy mám dojem, že naším cílem je nulová varianta. Nulové tržby, nulové dovozy, dovozy a inflace. Říkali jsme tomu, že až všechno rozkrademe, budeme si to půjčovat. Dnes je modernější, že až to rozkrademe, budeme si to lízovat. Je to víc tržní. Pro absolutní neekonomy je lízování, leasing.\nNejčastější argument dnešních politiků, na otázku proč se lidé chovají tak jako se chovají je, že mají krátkou paměť. Opak je pravdou. Lidé se tak chovají, protože si pamatují, že tak to šlo nejlépe. Takhle chovat se vyplatí. Dělat poctivě a se zápalem se vyplatí míň. O moc míň.\nJestliže si rozvrstvíme české obyvatelstvo a začneme nemluvňaty, starými lidmi, tělesně postiženými, bezdomovci, duševně nezpůsobilými, mystiky, apatickými podivíny, profláknutými podvodníky, vězni, kriminálníky, zelenými aktivisty, sektáři, vážně nemocnými, prostě všemi kteří jsou z aktivního boje o koryta předem vyřazeni, zůstanou tu volnomyšlenkáři, korytáři a stádo. Volnomyšlenkáři, to jsou umělci, bohémové, lidé inteligentní, leč nějak ujetí, pro něco zapálení, což jim stačí na seberealizaci. Jsou to také ti, kteří mají starosti sami se sebou a po korytu netouží. Korytáři ti jsou jasní. A stádo, to jsou dělníci, zemědělci, železničáři, úředníci zaměstnaneckého typu, nekorytářští inteligenti a technici , prostě ti co by dali cokoliv za dobře placenou práci, jen ať za ně rozhoduje a řídí někdo jiný.\nVolnomyšlenkáři žijí jinde, v jiném světě. Točí si české filmy i když na ně nejsou peníze, vydávají spoustu knížek i když se neustále zdražují a lidi na ně nemají. Jsou prostě mimo.\nTak tedy zbývají hlavní aktéři. Korytáři a stádo se však rádi domluví, nechtějí si konkurovat. Je to symbióza hostitele a parazita. Začíná krystalizovat základní pravidlo úmluvy. Mimo jiné, nepřipomíná vám to opoziční smlouvu?\nMy, stádo vás korytáře necháme abyste si vybudovali svoje velká koryta, abyste měli domy, dvě auta, bazény a holky. Mohou to mít i vaše děti. Mohou to mít i lidé, které pro vytvoření a ochranu vašich koryt nezbytně potřebujete. Mohou to mít právníci, úřednická vrchnost, ministři, špičkoví doktoři a Halina Pawlovská se svoji skupinou. My, stádo, dobře víme, že je to nespravedlivé abyste byli tak vysoko nad námi. Ale je to úmluva. Něco za něco.\nZa tento souhlas nás necháte na pokoji, dáte nám práci, ale abychom se, vyjma těch, kteří jsou na nejnižší úrovni stáda a ani o tom nepřemýšlí, tak tedy, abychom se neudřeli, abychom mohli mít dvě či tři zaměstnání bez nutnosti platit daně, abychom si mohli něco přikrást, abychom mohli telefonovat z práce, občas se hodit marod, chodit do hospody, mít milenku, máme-li na to, abychom vás mohli podplácet, lízat vám cokoliv a vy abyste to občas ocenili nějakou službičkou o kterou poníženě poprosíme.\nBohužel o ničem jiném to není. A nebylo. A ať nám bůh promine naivnost, že jsme si v posledních letech pomysleli že máme na víc.\nJiž ze samotného principu to nejde. Uvažujme že kapitálu je málo, ten co tu byl je pryč, že restituce skončily a kupónovka je v pr…. . Zahraniční kapitál tu není proto aby jsme bohatli my, ale on, je to také jasný. Když navíc vypočítáme kolik nadhodnoty každý z nás vytvoří na hlavu, tak prostě bohatí všichni být nemůžeme Dokonce ani větší část. Ti bohatší mají několikanásobně větší požadavky, jejichž uspokojování jsme jim slíbili. Proto ta úmluva. Bohatí ať jsou bohatí, ale ať my nejme úplně chudí. A za to vám větší část té nadhodnoty pustíme na ty vaše koryta. To je zlatý řez českou povahou.\nAle pozor. Existuje i druhá část úmluvy. Ta se nezveřejňuje. Ta je automatická, ta je také v nás. S tím vším souhlasíme za podmínky, že odpovědnost, problémy, organizace toho celého bordelu, protože všichni víme, že to je jen česká šaškárna, bordel a švejkovina, to všechno je na vašich bedrech. Něco za něco. Jenom po nás proboha nechtějte abychom pracovali do roztrhání těla, s přesčasy, iniciativou a potleskem. Jenom po nás nechtějte, jak to říká Vašek Havlů, vlastní morálku. My vám, těm nejstatečnějším maximálně uděláme fankluby a budeme vám obdivovat kravaty a bonmoty. Dáme vám moc proti těm druhejm. Protože víme, že časté střídání koryt stojí peníze. Naše peníze. Peníze z nadhodnoty, kterou bohužel, i když laxně, vytváří stádo. Střídají-li se koryta, přicházejí tam ti kteří musí rok či dva hrabat aby měli to co máte vy. A ti co tam byli se málokdy do stáda vrátí. Zůstanou nahoře s vámi, budou vám dělat cokoliv, ale zchudnout už moc nechtějí. Chudne se těžko.\nV těchto základních pravidlech celonárodní úmluvy je všechno. Je v tom také to, že se z toho ještě roky a roky nemůžeme dostat. Úmluva je úmluva. A tu jsme my nepsali. Tu jsme zdědili. Když praotec Čech, tehdy na Řípu mluvil o tom strdí, měl mu někdo rozumnější říci: “Ano, tato zem bude strdím oplývat. Ale jen pokud se bude pořádně makat”. Asi tam nikdo takový nebyl. Alespoň dějiny o tom nemluví. A nebo to jen nikdo nezapsal. A nebo zapsal a někdo to potom škrtl. V rámci cenzury.\nAle vraťme se k inflaci. Inflace je strašně nebezpečná. Ekonomickým růstem, zvyšováním produktivity a technické úrovně výroby ji zabránit nelze, to by se muselo makat a myslet. Jsou však snadnější způsoby. Jeden byl popsán. Dáte lidem málo peněz a ceny neporostou. Vzpomeň! Manželka a chata.\nDruhý je ještě fikanější, konkurence! Konkurence snižuje ceny. Má-li v malém městě někdo tepláky za 200 nemůže je mít druhý za 300. A ceny jsou dole. Sehnat toho levného je snadné. Stánky, Vietnamci, trhy, second-handy, prodej z obýváku, z garáže. Prostě jenom ne cla, slušné obchody, drahé účetnictví, faxy, sekretářky, garanční opravy nebo velké marže. A je to. Lidi si levnější zboží najdou. A ti z kamenných obchodů ať si trhnou.\nTaky drogy jsou dobrý. Ty dovedou odčerpat tak velkou kupní sílu, že kdyby se vrhla na trh byl by s nízkou inflací konec. A konec konců, ti co jsou na drogách neremcaj.\nA taky cizí velkoobchodní řetězce. To je bič na rostoucí inflaci! Ty dovedou prodat levněji než se vyrobí. A ceny nestoupají. Zisky, marže a daně drobných živnostníků taky ne, ale něco se musí obětovat. A taky proč by měli bohatnout ti naši blbci. Taky jablka z ES jsou dobrá a chutná, krabicová vína taky, vepřové maso vede. Češi si poradí. Až bude nejhůř založí si družstva. Jenom Jednota tomu nebudou říkat.\nJediným lékem na přežití za totáče byl to, že jsme všichni měli nějaký druhý, paralelní život. Nějakou soukromou aktivitu. Jeden měl koníčka, druhý milenku, chatu, zahrádku, melouchy, mejdany, funkci. Prostě něco čím se mohl realizovat a potvrdit si tak svoji existenci na tomto světě. Nikdo si nechtěl přiznat, že tady jen hraje šaškárnu na ROH, dílenské výbory, pionýra u svých dětí, MDŽ, oslavy prvních májů, atd.\nJiž bylo řečeno, že to byly právě chaty a chalupy které byly naším vysvobozením. Tam jsme si odbývali svoje sny o soukromém vlastnictví, které v nás zbyly po našich předcích. Každá vypěstovaná kedlubna, mrkev, zavařenina, postavený či opravený plot, zahradní krb, nový záhonek, skleník z lahví od okurek, či nová lavička nebo opravená kachlová pec nás uspokojovaly a dávaly nám sílu přežívat. A byl-li tento úspěch docílen s pomocí něčeho co jsme ukradli, byl to úspěch dvojnásobný.\nByli jsme pak schopni si v pondělí ráno píchnout ve výzkumáku včasný příchod, poslouchat přiblblé šéfy, podávat, za pár stovek odměny, návrhy na zlepšováky, sedět na schůzi ROH a poslat děti na pionýrský tábor ačkoliv jsme v pionýrské ideály celý život nevěřili. Už jen aby byla sobota.\nMimo jiné, až se budete rozhlížet, kdopak to všechno za posledních devět let vytuneloval a kdo vlastní většinu majetků zjistíte, že to jsou ze 70 % třicetiletí frajeři, které jsme si v tom pokryteckém životě po roce 1968 zdárně, jako své děti vychovali. Okoukali to prostě od nás. Dnes jsou to seběvědomí manažéři, brookeři, bankovní úředníci a podnikatelé. Tito kluci neuměj ohnout plech, nedovedou si opravit auto, nemají však zábrany a umějí jít tvrdě za svým cílem.\nAle zpět na startovní čáru. Každý z těch co to chtěli zkusit něco uměl, každý měl své představy, že by to šlo uplatnit. Stačilo by, že by vydělal alespoň to co byla jeho maximální výplata v minulosti. Jen málokdo si dal za cíl, že musí být ihned boháčem.\nA tak jsme to zkusili. Základní představou bylo pravidlo, jehož splnění a nesplnění je zlatou nití táhnoucí se posledními devíti lety naší společností a jehož nenaplnění nás dovedlo tam kde jsme dnes.\nToto pravidlo, znělo asi takto. Budeš-li poctivě pracovat, a to jinak v soukromém podnikání snad ani nejde, budou všichni kolem tebe respektovat tvoje soukromé vlastnictví, tvoji zaměstnanci ti nebudou nic krást, protože ze soukromého se nekrade, ve firmě se bude se šetřit papírem, energií, telefony, benzínem a zákazníci okamžitě poznají, že přišli do soukromého obchodu, budou spokojení s ochotou obsluhy, tvoji číšníci nebudou šidit a dokupovat pití a cigarety, protože jim bude záležet na firmě, úřady tě budou vítat s radostí, že se soukromý sektor rozrůstá a tak podobně, prostě ty a tvoje rodina si bude žít lépe než dříve i za cenu, že pracovní nasazení bude vyšší. To stačí. Nic víc.\nByla to víra, že se vyplatí udělat z garáže dílnu či obchod, že se vyplatí vybojovat v malé privatizaci obchod za statisíce až milióny korun. A tomu, kdo to politicky zařídil budeme bezmezně věřit. Byli jsme ochotni a vnitřně přesvědčení že budeme do koruny platit daně. Pochopitelně až na vyjímky, které jsou vždycky.\nV té době jsme ještě netušili, že přijde DPH, že ceny nájmů, energií, benzínu půjdou nahoru a že kupní chuť obyvatelstva půjde dolů, že přijde konkurence jak od Vietnamců, tak od němců, holanďanů a velkořetězců. Nikdo také netušil že řada změn, které přinese čas, bude přímo likvidačních.\nPo počátečním nadšení přišlo během několika let zklamání. Víra v to, že se vyplatí poctivě podnikat se začala vytrácet. Češi nejsou citliví na výši příjmu, jsou ochotni nasazovat svůj um a nadšení za málo. Jsou ale strašně citliví na rozdíly, na nespravedlivosti a nestejná měřítka. Skoro všechna ztráta důvěry v politiky a vůbec v ty co mají moc rozhodovat pramení z podcenění této české vlastnosti. Jsou země, kde je po staletí běžné, že jeden je chudý a druhý bohatý. Asi se víc snažil, měl štěstí ale má taky víc starostí. U nás tomu tak po desetiletí nebylo a proto ta citlivost. To nelze to změnit naráz. Už jsme mluvili o mlaskání a o vzájemné dohodě stáda a korytářů. Dohoda začala mít trhliny.\nTi poctiví, blbí a snaživí, kterým se přes všechno snažení nepodařilo přeskočit propast k bohatství a zůstalo jim podnikání jen jako lepší či horší zaměstnání, začali procitat. Zjistili, že nejsou ani korytáři, ani stádo. Začalo jim docházet, že zatím co oni dodržovali pravidla hry, ti nahoře v tom nebyli tak důslední a bohatli jak se dalo. Především pomocí lepšího přístupu k informacím, k rozhodování, lepšími styky s ještě mocnějšími. Prostě ne prací ale spekulacemi, podvody a využíváním zákonů až na jejich samotné hranice. Pracovitost, technické znalosti, zručnost, skromnost. Tyto vlastnosti začaly prohrávat s chamtivostí, lží, podvody, využíváním právnických kliček, známostmi a pod. A bylo slovíno. Až někdo přesně najde datum, kdy se toto většinově zhouplo, kdy to v lidech masově dozrálo, bude slavný. Ten den znamenal konec bláhového sametového šílenství, konec ódéesáků, konec Klause, kupónovky a snů o poctivém podnikání.\nKinetika je neúprosná. K udržení setrvačníku v pohybu, a tím ekonomika jako systém je, postačí jej trochu postrkovat. Zastaví-li setrvačník se či jen zpomalí, je potřebná síla k jeho novému rozběhu neúměrně veliká. A to na nás teď čeká.\nPřitom to, to spění ke koncům, pochopitelně probíhalo rozdílně rychle v jednotlivých vrstvách společnosti. Procitali jsme rozdílně. Tak třeba u studentů to byl zřejmě den kdy po sametovce zjistili, že se musí učit a že roznášením letáků školu neudělají. Jistě si pamatujete, že to šlo dost rychle. Trochu je otupělo jen to, že si na koleje mohou beztrestně vodit holky a že při škole mohou ještě na koleji soukromě podnikat. A šlo-li to navíc podnikat s pomocí školního počítače, bylo to bez chyby. Na druhé straně je ještě řada těch co neprocitli dodnes. Jsou to úředníci, nebo naivkové, typu paní Benešové. Většinou jsou to podvední stádisté, kteří si to ale nemohou přiznat.\nPřijde-li správný Čech na to, že něco nemá smysl, že byl podveden a sveden na nesprávnou cestu neraguje okamžitě. Chvíli váhá a chvíli doufá, že to je jen úlet. Ale ani pak se nerozčílí. Má na tento okamžik speciální taktiku.\nNejprve zhodnotí situaci. Na vojně do něj tloukli, že to je rekognoskace terénu. Zastaví se a vysune tykadla. Pak provede úklid a zajištění svého majetku a všeho co mu zbylo na další období přežití. Rozdělí si své známé na ty co potřeboval jen tak a na ty skutečné přátele. Těch moc nezbylo. Zajistí si ty co bude potřebovat. Zabetonuje si majetek a peníze co mu zbyly. Zredukuje potřeby. Vzdá se milenek a vrátí se k rodině. Přestane riskovat. Přestane utrácet a investovat. Přestane chodit na drahé večeře, i když na to ještě má. Ponechá si jen aktivity, které nesou rychlé a jisté prachy. Zalehne na matrace. Je připraven na jakýkoliv režim, papaláše, korytáře. Je ochoten respektovat jakýkoliv stav sil a moci. Má to na háku. Na otázky jak se má odpovídá, že to ujde. To co proti němu stojí, označí jako režim. Už nenadává. Leda v hospodě, ale to je jen folklór, tam se nadávalo vždycky.\nSituace se obrací. Zatímco dříve se musel bránit občan, teď se musí začít bránit režim, tedy stát. Zbraně jsou zvoleny. Netečnost, servilita, pasivita, švejkoviny, co není zabetonováno ukrást, maximalizovat zisk a minimalizovat zbytečný pohyb. Přednost mají krátkodobé cíle. Z dlouhodobých zůstává jen jeden. Přežít s co nejmenšími ztrátami. Však ono se to zase zhoupne.\nJe velkým štěstím pro český, dříve pracující, lid a neštěstím pro režimy, že překlopení morálky společnosti probíhá párově. Pochopí-li obyčejný občan, že nemá cenu makat, pochopí ve stejný okamžik úředník, že nemá cenu být poctivý a že nastává čas stínových her, tedy úplatků, známostí a podvodů. Od této chvíle se státu nepodaří vybrat ani o korunu víc na daních, sociálním i zdravotním pojištění. Zvýší-li se sazba o dvě procenta, začnou podnikatelé vyplácet část mzdy bokem.\nDohoda mezi stádem a korytáři dostává trhliny. A stádo to ví dřív. Korytáři ve své nafoukanosti věří, že ti blbci dole to předtím vzali na vždy a že vydrží všechno. Stádo toho má sice dost, ale nedává to hned najevo. Jen v tichosti hodnotí situaci a přemýšlí proč u některých chalup vyrostly bazény a jejich chaloupky chátrají. V tichosti začínají měnit taktiku.\nJenom v hospodách je to stejné. Tam je opět jasné jak to bylo. My jsme to vědě-li, takoví blbci! Politici, poslanci, senátoři, náš ředitel, bývalý soudruh, dnešní starosta, a co teprve jejich kamarádi, pan podnikatel co u nás zprivatizoval ČSAD. Všechno je rozkradený, nic se nezměnilo a cenu má jen starat se o sebe, rodinu a svůj mikrosvět. Ani krev nebudu dávat a hotovo, krvácím už tak dost!\nNemá smysl opakovat, že jsme se s ekonomikou příliš otevřeli, že jsme opustili všechny trhy na které jsme úrovní výroby stačili, že jsme se vrhli hlavně na spotřebu a nechali jsme se zblbnou ješitným ekonomickým teoretikem, že jsme nejlepší a že to všechno bude rychle, že jsme prostě tygři.\nNebudu opakovat, že máme špatné zákony, že se nezvládla privatizace a nefunguje kapitálový trh. To všechno víme, jsou toho plné noviny. Vláda, poslanci a dokonce i mladí ekonomové z Patria Finance jsou znovu a znovu šokováni zprávou, že hrubý domácí produkt klesl v posledním čtvrtletí o 2,5 %. Všichni se diví že jsme najednou horší než Poláci a Maďaři. Politici kroutí hlavou a nevěří. Když uvěří, mohou za to ti co tam byli před nimi. Ti co jsou tam od začátku a přežili všechno, takticky mlčí.\nA přitom to, že se nestaví, že se neinvestuje, že rezavějí mosty, praskají paneláky, chátrají silnice a dálnice, železnice a školy, a že prostě nic normálně nefunguje, ví již neskutečně dlouho každý obyčejný člověk, vědí to celé hospody, vědí to hospodyňky v domácností i penzisti. Nepřipomíná vám to něco ? Jistě že ano ! Není to tak dávno. Stejně tak přesně a v tichosti jsme to věděli před sametovkou, věděli jsme kam to jde a jak to skončí. Věděli jsme ale také, že to neovlivníme. A věděli jsme jak proti tomu budeme bojovat. Nenecháme se tedy otrávit. Na stávky nejsme, máme matrace a zkušenosti, které stačí jen oprášit. Zalehneme a přežijeme všechno.


Pečená ovesná kaše s banány\nVydáno: 6. srpna 2014\nDopřejte si luxusnější verzi staré známé ovesné kaše s banány: Zapečte ji v troubě a přidejte křehkou krustičku z nasekaných ořechů.\n½ hrnku hrubších ovesných vloček (můžou být smíchané se sušeným ovocem)\n2 hrnky mléka (nejlépe sojového)\n2 lžíce slunečnicových nebo jiných semínek – budou fungovat i nasekané ořechy\nNa křupavou oříškovou polevu:\n1/3 hrnku nasekaných vlašských ořechů (můžete použít ale i mandle, lískové ořechy nebo arašídy)\nV misce rozmačkejte banány – proto by měly být opravdu zralé, klidně i trochu přezrálé.\nVe středním hrnci smíchejte vločky, mléko a semínka. Směs prohřejte na plotně, měla by začít noustnout. Je to podobné jako příprava ovesné kaše.\nOvesnou kaši se semínky přiveďte k varu, stáhněte plamen a zvolna vařte 5-7 minut.\nPřidejte do hrnce rozmačkané banány. Směs dobře promíchejte, všechny ingredience se musí spojit.\nPřidejte koření – skořice můžete víc, s muškátovým oříškem opatrně (mělo by stačit množství na špičku nože). Přidejte i vanilku, med a trochu soli podle chuti. Na mírné plameni vařte ještě 2-3 minutky.\nPřipravte si základ na křupavou krustičku – smíchejte nasekané ořechy s moukou a pak přidejte změklé máslo. Směs znovu dobře promíchejte. Dodejte hnědý cukr. Nejlépe se Vám bude směs míchat vidličkou!\nOvesnou směs přelijte do skleněné zapékací mísy nebo malého pekáčku – nezapomeňte zapékací nádobu dobře vymazat. Směs dobře urovnejte, potom ji zasypte ořechovou směsí. Tu rozdělte co nejrovnoměrněji.\nPečte zprudka, 20 minut by mělo stačit. Ke konci pečení sledujte krustičku – měla by být pevná a křupavá, ale nesmí se spálit.\nPodávejte buď teplé rovnou z trouby, nebo naopak dobře vychlazené z lednice ozdobené lžící řeckého jogurtu.\nRecept vystačí na 4 porce – jedna porce bez ořechové krusty (!) má přibližně 220 kcal.\nDopřejte si luxusnější verzi staré známé ovesné kaše s banány: Zapečte ji v troubě a přidejte křehkou krustičku z nasekaných ořechů. více


Projekt producenta a aranžéra všech písní Bebu Silvettiho - CD Quiéreme Mucho s Plácidem Domingem - přináší směsici latinsko-amerických populárních hitů a je již sedmou deskou tohoto týmu. CD bylo natáčeno v Miami na Floridě a svým duchem přesně do tohoto prostředí zapadá. Elegantní bílý oblek a klobouk, tyrkysový cadillac, snědá pleť a zamyšlený výraz Plácida Dominga na mnoha fotografiích v bookletu jižanskou atmosféru ve stylu Julia Iglesiase ještě více podporuje. Slavný tenor nahrál podobně laděná CD nazvaná From my Latin soul a From my Latin soul 2 a tato deska měla tedy být jejich přirozeným pokračováním, zaměřeným tentokrát na oblast Mexika, Kuby a Dominikánské republiky. Jak Plácido Domingo píše v bookletu, jednotícím prvkem všech písní je láska ve svých všemožných podobách entuziasmu, smutku i štěstí. První a patrně nejznámější ze všech Quiéreme mucho dala název celému CD. Booklet dále obsahuje texty všech písní ve španělštině a angličtině.\nAranže Bebu Silvettiho jsou stylové, nápadité, lehce kýčovité a občas přibarvené klasickými klišé. Škoda jen, že nástroje v mnoha písních znějí až příliš synteticky, což jednotlivým písním ubírá na autenticitě. Domingo má velmi kultivovaný, příjemný a vřelý projev a jak sám říká, až jednou nebude mít sílu pro operní zpěv, přejde právě k tomuto repertoáru, ve kterém vyrůstal. Těžko říci, zda jde o skutečnou lásku a nadšení pro věc, nebo o velmi dobře a profesionálně zpracovaný komerční tah.\nVíce z této kategorie: « Plácido Domingo: Sacred Songs - Mascagni, Rustichelli, Franck, Álvarez, Bach/Gounod, Schubert, Gounod, Stölzel/Bach, Händel, Rossini, Gouno\tAlfred Schnittke: Koncert pro smíšený sbor, Hlasy přírody, Minnesang »


Datum vysílání: 05.08.2016 17:10\nSport by měl zušlechťovat tělo i ducha. Aspoň se to tak říká. Ale v dnešním případě bude sport to, co rozděluje manželský pár. Oba se věnují sportu profesionálně, oba se kdysi v tomto směre podporovali a oba si právě z tohoto důvodu přestali rozumět. Nebo je za tím něco jiného?


Telemetrie a geolokace s podporou Lora a Sigfox – IoT portál\nDoprava a logistika IoT produkty\n19.6.2018 21.11.2019 redakce\nLokalizaci využijeme při sledování vozidel, kontejnerů či stavebních strojů. Získaná data můžeme použít k hlubší analýze a k optimalizaci trasy a spotřeby paliva. Pokud potřebujeme sledovat zařízení v reálném čase je tu možnost využít sítě 3G a tím mít vše pod kontrolou, kdykoliv je potřeba. Každé zařízení má integrovaný tříosý akcelerometr, který využijeme jako ochranu proti krádeži. Pokud se hlídaný objekt uvede do pohybu, kdy nemá, spustí se lokalizace daného objektu a pachatel je ihned dopaden. Vodotěsné pouzdro využijeme v průmyslových aplikacích.\nPomocí bezdrátových sítí lze přenášet naměřená data z připojených senzorů. K tomu slouží sběrnice OneWire, analogové vstupy 4-20mA nebo -15V / + 15V. Pokud je potřeba sledovat otevření dveří v mrazících boxech nebo oken v zabezpečené budově jsou k dispozici digitální vstupy. Napájení lze řešit externě například z automobilu nebo můžeme zvolit produkt s integrovanou lithiovou baterií. Všechny produkty jsou dodávány s vestavěnou aplikací „Ease EG-IoT“ pro snadnou instalaci a konfiguraci.\nKrátký dosah (Bluetooth, WiFi, 802.15.4, RFID …)\nDlouhý dosah (2G / 3G / 4G, SigFox, LoRa …)\nKabelové (Ethernet, CAN, RS …)\nZdroj a kontakt na distributora\n← Chytré veřejné osvětlení dokáže městům ušetřit až 35 % nákladů\nRozhovor s Janem Johnem o expanzi SimpleCellu v HN →\n2.3.2017 2.3.2017 redakce\n29.7.2021 29.7.2021 redakce\nZapojení a otestování IOT LPWAN Sigfox Node UART Modemu s měřičem vlhkosti a teploty DHT11 na vývojové desce Arduino


Gangréna i v druhé noze – Divadelní noviny\nJan Klusák si splnil svůj dávný sen. O opeře na námět Sofoklova dramatu Filoktétés uvažoval již na počátku osmdesátých let, dokončil ji však až letos. Jeho Filoktétés je zralé dílo, které působí jako dvojí sugestivní ohlédnutí – za vlastním životem, za antickou linií operních dějin. Tato pozoruhodná komorní opera by ovšem mohla působit i silou své bezprostřední výpovědi – to by ovšem musela být nastudována na jiné úrovni. A mám tím na mysli jak kvalitu hudebního nastudování, tak zejména režijního uchopení.\nK Neoptolemovi (Jana Hrochová) a Filoktétovi (Jakub Tolaš) sjel výtahem deus ex machina Héraklés (Martin Gurbaľ) FOTO MARTIN POPELÁŘ\nVrcholné dílo jednoho z nejvýznamnějších českých skladatelů druhé poloviny 20. století je při své světové premiéře na českém jevišti trestuhodně podstudováno. Je jasné, že při prvém uvedení právě dopsaného díla, a navíc díla takového stupně obtížnosti, nelze počítat s žádnou prováděcí tradicí. Ale už osobní zkušenost se specifickou hudební řečí autora by hodně pomohla při zvládání nesmírně obtížné deklamatorní a recitativní vrstvy atonálně založené partitury. Jenže orchestr a sbor Národního divadla moravskoslezského nejsou pro tak náročný úkol připraveny ani ve smyslu základních technických předpokladů.\nJestliže tato hudba tahá za uši, pak je něco hodně špatně – ale ne na straně hudby! Ta je napsána mistrnou, zkušenou rukou. Zralé provedení vyzrálé partitury, hýřící barevnými valéry, vtipem i citem pro zpěvní výraz i psychologii postavy, by muselo – o tom jsem pevně přesvědčen – získat posluchače pro krásy moderní opery. Tak jako je dodnes získávají třeba antikizující kreace Stravinského, ať už Persefona či Oidipús rex, ostatně též na Sofoklův námět. Mluvím-li o live newyorských snímcích ze šedesátých let za řízení autora, srovnávám samozřejmě nesrovnatelné. Přesto, kdyby se jim kvalita ostravského nastudování alespoň vzdáleně přiblížila, což by si Klusákův Filoktétés nade vší pochybnost zasloužil, i publikum krajně nedůvěřivé k produkci soudobé opery by jistě toto dílo přijalo s nadšením.\nRealita pražského provedení v rámci Pražského jara, kdy už ale šlo o čtvrtou reprízu, byla jiná: permanentně nejistý tón smyčců, titěrný, papírový, roztřepaný, který se ve velmi komorním obsazení dral tím více do popředí, nepřesné nástupy dechů – to vše bylo neblahým stigmatem večera. Ta hudba má svou plasticitu, přehlednost, vtip: svérázné melické oblouky, tu disonující, tu překvapivě diatonické, se klenou nad promyšleně instrumentovaným orchestrálním plénem, typicky klusákovská „hra témbrů“, prozrazující ruku mistra hudební koláže, zde navíc dramaticky motivované – to vše bylo převálcováno bezbarvou hrou orchestru, jehož hráči mají hlavy zabořené v notách a jsou rádi, že je vůbec nějak stíhají zahrát. Marko Ivanović, jehož porozumění pro soudobou hudbu nijak nezpochybňuji, se za těchto okolností těžko mohl propracovat k vyšším interpretačním úkolům, k dramatičtějšímu pointování hudebních ploch – což by staticky podávaný, verbálně opulentní příběh nešťastného lučištníka, zanechaného Achájci na ostrově Lémnos, potřeboval jako sůl.\nVýkony pěvců byly naštěstí na mnohem lepší úrovni, ale bez orchestrální opory nemohl být výsledný dojem plně přesvědčivý. Přesto před všemi klobouk dolů – zejména Jakub Tolaš jako osamělý Filoktétés a Jana Hrochová (Wallingerová) jako Achilleův rozkolísaný syn Neoptolemos se svých textem po okraj nabitých rolí zhostili na pozoruhodné úrovni. Mexický pěvec Jorge Garza, pěvecky rovněž velmi dobrý, bojoval s nástrahami deklamatorní češtiny v partu prohnaného, cynického Odyssea sice statečně, ale také příliš často i marně. Martin Gurbaľ neměl v roli Hérakla, zjevivšího se v samém závěru jako deus ex machina, tolik prostoru. Polyfonně propracované sborové partie představovaly pro nebezpečně komorně obsazený sbor (Jurij Galatenko) nezvládnutelný problém, což bylo citelné manko, vzhledem k významu, který sbor v opeře má – ať už jako námořníci, či klasický chór komentující děj.\nTento děj je pravda trochu řídký, ale definitivní problém z toho udělá až totálně statická režie Jiřího Nekvasila a scéna Daniela Dvořáka. Dílo osciluje na pomezí opery a oratoria, je nicméně neseno docela silným příběhem, byť je to, zvláště ve verzi, již si autor upravil z mnohomluvného překladu Rudolfa Mertlíka, především názorový střet tří postav. Jeho inherentní dramatické kvality jsou inscenátory zcela ignorovány a rutinně zdušeny – aby inscenátoři dostáli své postmodernistické vizi v maskáčích. Čekali bychom, že když kostýmy Simony Rybákové sugerují dramatické posuny (v čase o tři tisíce let, v prostoru od Egejského moře k Perskému zálivu), že antický příběh z kritického roku trójské války bude explikován hlubokými paralelami k dnešku a jeho válkám. Nic takového se nestane, protože nic takového není možné. Žádné prvoplánové paralely mezi světem Sofoklova Filoktéta a dnešním světem neexistují. Sofoklés jako prvý řecký dramatik přesouvá svůj zájem na člověka. Kontext božího úradku ho zajímá méně než lidská dilemata, zde výrazně morální povahy. Realita dneška, válka proti terorismu, už nic takového nezná a nepřipouští – jde nám už jen o to, co je mediálně prezentovatelné. V tomto smyslu Neoptolemovo dilema – zpronevěřit se svému svědomí či udržet si integritu – tkví pro nás v dávné minulosti.\nPak tedy ale: proč ty maskáče? Proč stůl jako nehybné centrum scény? S ležícím Filoktétem naříkajícím nad svým osudem? Proč podstavce se svítícími jmény postav? Proč výtah, jímž drkotavě sjíždí shůry zbožštělý Héraklés? Proč Chór rozsazený do lavic jako v senátu? Proč absence herectví jako složky divadelního výrazu, jež tu byla zcela eradikována? Jediné sdělení inscenátorů se odbude hned v úvodu, kdy se polopatickou prolínačkou tváře Jana Klusáka a Filoktéta sděluje divákovi – či spíše nosorožci –, že příběh, jenž bude následovat, je příběhem autorova života. Problém je v tom, že v hledišti neseděli nosorožci, ale lidé očekávající silný dotek soudobé české opery. A to sdělení – bylo-li myšleno vážně – by si tam rádi našli sami.\nNárodní divadlo moravskoslezské Ostrava / Národní divadlo Praha – Jan Klusák: Filoktétés. Libreto sestavil skladatel z textu Sofoklova dramatu v překladu Rudolfa Mertlíka z roku 1975 s přihlédnutím ke komentářům Karla Hubky. Hudební nastudování a dirigent Marko Ivanović, režie Jiří Nekvasil, scéna Daniel Dvořák, sbormistr Jurij Galatenko, dramaturgie Daniel Jäger. Světová premiéra v Divadle A. Dvořáka v Ostravě 14. května 2015. (Psáno z reprízy v Národním divadle Praha 23. května 2015.)\nKomentáře k článku: Gangréna i v druhé noze


Průvodce kulturou pracovních porad: kde mlčet a kde počítat s opozdilci\nJiný kraj, jiný mrav platí i u pracovních schůzí. A jestli nechcete kvůli kulturnímu nedorozumění ztratit příležitost, nastudujte si průvodce britského BBC. Pokud chcete prezentovat nápad na poradě ve Finsku, na chvíli se odmlčte a nechejte své kolegy, aby o něm chvíli přemýšleli. To ale nezkoušejte třeba v Kanadě, tam to fungovat nebude.\nVíc a víc lidí podniká v různých kulturách a kvůli tomu může být každá porada oříšek. Co znamenají dlouhá ticha a vážné tváře v místním kontextu? Je snadné udělat chybu.\nDoma jednoznačné gesto může v zahraničí znamenat něco úplně jiného. Zatímco třeba v Evropě a Severní Americe by bylo zvednutí zvonícího telefonu na schůzi známkou neúcty, v Číně je to normální a tamní byznysmeni na porady chodí často s více telefony v rukou.\n„Na začátku schůzky máte dvě minuty, během kterých můžete získat, nebo ztratit důvěryhodnost,“ říká Robert Gogel, CEO konzultační firmy Integreon, která se specializuje na zajišťování vnějších zdrojů a na právní služby. Nejlepší je připravit se dopředu, ať nemusíte o kulturních rozdílech tápat v konferenční místnosti. „Přinejmenším musíte rozumět vašim místním zákazníkům.“\nTady je několik doporučení, díky kterým bude vaše příští mezinárodní schůzka méně stresující:\nKde: Německo, Rakousko, Japonsko\nVšichni známe schůze, které mají volný nebo žádný program. Nezačínají na čas a začátky se opakují, jak přicházejí noví opozdilci. V těchto zemích to tak ale nechodí. „Japonští uživatelé online platformy pro plánování porad Do.com píšou podrobný program a nahrají ho spolu s potřebnými materiály několik dní před schůzkou,“ říká zakladatel platformy Jason Shah. „Lidé v Japonsku dávají pozor na to, kolik času do konce zbývá a nepřetahují.“\nOčekává se, že materiály nastudujete s předstihem. Jestli pečlivě plánovaná schůze překročí přidělený čas, může být vnímaná jako neproduktivní a její účastníci jako neefektivní. Němci a Rakušané mají podobné smýšlení. V USA dobře naplánovaná schůzka, která se přetáhne proti očekávanému času, může být signálem zájmu o téma, ale delší porada v Německu je často chápána tak, že její účastníci nekomunikovali efektivně.\nAť vás ani nenapadne brainstormovat\nKde: Čína, Tchaj-wan, Malajsie, Singapur\nRozebírání tématu může jít proti tradičnímu čínskému zvyku „zachování si tváře“, podle kterého je potřeba vyhýbat se chybám, které by mohly způsobit rozpaky. Smích jako reakce na hloupou odpověď, upozornění na omyl nebo příliš přímá odpověď můžou narušit celou schůzku.\nSchůze v některých asijských zemích mají dopředu daný kýžený výsledek bez velkého prostoru pro novoty. Znalost výsledku předejde případným konfrontacím, což může být pro lidi ze západního světa zvláštní přístup. „Někteří účastníci porady se těší na brainstorming, ale v Číně nejsou zvykem,“ vysvětluje Stuart Friedman, zakladatel americké firmy Global Context zaměřené na komunikaci napříč kulturami.\nNenechte se vykolejit rušením\nKde: Itálie, Francie, Španělsko\nKdyž se Pascal Soboll, který žije v Mnichově, setkává s klienty v Itálii nebo Španělsku, už si nebere osobně, když lidé přicházejí na schůzi pozdě. Ředitel designové firmy Daylight Design totiž pochopil, že místo účasti na tříhodinové schůzi jeho kolegové někdy dorazí podle toho, jak se jim to zrovna hodí.\n„Lidé tu mění své plány velmi spontánně,“ říká Soboll. „Prostě přicházejí a odcházejí.“ Soboll tak už upravil svá „německá“ očekávání. Nečeká, že stejní lidé budou přítomni celé jeho prezentaci, a tak jim raději usnadňuje jejich svévolné příchody. Ti, kteří zmeškali část prezentace, mohou klást otázky, aby se tak předešlo mezerám v informovanosti.\nJen ne žádné klábosení\nKde: Finsko, Švédsko\nZatímco v Severní Americe můžou být řeči o počasí nebo sportovních výsledcích způsobem, jak se dostat k vážnějším tématům porady, v místech jako Finsko nebo Švédsko není taková „rozcvička“ přijatelná. Tam mohu být témata nesouvisející s poradou vnímaná jako rozptylování a plýtvání časem ostatních.\nV některých zemích, třeba ve Finsku, se můžete setkat s dlouhými prodlevami v konverzaci, které mohou vnímat lidé jiných národností jako trapná ticha. Nesnažte se je vyplnit. „V některých částech severní Evropy jsou při byznys setkáních běžné až minutové pauzy rozprostřené v konverzaci,“ říká Friedman. Slouží ke zpracování toho, co druhá osoba říká.\n„Když se Američané snaží mermomocí předejít tichu, vede to k tomu, že jim Finové nevěří,“ říká Friedman. „A když se Finové odmlčí, Američané uvažují o tom, jaké výmluvy vymýšlejí.“\nPochopte kulturu zpětné vazby\nKde: Jižní Korea, Německo\nSoboll z porad v Soulu ví, jak stěžejní pro pochopení zpětné vazby je porozumět hierarchii lidí, kteří sedí naproti němu u stolu. Pracovně nejmladší členové týmu mluví na úvod a ti, na kterých je finální rozhodnutí, mají slovo zase na konci. Pořadí není jen formalita, díky němu účastníci porady chápou přínos jednotlivců.\nKonce německých schůzí jsou vlažné. „Často nemáte šanci poznat, jestli vše proběhlo dobře nebo naopak. Klienti z Německa vám neaplaudují a neskáčou nadšením,“ říká Soboll. „Nikdo vám spontánně neřekne, jak moc se mu líbila vaše práce.“


Mám jiný pocit, vedeš dialog sám se sebou ale je fajn že to mají i v podmínkách uvedené.. stejně budu dál používat fake adresy a ne kvůli fízlům, ale pro svůj dobrý pocit a tvoje babička má styl.. super že ji kytky rostou v kvalitních substrátech a ne v shitu z OBI, kde se ti pak vylíhnou svilušky, páč jim to 10x zmoklo na paletách v děrovaných pytlech, zaparilo, nakazilo od jiné kontaminované půdy..\nJa jsem leta spokojeny s hotchilli.cz\n28-03-2018 v 09:46 AM\nPříspěvek č. 348\nhttp://www.mladypestitel.cz ochota, rychlost\n15-04-2018 v 12:39 PM\nPříspěvek č. 349\nRoyalseeds.cz ,objednával někdo semínka? Ceny jsou až podezřele nízko. A jestli si dobře vzpomínám, tak před rokem sem se ptal na dostupnost semen Mandala seeds. Tuším, že se ani neobtěžovali s odpovědí.\n04-07-2018 v 09:42 AM\nPříspěvek č. 350\nUž nějakej ten rok objednávám z growshop-velkoobchod.cz =fruit of the room. Objednávku odesílají max do 3. dne od objednání, pokud je v objednávce víc věcí, tak ještě před odesláním volají pro potvrzení. Když není něco skladem, tak se snaží nabídnout alternativu, kolikrát dražší kus nabídnou za cenu toho původně objednaného. A jako bonus mají nyní dopravu nad 500 zdarma. Dva pytle light mixu vyšli na 520 Kč i s dopravou to by šlo \n12-07-2018 v 05:57 AM\ngrowland.cz - Letná Příspěvek č. 351\nČau, doporučuji obchod growland Letná, je tam pohodový týpek na kase, vždy se s ním dá pokecat a poradí nebo přispěje svým názorem. Mám to tam rád a rád tam chodím.\n04-09-2018 v 19:21 PM\nPříspěvek č. 352\nHigarden.cz-profici,tak to ma bejt,jinde uz nenakupuju............borci\n04-09-2018 v 21:37 PM\nPage generated in 0.3993870 seconds with 27 queries.


Fore! - Skotská Golfová historie | Madame Lelica\nBy admin 19 února, 2021 Leave a Comment on Fore! (Čeština)\netymologie slova “ Fore!“není to úplně jisté. Oxfordský anglický slovník zaznamenává své první použití v roce 1878 jako varovný výkřik pro lidi před golfovou mrtvicí a stejně jako většina lidí věří, že se jedná o zkratku slova „před“. Tam je dřívější odkaz v roce 1857 v glosáři golfových termínů. Jeho původ je téměř jistě dřívější a svázaný se slovem Caddie.\nV současné době existují tři vysvětlení původu termínu FORE!\nz Forecaddie! do popředí!,\nProtože golfové míčky byly drahé, golfisté zaměstnán „Forecaddies“ stát, kde míč mohl přistát a snížit počet ztracených míčů, jako je tomu v turnajích dnes.\nV roce 1824 Pravidla Thistle Golf Club líčí rozhovor, který mladistvý Pan vždy dočasný charakter; jednoduše z Woodhouselee, Starožitník v Edinburghu, měl se ve věku Andrew Dickson, když řekl, že měl vykonávat tuto roli pro Vévodu z Yorku v roce 1681 na Leith Links.\nDickson byl pak plnit povinnosti, co se dnes běžně nazývá popředí-cady.,\nRobert Clark opakoval příběh v jeho historii, v roce 1875 jako ‚to, co se dnes běžně nazývá popředí-caddie’\nje pravděpodobné, že golfisté křičel, aby jejich Forecaddie!kdo by byl vždy o kus dál, aby upozornil na to, že míč se blíží, a časem se to zkrátilo na ‚Fore! Téměř současný vzhled pojmů caddie, fore-caddie a Fore! podporuje tuto teorii nad ostatními.\nstřílet přes jejich hlavy!,\ndruhé vysvětlení, stále dána USGA, pochází z vojenské bitevní loď z muškety dny, kdy pořadí po pořadí by oheň fusillades, některé přes hlavy těch vpředu. Spekulovalo se, že termín Fore! možná byli zvyklí varovat ty vpředu, aby drželi hlavy dole. Moderní historici nalít studenou vodou na této teorii, částečně proto, že je obtížné, aby se vztahují na Skotské golfové připojení a částečně proto, že příslušné vojenské termíny použité nemají žádný vztah. Tato teorie však může být ve skutečnosti nedorozuměním níže uvedené teorie.\nWare před!, – příběh Johna Knoxe\nexistuje třetí vysvětlení, které se jeví jako naprosto nepravděpodobné, ale což je vnější možnost. Pochází z příběhu, který vyprávěl John Knox (1505?-1572) Protestantský reformátor „hell-fire“. Vypráví příběh, jak mohou jen pekelní kazatelé, o někom, kdo dorazí do východního přístavu (Východní brána) Leithu., Tento příběh byl si všiml Dr. Neilson a následně uvádí Robert Browning ve své knize ‚Dějiny Golf‘ (1955), tedy:\n‚Jeden z mnoha, který přichází na Východ Přístavu Leith, kde ležel dva velké kusy munice, a kde jsou jejich nepřátelé byli známí, a plakala do jeho kolegů, kteří byli u brány, což obrany: „Ware Předtím!“a tak vystřelí jeden velký kus, a poté druhý.“\ntak dopředu!dalo by se to odvodit z dělostřeleckého výrazu varujícího střelce, aby byl jasný., Toto poslední vysvětlení znamená, Za prvé, že termín ‚ Ware před!'(Pozor Dříve!) byl zkrácen do popředí! spíše než Ware!a za druhé, muselo být dostatečně dobře známo, že ho používají golfisté.\nupřímně řečeno, vždy jsem si myslel, že pouze vysvětlení „Forecaddie“ je věrohodné, dokud stavební společnost vykopala tělo vedle místa, kde jsem pracoval v Leith. Ukázalo se, že tělo bylo dva tisíce let, ale co je důležitější, ležela vedle poslední a jediný známý pozůstatek Ramsay ‚ s Fort, je znázorněno na obrázku zde., To bylo součástí velkého opevnění, které prstenci Leitha, včetně výše uvedených Východní Brána, která byla postavena francouzskými, aby odolaly Obležení Leith do angličtiny v roce 1560. Anglický nevzal pevnost, ale opevnění bylo zničeno nedlouho poté jako součást neklidný mír s Anglií. Nicméně, tam jsou ještě dva pahorky na Leith Odkazy, údajně zbraň nábřeží nazývá ‚Lady Fife je Brae“ a „Giant‘ s Brae postavil Sir William Pelham, Kapitán anglického Pionýrů, v roce 1560., Giants Brae lze vidět na pozadí obrázku zobrazeného na historii Leith Links.\nna snímku zbytky Ramsay Fort většinou byly obnoveny, ale stavitelé vlevo malé jámy tak, že horní část stěny může být viděn na parkovišti nových bytů na Tower Street.\nlet, co John Knox mohl být v Leith slyšet příběh zbraně překrývá pouze tento fort. Vzhledem k poněkud opačné povaze jeho názorů, byl často buď v exilu, nebo vězeň nebo později v Berwicku během svého dospělého života.,\nPři zkoumání historie a uspořádání Ramsay ‚ s Fort, bylo jasné, že Východní Brány přímo přehlédl Odkazy, kde hráči hráli, jak nejlépe mohli, mezi všechny vojenské přípravy a dobývání, který šel v polovině 16.Století.\nzobrazený plán je 1830 zobrazení opevnění 1560, ale odráží dřívější plány. Poslední části zdí zmizely v raných viktoriánských dobách, kdy byly postaveny montážní místnosti Leith. Ramsayova pevnost byla trojúhelníková kamenná bašta na pravé straně ústí řeky., Většina ostatních zdí byla hliněná díla.\nstřelci a golfisté by se poznali dobře, protože každý z nich praktikoval své umění v Leith Links. Dnes je vybudováno Severní spojení a jen malá část jižních vazeb zůstává\nhluk střelecké praxe by byl zapamatován, pokud by byl slyšet. Je možné, že střelci používali termín k varování golfistů, když cvičili střelbu a golfisté ji pak začali používat mezi sebou. Hráči golfu v Leith Links byli vlivní lidé z politického a golfového hlediska., Pokud by použili termín, ostatní by následovali. Nicméně pevnost byla zničena po krátké řadu let, takže by to mohlo být dělostřelecký plakat žil pouze v paměti golfisté, které by mohly vysvětlit, proč se zkrácený termín do Popředí! jako chybné vymezení pojmu.\nHoward Carter: Muž, Který Objevil „Úžasné Věci“ V Krále Tutanchamona Hrob


Jak si prodloužit prostředníček - Radka Loja\nJak si prodloužit prostředníček\nNaše tělo reaguje na naše myšlenky. Tedy, pokud se pořádně soustředíme.\nTuto větu si můžete ověřit v následujícím experimentu. Když jsem ho dnes zkoušela, myslela jsem si, že mě šálí zrak 🙂\nNa chvilku se zastavte a přestaňte myslet na to, co všechno ještě dnes „musíte“ udělat, s kým budete mluvit, jaké bude zítra počasí, co si dáte k obědu atd. To vše sabotuje výsledek. Když chcete čehokoli dosáhnout, je potřeba se soustředit.\n1. Sedněte si na židli a třemi hlubokými nádechy a výdechy se uvolněte. Zvedněte ruce a podívejte se na vnitřní stranu zápěstí. Na každém zápěstí vidíte několik horizontálních čar. Přiložte ruce k sobě tak, aby čáry na zápěstí byli proti sobě. Čáry sami o sobě v tomto experimentu nemají význam. Slouží pouze jako měřítko.\n2. Nyní sepněte ruce tak, jako byste se chtěli modlit. Podívejte se, který z Vašich prostředníčků je kratší (u většiny lidí to tak je). Pokud máte oba prostředníčky stejně dlouhé, tak si vyberte jeden z nich, který si na chvíli chcete prodloužit.\n3. Teď obě ruce rozpojte a položte si je na svá stehna. Zhruba 1 minutu se soustřeďte na špičku vybraného prostředníčku. Vnímejte, jak se dotýká Vašeho stehna. Vnímejte teplotu. Soustřeďte se pouze na špičku svého prstu. Představte si, že se váš prst prodlužuje, že je stále delší a delší. Zavřete si oči a představte si, že cítíte, jak váš prst roste. Je stále delší a delší.\n4. Nyní obě ruce zase spojte. Tak co? Vidíte to?\nA stačila pouhá chvilka soustředění. Během chvilky koncentrace jste přerostli sami sebe. (Klid, za chvíli to odezní. Nebo nechcete?).\nA pokud nic nevidíte, tak to zkuste zase příště.\nPřeji pěkné experimentování!\nPokud si přejete dostávat další inspiraci, přihlašte se zde.\n← Využívejte svůj mozek naplno. Jednoduchý tip, jak ho správně naladit.\nJe důležitější IQ nebo EQ (emoční inteligence)? →


zakázkové šití oblečení a prádla pro abdl\n1.1 V souladu s ustanovením §1751 odst.1 zák. č. 89/2012 Sb. (Občanský zákoník) v platném znění vydává společnost Jana Roubcová tyto obchodní podmínky, jež jsou nedílnou součástí kupní smlouvy, uzavřené mezi:\nJanou Roubcovou se sídlem Luční 989/4, 67401 Třebíč , IČ: 45427551, jaromax@seznam.cz, 737938820, zapsanou v živnostenském rejstříku Měú v Třebíči, (dále jen prodávající) na straně jedné a kupujícím na straně druhé.\n1.2 Kupujícím je fyzická nebo právnická osoba, která uzavírá s prodávajícím kupní smlouvu prostřednictvím internetového obchodu prodávajícího umístěného na internetové adrese www.in-tex.cz (dále jen eshop).\n2.3 Identifikační údaje kupujícího jsou zejména jeho jméno a příjmení případně název obchodní firmy, bydliště či sídlo, IČ, dále pak emailová adresa, kontaktní telefon, případně doručovací adresa.\n4.1 V souladu s ustanovením § 1829 obč. zák. má kupující právo ve lhůtě 14 dnů od převzetí zboží odstoupit od kupní smlouvy s výjimkou zboží vyrobeného na míru. Přesné znění zákona zde:\n§ 53 občanského zákoníku.\nMůžete tedy vrátit pouze zboží z nabídky, které nebylo šito přímo vám na míru.\n4.2 Formulář pro odstoupení od smlouvy obdržíte vždy v mailu potvrzujícím vaši objednávku. Kupující může k odstoupení od smlouvy užít i jiný způsob, užití uvedeného formuláře je však doporučeno.\nZboží je nutno vrátit obyč.balíkem, NE na dobírku. Jelikož se jedná o spodní prádlo, nemělo by nést známky používání.\nPeníze Vám vrátím složenkou nebo na účet.\n6.1 Práva a povinnosti smluvních stran týkajících se práv z vadného plnění jsou upravena zákonem č. 89/2012 Sb., konkrétně v jeho ustanovení § 2099 - § 2174\nZáruční lhůta je 24 měsíců ode dne dodání zboží. Záruka se vztahuje pouze na výrobní vady, ne na obnošenost nebo poškození nedodržením doporučeného návodu k ošetřování. Oprávněnou reklamaci prodávající vyřídí některým ze způsobů popsaných v bodě 6.2 na kterém se s kupujícím dohodne.\nSpotřebitel bude písemně/elektronicky vyrozuměn o způsobu a lhůtě, ve které prodávající potvrdil, kdy spotřebitel právo z vadného plnění uplatnil. Po odeslání reklamace bude spotřebitel/kupující telefonicky nebo elektronicky kontaktován a vyrozuměn o způsobu vyřízení reklamace.\n6.4 Práva z odpovědnosti za vady uplatňuje kupující u prodávajícího na adrese: Jana Roubcová, V.Nezvala 437/64, 67401 Třebíč\n7.2 Jedná se zejména o jméno a příjmení kupujícího / název obchodní firmy, adresu jeho bydliště / sídla, doručovací adresu, IČ, emailovou adresu a telefonní číslo.\n7.3 Kupující výslovně souhlasí se zasíláním obchodních sdělení ve smyslu zákona č. 480/2004 Sb., ve znění pozdějších předpisů, prodávajícím na adresu jeho elektronické pošty. Toto bude kupujícímu zasíláno pouze do doby, kdy svůj souhlas jakýmkoliv způsobem zruší.\nPlně respektuji Vaše soukromí! Vaše osobní data nebudou nikdy předána žádnému třetímu subjektu, budou použita pouze a výhradně pro potřeby výroby a doručení Vámi objednaného zboží. Vyhrazuji si však právo ustoupit od záruky bezpečnosti v případě napadení serveru neznámým pachatelem (heckerem).\nBudu velmi ráda, když si tento článek pozorně přečtete a budete se v naší vzájemné komunikaci snažit řídit pravidy z něho vyplývajícími.\nVšechny věci, které zde nabízím, jsou už nejméně jednou vyrobeny a odzkoušeny. U každého kousku je popsáno, z čeho je ušit. Pokud byste chtěli nějaký materiál nahradit jiným, je to možné. V tiskopise objednávky je kolonka: "Zde napište poznámku". Tam svůj požadavek napište.\nBudete-li chtít ušít něco nového, co v nabídce ještě není, potřebuji vždy co nejpřesnější popis, nejlépe s dodáním obrázku.\nV popisu je nutné uvést:\n1. O co konkrétně se jedná (+případný obrázek)\n2. Z jakého materiálu má být výrobek zhotoven, barva, vzor.\n3. Velikost buď podle mojí tabulky velikostí (u kalhotek) nebo míry podle zobrazených plánků.\n4. Co nejvíce doplňujících informací vás napadne.\nNebudete-li něčemu rozumět nebo budete potřebovat poradit např. s měřením nebo výběrem materiálu, ráda vám poradím, ale mějte, prosím, na paměti, že nemohu vymýšlet za vás, co byste asi tak chtěli ušít. Občas se stane, že mi napíšete tři-čtyři najednou a dlouze se v desítkách mailů radíte o svém přání. Já z toho mám zaprvé za pár dní v hlavě guláš, plete se mi, co vlasně kdo chtěl a zadruhé tím strávím hodiny času u počítače místo abych v dílně tvořila. Věřím, že mi rozumíte a nebudete mi mít tuto upřímnost za zlé.\nZe stejného, tj.časového důvodu, posílejte, prosím, svoje objednávky přes e-shop a ne jen napsané v mailu. Mailem můžete svoji objednávku pak doplnit fotkami nebo upřesňujícími informacemi.\nNajdete-li někde nějakou chybu nebo nedostatečné informace u některého zboží, taky mi to, prosím, napište, ať to mohu napravit.\nPod každým zbožím máte možnost se k němu vyjádřit. Budu velmi ráda, když tak učiníte.\nCENY ZA ZBOŽÍ :\nCeny uvedené u jednotlivých věcí jsou vypočítané za ten konkrétní kousek, který je na obrázku, vyrobený podle popisu pod obrázkem. Může se stát, že budeme objednávat jiný materiál za jinou cenu a pak se musí udělat kalkulace nová. Pokud bude cena jiná než je uvedeno, vždy vám ji oznámím předem a objednávku potvrdíme až po vašem schválení.\nProtože nemohu držet velké zásoby různorodého materiálu, mívám k dispozici jen několik druhů látek ( 3 - 5 vzorů). Jejich fotografie najdete v levém sloupci pod názvem "LÁTKY". Nevyberete-li si z této nabídky, najdete temtéž několik odkazů na dobré internetové obchody s metráží. Odkaz na vybranou látku mi pošlete mailem, já ji objednám a zpracuji na vaši objednávku. Látku si můžete ale koupit i ve vašem městě v kamenném obchodě a poslat mi ji.\nPovšimněte si ještě, prosím, § 53 občanského zákoníku, citovaného výše v obchodních podmínkách.\nZboží posílám zpravidla do dvou týdnů od přijetí objednávky.\nProtože nevyrábím na sklad, může se dodací lhůta od uváděného týdne mírně lišit - záleží na počtu objednávek. Aktuální termín dodání budete mít uveden v mailu potvrzujícím Vaši objednávku.\nZboží zasílám prostřednictvím České pošty nebo společnosti Zásilkovna.\nBalík na poštu:108,-Kč\nBalík do ruky: 128,-Kč\nDoporučený dopis: 48,-Kč ( Malá zásilka, např.1-2 kalhotky, která se vejde do obálky A4 nepřevyšující tloušťku 5 cm.)\nPříplatek za dobírku: 53,-Kč\nDobírka na Slovensko je podle velikosti a ceny balíčku 180,- až 276,-Kč.\nZásilkovna v ČR: 60,- Kč\nZásielkovňa v SR: 95,-Kč\nDobírka v Zásilkovně ČR i SR: 20,- Kč\nZásilky jsou baleny diskrétně.\nDUPAČKY, TÍLKA, KOŠILKY\nHRACÍ KALHOTY, KOŠILE, MIKINY\nOVERALY, PYŽAMA A SPACÍ PYTLE\nPLENY A PLENKY\nVĚCI Z PVC\nTABULKY VELIKOSTÍ a návody na měření\nCopyright © www.abdl-textil.cz, provozováno na systému tvorba e-shopu a pronájem e-shopu Shop5.cz


Bifenggang Boutique Hotel - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Shijiazhuang\nFloor 11,Block 3,Gate 2 Wanda Plaza Jianhua South Street, Yuhua District裕华区, Yuhua, Shijiazhuang, Čína, 050000 - Zobrazit na mapě\nBifenggang Boutique Hotel – podrobnější informace\nDobře umístěný v oblasti restaurace, obchodování města Shijiazhuang, Bifenggang Boutique Hotel vám poskytuje nejpříznivější místo pro odpočinek od rušných dnů. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Bifenggang Boutique Hotel výborné služby a vynikající zařízení vytvářejí nezapomenutelný zážitek z pobytu. Hotel nabízí přístup k široké škále služeb, včetně rodinný pokoj, výtah.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Užijte si jedinečné služby a skutečně prestižní adresu v Bifenggang Boutique Hotel.


Prštenská vražda: soud nemůže najít Martina Fišera - Slovácký deník\nPrštenská vražda: soud nemůže najít Martina Fišera\nBrno, Zlín - Soudní proces, který měl možná vnést idalší světlo do dosud nevyřešené vraždy Stanislavy Fišerové ze Zlína-Prštného, nebude. Krajskému soudu vBrně se totiž nepodařilo doručit předvolání synu zavražděné Martinovi.\nNejvyšší soud vrátil případ zpět ke krajskému soudu. Tím zrušil původní rozsudek, který osvobozoval Martina Fišera zobvinění, že zavraždil svou matku. Zítra ho měla soudkyně Hana Zoubková znova vyslechnout.\n„Neznáme totiž místo jeho pobytu. Jeho stávající adresa už není platná. Proto soud musel hlavní stání odložit zatím na neurčito,“ vysvětlila mluvčí Krajského soudu vBrně Miroslava Sedláčková.\nDodala, že soud proto požádal policii, aby vypátrala místo jeho pobytu. „Musíme zjistit, kde byl naposledy spatřen, poptat se jeho rodiny, známých iprověřitů různá nemocniční zařízení,“ vyjmenovala postup policistů mluvčí policejní Správy jihomoravského kraje Jana Šípková. Doplnila, že žádost soudu zatím ještě policie neobdržela.\nSoudkyně Hana Zoubková, který měla tento případ na stole už dvakrát, měla podle Nejvyššího soudu při zítřejším líčení znovu vyslechnout Martina Fišera. Podle ní už ale vdobě projednávání případu neexistovaly proti Fišerovi žádné přímé důkazy, které by ho usvědčily ztoho, že matku skutečně zabil. „Atěch nepřímých důkazů bylo tak málo, že nebylo možné určit, zda ten čin spáchal,“ podotkla před časem soudkyně.\nVražda ve Zlíně-Prštném,\nPřípad brutální vraždy se opět vrací před soud\nZlín - Dosud nevyřešenou brutální vraždou Stanislavy Fišerové ze Zlína–Prštného se začne Krajský…\nFord Focus první majitel, servisní knížka, koupeno v CZ Ford Focus první majitel, servisní knížka, koupeno v I Volkswagen Golf první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Volkswagen Passat první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Volkswagen CC servisní knížka, koupeno v CZ Volkswagen Golf první majitel, servisní knížka, koupeno v CH Volkswagen Touran servisní knížka, nehavarované Volkswagen Passat první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované


Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové, objekt - Města a obce\nKurzy.cz > Hradec Králové > Pardubická > Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nPardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové - informace o poště a PSČ, údaje z katastru nemovitostí a katastrální mapa, statistické údaje o objektu, GPS pozice pro navigaci, informace o firmách, osobách a živnostech z veřejného rejstříku.\nZákladní údaje o objektu Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nZařazení objektu Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nNázev objektu Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nKatastr, mapa Kukleny 752, Hradec Králové\nIdentifikace objektu Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nRUIAN kód SO.23445351\nVeřejný rejstřík v objektu Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nMapa Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nUmístění Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové na mapě, firmy na dané adrese. Pozice na mapě je určena polohou objektu v katastru nemovistostí.\nPardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové.- Mapa\nNa tomto místě se zobrazí Google mapa s informacemi o podnikání a sídlech firem na adrese Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové. Pokud tuto mapu nevidíte, zkotrolujte prosím, zda je ve vašem prohlížeči spuštěn Javaskript.\nPoslední změny firem v objektu Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\n29.4.2016 Nová firma na adrese Společenství vlastníků Pardubická 752\n29.4.2016 Firma změnila sídlo Společenství vlastníků Pardubická 752\n14.1.2016 Nová firma na adrese KOŘEDO s.r.o.\n22.10.2015 Nová firma na adrese MUDr. Jaroslava Urbanová s.r.o.\n22.10.2015 Firma změnila sídlo MUDr. Jaroslava Urbanová s.r.o.\n31.1.2012 Nová firma na adrese MUDr. Jaroslava Urbanová s.r.o.\n4.9.2002 Nová firma na adrese Společenství vlastníků Pardubická 752\n11.3.1999 Nová firma na adrese Strawberries, s.r.o.\n20.4.1998 Nová firma na adrese ROEL elektronik s.r.o.\nNově vzniklé firmy v objektu Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nV objektu Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové má sídlo 5 firem. V minulosti sídlilo v objektu dalších 3 firmy. Podrobnější informace o firmách a osobách v objektu a jejich počtech najdete výše.\n31.01.2012 MUDr. Jaroslava Urbanová s.r.o. Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\n22.05.2002 Společenství vlastníků Pardubická 752 Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\n11.03.1999 Strawberries, s.r.o. Hradec Králové 4, Pardubická 752, PSČ 500 04\n20.04.1998 ROEL elektronik s.r.o. Hradec Králové, Kukleny, Pardubická 752\n30.04.1997 KOŘEDO s.r.o. Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nKukleny 752, Hradec Králové na parcele st. 2676 v KÚ Kukleny\n1 adresa, Pardubická 752\nSpolečenství vlastníků Pardubická 752, Hradec Králové IČO 70970637 - Obchodní rejstřík firem\nSpolečenství vlastníků Pardubická 752 - fyzické osoby, právnické osoby\nPardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové, objekt, Firmy v OR\nMartin Hák, Pardubická 752 - obchodní rejstřík firem\nSpolečenství vlastníků Pardubická 752 - obchodní rejstřík, úplný výpis\nPardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové - adresa\nSpolečenství vlastníků Pardubická 752 Hradec Králové IČO 70970637 - obchodní rejstřík\nPardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové, objekt, Právnické osoby\nPetr Svatoš, Pardubická 752 - obchodní rejstřík firem\nMUDr. Eva Petříková, Pardubická 752 - obchodní rejstřík firem\nPaedDr. Eva Petřikovová, Pardubická 752 - obchodní rejstřík firem\nobjekt Pardubická 752, Kukleny, 500 04 Hradec Králové\nKód regionu 23445351\nčtvrtek 8.3.2018 00:27:22


Umění, umění ve veřejném prostoru a reklama v post-komunistické východní Evropě - PDF\nUmění, umění ve veřejném prostoru a reklama v post-komunistické východní Evropě\nDownload "Umění, umění ve veřejném prostoru a reklama v post-komunistické východní Evropě"\n1 Hladký přechod Umění, umění ve veřejném prostoru a reklama v post-komunistické východní Evropě Situace umění ve veřejném prostoru v post-komunistické východní Evropě, kde vedle sebe existují monumenty připomínající různá historická období, od komunistických soch a památníků až po reklamy - umění kapitalistické ekonomie ve veřejném prostoru - může být znázorněna na třech význačných polských osobnostech: Krzysztofu Wodiczkovi, Aleksandru Kwasniewskem a Krzysztofu Albinovi. Krzysztof Wodiczko je dnes bezesporu jedním z nejvýznamnějších žijících umělců, kteří tvoří ve veřejném prostoru. Na začátku osmdesátých let emigroval na západ ("neplánovaně") a nepochybně díky této zkušenosti byly jeho umělecké projekty vždy založeny na politickém a sociálním vědomí. Od roku 1981 vytvořil více než 70 veřejných projekcí na veřejných monumentech v různých městech. Bezdomovci a nelegální přistěhovalci jsou tématem jeho posledních projektů. V roce 1983 Wodiczko promítal let vojenských raket na sloupy (válečného památníku) Memorial Hall v Daytonu, v Ohiu. V roce 1986, u příležitosti 47. výročí nacistické invaze do Polska, promítal jezdce na koni držícího hákový kříž a policejní obušek na repliku benátské sochy jezdce umístěné ve Varšavě. Tímto způsobem umělec zpochybňuje zažitý význam monumentu a v souvislosti s tím také výklad historie. Náměty, které si vybírá pro projekci, ještě zdůrazňují zastrašující a tyranizující obsah veřejných památníků. Wodiczko se zajímá nejen o architektonické komponenty veřejných míst, ale také o to, jak v nich veřejnost žije. Proto oslovuje ty, kteří dnes veřejné prostory užívají nejvíce: lidi bez domova. K nim obrací pozornost. Zabývá se jejich výrazovými prostředky a připomíná nám, že nežádoucí cizinci vetřelci - nemají v moderní společnosti žádnou možnost sdělit svůj příběh a názor: Cizinec zde znamená stav bytí a přecházení, který je jak politický, tak metafyzický, kočovný a stěhovavý - jisté psychologické ohraničení v prostoru a čase dnešního posunutého a odcizeného světa. Cizinci, s krátkodobým nebo dlouhodobým pobytem, legální či nelegální přistěhovalci nemají právo volit ani žádný jiný dostačující hlas nebo vyjádření v oficiálním veřejném prostoru. Když dostanou šanci v médiích (ať už hlavního proudu či etnických), aby zveřejnili svoji zkušenost nebo svůj názor, požadavek či potřebu, cítí se podvedeni a umlčeni." 1 Na této myšlence založil Wodiczko mediální nástroje pro cizince: Vozidlo pro bezdomovce, Cizincova hůl a Porte-Parole. Poslední dvě díla jsou součástí série nazvané "Xenologie: Nástroje přistěhovalců", kde "xenologie" odkazuje na "umění přežít, ovládané přistěhovalci". Cizincova hůl připomíná tvar hole biblického pastýře, zatímco Port-Parole je druh masky, která se dává na ústa. Skuteční přistěhovalci pak nesou tyto předměty nebo je mají nasazeny. Nástroje jsou vybaveny malým monitorem, v němž sledujeme a čteme myšlenky a příběhy přistěhovalců, kteří jsou jejich nositeli. Tyto neobvyklé, podivné vynálezy hi tech nebo vlastně asi ještě více obraz na monitoru přitahuje lidi na ulici k nosičům-přistěhovalcům. "Při podrobnějším zkoumání vyjde najevo, že tvář na obrazovce a skutečný člověk jsou jeden a tentýž přistěhovalec. Dvojitá přítomnost - v médiu a živě - vyzývá k novému chápání cizince jako představy (postava na obrazovce) nebo jako vlastní zkušenosti (herec za scénou - skutečný člověk). Protože divákova představa i zkušenost se umocňují se zmenšující se vzdáleností, to když program\n2 odkrývá nečekané aspekty hercovy zkušenosti, přítomnost přistěhovalce se stává legitimní a skutečnou. Tato změna vzdálenosti a vnímání by mohla vytvořit prostor pro větší úctu a také sebeúctu a stát se inspirací k překročení hranice mezi cizinci a usedlíky." 2 Wodiczkovo sociální cítění zřetelně pochází z jeho vlastní přistěhovalecké zkušenosti. Jako ředitel Centra výtvarných studií pro pokročilé Massachusettského institutu technologie, kde má přístup k nejmodernější technologii, je v postavení, kdy může spolupracovat s jednou z nejvlivnějších autorit: s armádou. Iniciuje nyní program pro období po skončení studené války, v jehož rámci má být armádní výzkum použit pro civilní účely a jehož důležitou součástí je také kulturní projekt, na kterém spolupracuje s dalšími umělci a výtvarníky. Aleksander Kwasniewski je polským prezidentem. Tento bývalý ministr mládeže a prezident mládežnických a sportovních výborů Polské sjednoce-né dělnické strany byl zvolen hlavou státu v roce 1995 poté, co zvítězil v kandidatuře nad Lechem Walesou. Toto vítězství bylo šokem a senzací, protože Walesa představoval pro zbytek světa téměř legendu a protože svět uvažoval o novém vyvolenci polského lidu jako o bývalém komunistovi. Walesa měl podporu katolické církve, což samozřejmě vypadalo jako velká nevýhoda pro Kwasniewskeho. Nicméně vyhrál. Proč nebo spíše jak? Měl svého mediálního poradce. Muž, kterého si najal, Jaques Seguela, nazývaný mediální guru, je jednou z nejvlivnějších osobností ve světě reklamy. Proslavil se vedením úspěšné prezidentské kampaně pro Francoise Mitteranda v roce Kromě těchto dvou případů vedl úspěšnou prezidentskou kampaň ještě osmkrát a pod jeho vedením se prezidenty stali např. Alpad Gonz v Maďarsku a Željo Želev v Bulharsku. Seguela tuto činnost názývá svým koníčkem. Byl to pravděpodobně pád berlínské zdi, při němž si mnozí lidé ve východní Evropě uvědomili nástup západní reklamy, když Saatchi & Saatchi koupili velký kus zdi, na kterém byla politická graffiti, pro reklamní účely. Seguela zahájil svou poradní činnost ve východní Evropě na jaře 1990, kdy začal pracovat pro maďarského prezidenta. Na podzim téhož roku ho hnutí Solidarita najalo jako poradce pro Walesovu kampaň. Když byl dotázán, proč a jak začal pracovat pro Kwasniewskeho, bývalého komunistu, jestliže do té doby zásadně podporoval demokraty (odmítnul v Rumunsku Petra Romana hlavně proto, že Romanovi agenti si špatně vykládali úlohu mediálního poradce), odpověděl: "...[Kwasniewski] je takovým polským Kennedym: inteligentní, živý, má určitou představu o Polsku, jak by řekl De Gaulle... [...] V minutě rozuměl tomu, co jsem mu řekl. Z mediálního hlediska je nejprofesionálnějším kandidátem, kterého jsem poznal, lepším než byl Mitterand a mnoho jiných." 3 Seguela tvrdí, že to byl sám Kwasniewski, kdo mu prozradil svá slabá místa: vypadal jako komunista, když už Polsko komunistické nebylo; bojoval se stereotypem; měl proti sobě církev a televizi. Proto Seguela zvolil strategii, která tyto nevýhody obrátila v pozitiva: přesvědčil lidi, že se mýlí, když považují Kwasniewskeho za komunistu ("nikdy přímo [na tento mýtus] neútočil, protože mýty se nesmějí napadat" 4); nechal církev bojovat proti Kwasniewkemu, protože věděl, že lidé nesnášejí, když se církev plete do politiky, apod. Určil tři fáze kampaně: úvodní část představovala cestu autobusem po celém Polsku, takže Kwasniewski oslovil lidi skutečně po celé zemi tak, jak to udělal Bill Clinton během své kampaně v roce (Stejný princip využil později Miloš Zeman, vůdce české sociálně-demokratické strany, když s autobusem "Zemák" přivezl své straně důležitá křesla v parlamentních volbách v roce 1996.) Seguela také trval na důrazu na modernost a slogan "volba pro budoucnost" se stal nesmírně úspěšným. Konec konců, "Pro někoho Kwasniewski představoval minulost, na kterou s nostalgií vzpomíná, pro jiného byl symbolem budoucnosti." 5 Třetí osou úspěšné kampaně byla jednota, jež byla obsažena v hesle "Spouna Polska". Seguela mistrně zmanipuloval a dokonale zpracoval polskou psychologii. Dnešní politici se spoléhají na mediální\n3 poradce, kteří jim dávají detailní rady, co mají udělat, co mají říct a jak se chovat. Míra, jakou formují politiku a to, jak oni sami jsou o své vládě v dnešní politice přesvědčeni, jsou patrné ze Seguelova komentáře o svém působení pro Kwasniewskeho: "...[když ho Walesa obvinil ze lži v souvislosti s jeho daňovým přiznáním], poradil jsem Kwasniewskemu, aby mluvil pravdu. [...] [V televizní debatě] poradil jsem mu, aby přijel na poslední chvíli... [...] Řekl jsem Aleksandrovi, aby se postavil, až mu první novinář položí otázku... [...] Řekl jsem mu, aby ukázal dopis od ministerstva financí, který potvrzoval, že daně zaplatil... [...] Také jsem Aleksandrovi poradil, aby si nezačal před kamerami rovnat papíry, až debata skončí... aby vstal a šel si s Walesou potřást rukou, což z něj udělá vítěze..." 6 Kwasniewski dal na jeho rady a debata se stala posledním rozhodujícím faktorem jeho vítězství. Krzysztof Albin byl jedním z aktivních členů a také mluvčím hnutí Oranžová alternativa, které sídlilo ve Wroclawi, ale v osmdesátých letech proletělo celým Polskem. Začátky byly spojeny s pouličním divadlem či happeningy historika umění "majora" Waldemara Frydrycha, jež se nazývaly "Socialistický surrealismus". Cílem bylo vysmívat se absurditě komunistického systému, čehož dosahovali tím, že brali tento systém absurdně vážně, a tím jej činili ještě absurdnějším. Kreslili trpaslíky po zdech v celém městě. Oblékli se jako svatý Mikuláš a chodili po ulicích s nápisy "Jen sv. Mikuláš vás může ochránit před bídou." Uskutečnili experiment, ve kterém zjišťovali, kolik lidí se vejde do policejního auta, když jeden člověk nastoupí jedněmi dveřmi a jeden druhými vystoupí. Své stoupence nalezli hlavně mezi nejmladší generací, která se nechtěla připojit ke komunistům ani k Solidaritě. K Oranžové alternativě se někdy přidalo až aktivních účastníků, například když zpívali stalinské hymny v zoo před šimpanzí klecí. Oranžová alternativa bylo nepochybně jedno z nejoriginálnějších disidentských hnutí v komunistické východní Evropě. Hnutí Oranžová alternativa se rozpadlo s oficiálním nástupem demokracie. Major odjel do Paříže a další významný člen hnutí se stal kritikem umění. Nyní Albin učí reklamní psychologii na univerzitě ve Wroclawi. Zeptala jsem se ho na psychologii jeho vlastní transformace ze člena disidentského hnutí do světa reklamy a jak zvládá přechod od manipulace jedné ideologie k jiné ideologii. Podle něj komunistická propaganda před rokem 1989 byla "přesvědčovací komunikací" a její "komunikační proces představoval skutečné potěšení" ale "nebylo to pozitivní potěšení jako politické kampaně v západní Evropě, jednalo se o negativní pocit". Albin poznamenává, že stejně jako v Československu, kde např. grafik Joska Skalník vymyslel charakteristický design pro oznámení kulturních disidentských aktivit, polský underground také vytvořil v osmdesátých letech "velmi zajímavé estetické hodnoty" v podobě knih, plakátů a obalů na desky. V té době "neexistoval žádný důvod se plně věnovat reklamní činnosti, protože lidé přirozeně cítili rytmus uměleckého světa, což dnes už neplatí." Nicméně ilegální společenská hnutí jako RSA, Svoboda a mír a Oranžová alternativa v podstatě neuvědoměle převzaly reklamní principy pro jejich účinnost. Albin byl hlavní kontaktní osobou mezi hnutím a občany a dobře si uvědomuje, že pravidelný a blízký kontakt s lidmi je klíčem k úspěchu nezávislých aktivit. Oranžová alternativa byla také "negativní reklamní kampaní adresovanou socialismu." Jak řekl jeden americký novinář, na konci osmdesátých let zkompromitoval komunismus v morální rovině Solženicyn, Kolakowski tak učinil na úrovni filosofické a Oranžová alternativa v rovině estetické. Albin si nyní uvědomuje, že jazyk Oranžové alternativy byl asimilován jazykem masových médií a zvláště pak televizí.\n4 Jakkoli to může znít ironicky, Albin považuje reklamu za prostředek svobodného vyjádření, o které se Oranžová alternativa vždy snažila. Reklama má "přísná, ale jasná pravidla, což nemusí nutně platit o umění". Reklama Albinovi umožňuje "vyjádření v několika rovinách", oblast, kde "pokud jste učinili jasné strategické rozhodnutí, máte dále naprostou svobodu." Zatímco rozdíly mezi uměním, uměním ve veřejném prostoru a reklamou mohou být poněkud matoucí, umění ve veřejném prostoru často funguje jako most mezi uměním a reklamou, neboť často obsahuje znaky obou těchto kategorií. Paul Von Blum, kromě obdivu současných Wodiczkových děl, také zdůrazňuje význam mexického umění z období revoluce na začátku dvacátých let, které přineslo některé z nejdůležitějších příkladů umění ve veřejném prostoru. 7 Četné nástěnné malby od Diega Rivery, Jose Clementa Orozca a Davida Alfara Sigueira přinesly obrazovou společenskou kritiku lidem na ulici. Tito tři umělci později prosadili tento trend v USA a hnutí mělo velký vliv na celém světě, včetně Československa. Publikace Mexická grafika, vydaná v Praze v roce 1955, obsahuje stovky reprodukcí mexických děl společenského realismu; jedním z nejvýraznějších byla Riverova nástěnná malba z roku 1951, která pojednávala o jiné nástěnné malbě - portrétech Stalina a Maa. Vedle zobrazené malby jsou popravováni lidé a v dolní části je množství lidí, kteří reprezentují všechny společenské třídy. Riverovo dílo je o samém konceptu umění ve veřejném prostoru a vyvolalo v uměleckém světě diskuzi o hodnotách a smyslu této umělecké formy. Podobně díla socialistického realismu, vytvořená v bývalých komunistických zemích, se přirozeně stala námětem sporů, zda představují umění, umění ve veřejném prostoru či pouze propagandu. Judith Williamson odlišuje ve své knize Dešifrování reklamy z roku 1978 v rámci reklamního systému postup, založený na definici totemismu Clause Levi-Strausse. Podle jeho studia primitivních společností je totemismus "užitím rozdílů mezi přírodními objekty k odlišení mezi lidskými skupinami." Ovšem v dnešní společnosti, jak píše Williamson, reklama "používá rozdíly, které existují ve společenských mytologiích, pro vytvoření rozdílů mezi produkty..." a výsledek je, že "se odlišujeme od jiných lidí tím, co si kupujeme." 8 Například ti nejsvobodomyslnější mladí lidé, kteří chtějí být chápáni jako úplně nová generace nezatížená morálními principy z minulosti, si kupují džíny značky Diesel, které jsou známé provokující, nekonvenční, agresívní a výstřední reklamou. Tato generace si libuje v těch nejpodivnějších věcech, nosí diesel a odlišuje se od těch, co nosí levisky, jejichž image je svázána s trochu tradičnější a citlivější rebelií, jakou představuje James Dean. Jedná se o vyjádření identity tím, že si koupíte výrobek, který vás odlišuje od ostatních. Judith Williamson také zdůrazňuje, že ačkoli můžeme sledovat analogii mezi totemismem, který popisuje Levi-Strauss a totemismem v reklamě, např. pasáž "z pohledu zaměřeného na subjektivní prospěch k hledisku objektivní analogie" a "od externí analogie k interní homologii", 9 je zde také zřetelný rozdíl. I když totemismus, který Levi-Strauss popisuje, zahrnuje vztahy "mezi dvěma skupinami, jednou přirozenou a druhou kulturní," 10 "objekty, které vytvářejí tyto totemické skupiny v reklamní oblasti, nejsou přirozené" a "jedná se o dva nesprávné rozdíly: mezi výrobky a mezi lidmi, které se navzájem neustále redefinují prostřednictvím změny významu reklamy a výměny peněz v obchodech." 11 V rádoby rovnostářské společnosti v komunistické východní Evropě takový totemismus teoreticky neexistoval, ale ve skutečnosti fungoval plně a výlučně pod vedením vládní moci. Williamson říká, že totemismus se stává součástí ideologie, např. když úspěšná reklama lidi přesvědčí, že si nekupují výrobek proto, aby se stali součástí nějaké skupiny, kterou tento výrobek reprezentuje, ale že již zcela přirozeně do této skupiny patří, a to je důvod pro zakoupení výrobku. Násilné vnucování komunistické ideologie neuspělo, protože bylo mnohem zjevnější než tato skrytá forma manipulace.\n5 Proto bylo překvapující, když Kwasniewski, který si přál vymazat komunistický obraz, vyhrál volby tím, že přesvědčil své voliče o tom, že již přirozeně patří do skupiny, která je součástí budoucnosti a nevrátí se zpět ke staré ideologii a morálce, jež náleží církvi. Seguela, který mu pomohl tím, že do staré politické sféry vložil novou ideologii, prohlašuje, že tak činil pro svoje potěšení a ne z obchodních zájmů - jeho taktika tedy může být chápána jako umění v tom nejironičtějším slova smyslu. Window Gallery v Praze je výstavní prostor, který patří Britské radě. Jsou to v podstatě pouze výlohy vedoucí na ulici, kde jsou pořádány náročné a nezvyklé výstavy, od skupiny TOMATO přes fotografie z britských sci-fi animovaných filmů po snímky módních návrhů Vivian Westwood. Výstavy se tedy neomezují na výtvarné umění a můžeme tento prostor považovat za galerii pro umění ve veřejném prostoru. V roce 1993 vystavil ve Window Gallery český umělec Jiří David pozměněné fotografické portréty slavných osobností, např. Václava Klause. "Morphing" (změna tvaru) je technika počítačové grafiky a znamená hladké a dokonalé přetváření obrazu. Je to technika, která je od konce osmdesátých let na západě velmi oblíbená jak v oblasti reklamy, tak ve filmu. Člověk je přeměněn ve zvíře nebo robota, jeden lidský obličej splývá s jiným: jmenujme alespoň Margaret Thatcher, Gorbačeva - slavné obličeje jsou spojeny a pozměněny. Nejznámějším příkladem je video Michaela Jacksona "Černý nebo bílý". Jedná se o zářivě barevný doprovod k prohlášení v písni, které říká, že barva nic neznamená. "Morphing" je použit ke smíchání různých ras: tzv. Benetton efekt. Tato technika je významná v tom smyslu, že evidentně eliminuje "heslo", které drží pohromadě členy nějaké skupiny. Vezměme si postřehy Duncana Smithe týkající se kultury homosexuálů neboli "gay" kultury. Považuje ji za velice despotickou a tvrdí, že proto potřebuje "vlastní metonymii." 12 Metonymie, které popisuje, zahrnuje např. levisky 501: talisman homosexuála. Vysvětluje, že rozkrok levisek je ve tvaru písmene V a pokračuje vysvětlením celé metonymie, co tento symbol znamená (V jako ženské genitálie, Y když rozepnete pět knoflíků, levis v latině znamená "lehký" - v angličtině je slovo lehký jedním z výrazů pro homosexuála, atd.) Tímto způsobem jsou metonymie a synekdochy využity příslušníky nejrůznějších skupin, od homosexuálů po náboženská sdružení za účelem sjednotit své členy. Když se začala v reklamě používat technika morfování, vytvořila se iluze, že určité skupiny již nepotřebují tyto symboly pro vytvoření jednoty. Spotřebitelům byla předložena myšlenka, že již přirozeně do skupiny patří, do jedné velké skupiny (Seguelův slogan "Spouna Polska"). Výsledkem je, že lidé věří, že si nemusí koupit výrobek, aby se stali členy skupiny, kterou reprezentuje, ale kupují si jej proto, že do této skupiny patří, ale nejsou k ní připoutáni žádnou ideologií, nýbrž jsou její součástí z přirozené podstaty. "Morphing" byl také použit pro politické účely. Podobně jako tomu bylo v britské "scratch" hudbě a videoklipech ze začátku osmdesátých let, politické osobnosti byly účelně transformovány pomocí této technologie, byl to např. společný portrét Margaret Thatcher and Michaela Heseltine. Navíc se tato technika objevila ve zvláště významné době transformace východní Evropy, takže hladkost tohoto přechodu můžeme považovat za symbolickou. Ale tato extrémní hladkost, jež zprostředkovává divákovi dojem, že dvě přirozené věci jsou přirozeně spojeny, vytváří úchylku. Čím víc přetvořené obrazy zdůrazňují "přirozenost", tím víc je zřejmá jejich umělost, což je přesně to, jak funguje také reklama. V druhém případě si zákazníci kupují výrobek, protože se nechají nalákat jeho umělostí. Je to vlastně takový magický účinek. Proto když Jiří David použil tuto techniku v "umění" v prostoru pro "veřejné umění", objevila se jiná úchylka: naznačují Davidovy přetvořené portréty změnu a splývání v oblasti umění, umění ve veřejném prostoru a reklamy? Vznáší kritiku politiky, umění nebo záplavy reklamy? Nebo se jedná o umělcovu frustraci z nedostatečně hladké\n6 transformace společnosti? Nabízí se zde celý komplex otázek. Na rozdíl od návštěvy muzea či galerie si za normálních okolností neplánujeme, že se půjdeme podívat na umění ve veřejném prostoru nebo na reklamu; ty nás obklopují v průběhu všedního dne a někdy se stane, že nás nějaké výrazné dílo přiměje se zastavit a prohlédnout si jej pozorněji. Než jsem se poprvé zastavila před Window Gallery v roce 1993, zaujaly mě v Praze tři případy reklamního využití veřejného prostoru: byla to předvolební televizní vystoupení politických stran před prvními volbami do parlamentu v roce 1990 a billboardová reklama, jednak na kopírky Minolta a pak na hudební festival Pražské jaro v roce První politická reklamní kampaň v post-komunistické společnosti ještě postrádala mentalitu západních reklamních agentur. Pak se objevila reklama na kopírku Minolta, která reprezentovala západní způsob propagace západního výrobku. Vzpomínám si, jak jsem slyšela někde v kavárně někoho říkat, jak se mu líbí reklama na Minoltu, protože není agresívní a nevnucuje výrobek zákazníkovi tak otevřeně (reklama zobrazovala jednoho nebo dva lidi a text "Minolta a její lidé"). Tento člověk byl evidentně přesvědčen o tom, že reklamní metoda kapitalistického trhu zobrazovala něco, co vás přesvědčilo, že "to je pro vás vhodný výrobek, ten si musíte koupit". Proto ho reklama na Minoltu překvapila. Billboard Pražského jara byl první reklamou, které jsem si všimla, v níž byly použity západní postupy reklamy při propagaci místního výrobku. Záplava reklam v západním stylu, která zde od té doby přetrvává, nepotřebuje žádný další komentář. 13 Dosud jsem se soustředila převážně na komplikované osudy tří polských osobností, na kterých jsem chtěla ukázat komplexnost vztahů mezi uměním, uměním ve veřejném prostoru a reklamou. Moje hypotéza zní, že post-komunistická společnost se právě nachází ve fázi vhodné pro zdůraznění vztahů mezi těmito třemi různými přístupy k audio-vizuálnímu vyjádření, neboť jak tato společnost, tak tyto vzájemně propojené výrazové formy ve své podstatě mají obsaženy ideologii, identitu a volní vlastnosti. V prostředí tohoto regionu dnes lidé žijí v blízkosti socialistických monumentů, které stále přetrvávají na mnoha místech v těsném sousedství s obřími plakátovacími plochami, přeplněnými luxusními výrobky. Je to každodenní srovnávání, jež zachycuje celý problém. Pro umělce je to prostředí, s kterým se musejí vyrovnávat anebo které se snaží zpracovat ve své umělecké tvorbě, kromě jejich vlastní interakce s tržní ekonomikou v oblasti umění. V této souvislosti se objevilo několik uměleckých forem, které slouží jako brána "přechodu společnosti". Je to instalace a Internet. Kurátor, který pracuje pro velkou státní instituci, jmenovitě Národní galerii v Praze, mi řekl, že lidé, kteří se starají o její administrativu, tj. ti, kteří zde byli již za bývalého režimu, nechápou, proč je nutné do muzejního prostoru zvát umělce. Tento fakt naznačuje, že za komunismu se zabývali pouze mrtvými umělci nebo obrazy a sochami, ale ne instalačním a performačním uměním, která vyžadují umělcovu fyzickou přítomnost. Tento nekrofilní přístup k umění, jenž měl nepochybně za následek vznik různých monstrózních přízraků, je v podstatě v přímém protikladu k ideji umění instalace a mohli bychom jej dále zkoumat jako způsob, jak chápat tento typ práce. Instalace vyžaduje hmotnou existenci: objektů, materiálu, umělce a publika. Hmotná existence musí zaujímat určitý prostor a čas, jinými slovy to, co Margaret Morse nazývá "teď a tady". Má na mysli především videoinstalace, "...tato nová umění prozkoumávají vyjádření v rovině prezentace a situace teď a tady." 14 Narozdíl od malby a sochařství v instalaci umělec potřebuje aktivní účast publika, aby své dílo mohl realizovat. Protože toto dílo nemá rám, umělcova aura je oslabena. Tento typ umění se obtížně transformuje na zboží, nicméně muzea a galerie jej stále více požadují, protože tyto instituce se samy díky instalačnímu umění změnily. Také subjektivita a identifikace jak umělce, tak publika, se změnily díky fyzické účasti publika. To samé platí o Internetu. V tomto případě se nejedná tolik o fyzickou přítomnost, jež je tak důležitá pro instalaci, ale subjektivita a identifikace byly hluboce zasaženy od té\n7 doby, co se Internet stal populárním. V Internetu si může člověk teoreticky vytvořit několik různých já a žít s nimi spolu s jinými egy v kybernetickém prostoru. Tvrdí se, že konvence, společenské postavení a hierarchie společnosti byly potlačeny (a budou nahrazeny jinými strukturami.) Úřadům a korporacím se zatím nepodařilo komunikaci na Internetu systematicky ovládnout či cenzurovat, takže má stále výhodný status autonomní svobodné zóny. Je to veřejný prostor pro umění, digitální a interní, i když externě být napojen na síť představuje zcela osamocenou zkušenost. Proto jsou pro umělce, kteří žijí ve společnosti, jež prochází transformací, tyto umělecké formy přitažlivé. Tato tendence zahrnuje některé další formy, jako je virtuální realita nebo to, co je široce nazýváno interaktivní umění (používající vyspělou technologii), jež kombinuje klíčové pricipy instalace a Internetu. Zda umělci, kteří využívají tyto nové formy vyjádření, mají takový vliv na širokou veřejnost, který by ji přinutil se nejen zastavit a sledovat, ale aktivně se účastnit daného díla, podobně jako mexičtí umělci zapůsobili jak na umělecký svět, tak na veřejnost, nebo zda vytváří díla, která slouží pouze vlastnímu uspokojení nebo potřebám hermeneutického uměleckého systému, to vše závisí na umělcově uvědomění. Je pro mě stejně zajímavé sledovat tento vývoj jako zjistit, zda se Wodiczkovi skutečně podaří zpřístupnit nejvyspělejší technologii široké veřejnosti v rámci umění ve veřejném prostoru, jako se mu to podařilo v minulých projektech, kde ovšem používal dostupnější přístroje nebo zda si Kwasniewski opravdu získá lásku a obdiv polského lidu a stane se mezinárodně uznávaným státníkem a zda se Albin proslaví jako jedinečný provokatér, který se vyzná jak v oblasti společenských hnutí, tak ve světě reklamy. Nedávno jsem si na Internetu všimla této reklamy: "Morphing" za méně než 100 dolarů...všichni jste jistě viděli, jak se "morphing" používá pro zvláštní hi-tech efekty, ale asi si neuvědomujete, že může být použit každým z nás pro vlastní potěšení. (Například můžete "morfovat" podobenku vaší tchyně s obrázkem [...] ve svém vlastním domově!) Napsal to někdo jen tak? To je právě typické pro Internet: setření hranice mezi uměním určeným veřejnosti a uměním pro reklamu. Pak jsem si představila ten nejvíce zestručněný obraz umění ve veřejném prostoru ve společnosti v období transformace, kdy se zastavím před výlohou s uměním, protože jsem si všimla přetvořených portrétů politiků vedle nichž stojí počítač, který ukazuje reklamu na "morphing" na Internetu. Keiko Sei spisovatelka (přeložila Pavla Niklová) Poznámky: 1. Krzysztof Wodiczko, "Alien Staff", projekt pro Next 5 Minutes, Rotterdam, tamtéž 3. Interview Jacques Seguela, Transition, sv.2, č.8, 19/4/ tamtéž 5. tamtéž\n8 6. Alexander Smolar, "KwasniewskiŐs Legitimacy Deficit",Transition, sv.2, č.6, 22/3/ Paul Von Blum, "Art in the Movie House", příspěvek do "Projections: Intermission Images", projekt, k nahlédnutí na Internetu. 8. Judith Williamson, "Decoding Advertisement", Marion Boyars, tamtéž 10. Claude Levi-Strauss, "Totemism", Penguin University Books, tamtéž 12. Duncan Smith, "Tell Me Why", ART&TEXT, č.20, únor-duben Podle analýzy Krzysztofa Albina, v Polsku po roce 1989 západní reklamní agentury nejdříve uplatňovaly výlučně západní normu, standarda design, ale později začaly integrovat místní tradici jak do designu, tak do dramaturgie. Podobný vývoj lze pozorovat v České republice a dá se předpokládat i ve většině zemí bývalé východní Evropy. 14. Margaret Morse, "Video Installation Art: The Body, the Image, and the Space-in-Between", Illuminating Video, editovali Dough Hall a Sally Jo Fifer, Stasiu Harrison


Hledat všechny nabídky ubytování v městě Kolandagala\nElnara Holiday Resort...Pokoje za noc již za Více oblastí v: Rathnapura\nKolandagala je jednou z nejnavštěvovanějších lokalit města Rathnapura. Díky široké řadě atrakcí k objevování vás tato vyhledávaná část města nepřestane ohromovat.. Kolandagala má co nabídnout: slavná místa, skvělé restaurace a řadu vzrušující zábavy. Naplánujte si svůj další výlet do Kolandagala nebo jakékoliv jiné oblasti ve městě Rathnapura s Agoda.com, která zaručuje nejnížší možnou cenu. Podívejte se na úplný seznam ubytování a najděte pro sebe ideální místo. Vyplňte data svého pobytu a procházejte nejlepší hotelové nabídky v oblasti Kolandagala.\nVybrané hotely ve městě Kolandagala, Rathnapura\nZasazený v srdci Kolandagala, Elnara Holiday Resort je ideálním místem pro objevování města...\nHotely v lokaci Kolandagala: Elnara Holiday Resort


Cyranův ostrov | Má kniha.cz\nPotomci méně známého maďarského šlechtického rodu restituují tvrz svých předků nedaleko Zbraslavic u Kutné Hory. Je jen pár let od pádu komunismu a tak je tato rozlehlá nemovitost značně zdevastovaná. Finančně, tělesně a duševně jsou dost zdevastovaní i naši restituenti. Jejich přistup k nově se rodící demokratické společnosti je až provokativně negativní a jejich krédem je od ní co nejvíce přijímat a pokud možno ničím nepřispívat. To se jim daří, což vyplývá nejen z jejich skutků, ale i z nekonečných slaboduchých konverzací, které čtenáře nejspíše pobaví.


Pacific Rim: Scénárista jedničky prozradil, jak měla původně vypadat pokračování – Filmožrouti.cz\nPacific Rim: Scénárista jedničky prozradil, jak měla původně vypadat pokračování\n21. 9. 2019 Aleš 3 680× 24 světlý/tmavý vzhled\nPacific Rim 63 % režiséra Guillerma del Tora si ve své době i přes rozpačité kritické přijetí našel své spokojené fanoušky. Se dvojkou 54 %, o kterou se již postaral jiný režisér, byli však spokojeni jen málokteří z nich. Scénárista jedničky Travis Beacham ale nedávno odhalil, jaké pokračování původně plánoval on.\nJedním z hlavních nápadů bylo vydat se v nějakém sequelu na druhou stranu portálu, který spojuje Zemi s domovem gigantických příšer. Beacham nicméně zmiňuje, že by k něčemu podobnému došlo až po několika filmech. Sám měl ještě jiný nápad.\nKonkrétně chtěl natočit prequel, a to i přesto, že prý v případě jiných značek prequelům zrovna nefandí. Zajímalo ho ale, jak asi vypadal první souboj obřího robota s nepřátelským monstrem, když se lidstvo poprvé dozvědělo, že proti potvorám z kosmu může efektivně bojovat. Žádný z obou nápadů nicméně nebyl – a asi ani nikdy nebude – realizován.\n6. 10. Aleš 360\nTravis BeachamGuillermo Del ToroPacific Rim


THE SIMS 4 SADA 1: NÁVŠTĚVA V LÁZNÍCH + PŘEPYCHOVÝ VEČÍREK + PERFEKTNÍ PATIO PC | FilmGame.cz\nDíky této rozšiřující sadě pro The Sims 4 budete moci hrát novými způsoby. Simíci se budou moct vydat do lázní, odpočinout si ve vaně s horkou vodou nebo uspořádat luxusní párty.\nSada obsahuje herní balíček The Sims 4: Návštěva v lázních a dvě kolekce The Sims 4: Perfektní patio a The Sims 4: Přepychový večírek\nBalíček The Sims 4 Návštěva v lázních – Simíci se mohou vydat do lázní a dopřát si příjemnou masáž nebo zapracovat na své vnitřní pohodě cvičením jógy.\nPo odpočinkovém pobytu v bahenní lázni posléze mohou usednout v sauně a zbavit se nahromaděného stresu. Díky pestré nabídce nových předmětů a dekorací teď máte možnost přeměnit domovy Simíků na oázy ticha, pohodlí a míru.\nKolekce The Sims 4 Přepychový večírek – Uspořádejte zářivou párty s využitím množství extravagantních dekorací a pro hosty přichystejte banketové stoly s dobrotami a dokonce i čokoládovou fontánou! Šatníky Simíků pak doplňte o zářivé róby a elegantní formální obleky.\nKolekce The Sims 4 Perfektní patio – Doplňte venkovní prostory obydlí svých Simíků o vířivky! Také je tu nový gril k přichystání lahodného pohoštění a k těmto příležitostem Simíci ocení i nové ležérní oblečení.\nHlavní rysy PC The Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio:\nNávštěva v lázních – Simíci se mohou vydat do lázní a dopřát si příjemnou masáž nebo zapracovat na své vnitřní pohodě cvičením jógy. Po odpočinkovém pobytu v bahenní lázni posléze mohou usednout v sauně a zbavit se nahromaděného stresu. Díky pestré nabídce nových předmětů a dekorací teď máte možnost přeměnit domovy Simíků na oázy ticha, pohodlí a míru.\nPerfektní patio – Doplňte venkovní prostory obydlí svých Simíků o vířivky! Také je tu nový gril k přichystání lahodného pohoštění a k těmto příležitostem Simíci ocení i nové ležérní oblečení.\nPřepychový večírek – Uspořádejte zářivou párty s využitím množství extravagantních dekorací a pro hosty přichystejte banketové stoly s dobrotami a dokonce i čokoládovou fontánou! Šatníky Simíků pak doplňte o zářivé róby a elegantní formální obleky.\nMinimální konfigurace hry The Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio pro PC :\nTrailer / gameplay ke hře The Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio\nThe Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio\nGame Desription The Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio\nThe Sims 4’s first Bundle Pack, which will include Spa Day Game Pack, Luxury Party Stuff and Perfect Patio Stuff.\nThe Sims 4 Bundle Pack 1,\nNacházíte se v kategorii POČÍTAČOVÉ HRY a nákup této simulační hry The Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio může být pro Vás levnější, pokud se zaregistrujete, čímž automaticky získáte ještě lepší ceny na Film-Game.cz. Pokud již u nás registrovaní jste, stačí se přihlásit.\nJestli chcete hledat hry, jako The Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio tak právě pro Vás jsou níže zobrazeny HRY NA PC, které nějakým způsobem touto hrou souvisejí, žánrově, věkově, a dle spousty dalších kritérií, které se těžko dají popsat, ale snad Vám dají TIP na hry, které Vás budou bavit.\nK hrám, které nabízíme, hledáme na youtube.com OFFICIAL trailer, gameplay, videoukázku, či zajímavost, která by co nejlépe představila hru. Pokud najdete lepší video k The Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio, tak nám na něj pošlete link.\nPřeklad nebo vyhledávaná slova hry The Sims 4 Návštěva v lázních + Přepychový večírek + Perfektní patio


Přešlapy aneb Komedie středního věku na Primě - Deník.cz\nPřešlapy aneb Komedie středního věku na Primě\nPraha - Ústřední šestice třicátníků až čtyřicátníků, kteří jsou vzájemně propojeni přátelstvím své životní kotrmelce řeší s pořádnou dávkou nadhledu.\nPŘEŠLAPY. Jitka Schneiderová a David Novotný jako manželé Jana a Petr v novém seriálu televize Prima. Foto: Deník/Ivan Babej\nJana se snaží otěhotnět, její manžel Petr se snaží opít a jeho nejlepší kamarád Adam se snaží zlomit rekord v počtu vztahů na jednu noc. David se honí za kariérou, ale jeho žena Karolína šílí touhou po chůvě pro jejich dítě. Radka se právě rozešla s přítelem, když tu zničehonic narazí v supermarketu na Adama… Takto rozehranými situacemi odstartuje nový třináctidílný seriál režisérů Kataríny Šulajové a Jaroslava Fuita.\nPřešlapy aneb Komedie středního věku, který se teď bude každou středu večer – počínaje 23. zářím – objevovat na obrazovkách televize Prima. Ústřední šestici třicátníků až čtyřicátníků, kteří jsou vzájemně propojeni přátelstvím a své životní kotrmelce řeší s pořádnou dávkou nadhledu, v něm ztvární Jitka Schneiderová a David Novotný (Jana a Petr), Soňa Norisová a David Matásek (Radka a Adam) a Zuzana Norisová a Filip Blažek (Karolína a David).\n„Sešli jsme se v povedené partičce. Doufám, že skvělá nálada, kterou jsme při natáčení zažívali, se přenese i k divákům,“ uvedla na novinářské projekci Jitka Schneiderová. Že se herci při práci dobře bavili, potvrzuje i David Novotný. „Zažili jsme mnoho úsměvných situací, skoro každý záběr skončil nějakou taškařicí.“\nKdyž prý dostal scénář seriálu do ruky, zaujal jej svou čtivostí a vtipem. „Hned jsem si jednotlivé postavy představoval v popsaných situacích a hodně jsem se nasmál. Neměl jsem důvod nabídku na natáčení Přešlapů odmítnout,“ sdělil Novotný, který coby Petr svou ženu Janu velice miluje. Taky má rád fotbal a pivo, nosí kravatu a sako, protože pracuje v bance. „Ve skutečnosti se mnou Petr nemá moc společného. V určitých věcech s ním nesouhlasím, ve spoustě věcí ho nechápu. Ale v podstatě ho mám rád,“ doplnil.\nV natáčení příběhů z pera Richarda Malatinského (podílel se na Comebacku TV Nova) a Terezy Dusové (seriál Letiště TV Prima, Soukromé pasti a připravovaný seriál Dokonalý svět TV Nova) hodlá televize Prima pokračovat. Už teď totiž věří v jejich divácký úspěch.


Festina - The Originals 20351/2 : Goldex.cz\nStříbrný přívěsek HST-13207\nCasio - Baby-G BGA190-4B\nHlavní strana > Hodinky pánské dámské > Hodinky Festina > FESTINA Pánské > FESTINA Sportovní > FESTINA The Originals > Festina - The Originals 20351/2\nFestina - The Originals 20351/2\nSportovní model pánských hodinek značky Festina, který si oblíbí každý muž. Hodinky budou díky svému pásku pohodlným doplňkem po celý den. Hodinky… Celý popis\n3 442 Kč s kódem BF25\nSportovní model pánských hodinek značky Festina, který si oblíbí každý muž. Hodinky budou díky svému pásku pohodlným doplňkem po celý den. Hodinky mají ocelové pouzdro s PVD povlakem v černé barvě. Černo-modrý ciferník disponuje třemi sub-ciferníky zobrazující stopky. Nechybí ani nezbytná datumovka na pozici 6 hodiny. Hodinky mají luminiscenční ručičky i indexy a tak správný čas uvidíte i při snížené viditelnosti.