Černé dlouhé plesové šaty za krk s kamínky pod prsy i pro těhotné 40-50 - www.spolecenskesaty.cz\n› Společenské šaty › Černé dlouhé plesové šaty za krk s kamínky pod prsy i pro těhotné 40-50\nČerné dlouhé plesové šaty za krk s kamínky pod prsy i pro těhotné 40-50\nJednoduché elegantní černé večerní šaty zdobené kamínky pro těhotné se zvýšeným pasem za krk na stuhu\nKód produktu 40804421393-K32\nČerné plesové večerní šaty za krk, s mírným zdobením pomocí ozdobným kamínků pod prsy, vhodné zejména na ples, svatbu nebo večírek. Šaty mají všité prsní vycpávky. Vzadu na topu jsou všity gumičky, aby se šaty lépe přizpůsobily různým hrudníkům. Prsní část a pod prsy jsou módně nařasené. S podšívkou. Šaty nejsou vypasované a svým střihem jsou velmi vhodné i pro těhotné. Krásné těhotenské šaty na večer. Případně zamaskují nějaký ten bříšní špíček. Stuha na zavazování za krkem je dostatečně dlouhá a na koncích se rozšiřuje. Díky této stuze si můžete délku šatů přizpůsobit jak budete potřebovat s ohledem ke svému poprsí.\nPořiďte si luxusní černé plesové dámské šaty, jež vyčarují z úplně každé ženy princeznu akce. Tyhle levné černé plesové šaty jsou nejen nádherné ale taky velmi levné. Konkrétně tyhle plesové šaty mají chytře a zajímavě vyhotovený střih. Tyhle dámské šaty totiž úžasně podtrhují nositelčiny přednosti a perfektně zase naopak schovávají menší nedostatky. Velmi zajímavě řešený střih dámských šatů vyrýsuje atraktivní siluetu. Šaty opticky zmenší pas a táhne zrak okolí na přednosti ženy. Díky tomu odláká pohled okolí od nedostatků v oblasti bříška a boků. Tyto dámské šaty se díky tomu skvěle hodí taky pro plnoštíhlé ženy, jenž chtějí vypadat na svatbě o několik kilo lehčí.\nSpolečenské šaty ze sortimentu obchodu je taktéž možné nazývat zeštíhlující šaty, jelikož naše šaty jsou navrženy tak, aby ukryly nedostatky a poutaly zrak okolí na přednosti nositelky. Naše plesové šaty si zamilujete. Budete se v nich cítit pohodlně. Sednou vám tak, jako kdyby byly šaty šité na míru přímo vám.\nŠaty výborně pasují na těle a materiál je taky velmi příjemný na dotek, díky tomu se šaty z našeho e-shopu výborně nosí. Naše společenské šaty vás okouzlí nejenom materiálem ale taktéž střihem. Vypadají luxusně a draze. Vůbec však nejsou drahé a tyto levné společenské šaty si může koupit každá dívka a žena. Šaty lze využít jako společenské šaty do společnosti nebo na večírek.\nTyto společenské šaty se hodí na ples, na taneční, na párty, na firemní akci, na svatbu a nebo do společnosti. Jak už bylo uvedeno výše, tyto společenské šaty jsou ušity tak, že sednou na více velikostí. Není tedy třeba se bát nákupu přes e-shop. Pakliže se chcete šaty před zakoupením vyzkoušet, tak jistě můžete navštívit náš svatební salon v Praze - je ale nutné se objednat dopředu.\nNa e-shopu máme taktéž neviditelnou podprsenku, jež perfektně a nenápadně vytvarovává poprsí dle potřeby. V e-shopu naleznete také bolerka a závoje. Nově máme v našem e-shopu zařazeny i plesové kabelky a psaníčka. Na své si tak přijde skutečně každá žena.


Fantasy, Historický, Romantika, Tragedie, Novela\nPřelom 13.-14. století, Německo\nBratři Grimmové, Viktor Dyk, Daniel Landa, F.A. Brabec\nLidová pověst, Kniha, Báseň, Filmy, Muzikál\nRattenfänger von Hameln, Krysař z Hamelnu\nKrysař je známá novela českého básníka, prozaika a dramatika Viktora Dyka (1877-1931). Kniha byla poprvé vydána v roce 1915.\nDílo bylo také zpracováno jako úspěšný muzikál s více než tisícem repríz. Muzikál napsal Daniel Landa a režírovala ho jeho manželka Mirjam Landa.\nViktor Dyk: V mládí byl jedním z představitelů anarchistických buřičů, později nacionalisticky orientovaným autorem. Za 1. světové války byl členem domácího odboje a byl také signatářem Manifestu českých spisovatelů. Mezi jeho další díla patří například Milá sedmi loupežníků nebo Zmoudření Dona Quijota.\nDílo Krysař je silně inspirované staroněmeckou pověstí o krysařovi, který z města Hameln vyhnal krysy, ale nedostal zaplaceno, a tak odvedl děti obyvatel pryč. Konce tohoto příběhu mají různé varianty.\nKrysař, vysoký vychrtlý a velmi tajemný muž, se na svých cestách stavil i v hansovním městě Hammeln. Přišel ho svou kouzelnou flétnou zbavit krys. Městečko opravdu hodně trpělo všudypřítomností krys, které se objevovaly jak v domácnostech, tak na svatebních obřadech. Město slíbilo krysaři velkou peněžitou odměnu. Krysař svou část smlouvy rychle splnil a všechny krysy hrou na svou píšťalu odvedl do řeky.\nJeště před tím se stihl seznámit s Agnes, dívkou z Hammeln, a zamilovali se do sebe. I po tom, co zde splnil svou práci, tam zůstal, aby tam žil s Agnes. Navíc ještě nedostal zaplaceno.\nJednoho dne oslovil v místní hospodě konšely a požadoval svou odměnu. Konšelé začali vymýšlet, že ho ještě moc neznají, a proto mu nemůžou zaplatit, ale že po nějaké době by mu to mohli splatit v podobě nábytku a oděvů, které pro něj přichystají. Konšelé totiž byli špičkový truhlář a krejčí. To se krysařovi pochopitelně nelíbilo, a pohrozil jim. Gottliebovi Froschovi (jednomu z konšelů) se tu noc zdála noční můra, že připravil pro krysaře 1000 postelí. Když mu chtěl postele hrdě předat, krysař se začal smát jako ďábel a zasyčel "Tisíc rakví" a v tu se postele proměnily v rakve. Bonifáci Strummovi (druhému z konšelů) se tu noc zdál podobný sen, jen připravil 1000 šatů, které se krysařovými slovy proměnily v 1000 rubášů. Tu noc se nevyspal dobře ani krysař, ale uklidňovala ho přítomnost spící Agnes. Rozhodl se kvůli ní město nevyhladit.\nKdyž se procházel zahradou, narazil na dlouhého Kristiána, který byl velice naštvaný, že ho tam vidí. Promluvili si a rozešli se svými cestami.\nKrysař se vydal pryč z města. Na řece zahlédl v lodi spícího Jörgena, kterého probudil náraz neřízené lodi. Pochyboval, jestli se vrátit, ale ujistil se, že ho tam něco táhne. Vrátil se. Šel městem a viděl na chrámu svaté Trojice chrliče a připadalo mu, že se směje a říká mu, ať jde do hospody "U žíznivého člověka". Došel tam, ale když tam přišel, bylo tam téměř liduprázdno. Zbyli tam jen je krčmář Röger, Černá Líza a seděl tam záhadný zahalený muž, Faustus z Wittenberka. Snažil se krysaře přesvědčit, že má kouzelnou moc a ať se krysař k němu přidá, protože ač má svou kouzelnou flétnu, není tak silný, jak si myslí. Aby krysaře přesvědčil, začne čarovat, ale nic se neděje. Co "vyčaruje", vidí jen on. Třeba kocoura promění v tygra a Lízu v trojskou Helenu. Krysař nemá v plánu se k němu přidat. Pak ale Faustus v magisterském plášti kouzlem zmizí. To všechny znepokojilo mnohem více než falešné čáry.\nKdyž se krysař vrátil za Agnes, dozvěděl se, že mezitím co byl na procházce se Agnes vyspala s dlouhým Kristiánem, i když ho nemiluje. Agnes to nesnese a utopí se v řece. Když se to krysař doví, vytáhne píšťalu a odvede všechny obyvatele Hammeln na horu Koppel, až do země Sedmihradské, pohádkového místa považovaného za ráj, vstup ke kterému je však v propasti. (Agnes krysařovi pověděla tuto pohádku.) Když už byl nad propastí sám, upustil píšťalu a vrhl se vstříc zemi Sedmihradské také, protože nezvládl tu bolest a zklamání.\nSepp Jörgen, rybář z Hammeln, kterému se všichni posmívali, že mu vše dochází až následující den, se druhého dne probudil, procházel se prázdným městem a vzpomněl si proč tomu tak je. Všichni odešli za krysařem. Když chtěl jít za zvukem píšťaly, která mu zněla v hlavě, také, zaslechl plačící nemluvně. Šel za ním, ale neměl mu co dát napít. Vydal se i s nemluvnětem dál, kam ho vedla melodie slibující pohádkovou zemi, po které prahl i on. Když už stál nad propastí, přehlušil tóny píšťaly řev dítka a Sepp Jörgen šel hledat ženu, co by dítě nakrmila.\npro MÉNĚ REKLAM se přihlaš a komentuj Krysař\nCelkově toto téma mám rád, jak knižní předlohu ale ještě více muzikál Landy. Rád bych v budoucnu tento svět spravoval.


Jizerská 50 bude i bez sněhu - Českolipský deník\nJizerská 50 bude i bez sněhu\nJizerské hory - Už o druhém lednovém víkendu se v Bedřichově uskuteční tradiční ČEZ Jizerská 50. A stejně jako v předchozích letech musí mít závodníci i pořadatelé pevné nervy při čekání na přírodní sníh, protože jeho nedostatek komplikuje přípravy závodu. O víkendu 8.-10. ledna se však závodit bude.\n„Neustále sledujeme předpovědi a máme i vlastní analýzy, jak se bude situace vyvíjet. Aktuální počasí nám nepřeje, nicméně víme, že na přelomu roku vždy dochází ke změně rázu počasí a podle dlouhodobých výhledů nebude rok 2015 výjimkou," říká Martin Koucký, předseda Skiklubu Jizerská padesátka. „Na přípravě závodu se soustředíme naplno a k tomu v posledních letech patří i práce s krizovými variantami," dodává Koucký.\nScénář počítá se čtyřmi různými variantami. První předpokládá, že bude dostatek sněhu a závod se uskuteční ve své klasické variantě bez jakýchkoliv omezení. Druhá varianta předpokládá nucené změny na trase podobně jako v roce 2015, kdy se po bleskové oblevě ocitla část trati pod vodou. Ve třetí variantě na závodníky čeká kombinovaný závod část jej zdolají po svých, část na lyžích v závislosti na množství sněhu. Čtvrtá varianta uvažuje situaci, kdy v Jizerských horách nebude žádný sníh v takovém případě se všechny víkendové závody uskuteční jako běžecké. Možností je také oddělení závodu elitních závodníků a jeho uskutečnění v náhradní lokalitě, na krátkých okruzích.\nCelkem pětkrát už musel být závod zrušen kvůli nedostatku sněhu. Poprvé k tomu došlo v roce 1988, kdy se mělo vyjet na trasu už po jednadvacáté. O dva roky později se závod opět neuskutečnil. V roce 1998 bylo 10 stupňů nad nulou a žádný sníh, podobně jako v roce 2007, kdy nevyjelo 3500 přihlášených závodníků. Naposledy byl závod zrušen v roce 2014, ale část závodníků se na trať přeci jenom vydala na kolech a pěšky.\nV případě, že dojde na variantu beze sněhu, bude každý den k dispozici závodní běh na 10 kilometrů. Zároveň s tím bude zachována hlavní trasa dne, to znamená v pátek 30 km, v sobotu 25 km a v neděli 50 km v závislosti na počasí. Výběr trasy na 10 km nebo hlavní trasy dne bude čistě volbou závodníka. Pro závodníky bude vždy zajištěn maximální servis, který patří k zimnímu závodu od občerstvení na trati i v cíli, přes úschovnu a převlékárnu, dopravu až po křišťálovou medaili v cíli. Výsledky budou navíc platné i pro nasazení do startovních vln v roce 2017. Z pohledu konání závodu je klíčové datum 2. ledna, kdy se musí rozhodnout o tom, v jaké podobě se uskuteční. „Celý organizační tým a všichni přihlášení věří, že přijde pozitivní zpráva podpořená dostatkem sněhu," řekl Koucký.\nzávod, Jizerské hory, ČEZ, Bedřichov, Jizerská padesátka, počasí, Bedřichov, analýza, závislost, doprava


Zlatá popelnice 2020 zná vítěze. Nejlépe třídí v městech Podkrkonoší a v Troskovicích - Oficiální stránky Televize MiTEL TV\nZlatá popelnice 2020 zná vítěze. ...\nNejlépe třídí odpady lidé žijící v Troskovicích, v Jablonci nad Jizerou a v Rokytnici nad Jizerou. Vyplývá to z výsledků 16. ročníku soutěže Zlatá popelnice, jejímiž vyhlašovateli jsou Liberecký kraj a Autorizovaná obalová společnost EKO-KOM, a.s. V rámci vyhlášení výsledků soutěže Zlatá popelnice proběhlo i vyhlášení výsledků soutěží kolektivních systémů ASEKOL a.s. (soutěž ve sběru drobného elektra) a ELEKTROWIN a.s. (soutěž ve zpětném odběru elektrozařízení).\n„Soutěž má motivační i informační charakter. Každý rok vytřídíme v Libereckém kraji více odpadu, přesto bych rád vyzval spoluobčany, aby setrvali ve svém úsilí. Cíle dané odpadovým zákonem jsou ještě daleko,“ uvedl Václav Židek, radní pověřený řízením resortu životního prostředí a zemědělství Libereckého kraje.\nV roce 2020 vytřídil v průměru každý obyvatel Libereckého kraje 22,3 kilogramů vytříděného papíru, 12,4 kilogramů plastů, 15,7 kilogramů skla, 22,7 kilogramů kovů a půl kilogramu nápojových kartonů. „To je tedy celkem 73,6 kilogramu vytříděného odpadu, což je o téměř 7 kilogramů více než činí průměr ČR. Tento výsledek řadí Liberecký kraj na 6. příčku v pomyslném pořadí krajů,“ informovala Martina Filipová, ředitelka oddělení regionálního provozu společnosti EKO-KOM, a.s.\nDo soutěže jsou zařazeny všechny obce v kraji, které mají uzavřenou smlouvu o zajištění zpětného odběru a využití odpadů z obalů se společností EKO-KOM, a.s. – aktuálně je to 214 měst a obcí. Každý ročník je automaticky zahájen prvním dnem kalendářního roku a probíhá po celých 12 měsíců. Vzhledem k odlišnostem ve fungování odpadových systémů v obcích a městech, soutěží obce již druhým rokem ve třech kategoriích rozdělených podle počtu obyvatel. „Hlavním kritériem pro hodnocení bylo množství vytříděných odpadů na jednoho obyvatele a počet tříděných komodit na území jednotlivých obcí a měst. Zohledněny byly navíc i hustota sběrné sítě nebo sběr kovových odpadů,“ nastínil způsob hodnocení Tomáš Bukáček, regionální manažer EKO-KOM, a.s.\nFinanční odměnu od kraje získávají první tři v každé kategorii. „Všichni finalisté obdrží originální poháry, které vzešly z autorské soutěže na Střední uměleckoprůmyslové škole sklářské v Kamenickém Šenově. Tyto poháry věnoval do soutěže Liberecký kraj,“ připomněl radní Václav Židek.\nDatum vložení: 21. 9. 2021 14:28\nDatum poslední aktualizace: 22. 9. 2021 8:55


Tyto stránky byly založeny pro všechny, kteří se zajímají o očkování. Přibývá dětí postižených vakcinací, rodiče se bouří - přesto je to stále málo. Stále se mi ozývají maminky, které mají doma děti postížené vakcinací - nedávno mi psala jedna maminka, jejíž kamarádce dítě následkem očkování zemřelo. Kdy tedy bude čas říct STOP!?\nZde se dozvíte základy o této problematice. Pro další informace čtete buď články na webu www.mamanamaterske.cz (Očkovat či neočkovat), případně sáhněte po dostupné literatuře (knihy - např. dr. Strunecká, příp. kniha Obchod se strachem, M.Hirte - Očkování pro a proti - atd.).\nNež své děti necháte naočkovat - ZAJÍMEJTE SE, ZJIŠŤUJTE A HLEDEJTE INFORMACE. Ale třeba budete mít štěstí a "narazíte" na osvíceného lékaře, který jen tupě nepíchá jehly do dětí, ale zajímá se, zjišťuje a hledá informace... Bohudík takových raketově přibývá!\nPovinná vakcinace v ČR je v Evropě vůbec jedna z nejvyšších. Odporuje Listině základních práv a svobod. Šokující je i to, že v ČR jsou farmaceutické firmy zbavené jakékoliv odpovědnosti za nežádoucí účinky následkem očkování.\nCelý příspěvek | Rubrika: Dokument očkování 1. část


Ústav pro českou literaturu AV ČR, v. v. i. - Česká elektronická knihovna\nHome > Česká elektronická knihovna\nProjektyPublikaceČasopis Česká literaturaAkceMezinárodní spoluprácePostgraduální studiumKnihovnaBibliografické službyBiografický archiv a staročeská sbírkaDatabázeSlovník české literaturyČeská elektronická knihovnaČtenáři a čtení v České republice\nČeská elektronická knihovna\tÚstav pro českou literaturu Akademie věd ČR a firma inSophy, Centrum softwarových řešení pro vědu a špičkové technologie, uvedl dne 11. 5. 2005 do provozu plnotextovou databázi Česká elektronická knihovna – Poezie 19. století. Projekt Česká elektronická knihovna představuje ojedinělý počin v oblasti zpřístupnění digitalizovaného kulturního dědictví, a to nejen v českém kontextu. Internetová aplikace na adrese www.ceska-poezie.cz umožňuje bezplatný přístup k 1 700 odborně ošetřeným básnickým knihám, což pokrývá takřka veškerou básnickou knižní produkci 19. století. Široká veřejnost tak získá snadný přístup k bohatému souboru básnických textů, z nichž některé byly až donedávna prakticky nedostupné, odborníkům pak nabídne řadu sofistikovaných nástrojů pro pokročilou práci s uměleckým textem (např. strukturované vyhledávání, automatické vytváření abecedního a frekvenčního slovníku). Česká elektronická knihovna se zajisté uplatní i v rozvíjející se oblasti e-learningu. Projekt Česká elektronická knihovna vznikal ve stejnojmenném oddělení ÚČL AV ČR v letech 1998–2005. Náročné softwarové ošetření internetové aplikace vyvinula firma inSophy. Projekt byl spolufinancován v rámci grantového programu MK ČR. Prezentace plnotextové internetové databáze 1 700 sbírek české poezie „Česká elektronická knihovna – Poezie 19. století“ se konala 11. 5. v budově AV ČR (Národní třída 3, Praha 1). Za první týden veřejného provozu se registrovalo 300 uživatelů.\nČeská elektronická knihovna Adresa: Na Florenci 3/1420, 110 00 Praha 1Telefon: +420 234 612 111 e-mail


Klub těhulek (83): Polonahá za volantem, kočárková mánie a novorozeně bez plenky - Babyweb.cz\nbabyweb.cz > Těhotenství > Těhulka LIVE! > Klub těhulek (83): Polonahá za volantem, kočárková mánie a novorozeně bez plenky\nMartina shání sandálky pro svého syna Ríšu a užila si u toho spoustu „legrace“. Jana vysvětluje, proč si objednala kočárek, ačkoli už měla nejméně čtyři. A jak strávila Marie poporodní čas v neratovické porodnici? Vyplnilo se jí přání dřívějšího odjezdu domů? Jak jí jde kojení a Julince život bez plenky?\nVítám všechny čtenáře Babywebu,\nnejdříve bych chtěla moc a moc pogratulovat Marii k narození Julie. Přeji vám spoustu zdraví a jen samé krásné chvíle. Jsem velice zvědavá na Maruščin článek o porodu – zda byl takový, jaký si ho přála.\nMusím se přiznat, že ve chvíli, kdy jsem četla o narození malé Julie, mě přepadla „závist“ a už jsem také chtěla mít svoje druhé miminko v náručí. Ale musím se vrátit do reality a pár týdnů si ještě počkat. Doufám, že při tom čekání budu mít alespoň teplé a slunné léto, neboť tento rok dovolenou u moře vynecháme a vyrazíme až příští rok. Jelikož se krom občasných bolestí zad nic zvláštního neděje, napíši vám o svém „skvělém“ čtvrtku.\nByla jsem s Ríšou na návštěvě u kamarádky, a protože minulý týden se nesl v duchu letních teplot a byli jsme ve Varech, vyrazili jsme na nákup nových sandálků. Nejprve jsme navštívili nově otevřený obchod přímo ve městě. Bohužel tam paní neměla skoro žádný výběr a navíc byly sandálky jen v malých číslech. Přejeli jsme tedy do nákupního centra, kde jsou dva obchody s obuví. Ale i zde jsme měli smůlu, buď neměli správnou velikost, anebo byly příliš drahé. Nakoupili jsme alespoň potraviny s tím, že vyrazíme zpět domů. Jen co jsme sedli do auta, Ríša začal žadonit, že by rád zmrzlinku. Řekla jsem si, že když už jsem ve Varech, vyzkoušíme ještě druhé nákupní centrum. Ríšovi jsem vysvětlila, že zmrzlina bude až po vyzkoušení bot, a s úspěchem jsme kolem ní proběhli. V ochodech s obuví jsme ovšem opět neuspěli, neboť zboží jim teprve přijde, zatím mají jen zbytky. Vrátili jsme se tedy ke zmrzlině, která ovšem mezitím zavřela.\nMísto breku jsem Ríšu usmlouvala na jezdící autíčko, které je v blízkosti jídelní části, což vedlo k tomu, že při čekání jsem dostala chuť na čínské nudle s masem. Po chvíli přemýšlení, jaké maso s nudlemi si dám, jsem si šla objednat, načež mi pán sdělil, že nudle nemají. No nic. Domů to máme 20 minut, to vydržím, řekla jsem si. Když jsme došli k autu, napadl mě „spásný“ nápad dát si mléčný nápoj, který jsme koupili s předchozím nákupem. Sedli jsme do auta, já jsem se trochu napila, začala jsem vyjíždět, přičemž jsem si pití chtěla přidržet v puse. To nebyl dobrý nápad. Kelímek se mi vysmekl a já jsem měla nápoj místo v břiše v klíně. Nejdřív jsem si myslela, že vzhledem k počasí to hned uschne, ale po pár metrech jsem musela zastavit a kalhoty si sundat, neboť mléčné nápoje hrozně studí.\nCelou cestu domů jsem se modlila, abych nepotkala policejní hlídku, jelikož v hezkém počasí je jich jak hub po dešti a vysvětlovat jim, proč nemám kalhoty, mě nijak nelákalo. Naštěstí nikde nestáli. Ještě že bydlíme na vesnici o pár domech a s malým provozem na silnici. Při příjezdu domů stálo u vrat auto manželova kamaráda, a tak jsem vypustila Ríšu, aby našel manžela a řekl mu, ať mi přinese kalhoty. Ovšem tříleté dítě není ten nejlepší posel. Ríša po cestě našel klacík a kamínky a hledání tatínka bylo v tu ránu zapomenuto. Polonahá jsem vyběhla z auta rychle pro nějaké kalhoty. Naštěstí už byl večer a konec tohoto „fajn“ dne. Prostě, když se daří tak se daří. :-o)\nPřeji vám krásný týden Marťa\nupřímně a z celého srdce ti (vám) chci pogratulovat ke krásné dcerce Julii. Je nádherná! Přeji vám oběma mnoho šťastných chvil, zdravíčka a radosti. Opatrujte se a mějte se všichni moooc rádi. Už se těším na další písmenka od vás – jak se vám daří a hlavně co Tyši říká na svou malou sestřičku. Jsem zvědavá, protože někdy mám strach, jak Jaroušek přijme Tomáška.\nPoslední dobou vše utíká nějak moc rychle, což jsem si nejvíc uvědomila po přečtení minulého Mariina článku. Už má svoje miminko u sebe. Zjistila jsem, že nám už toho „pupíkovského“ času také moc nezbývá a i já budu za pár týdnů držet v náručí to naše štěstí.\nS manželem jsme se přinutili objednat kočárek. Měl by přijít zhruba za měsíc. Jednou jsem vám slíbila, že popíšu svou kočárkovou mánii, a myslím, že nastal ten správný čas. S Jarouškem jsem totiž byla neustále nespokojená, takže ve finále jsme měli opravdu hodně kočárků a já na každém vždy našla „něco“, co mi vadilo tak, že jsme museli pořídit jiný.\nPrvní byla sportovní trojkolka. První čtyři měsíce jsem snad pětkrát píchla a bylo opravdu náročné dovléct kočárek domů i s nákupem. Pak jsme koupili trojkolku s pěnovými koly. Jenže při používání sporťáku se mi kočárek dvakrát převrhl dozadu. Strach, který jsem měla o Jarouška, nikomu nepřeji. Sporťák šel do světa a my jsme pořídili nový, tentokrát čtyřkolku, která měla dvojitá kolečka vpředu. Stabilita perfektní, ale jeho rukojeť stále na jedné straně sklouzávala do jiné polohy, než jsme chtěli. Přišel další, ten se zase špatně ovládal při ježdění, a tak jsme skončili u golfek. Jája v nich ale nechtěl být. Pouze v nich spal na zahradě a byly pro nás jakousi pojistkou, když už nemohl při větším výletě. Téměř je nevyužil.\nNejhorší je, že člověk toto vše zjistí až reálným používáním. V obchodě toho za tu chvíli na koberci či dlažbě moc neotestujete. Na mnoha webech naleznete návody, jak správně a dobře vybrat. Jen zkušenosti jsou holt zkušenosti.\nSnad ten, co jsme vybrali, bude už tím pravým. Myslím, že Jardu by jinak asi odvezli. 🙂 (Jen pro info, už je naprosto v pořádku). A jak jste na tom vy? Podle čeho jste vybírali/vybíráte kočárek? Budu moc ráda, když si o tom popovídáme v naší diskuzi.\nDnes odpoledne se těším ke kadeřnici. Moje vlasy jsou poslední týdny k pláči. Jsou rozdvojené, lámou se, a to se přitom píše, jak v těhotenství bývají krásné a pevné. Já jsem fakt asi divná. Ještě že ta pleť už se mi zlepšila. Nedovedu si představit, jak bych vypadala, kdybych pravidelně každé ráno neužívala těhotenské vitaminy Femibion.\njak jsem minule slíbila, ráda vám poreferuju o neratovické porodnici. Možná se některá z vás chystá porodit právě tam a moje zkušenosti se vám budou hodit.\nPíšu rovnou, že nemůžu najít jediné negativum. Díky usměvavému a naprosto vstřícnému chování všech lékařů, lékařek a sester jsem se cítila spíše jako v hotelu. Všechna má přání byla přijata s naprostou samozřejmostí, s ohledem na můj osobní názor a s důstojností, ačkoliv nejsem žádný zdravotník a používala jsem argumenty založené spíše na intuici než na odborném názoru. To se týkalo samotného porodu, mých speciálních přání i zamítání: neumývat dítě po celou dobu pobytu v porodnici, být v nepřetržitém kontaktu s ním alespoň dvě hodiny po porodu, žádosti odejít dříve než za tři dny.\nV porodnici jsem nakonec byla 48 hodin, protože má dětská lékařka na poslední chvíli couvla a nedala souhlas s převzetím novorozence do péče. Zdejší personál mi vyšel vstříc i v tom a screening, který se dělá zpravidla po třech dnech, udělali už po dvou dnech, aby mohli splnit mé přání odejít co nejdřív.\nNestalo se, že by mě někdo v noci rušil, přes den se objevili zdravotníci spíš s nabídkou pomoci než s potřebou kontroly. S kdekým jsem si tam moc pěkně popovídala o současném porodnictví u nás a v zahraničí a u všech jsem vyslechla názory co nejvíce podporující přirozenost porodů i poporodní péče matky o dítě. Celé oddělení je naplněno atmosférou, která dává velikou důvěru a povzbuzení matce a nesnaží se za ni ani rozhodovat, ani jí nějak manipulovat či přikazovat, co má dělat. To, že jsou pokoje, sesterna, ordinace pro kontrolu novorozence i porodní sál hezky a útulně zařízené, beru už jako druhotné, ale přesto příjemně působící. Touto cestou vysílám díky směrem k celému týmu oddělení a přeji jim prosperitu a mnoho dalších spokojených rodiček!\nJulinka první týden jen spala a pila. Nehlásí se na kojení žádným křikem, ale jen mlaskáním a ocucáváním prstíků. Oproti jejímu bráškovi je naprosto nenáročné děťátko. Od druhého týdne už začala být trochu aktivnější, několikrát za den vydrží nespat hodinu (někdy i dvě) a zaujatě na vše kolem kouká. Velice často vyloudí nádherný úsměv, který úplně zahřeje u srdce. Zpočátku to vypadalo, že kojit v noci budeme jen dvakrát, ale přece jen se to stále mění a poslední dny kojím spíš třikrát.\nHned po příjezdu z porodnice domů jsem začala s bezplenkovou metodou. Pěkně v klidu, tak aby nám to bylo příjemné. Dnes už dokonce kolikrát čeká, až ji dám vyčurat, a kakání nám jde taky bezvadně do kyblíku, ačkoliv do plínky zatím taky jakbysmet…\nZpočátku jsem měla dost zničené bradavky z kojení. Dost mě to bolelo a trápilo mě, že se na kojení ani moc netěším, když to tak bolí. Mazání krémy či olejíky nepomáhalo. Pak přijela moje dula Libuška a dlouho hledala, jaká homeopatika by byla vhodná přímo na můj problém. Nakonec je po delším studiu v knize našla a večer jsem si dala na její doporučení pouze jednu kuličku. Říkala jsem si, že to je nesmysl, aby mi tahle malá kulička nějak pomohla. V noci po druhém kojení jsem měla dojem, že levé prso bolí méně. Na druhý den už jsem cítila, že i pravé je na tom líp. Nakonec mě po dvou dnech užívání nejen nic nebolelo, ale bradavky byly bez jediného šrámu! Jak už jsem jednou psala, Libuška je prostě skvělá a pro toto těhotenství, porod a vůbec pro další věci je pro mě jako seslání z nebe…\nS radostnými pozdravy se s vámi pro tento týden loučí\n16.5.2012 12:56\t| autor: Z dostupných zdrojů zpracovala redakce Babywebu\nVíce o tématu: bradavkydětská lékařkadulahomeopatikakočáreknovorozeněplenkyporodní sálporodnictvíprso\nVěra Petr Radek Miroslav Alena Barbora Dana Vladimír Zuzana Zdeněk Ivana Ladislav Václav David Kateřina Monika Ludmila Jaroslav Josef Petra Lukáš Jakub Hana Veronika Anna Zdeňka Helena Michaela Jarmila Martin Marek Kristýna Eva Karel Tomáš Michal Jana Jitka Martina Lenka Vojtěch Ondřej Tereza Pavel Milan Daniel Jiří Jiřina Lucie Eliška Dagmar Marcela František Marie Markéta Stanislav Jaroslava Roman Jan Antonín


Maxi Drew Postel Laura 80 x 200, olše Rošt: S lamelovým roštem, Matrace: Bez matrace\nMagnat Postel PARIS zvýšená 160 x 200 cm, ořech Rošt: Bez roštu, Matrace: Matrace Somnia 17 cm\nindickynabytek.cz - Postel Rami 180x200 z indického masivu palisandr / sheesham Ořech\nPostel z masivu je vyrobena z indického palisandru. Rozměr matrace: 180x200 cm. Výška roštu od země 38 cm. Laťový rošt je k posteli poskytován ZDARMA. Postele z masivu, které máme skladem si můžete prohlédnout v našem showroomu. Indický koloniální nábytek palisandr (sheesham) mas\nMaxi Drew Postel Laura 120 x 200 cm, dub Rošt: Bez roštu, Matrace: Matrace Somnia 17 cm\nWersal Manželská postel ATLANTIS, 140 x 200 cm Cenová skupina látek W: 3. skupina látek, Rošt: metal, Úložný prostor: s úložným prostorem


Letocha Cup » Ročník 2012\nJubilejní desátý ročník turnaje Letocha cup se konal ve dnech 5.7. - 6.7. 2012 v areálu SK Mogul Vacenovice. Kromě stálých účastníků turnaje z našeho regionu jako jsou Kapacity, Kanonýři, FC Dolňák a mnozí další se objevily dva celky z Prahy, po jednom ze Šumperka a Znojemska, nejdále to měli však borci z Košic. Z původně přihlášených 32 mužstev nakonec dorazilo pouze 25 celků, ze kterých po odehrání základních skupin postoupilo 16 nejlepších do druhého dne. Poté následovaly vyřazovací skupiny vždy po 4 celcích, ze kterých do závěrečného pavouka postoupilo 8 nejlepších.\nCelkovým vítězem turnaje se stalo mužstvo Sqadron ze Znojemska, které dosáhlo vítězství hned při prvním startu na turnaji, když ve finále porazilo až v penaltovém rozstřelu 5:4 také nováčka turnaje slovenský celek Tatra Blesk z Košic .\nO třetí místo si to rozdali v penaltovém rozstřelu Fotbalisti s 1.FTD Oranjes Dubňany. Více klidu v zakončování penalt prokázal celek z Dubňan a po zásluze tak skončil na třetím místě, na Fotbalisty pak zbyla neoblíbená čtvrtá příčka.\nNejlepším střelcem se stal s 14-ti brankami Marek Dítě z vítězného celku. Nejlepším brankářem byl vyhlášen brankář loňského vítěze All Stars Stanislav Myšák. Pivní štafetu nejrychleji zvládl celek Franka Tour Prešov a to v čase 17,5 s. Cenu Pana Jaštíka za nejpozoruhodnější výkon na turnaji získal borec z Dobrušky Marek Štetina z celku All Stars.\nTabulky z prvního hracího dne\nTabulky z druhého hracího dne


Opravdu účinné cvičení – Firemak\nPosted on 14.6.2019 17.8.2019 by\nPři správně prováděném cvičení pilates můžeme dostat pořádně „do těla“, je velice účinné. Pokud si k tomu vezmeme na pomoc ještě balanční pomůcky, dostanou pořádně zabrat i ti z nás, kteří mají v oblibě silový trénink. Proč zvolit právě toto cvičení? Čím nám je užitečné?\nNe náhodou nazval autor knihy (Joseph Pilates), která pilates celosvětově proslavila „Kontrola“. Když ho cvičíme, provádíme velmi soustředěné, vědomé, plně kontrolované pohyby. Tělo stále „hovoří“, „radí se“ s hlavou. Naučíme se používat svaly, o jejichž existenci jsme dosud ani nevěděli. Především ty vnitřní, hluboko uložené. Naučíme se posílit svaly pánevního dna, účinně protáhnout páteř, správně dýchat.\nHlavamyslí na cvičení, ne na každodenní stresující záležitosti, povinnosti či trápení. Nemá na ně při této aktivitě čas. Psychicky si odpočineme!\nNení náročné na čas a místo\nJedná se o pohybovou aktivitu, která se dá provádět prakticky kdekoli a kdykoli. Stačí trochu místa, podložka, pohodlné oblečení a pár minut času. Velice vhodné je toto cvičení pro ty z nás, kteří nechtějí či nemohou za sportem dojíždět. Ocení ho třeba mladé maminky, co se starají o miminko. Mohou cvičit doma, když mimi spinká. Pro ně je pilates ideálním sportem nejen z důvodů časových, ale také zdravotních (dostane je po porodu do dobré kondice).\nDovednosti, které při provádění cviků získáme jsou pro nás velmi přínosné. Do „běžného života“ si pak přineseme lepší držení těla při chůzi i ve stoji. Dále si zvykneme volit vždy vhodný, tělo nezatěžující postoj při fyzické práci (například zvedání a nošení břemen).\nVelice příjemným bonusem je pak to, že kvalitněji prožíváme sex. Potvrzuje to mnoho žen (i mužů). Jak je to možné? Je to díky posílení, prokrvení a uvolnění potřebných částí našeho těla!


PopisPtejte seTabulky velikostíVrácení a reklamaceDoprava a platba Reebok Gl 2620 Poslat příteliTiskArtiklové čísloM45922KategorieNízkéUrčeníVolný časVýrobce Reebok Pánské nízké tenisky Reebok si oblíbíte pro své velmi pohodlné nošení. Pohodlné pánské nízké boty Reebok GL 2620 z populární kolekce Classics. Obuv je vyrobena z pohodlného materiálu, který vám při každém kroku zajistí komfortní pocit. Modrá barva doplněna šedou je okořeněna kultovním logem značky. Boty se hodí zejména na běžné nošení. Materiál: textílie. Vhodné na běžné a volnočasové nošení. Součástí oblíbené kolekce Classics. Stylové modré provedení.


Háčkované koťátko - návod na háčkování / Zboží prodejce Vendulka_ | Fler.cz\nMalé roztomilé koťátko, přesně padnoucí do dětské ručky. Kamarád na prázdninová dobrodružství :-)\nNávod na toto koťátko obsahuje detailní popis a fotopostup řadu za řadou.\nDoporučený materiál: směs akrylu a bavlny např. Kačenka, výrobce Niťárna Česká Třebová. Použité odstíny a spotřeba je uvedena v návodu.\nDalší materiál a pomůcky: 2 bezpečnostní očka o průměru 18 mm, 1 knoflík o průměru 9 mm, duté vlákno, jehla s tupým hrotem, běžná jehla na šití a nitě. Cca 16 cm dlouhý hobby drátek o průměru 9 mm nejlépe světle růžové anebo bílé barvy.\nVelikost hotového koťátka: výška 14 cm včetně ouška\nPro milé sousedky ze Slovenska máme zřízen slovenský účet\nCopyright: Vendula Maderská, 2017. Distribuce a jakékoliv komerční využití mého autorského návodu je zakázáno. Prodej výrobků, vycházejících z tohoto návodu, vyrobených přímo Vámi, je povolen v omezené sérii a s odkazem na autora designu. Děkuji, že respektujete autorská práva a ctíte autorskou tvorbu.\nHodnocení: (1862) 100%\n★ Štastný nový rok 2020 ★ Využijte speciální novoroční slevu 20%, která platí až do 20. ledna 2020. Použijte při nákupu tento kupón: VDS-ZIM-X2W.\nKatalogové č.: 8668849\nháčkovanáháčkování návodyháčkování Vendulkaháčkování pro dětinávod na háčkovánípříze kačenkaamiguruminávod na koťátkonávod na kočkukočkaháčkované kotěkoťátkoháčkované koťátkopopis na hračkuháčkovaná hračkanávod na hračku\nduté vlákno 60%bavlna 40%akryl knoflík bezpečnostní oči


Tepelná čerpadla země/voda – plocha – Tepelná čerpadla IVT\nTitulní strana : O tepelných čerpadlech : Typy tepelných čerpadel : Země/voda - plocha\nSystém země/voda s plošným kolektorem vyžaduje dostatečně velký pozemek, obvykle 200 až 400 m².\nJak plošný kolektor funguje?\nPRAKTICKÉ ZKUŠENOSTI S PROVOZEM PLOŠNÝCH KOLEKTORŮ >\nPři výběru plochy pro plošný kolektor je v prvé řadě nutné vyloučit plochy, kde plánujete jakoukoliv výstavbu (bazén, garáž, atd.). Rovněž je nutno posoudit kvalitu zeminy. Komplikace mohou nastat v místech, kde je zemina s velkými kameny, skála či naopak písek.\nZ důvodů snadného odvzdušnění je výhodné, aby kolektor byl uložen v rovině nebo mírně z kopce (směrem od kotelny). V opačném případě je nutno instalovat na nejvyšších místech odvzdušnění.\nIVT GEO 600 >\nIVT PREMIUMLINE EQ >\nIVT GREENLINE HE >


Rozhovor s beornem (1. strana) | Články | Aragorn.cz\nRozhovor s beornem (1. strana) | Články - Aragorn.cz\nRozhovor s beornem\nAutor : Eiris 27. února 2011 Rozhovory\nRozhovor s beornem - další aragornskou osobností a PJem roku 2009.\ntak začneme s výslechem, ehm, tedy rozhovorem...\nMyslím, že první možné informace ostatním uživatelům o Tobě podá prohlídka profilu, začněme tedy právě u něho. Cituji prvou větu, jež sám o sobě postupuješ ostatním: Nový York a Bačetín - mé obce nejmilejší! Možná to není historicky přesné, ale mám tušení, že původně toto motto znělo vyřčeno jinak a na místě Bačetína byl Liptákov. Můžeme s tím nesouhlasit, můžeme o tom vést spory, ale to je asi tak všechno, co se proti tomu dá dělat. Otážu se tedy tímto, co ty a velikán Jára da Cimrman, tento náš český ekvivalent Leonarda da Vinciho? Jaký k němu máš vztah?\nMůj vztah k Járovi da Cimrmanovi je vřelý. A já myslím, že teď už to můžu říct otevřeně, že téměř tak vřelý, jako vztah samotného mistra ke slepicím.\nPoprvé jsem se s ním seznámil přes svého staršího bratra (oblečení jsem nosil naštěstí po něm a ne po sestře), který patří rovněž mezi jeho velké obdivovatele. A od toho okamžiku jsem se do něj zamiloval tak říkajíc na první pohled. Ale nemyslete si, že je to nějaká povrchní známost. To je hluboký... trvalý vztah!\nTenhle druh humoru mě dokáže vždycky rozesmát. Neomrzel se mi ani po mnohonásobném opakování a pánové Smoljak a Svěrák za něj mají můj neutuchající obdiv a dík. Teď už si ho sice nepřehrávám tak často, ale bývaly doby (hm, už bych se měl nad sebou zamyslet, když používám takovéhle fráze...), kdy jsem si pouštěl Cimrmany vážně v jednom kuse. Se sourozenci jsme přehráli rodičům a dalším rodinným příslušníkům snad všechny tehdy napsané hry a myslím, že bych i teďka zvládnul některé převyprávět zpaměti...\nTakže parafráze Cimrmanova nápisu z hostince u Sirotků přišla tak nějak sama.\nZůstaňme tedy alespoň na chvilku u tohoto muže, J.da C. Počítám, že jsi nejspíše zhlédl a znáš většinu díla, které se okolo tohoto muže, fenoménu, točí, nebo je snad nějaké, které jsi neviděl? (Zde například přichází v úvahu hra Domácí zabijačka Jiřího Šebánka)...\nPokud vím, vyšel nedávno i komplet souborů veškerých her J. da C. (Vlastně poněkolikáté) A tedy dua Svěrák + Smoljak. Vlastníš jej? Nebo obecně sbírku her, ať již tedy televizních, nebo ještě starých gramodeskových? A snad konečně to nejdůležitější. Jaká je tvá nejoblíbenější scénka, rozhovor, situace nebo prostě nějaký stěžejní moment z přednášek a her?\n(Za sebe bych uvedla asi všemožné nehořlavé úsloví z úst Mistra Jana Husa ve hře České nebe)\nJe to tak, jak říkáš. Viděl jsem a znám většinu. Hry jsou samozřejmost, filmy snad taky, pak nějaké kratší scénky jako Odskok od Cimrmana do Lázní Kožich, Salón Cimrman, i když ten je trochu slabší... Ale tu Domácí zabijačku jsem ještě nečetl a určitě mi unikla spousta dalších materiálů. Zas takový šílenec, aby mi nemohla uniknout sebemenší informace o Cimrmanovi, nejsem.\nKomplet her vyšel vskutku několikrát. Já (teda vlastně spíš bratr) vlastním starší edici, takže bez Afriky a Českého nebe. A nejoblíbenější situace? To je asi trapný říkat, že jich je spousta a že si nedokážu vybrat, co? No tak snad Varel Fryštenský o polární záři: "Tak bylo to hezký, ale že bych to musel vidět dvakrát..."\n*Usměje se nad vzpomínkou scénky* Dobrá. Posuňme se tedy od Cimrmana dále. Zde použiji námět tvého vlastního vyjádření, že nejsi do dané věci až takový šílenec, jakými vlastně někteří být mohou. Je nějaká jiná věc, do které jsi až tak zabrán a propadlý, šílený, že si nějakou novinku z daného tématu nemůžeš nechat ujít? Namátkou mě napadá třeba dávné sbírání hokejových kartiček nebo třeba tolik oblíbený sběratelský/Herní Magic: The Gatering. Propadl jsi někdy takovéto sběratelské vášni? Nebo je naopak považuješ přinejmenším za žrouty času, peněz a vlastně nepotřebné?\nNe. Baví mě spousta věcí (i když třeba to sbírání hokejových kartiček a Magic do nich nikdy nepatřily), ale žádné jsem nepropadl natolik, abych byl do ní blázen. Hmm, i když to o sobě tvrdí asi většina bláznů, co?\nTo je na jednu stranu sice fajn a můžu si fandit, že nejsem žádný fanatik a závislák. Ale na druhou stranu jsem se nikdy ničemu nevěnoval tak, abych v tom vynikal, což mě zas trochu mrzí. Cílevědomost a vytrvalost rozhodně nejsou charakterové vlastnosti, kterými bych se popsal.\nNení to trochu zvláštní, alespoň z mého pohledu, když o sobě prohlásíš, že v ničem nevynikáš, a já přesto dole u Tvého podpisu vidím titul: PJ roku - «AK» 2009? Že v ničem nevynikáš, když z celé komunity se tímto titulem, PJ roku, mohou honosit, myslím, jen tři lidé? (Během dvou měsíců snad přibude čtvrtý). Je tedy PJování, potažmo Dračí Doupě, onou výjimkou z pravidla vynikání?...\nMyslím, že zde můžeme říci, že jsi alespoň v komunitě hráčů na Aragornu vynikl. Nebo to vidíš jinak? Ovlivnila tato výhra nějak tvůj život, ať již reálný, nebo jen zde v aragornské komunitě?\nHm, no dobře, tak v něčem třeba vynikám. Ale zas přiznejme si upřímně, že to je jen vítězství v úzké komunitě příznivců Aragornu. Nebo ještě spíš jedné úzké komunity v rámci celého Aragornu. A navíc o titul Pán Jeskyně roku, o čemž většina normálních lidí netuší, co to je. Takže nic, na co bych mohl balit holky, nebo tak něco :)\nNe, já ten turnaj rozhodně nechci nějak snižovat. I když tam proti mně stálo jen pár lidí, tak konkurence to byla vysoká (a vlastně si pořád myslím, že jsem to neměl vyhrát já) a moc si toho vážím. Možná spíš než nad tím, že jsem ničeho nedosáhl, měl tedy ten můj povzdech znít, že kdybych se něčemu věnoval pořádně a vytrvale, tak toho dosáhnu mnohem víc. I když kdo taky ne, co? Ale nechme už tohoto rozboru. Teď si připadám jako nějaký zatrpklý sebelitující strejda a to bych nerad.\nA jestli tahle výhra nějak ovlivnila můj život? Pohled ostatních na mě v reálném životě, i kdyby to nějak zjistili, určitě ne. Tady na Aragornu... možná mi to obrazně trochu přiotevřelo dveře, když jsem se hlásil k někomu do jeskyně, na místo porotce pro Miss Letní postava nebo do organizace AraLarpu... Ale těžko soudit do jaké míry. A že by mě ta výhra změnila nějak vnitřně, taky nepozoruju. Myslím (a to úplně seriózně), že mnohem víc mi dala už samotná účast v turnaji. Jednak jsem poznal spoustu zajímavých hráčů a taky zjistil, že se dá hrát i trochu jinak, než jsem byl zvyklý. To mě posunulo trochu dál. A co jsem měl možnost sledovat během kol, tak spoustu dalších hráčů taky.\nA jak jsi byl zvyklý hrát? Nebo, pokud bychom měli tu otázku rozvětvit, co všechno nám můžeš o svém pohledu a přístupu k Dračímu Doupěti říci?\nNapadá mě celá série otázek. Jak jsi se vlastně k Doupěti dostal, byl to opět starší bratr, kdo tě k němu přivedl, nebo sis k němu prošel vlastní cestičkou? Jaké byly tvá prvá léta strávená nad kostičkovaným papírem? Prožil jsi je jako PJ nebo jako hráč? Případně za PJ, jaké sis oblíbil světy či zápletky, používal jsi předlohy, jakými byl třeba obecně známý Z.Vršek, nebo jsi rovnou povolil uzdu své vlastní fantazii, či opačně, jakou jsi měl, či máš nejoblíbenější postavu hráče a proč?\nK Dračímu Doupěti jsem se dostal především dost pozdě. Ve věku, kdy už většina ostatních hráčů určitě na kostičkovém papíře vybíjela jeskyně po tuctech, tak jsem ani netušil, že něco takového existuje. Až teprve na střední jsem začal slýchat nějaké zkazky o nějakých hrách na hrdiny. Okamžitě mě uchvátily, ale na naší vesnici, ani městečku, kam jsem chodil do školy, se mi nepodařilo sehnat nikoho, s kým bych si mohl zahrát, nebo mi třeba jen půjčil pravidla dračáku, abych zjistil, co to vlastně je. Takže vlastně až do nástupu na vysokou byly moje zkušenosti omezené na Gamebooky a pár počítačových RPG her.\nAni v Praze na kolejích se mi dlouho nedařilo k žádné fungující skupince přidat, takže jsem se rozhodl vzít situaci pevně do svých rukou. V tu dobu právě vyšlo DrD+, takže jsem proseděl několik hodin v Luxoru a pročítal si ho. To byla vůbec první pravidla her na hrdiny, které jsem kdy četl, takže mě opět zcela uchvátila. Kompletní soubor příruček jsem si koupil a začal dávat dohromady skupinku svojí (v tu dobu jsem také založil svou první jeskyni tady na Aragornu). To se mi nakonec podařilo a s menšími přestávkami a několika personálními i pravidlovými změnami pokračujeme dodnes.\nBohužel se do dělání PJ nikdo moc nehrnul, takže, ač naprostý nováček, jsem se musel tohoto úkolu zhostit a většinu své herní kariéry jsem byl spíš PJ než hráč. A co se týče mého stylu, který se změnil výrazněji až s Aragornským turnajem, tak ten byl hodně ovlivněný pohledem autorů pluska a Vukogvazdské družiny (http://www.vukogvazd.cz), jejíž letopisy jsem tehdy hltal. Mám tím na mysli zejména maximální snahu o hraní postavy a skromnost v rozletu. Takže hráči u mě začínali vždycky jako usmrkanci na 1. levelu, kterým nakopal prdel kdejaký hospodský halama, mnohem víc času trávili povídáním a hledáním informací než bojem, k prvním magickým předmětům se dostali až na konci kampaně a draka u mě nepotkali ani jednou :D S tím trochu souvisí i moje snaha o zachování prostředí středověké Evropy (nebo alespoň mojí představě o ní, protože historik nejsem). Takže uzdu svojí fantazie jsem popustil poprvé až v turnaji na Aragornu. I když si pořád myslím, že v tomhle ohledu mám ještě hodně co dohánět.\nTakže moje cestička k dračáku byla hodně klikatá. Starší bratr mě tentokrát nechal na holičkách, protože k fantasy nijak netíhnul, a musel jsem si ji prosekávat sám. Období vybíjení jeskyní nakreslených nad čtverečkovým papírem jsem tak nějak přeskočil. A teď... vlastně mám dojem, že opět stojím na křižovatce a nevím, kterým směrem se vydat (tedy alespoň v tom herním světě).\nPokud bychom se neomezili jen na Dračí Doupě, ale věnovali se fantasy obecně, jaké její pojetí by u Tebe zvítězilo? Máš raději fantasy skutečně téměř přitažené za vlasy, nebo spíše pojaté méně odvážně a vycházející spíše z realističnosti (Čemuž by odpovídalo právě pojetí světa z hry, jež jsi uvedl nahoře.) Což by asi mělo v úvodu být podáno otázkou, zda čteš fantasy knihy, případně jakého máš oblíbeného autora? A pokud nikoliv, který žánr naopak obsadil u Tebe post oblíbené literatury?\nFantasy pochopitelně čtu. Nebo jsem aspoň četl. Teď už na to, jak už to tak bývá, tolik času není a případně sáhnu i po jiném žánru. Jednoznačně preferuju realističnost. V tom se mi třeba hodně líbila Sapkowského Husitská trilogie - jedna z posledních fantasy, kterou jsem vlastně četl. I když těžko říct, co považovat za hodně přitažené za vlasy a co ne. Pratchetta by někdo mohl považovat za přitaženého dost. Ale přesto (nebo možná právě proto) v něm člověk pozná charaktery a postoje skutečné. Fantasy, kde bych tohle postrádal, by se mi určitě nelíbila. Ale taková se mi do rukou asi ani nedostala.\nTěch autorů, kteří patří (nebo aspoň patřili) mezi mé oblíbence, je spousta a asi ani tím nikoho nepřekvapím. Kromě dvou dříve jmenovaných i Williams, Feist, Želazny, Tolkien a časem bych si určitě vzpomněl na další. A jaký žánr nebo autor patří mezi mé nejoblíbenější teď, se neodvažuju hádat. Nějaký čas teď čtu dílka od H. P. Lovecrafta, R. Chamberse a podobných autorů, kteří psali hororové povídky někdy na přelomu 19. a 20. století. Kvalita povídek sice není nijak závratná, ale vycházelo z nich třeba Call of Cthulhu - další z pilířů her na hrdiny s trochu jinou tématikou, než bylo DnD. A kromě toho se jimi také inspirovala jedna má oblíbená deskovka, takže mě zajímalo, o co vlastně jde.\nJestli mohu, dám Ti sem soubor otázek, které jsem měla připraveny na chat. Jsou vcelku krátké, ale dozajista se můžeš rozepsat:\nCo ty a hokej, případně fotbal? Je dost lidí, kteří tyto sporty považují za jakousi vizitku České republiky ve světě a nevadí jim být do čtyř ráno vzhůru, aby viděli přímý přenos, nebo jet z druhého konce republiky na přivítání hokejistů. Jak prožíváš ty úspěchy a neúspěchy našich reprezentací? Poskakuješ s vlajkou a jejím druhým vyobrazení na čele, nejlépe po dlouhé cestě na Václavák, nebo Tě hokej, či potažmo fotbal, ať již na mezinárodní, nebo třeba jen ligové úrovni, nechávají klidným?\nSledování hokeje i fotbalu (a potažmo jakéhokoliv jiného sportu) mě nechává úplně chladným. Teda vlastně úplně chladným ne. Spíš mě vždycky štve, když se podobná událost koná a fanoušci mě pak v noci budí z klidného spánku, v prostředcích hromadné dopravy ruší svým řevem a sem tam způsobí nějakou tu výtržnost začasté podpořeni alkoholovým opojením. A mně osobně je vážně jedno, jestli přitom zapíjeli vítězství nebo žal z prohry.\nNe, pochopitelně nechci házet všechny sportovní fanoušky do jednoho pytle. Vím, že se takhle chová jen malé procento z nich (nebo přinejmenším ta menší polovina) a na ty ostatní nepohlížím s žádnou nevolí. Ještě před pár lety jsem sport taky docela sledoval a dokonce jsem třeba kvůli finále v Naganu vstával v ty 4 ráno, nebo kdy se konalo. Ale pak mě sledování sportu nějak přestalo uchvacovat.\nJasně že když je příležitost si jít s kamarády zakopat, vyrazit na běžky nebo na lezeckou stěnu (což je v současnosti můj oblíbený sport), tak hbitě vyrazím. Ale v roli diváka už mě nevzrušují ani olympiády nebo mistrovství. A myslím, že bychom se měli snažit, aby vizitkou ČR ve světě byly (pokud ne především, tak tedy alespoň i) jiné obory naší činnosti.\nDruhá otázka je vlastně trochu spojena s tou prvou. Krom například zmíněného hokeje nás Čechy reprezentuje ve světě i pivní mok. Co ty a pivo? Piješ jej? A pokud ano, jaké je dle tvého soudu nejlepší? Které značce uděláš reklamu a jakému druhu? 10? 12? Světlému či tmavému?\nHeh, tak tady už asi u mužské části případných čtenářů ztratím zbytky vážnosti úplně. Já jsem se asi vůbec narodil ve špatné zemi nebo se špatným pohlavím, či co. Ale mně pivo prostě nechutná! A to jsem se fakt snažil. Co půl roku jsem zkoušel ochutnávat různé značky a typy. Teď mi dokonce bratr (tentokrát ten mladší) dal k Vánocům piva s citronovou příchutí, kolovou příchutí a podobné zhůvěřilosti a nic.\nU spousty lidí se mi stalo, že když jsem v hospodě řekl, že pivo nepiju, a dal si místo toho kofolu, zařadili si mě do kolonky abstinent. Což ovšem pravda není. Piju téměř cokoliv, ale pivo opravdu ne :)\nNo a zastavme se u té blondýnky, co prošla právě kolem. A posuďme její vzhled, hmmm. Jaké dívky, ženy, slečny se ti líbí. (Jen vzhledem, kašleme teď chvilku na charakter). Máš rád zrzky, brunetky či blondýnky? A nezůstaňme jen u vlasů, miřme níže, ještě níže, ještě níž! No, asi tam, někde mezi pupíkem a bradou...\nJej, to začíná být čím dál osobnější. Mám právo u nějaké otázky nevypovídat? Protože si nejsem jist, jestli se k tomu rozhovoru přítelkyně nedostane :) Tak jo, když už jsem se do toho namočil, tak to taky statečně dokončím. Aspoň že jsi mě ušetřila té charakterové stránky, takže nevypadám jednostranně fyzicky zaměřený.\nPo létech zkoumání svého nahlížení na osoby opačného pohlaví jsem došel ke zjištění, že nejvíce si všímám celkové figury a stejnou měrou i obličeje. Postavu preferuju štíhlou, proporčně... tak akorát, vysokou jako já, nebo o kousek menší. Obličej, ten se těžko definuje. Žádné konkrétní požadavky na jednotlivé části jako barvu očí nebo tvar nosu nemám. Prostě musí být všechno tak nějak pěkně uspořádané. Vlasy dlouhé kaštanové, to je jasný.\nNa rukou se pro mě nedá vcelku nic zkazit ani získat, takže z té horní půlky chybí, tuším, už jen prsa. Tak ta bych prosil pěkně pevná, oblá a hlavně malá. Vážně nekecám. Skoro bych se nebál říci, že čím menší, tím lepší. Teda nějaká být musí, to zas jo. Ale pokud nejsou menší než moje, tak to je v poho :)\nA co by to bylo za slečnu, kdyby k ní nebyla sexy kára. Tedy ehm, máš řidičák? I když, na rybářský lístek taky nic nechytíš, že? Jaké se ti líbí auta? Terénní, sportovní, nebo máš raději jen jednu stopu?\nJo, řidičák mám. Ale to je tak všechno. Řízení auta používám jen jako nutnost pro přesun někam, nerozumím jim, nezajímají mě (hm, už jsem u toho špatného pohlaví zas) a můj technický talent končí u výměny duše na kole.\nOvšem co se týče té jedné stopy, to je jiná. Pořádně protůrovat, sevřít vrčící stroj mezi nohama, uhánět s větrem ve tváři a klopit se do zatáček na těch našich horských silničkách, to je něco jiného než ta nudná stabilní krabice na čtyřech kolech. Sice mám jen stařičkou Jawu 350, takže žádný pirát silnic nejsem (jezdit moc rychle se stejně bojím), ale zas to už není fichtl, kdy mě do kopce předjel lecjaký cyklista :P\nEhm, no, trochu sem se zasekla. Takže jedna rychlá otázka. Jakpak jsi byl odměňován na základce za chování? Prošel jsi s čistým štítem, nebo se občas nějaký ten bod strhl a vyšla z toho dvojka či trojka?\nNo, tak s čistým štítem to nikdy nebylo. Nějakou tu poznámku jsem domů donesl přinejmenším obden a v počtu černých puntíků na nástěnce jsem byl vždycky v první trojce. Ale většinou to byly poznámky typu čtení pod lavicí, zapomínání domácích úkolů a školních pomůcek a rvačky v družině. Na žádný velký průšvih si ani nevzpomínám. Takže ač je to s podivem, tak jsem dvojku z chování nedostal.\nPokud vynecháme již zmíněného Járu da Cimrmana, který byl z ankety největší Čech vyloučen, koho ty považuješ za největšího Čecha? Případně, pokud nezůstaneme jen u Čechů, koho bys navrhl na největší osobnost? A samozřejmě, proč právě ji a ne tu vedle?\nZ té desítky finalistů jsem nejvíc fandil J. A. Komenskému. Důvody, proč ho považuju za génia, asi netřeba zdůrazňovat, protože ho zná každý. A proč by právě on měl být první a nikdo jiný? Těžko říct. Necítím se povolaný srovnávat významnost činů našich osobností, navíc napříč všemi obory lidské činnosti, a pochybuju, jestli někdo jo. Mně vůbec tahle soutěž přišla pozitivní akorát v tom, že se díky tomu lidé něco nového o naší historii dozvěděli. Ale samotné srovnávání velikosti osobností mi přišlo dost bezpředmětné.\nA co se týče největší osobnosti světa, tak tam se nehodlám pouštět do nějakých spekulací nebo osobních preferencí už vůbec. Nikdy jsem nad tím takhle nepřemýšlel a ani nebudu.\nOtázka za sedm bodů. Pokud tedy nejsi lenoch a odpověď zní: všechny. Jakou domácí práci nejvíce nesnášíš?\nOsmička. Osm bylo trpaslíků i se Sněhurkou. Takže, probrali jsme lehce fantasy, ale co pohádky. Máš nebo měl jsi nějakou oblíbenou? Ať již v knižní či filmové podobě? Přikloníš se tedy spíše k dnešním výtvorům, jakými je třeba Šrek, nebo naopak zůstaneš věrným například Třem oříškům pro Popelku?\nAle jo, pohádky jsem měl rád vždycky, ale ta nejoblíbenější se dost často měnila, podle počtu let i nálady, a žádná nehrála vyloženě prim. Takže jestli bych sáhl po Šrekovi nebo po Popelce, by záleželo taky na momentálním rozpoložení.\nMáš už toho dost? (No, to je vlastně taky dobrá otázka, že? Jestli už Ti ze mě neběhá hlava kolem.) Dobrá, vyjděme z toho. Pokud tedy vynecháš mě a měl by sis vybrat jednoho uživatele Aragornu, který by s tebou měl dělat rozhovor, koho by sis vybral?\nHm, tak ani na tuhle otázku asi konkrétně neodpovím. Ne že bych se tak zdráhal někoho jmenovat, ale vážně nevím. Nejen proto, že netuším, jaké má kdo pro dotazování nadání. Ale taky ani nevím, jestli by bylo lepší, aby ho se mnou dělal dobrý kamarád, nebo jen letmý známý... Vstupuje do toho spousta faktorů, ze kterých ale na druhou stranu pro mě není ani jeden zásadní. Takže mi vyhovuje, že jsem si vybírat nemusel :)\nKoukám, že bod číslo sedm máme plně společný. Taky je to má nejméně oblíbená domácí práce. Jinak abych odpověděla na tu otázku, co jsi položil, samozřejmě máš právo na nějaké otázky neodpovídat. Ale to jsem měla asi napsat až po otázce, jaké je číslo tvého bankovního účtu a heslo pro výběr, žejo? Ale pojďme s dovolením ještě k posledním otázkám...\nTo číslo účtu a heslo mi teď asi už neřekneš, co? No nevadí. Jedna z posledních otázek. Na jakou otázku bys čtenářům rád dal odpověď, ale ta otázka zde nezazněla? Na co si myslíš, že jsem se měla zeptat, protože to je něco, co bys rád za sebe presentoval, ale já se nezeptala?\nÁ jé, a nemohl bych radši odpovědět na to číslo účtu? No ale když už se ptáš na tohle, tak bych řekl, že to jsou dvě rozdílné otázky. Tedy to, co si myslím, že ses mě měla zeptat, a to, na co bych rád dal odpověď. Třeba být na tvém místě, tak bych se sám sebe asi ptal víc na samotný Aragorn, když už ten náš rozhovor probíhá pro něj. Nicméně mi vůbec nevadí, že ses ho dotkla jen letmo, a rád přenechám hodnocení povolanějším osobám. Možná bych některé své odpovědi trochu rozvíjel místo častého začínání nových témat. Takhle jsem se ke konci cítil víc jako u výslechu než při rozhovoru :D Ale kterou odpověď bych rozváděl, to je otázka. Sám sebe znám vcelku dobře, takže těžko soudit, která by mě zaujala, kdybych nebyl mnou...\nJinak, jak se tak koukám, není vcelku nic, co bys opomenula. Nějaká ta úvodní rozehřívací otázka, obligátní zakroužení kolem dračího doupěte a fantasy obecně a nakonec pár otázek, které by přiblížily mě samého, včetně pár otázek na tělo... čímž jsou možnosti prakticky vyčerpané.\nNu a na co bych rád odpověděl? No jasně, že na něco, kde by z mé odpovědi vyznělo, jaké mám geniální vlastnosti, rozhled a světonázor. Ale zároveň tak, aby se na to otázka přímo dotazovala, takže by to vůbec nevypadalo, že se snažím nějak holedbat. Ale takovou otázku si tu nemůžu položit sám, protože by to nemělo ten efekt, to snad uznáš :)\nObávám se, že teď již Ti takovou otázku položit nemohu, kde by všechny tyto vlastnosti, které jsi chtěl na sebe prozradit, tě vykreslily v tom nejlepším světle :)\nKaždopádně děkuji za zpětnou rekapitulaci, čeho všeho jsme se dotkli, a že jsme tím obepnuli většinu možného spektra, které šlo...\nMožná jsme některé otázky mohli rozebrat důkladněji, ale zůstalo by pak dosti prostoru na ty další? To asi nezjistíme, ale snad jsi i ty spokojený s tím, co se nám společně povedlo z tebe vypáčit :) Nu, asi tedy můžeme náš hovor ukončit, ne? Snad jen poslední otázka, kterou jsem pro její osobní pojetí původně vynechala, ale zkusme ji. Vraťme se tedy k počátku, jak Cimrmanovi, tak tomu prvotnímu. Cimrman si poznamenal do deníku: *Jsem bezvýhradný ateista, až se bojím, že mě Pán Bůh potrestá*\nJak jsi na tom s vírou ty? Jsi věřící, ateista či něco mezi tím vším?...\nA s touto otázkou děkuji za všechny odpovědi a hlavně čas tomu věnovaný. Ahoj...\nObávám se, že odpověď na tuhle otázku by u mě byla ještě nejednoznačnější než u samotného mistra. A její vyčerpávající zodpovězení by zdaleka překročilo místo vymezené pro naši rozpravu, ale pokusím se.\nOd mládí jsem byl vychováván v katolické rodině. Naštěstí nijak ortodoxní nebo dogmatické a rodiče nám nikdy nebránili klást si otázky, diskutovat a pochybovat. Nicméně nás vedli tímto směrem, poctivě jsme chodili do kostela, večer se společně modlili a vůbec dělali všechno, co k tomu patří.\nPochybnosti jsem měl pochopitelně pořád. Osobně se považuju za člověka uvažujícího a jednajícího spíš rozumově než pocitově. A čím víc jsem nad vším uvažoval, tím víc věcí mi v křesťanském pohledu na svět nesedělo a posledních pár... hm, řekněme, měsíců až let se považuju spíš za ateistu než věřícího. Nebo aspoň za to, co většina lidí považuje za ateismus - tedy že se večer před spaním nemodlím a do kostela zajdu jen občas a spíš ze stesku či zvědavosti než kvůli pobožnosti. Nicméně to zdaleka neznamená, že bych otočil o plných 180°. Pořád považuju Boha jako stvořitele světa za přijatelnou teorii (minimálně stejně přijatelnou jako představu, že vznikl najednou z ničeho nebo že existoval od nekonečna) a vůbec se spousta mých názorů a morálních hodnot s křesťanstvím a učením církve shoduje. Ale odmítám přijmout za stoprocentně vlastní víru, která mi přijde spíš jako poslepovaná z lidských přání a představ, než jako ze skutečného Božího zjevení.\nNo, říkal jsem si, že se moc rozepisovat nebudu. Tak abych to snad ukončil stejně, jako jsme začali: Mám pocit, jako by se můj názor na svět vyvíjel do puntíku podle Cimrmanovy teorie poznání. Na počátku utvářel moje vědomosti omyl (pochopitelně přesný). Během poznávacího procesu jsem omyl postupně vyvracel, až jsem nakonec stanul před tváří Všehomíra s hlavou jasnou a prázdnou. Nevím nic, ale zato to vím přesně :)\nTaky děkuju za příjemný hovor a prozatím ahoj.\nKdo hodnotil článek Rozhovor s beornem?\nErinye (5.00*), MegaIsBack (5.00*), XxxYyy (5.00*)\nhater - 7. března 2011 22:21\nbeorn 7. března 2011 00:59\nJo, nutí to určitý typ dobrodružství. Ale vyzkoušíš a když se ti to nebude líbit, tak zahodíš.\nZahrát něco tak aby tam byla tam atmosféra není sranda, ... respektive mi to nikdy moc nešlo :-)\nbeorn - 7. března 2011 00:59\nhater 6. března 2011 13:59\nJá jsem hrát podle systému Call of Cthulhu ani nikdy v úmyslu neměl. Ať si o složitosti ostatních systémů říká kdo chce co chce, na tenhle nikdo nemá :D Ale spíš mě láká ta atmosféra bouřlivých dvacátých let okořeněných Lovecraftovým mythosem. A nějaký primitivní systém si přinejhorším vymyslím sám.\nZa tu indicii k životu s pánem díky. Stáhnul jsem si nějaký český překlad, takže to je v poho. Ale vypadá to, že nutí hrát hráče určitý typ dobrodružství, což by se mi moc nelíbilo.\nMorganův známej - 6. března 2011 15:08\nTorreador 6. března 2011 13:38\nHej člověče co umíš číst, na takovíhle týpky si tu nepotrpíme!\nhater - 6. března 2011 13:59\nbeorn 6. března 2011 12:54\nCall of Cthulhu je pěkně složité, doporučuji zkusit třeba My life with master. Mohu zapůjčit k prostudování. Je to sice anglicky, ale výhodou jsou jasná pravidla, která umožní družině zahrát temnou hru :-)\nI když musím přiznat, že tu doporučuji něco, co jsem si sám ještě nezahrál.\nTorreador - 6. března 2011 13:38\nKasparek 4. března 2011 21:56\nKaždý člověk co umí používat znalost čtení ku svému prospěchu se tobě užitečnou informaci dočte během 5 sekund, pokud se bude hodně loudat.\nNachází se v anotaci.\nPokud tě dál rozhovor nezajímá nemá tvůj projev pod ním co dělat. Ozvi se ve článcích s kým by jsi spíš udělal rozhovor místo kopání kolem sebe jako pako.\nbeorn - 6. března 2011 12:54\nA hele, nějak jsem úplně promeškal vydání a autogramiádu. Tak tedy aspoň ještě odpovím na tu jednu či dvě nezodpovězené otázky položené před zvrhnutím diskuze mimo téma.\nhater 1. března 2011 21:41\nUkazují všemi možnými směry, které si dokážu představit. Jedna cesta vede stále rovně ve stylu střídmé fantazie držící se historických reálií a rolí stále začínajících prosťáčků, ale ta už se mi trochu přejídá. Vyzkoušel jsem krok zpět a vstoupil do světa DnD s komplexním soubojovým systémem a vybíjení potvor na čtvercovém papíře, ale to mě dlouho neudrželo. Chvíli jsem si hrál s myšlenkou sci-fi, ale to skončilo prakticky ještě dřív než začalo. Asi nejvíc mě v současné době láká temná atmosféra světa Call of Cthulhu, kterou jsem někde v rozhovoru taky zmiňoval. Jenže na to nejde sehnat vhodné a zaujaté hráče jen tak...\nČímž se dostávám k druhému problému. Tedy že ty šipky pomyslné křižovatky neukazují jen do prostoru tématiky, ale i způsobu hraní. Naše stará herní skupinka se nám bohužel rozpadla (netřeba zastírat, že z velké části kvůli mé nechuti vést hry dál stejným stylem) a najít nové hráče, se kterými bych si padl do tématu a stylu hraní se mi zatím nedaří. Kromě toho tu je stále možnost hrát na Aragornu. Ale pokud se budu chtít držet své představy, tak mi asi nezbyde než hru opět vést, což mi bere víc času, než bych rád. A kromě toho mi pořádnou hru naživo zcela nahradit stejně nedokáže.\nTaky mě napadla kacířkská myšlenka, jestli už nejsem dost starej na to, abych s tím hraním na rytíře konečně přestal. Ale tomu se hodlám ještě zuby nehty bránit :)\nErinye 3. března 2011 13:56\nBohužel ne. Postava na obrázku je neschopný (ač zároveň všeho schopný) ňouma Jonatán, trpící utkvělou představou, že je mág - právě proto ten klobouk (jakákoliv podobnost s Mrakoplašem či Elanem - http://www.giantitp.com/comics/oots0127.html - je čistě náhodná). Hrát v hrdinské fantasy za postavu, která vlastně nic neumí, mě uchvátilo natolik, že jsem ji představoval nejen v jednom z Aragornských turnajů, ale i naživo ve fantasy velkofilmu natáčeném naší skupinkou (něco jako Gamers - http://www.youtube.com/watch?v=fiTEHqAeanw), odkud také pochází ona fotografie. Bohužel odstěhování se dvou hlavních protagonistů přispělo nejen k rozpadu naší družiny, ale i k utnutí prací na tomto počinu.\nNazir - 5. března 2011 10:38\nNazir 5. března 2011 00:19\nTfujtajxl, kdo mi tam nasekal ty překlepy? To byl jistě ten cenzůra, co tu prý řádí... :D\nRimmer - 5. března 2011 09:28\nhater 5. března 2011 09:09\nMno... třeba v takové Francii by se dalo tvrdit že je tohle běžný prostředek vyjádření... :D\nhater - 5. března 2011 09:09\nale proč by to dělal, když má barikády a může veřejně prznit? Běžné prostředky nejsou vidět.\nNazir - 5. března 2011 00:19\nTak lid nemusí hned mávat rudočerným práporem na barikádách a věrejně prznit "kdyptofašistku" lid to taky může dát najevo běžnými prostředky.\nKasparek - 4. března 2011 21:56\nNefrete 3. března 2011 15:59\nHele nespamuj tady! Lid akorád vyslovuje přání jak chce aby vypadali rozhovory a ským by ty rozhovory měly být a ským zase ne. Tak omez svoje kryptofašistické choutky a začni poslouchat co lidi doopravdy chtěj.\nErinye - 4. března 2011 12:59\nLadyShade 3. března 2011 21:45\nNo jasně, když má takovej hezkej na úvodníku, tak mě samosebou i zajímá, zda s ním něco umí :D\nLadyShade - 3. března 2011 21:45\nTrik se špičatým kloboukem? :)\nNefrete - 3. března 2011 15:59\nPřestaňte, prosím, spamovat diskusi.\nMegaIsBack - 3. března 2011 15:46\nHlavne ja se snazim (zatim marne) do rozhovoru protlacit mikymauze, kterymu ted delam PR. Akorat me zatim vsichni ignoruji, ale to nevadi!\nI ty muzes pomoc dobry veci: docasne si zmen ikonku na tu, co mam ted ja! Co z toho budes mit? No az vyjde rozhovor, dostanes exkluzivni varku podobnych fotek nasi velke star! Vyrysovane svaly, posilovaci stroje, trocha muzneho potu... myslim, ze je to jasne.\nTakze snazme se spolecne! PJ roku, wtf? Co to je? My chceme SVALOVCE ROKU, KORBU ROKU, CHLAPAKA ROKU. CHCEME MIKYMAUZE!\nMikymauz for interview!!!\nErinye - 3. března 2011 13:56\nHustej klobouk Šmajdalfe, jestlipak s ním umíš nějaké triky? :D\nKasparek - 3. března 2011 11:00\nMegaIsBack 2. března 2011 22:20\nJak neznalost! Za to já nemůžu měl sám přijít a říct mi kdo je, přece se nepotáhnu za každym nýmandem co se tady vokáže.\nMegaIsBack - 2. března 2011 22:20\nKasparek 2. března 2011 21:50\nPJ roku ty vole, si dej facku, takova neznalost.\nNefrete - 2. března 2011 21:53\nPředpokládala jsem, že sis to přečetl. Špatná premisa, omlouvám se\nKasparek - 2. března 2011 21:50\nHa PJroku:D Nevim proč to nefrete dělá tak složité když stačlo odpovědět třema slovy. :D


21.08.2018 • recenze doprovod hračka show\nTato hrací hračka ze zebrou od Fisher Price je ideální uspávací doprovod S mikrofónom z rady Smej sa a poznávaj rozbehnú deti svoju vlastnú rokenrolovú show! Popis produktu Fisher Price Mikrofon CZ Dětská plastová hračka ve formě. norstar.eu vám poradí jak vybírat Interaktivní hračky. Tato hrací hračka ze zebrou od Fisher Price je ideální uspávací doprovod pro Vaše dítě v Popis produktu Fisher Price Mikrofon CZ Dětská plastová hračka ve formě veselého S mikrofonem z řady Směj se a poznávej rozjedou děti svou vlastní rokenrolovou show!. Hračka Kč Možnost výběru jedné nebo více her, hráč je instruován jednoduchými pokyny na obrazovce nebo hlasovým doprovodem – hlas herce a .\n: Recenze doprovod hračka show\nTetování erotický kouření Lady Gaga si podmanila Super Bowl, vsadila přitom hlavně na hudbu Janet Jacksonová je v 50 letech poprvé matkou. Klip na připnutí k kočárku se dá odstranit a sova je rázem plyšákem na hraní. Toto zboží již není možné objednat. Malé děti potřebují mít hračky, které je zabaví, ale zároveň je budou po všech stránkách i rozvíjet. Americká popová zpěvačka Janet Jacksonová prozradila, že se jí bratr Tumblr thai nahý v mládí posmíval kvůli údajně příliš\nDOBRÝ DOSPĚLÝ MASÁŽ PROSTATY 863\nVačky eskorty tantra Atraktivní a velmi roztomilý tukánek, který bude zaručeně favoritem vašeho dítěte navíc v jeho zobáku je schovaný klaksonkterý po stisknutí pískne. Související Madonna v Praze. Americká zpěvačka Janet Jacksonová oznámila, že přerušuje turné k novému albu Unbreakable, protože musí podstoupit Přejít na obsah Nacházíte se zde: Děti budou točit válečkem na přední straně hračky, z krabičky se začnou linout\nRecenze doprovod hračka show -\nHračka se snadno čistí pomocí vlhkého hadříku. Poslední kus za tuto cenu! Hračka se dá zavěsit na kočárek. Interaktivní hračky Albi Interaktivní hračky Fisher-Price Interaktivní hračky Spinmaster Interaktivní hračky Teddies Interaktivní hračky Hasbro a nebo zkuste nejoblíbenější interaktivní hračky. Přejít na hlavní stránku Aktuálně. norstar.eu vám poradí jak vybírat Interaktivní hračky. Tato hrací hračka ze zebrou od Fisher Price je ideální uspávací doprovod pro Vaše dítě v Popis produktu Fisher Price Mikrofon CZ Dětská plastová hračka ve formě veselého S mikrofonem z řady Směj se a poznávej rozjedou děti svou vlastní rokenrolovou show!. Hračka Kč Možnost výběru jedné nebo více her, hráč je instruován jednoduchými pokyny na obrazovce nebo hlasovým doprovodem – hlas herce a . říjen V této recenzi se budeme věnovat především dvěma různým audioknižním příhody i o čtvrtý autorův text Míša Kulička v domě hraček. Helena.\n3 opinions on “Recenze doprovod hračka show”\nrecenze doprovod hračka show says:\n23.08.2018 um 06:35\n27.08.2018 um 22:24\n01.09.2018 um 04:17\nPronikavý Angličtina akt\nCestovat eskorty kočička\nRecenze coura malé kozy


Léto s dětmi – tajemství úpěšných výletů | KIDEDU\n20.6. 2022Štěpánka514x3 Komentáře\nKdy už tam budeme? Já chci hřištěěěě👇\nZnáte to. Vyrazíte na výlet a sotva opustíte dopravní prostředek a uděláte 5 kroků, začne se ozývat: Kdy už tam budem? Mě bolí nožičky. Já chci hřištěěěě.\nChodili jste s rodiči na výlety a neměli rádi výšlapy nebo prohlídky zámku?\nOd malinka děti taháme po horách a kopcích. Komerci se vyhýbáme (ač jako dítě jsem ji také milovala). Dosud mi přišla zbytečná – přece se zabaví jen klackem, potůčkem, schody, kašnami, kurníkem. Nicméně také respektuji fakt, že když vidí kolotoče, aquapark nebo visutý most, tak mají potřebu je vyzkoušet.\nZ čeho jsem ale značně ustoupila, byl výkon a kilometrové rekordy (pokud nejde více dětí).\nJenže, co když mamka s taťkou chtějí i vylézt na kopec a děti jsou tak trochu brzdy?\n⚽CO DĚTI CHTĚJÍ – co je baví a co potřebují\n✔1. Nechodící pohyb.🚣 dynamický. Když ho nemají, tak si ho udělají klidně na zábradlí v jeskyni, hradním sklepení, ze spadlého stromu, na schodech na rozhlednu nebo turniketu v muzeu.\n✔2. Vodu – mnohdy stačí hadice, potok, studánka – nemusí to být nutně aquapark. 🌊\n✔3. Jíst venku, piknikovat nebo sbírat po cestě jahůdky.🍓\n✔4. Bydlet jakkoliv jinak než doma. ⛺\n✔5. Hrací a aqua parky🦖, kolotoče (jako dospělí se tomu hodně bráníme…jak jsme to ale měli jako děti?Co jsme chtěli a co nám dospělí ne/dovolili?)\n✔7. Dospěláky hrající fotbal, hrající na babu, rachtající se v potoce…uděláte jim radost, když budete chvíli jako děti.👩💻\n⚽PROČ TO TAK JE?\n👉MYŠLENÍ: Děti žijí tady a teď – jejich myšlenkové pochody se neorientují v čase a neznají „až tam dojdem“, „za 5 hodin“, „ještě chvilku“. Řešení: Na túry bez dětí nebo vybírat stezky s úkoly, vzít s sebou kamarády nebo hrát hry (slovní fotbal, pohádka na pokračování, asociace, myslím si)\n👉 POHYB: Dynamický, rychlý a hlavně bádající a objevující.\n👉 PODNĚTY A UČENÍ\nProč zábavní parky, potok nebo kurník u babičky mají větší ohlas než nekonečná lesní cesta?\nJe to tím, že jsou zvyklé, že jim zábavu chystáme my, animujeme jejich program a neuměly by si zábavu vymyslet? NEMYSLÍM SI.\nDěti objevují a když je něco jiné, NOVÉ, má to FUNKCI, PŘEKÁŽKU, NETYPICKOU STRUKTURU, jdou to prostě objevovat. A je jedno, jestli je to kurník u babičky nebo obří mamut v parku na Dolní Moravě.\nStejně jako milují výzvy v podobě bojovek, luštění, záhad. Nebo sběr lesních plodů a hmyzu.\nJe to přirozená potřeba se učit:-) Jsou to PODNĚTY.\n👉EMOCE A HORMONY: Při akci se vylučuje koktejl hormonů – adrenalin, kortizol, dopamin a po zdolání překážek, výzev, vyluštění serotonin a endorfin. Zatímco při procházce lesní cestou (pokud tam nejsou aspoň jahůdky nebo nehrajete slovní fotbal) je mozek dětí bez výraznějších stimulů.\nI nekonečná lesní cesta může být tajemná, když z ní ve fantazii dětí tajemnou uděláte.\nNalaďme se v tu chvíli více na děti (pomůže vzpomínka na to, jak jsme to měli jako děti my). „Když říkáš, že tě bolí nožičky (i dkyž jsme ještě nic neušli), chceš tím říct přesně: … Co bys teď chtěl/a dělat ze všeho nejraději? Víš, co by teď chtěl/a dělat maminka/tatínek? (u dětí 4 a více) Vymysli teď, jak to propojit, abychom byli spokojení všichni.\n2. Nerozmlouvejme a nehodnoťtme jejich potřeby.\n„Jak Tě můžou bolet nohy, když jsi ještě nic neušel?!“\n„Proč se pořád ptáš, kdy už tam budem.?“\n„Žádný aquapark, je to předražená komerční atrakce, napustím ti radši vanu.“\nZkuste promlouvat skutečně ze svého nitra: Hele já vím, že tě ta zmrzlina láká. Chtěla bys do aquaparku, že jo. Já taky. Teď mě mrzí, že už nemáme tolik peněz. (protože ano, bývá to často i o penězích)\n3. Zkusme s dětmi vždy hledat kompromis. Pro mě v tomhle byly super trasy v Alpách, kde jsme si užili jako dospělí i děti (voda, přírodní prolézačky, stezky s hádankami, panoramata, krávy všude, vodopády, jezera). A mnohé trasy najdete také v českých luzích.\n4. Pokud víte, že je někde velká koncentrace komerce (poutě, festivaly apod) a nechcete čelit tlaku na děti, prostě se jim vyhněte. My sami nevyhledáváme žádné větši zábavní akce. Ale pokud se rozhodneme, že takovou akci navštívíme, prostě budeme počítat s tím, že se tam něco utratí. Dopředu děti dostávají obnos, aby si s ním hospodařily nebo se domlouváme: 2 kolotoče, 1 cukrová vata nebo jiná sladkost.\n⚽Co byste doplnili do seznamu?\nCo jste měli rádi jako děti vy? A co Vaše děti? Piště do komentáře dole pod článkem.\n👉 Inspiraci pro čas a nevšední aktivity s dětmi – nejen na cestách, ale třeba i ve městě najdete v Průvodci Město na hraní\n👉 A zkrátit dětem čas při cestování můžete nádhernými audio příběhy Edíka a Edinky – zamilují si je.\n👉 Pokud se chcete s dětmi lépe domluvit a více hýčkat místo hartusit, pojďte se mnou do Hýčkací komunikace v rodině.\nZ našeho 5týdenního cestování Švýcarsko, přes Provence po Cote´d´zur. Amálce byly tehdy 2 roky a ano, bylo to náročné, ale úžasné. V článcích najdete spoustu tipů, pokud Vás láká třeba Provence. My tehda dokonce bydleli u cizích lidí a ztratili klíče od auta, takže to byl adrenalin jako dělo. (Třetí díl od moře a zpáteční cestě už jsem nedopsala, ale vrcholil pro mě úžasným koncertem v rakouském Gmundenu)\nTudy Část 1\nTudy Část 2\n24 června, 2022 (8:42 am)\nMilovala jsem stavění domečků pro skřítky v lese. Když byla někde hezká mýtina s mechem, toužila jsem si tam lehnout a jen tam být. Chtěla jsem lézt po skalách a velkých kamenech a hrát si na objevitele… Prostě nespěchat. Tak snad se mi to podaří dopřát mým dětem. 🙂\n28 června, 2022 (4:15 pm)\nVeri, věřím tomu, že podaří. Máme to v sobě myslím, jako lidé, stále. Potřebu být více v souladu s přírodou. Hezké prázdniny.\n29 června, 2022 (12:39 pm)\nDěkuji za hezký a inspirativní článek. Jsem babička dvou děvčátek , tak se bude hodit.


Denní menu, Česká současná literatura\nÚvod › Knihy › Beletrie, krásná literatura › česká současná › Denní menu\n9788087162286978-80-87162-28-69788087162286KNIHA ZLÍNPoprask na valašském maloměstě způsobí jeden trýzněný, bezmocný holub. Reakce na jeho bezeslovné utrpení ostře nasvítí povahy protagonistů příběhu, lidí, které dnes a denně potkáváme, s nimiž společně jíme své denní menu. U našich prapodivně prostřených stolů se často podává bezohledná manipulace s lidským svědomím, a to dokonce úředně potvrzená. Oba hlavní hrdinové se jí ale snaží čelit – i kdyby se tak měli zbavit jedinečné a možná poslední příležitosti prožít svůj příběh slastného okouzlení.\nPoprask na valašském maloměstě způsobí jeden trýzněný, bezmocný holub. Reakce na jeho bezeslovné utrpení ostře nasvítí povahy protagonistů příběhu, lidí, které dnes a denně potkáváme, s nimiž společně jíme své denní menu. Celý popis\nNáš kód: 1074971908\nPoprask na valašském maloměstě způsobí jeden trýzněný, bezmocný holub. Reakce na jeho bezeslovné utrpení ostře nasvítí povahy protagonistů příběhu, lidí, které dnes a denně potkáváme, s nimiž společně jíme své denní menu. U našich prapodivně prostřených stolů se často podává bezohledná manipulace s lidským svědomím, a to dokonce úředně potvrzená. Oba hlavní hrdinové se jí ale snaží čelit – i kdyby se tak měli zbavit jedinečné a možná poslední příležitosti prožít svůj příběh slastného okouzlení.


Mamiee - České dřevěné hračky, dětské hry a pomůcky\nAkce 3 barvy 2 barvy Video EKO Prodej ukončen Skladem (126) více... skrýt\nkreativita motorika logika a soustředění denní rutina učení a znalosti komunikační dovednosti praktický život\nJasně zelená Jasně modrá Světle šedá Jasně růžová\nod 2 let od 3 let od 4 let od 5 let od 6 let od 8 let\nNaše vlastní rodinná značka s originální designem výrobků. Zaměřujeme se na pomoc se zvládáním každodenní rutiny dne a základních návyků. Navrhujeme chytré a originální pomůcky a hry, které rozvíjí děti.\nNabízené dřevěné hry jsou vyráběné i malované ručně a každý kousek je tak originál.\nDřevěné hry i deskové společesné hry a pexesa navrhujeme a vyrábíme v České Republice. Hry mají regsitrované průmyslové vzory a jsou certifikované na normy EN 71.\nPopis: Dítě v autě je samolepkou, díky které můžete ostatní řidiče upozornit, aby se v okolí vašeho automobilu chovali více zodpovědně a jezdili s mnohem větší opatrností.\nKód produktu: YLWKID-DG_BOY_GIRL\nSešit A5 Lev linkovaný\nPopis: Sešit A5 s linkami pro zápisky, na procvičování písmenek, do školy nebo jen tak dětem pro radost.\nKód produktu: xBLOC_LION_L\nAhoj, právě jsem objevila zajímavý eshop Mamiee. Mrkni sem ... https://www.mamiee.cz/m/mamiee, myslím, že se ti to bude líbit. Najdeš tam zajímavé hračky z celého světa a české hry, které jsou fakt originální a neokoukané.


Holmes postavil ve svém hotelu labyrint, kde chladnokrevně vraždil své hosty, milenky a podnájemníky | REFRESHER.cz\n27. leden 2017, 16:01\nPrvní známý americký sériový vrah má mít na svědomí až 230 životů.\nPřipravili jsme pro vás článkový seriál, který se bude týkat sériových vrahů, kteří nám přišli jakýmkoli způsobem zajímaví. Zaměříme se na nechvalně proslulé, ale i méně známé vrahy a pokusíme se vám co nejvíce přiblížit jejich, většinou velmi pohnutý životní příběh. Nezajímají nás ani tak statistiky a data, ale především pozadí jejich psychického narušení a postupné změny osobnosti, které vedly až k jejich nelítostným činům a hře na Boha. V dnešním díle si představíme muže, který vystupoval pod přezdívkou H. H. Holmes a postavil si vlastní hotel plný slepých chodeb, dveří uzamykatelných jen zvenčí a schodišť vedoucích do prázdna, v němž zavraždil několik desítek žen a mužů.\nHerman Webster Mudgett, který se stal později nechvalně známým jako H. H. Holmes, se narodil v Gilmantonu, New Hampshire v USA. Jeho otcem byl Levi Horton Mudgett a matkou Theodate Page Price. Jejich rodina patřila k řadě nejstarších osadníků této oblasti. Otec pocházel z farmářské rodiny. Jeho největším potěšením však nebyla objemná úroda, nýbrž lahev alkoholu, po níž častokrát podléhal agresivitě, kterou si vybíjel na své rodině. Malý Holmes se tyranii bohužel nevyhnul ani ve škole. Nad spolužáky vynikal a patřil mezi nechytřejší a ti ho kvůli tomu pravidelně šikanovali. V jednom z pozdějších výslechů popsal příhodu, kdy jeho vrstevníci zjistili, že má panickou hrůzu z ordinace místního lékaře, a tak ho do ní násilím odvlekli a nutili ho osahávat lidskou kostru, jež byla před ordinací vystavena. Zpočátku byl Holmes vyděšený k smrti, po chvíli se mu však taková blízkost smrti začala zamlouvat a tento zážitek později popsal jako fascinující. Netrvalo dlouho a našel si novou zálibu. Ta sestávala z odchytávání potulných zvířat a vyřezávání jejich vnitřností.\nVe věku 16 let dostudoval střední školu, přestěhoval se do Altonu v New Hampshiru a zde si našel první práci jako pomocný učitel. 4. července 1878 se oženil s Clarou Lovering. Dva roky nato se jim narodil syn Robert Lovering Mudgett. Čtyři roky poté, co se stal otcem, se rozhodl dosáhnout vyššího vzdělání, a tak nastoupil na University of Michigan's Department of Medicine and Surgery a také ji v roce 1884 úspěšně dokončil. Ještě v průběhu studia se mu ale podařilo vloupat do školní laboratoře, z níž ukradl lidská těla určená ke studiu. Ta následně znetvořil k nepoznání a nechal si s tvrzením, že zemřeli při nehodě, vyplatit pojistky, které předtím na každého z nich uzavřel. Jeho manželství podle očekávání nemělo dlouhého trvání a Holmes opustil manželku i s dítětem na krku a v letech po skončení studia vystřídal několik prací, většinu času se však spíše snažil vymýšlet všemožné podvody, kterými by z lidí dostal co nejvíce peněz.\nNásledně se přestěhoval do Mooers v New Yorku. Odtud se však musel rychle klidit, neboť se nad jeho postavou začal pomalu svírat stín zákona, především pak proto, že se místním rodičům ztratil malý chlapeček a poslední, kdo s ním byl viděn, byl právě Holmes. Následovala další řada cest napříč celými Spojenými státy, během nichž opět vystřídal několik prací, přičemž téměř všechny byly z oblasti zdravotnictví. Na delší čas zakotvil ve Filadelfii, kde pracoval v místní lékárně. Z obchodu, který měl na starosti, byly však zakoupeny léky, které způsobily smrt místního malého chlapce. Holmes tehdy u výslechu odmítl, že by s tím měl cokoli společného a okamžitě po propuštění se sbalil a z města uprchl. Někdy tou dobou začal vystupovat pod falešným jménem H. H. Holmes, které začal používat ve snaze vyhnout se odpovědnosti za podvody a zločiny spáchané pod svým pravým jménem.\n28. ledna (január) 1887 se oženil v Minneapolis v Minnesotě s Myrtou Belknap. V té době však byl stále ještě ženatý s Clarou Lovering, což z něj činilo bigamistu. Několik týdnů po svatbě s Myrtou podal žádost o rozvod s bývalou ženou, avšak ten se nikdy formálně neuskutečnil. Se svojí novou ženou zplodil 4. července (júl) 1889 dceru Lucy Theodate Holmes. Trojčlenná rodinka se zabydlela v Chicagu na předměstí Wilmette, ačkoli Holmes trávil většinu dní ve městě mimo domov a věnoval se nekalému podnikání. Ani toto rodinné zázemí mu však nestačilo, a tak rodinu opustil a 9. ledna 1894 se mu rozezněly svatební zvony potřetí. Oženil se s Georgianou Yoke, přičemž byl zároveň formálně ženatý s oběma bývalými manželkami.\nZlom nejen v jeho životě, ale i v životě nešťastníků, které potkal, přišel v roce 1886. Během svých toulek Chicagem narazil na lékárnu E. S. Holtona. Z předchozích zjištění Holmes velmi dobře věděl, že majitel obchodu trpí rakovinou, a tak se rozhodl si podnik přivlastnit. Díky svému šarmu se vetřel do přízně paní Holtonové, která ho v obchodě svého muže zaměstnala. Po smrti pana Holtona si u ní navíc Holmes vymohl odkoupení obchodu s tím, že starou paní nechá bydlet v horním patře. Lakomý Holmes však nijak netoužil utrácet peníze, a tak paní Holtonovou chladnokrevně zavraždil. Jejím přátelům pak namluvil, že stará paní odcestovala do slunné Kalifornie, kde hodlala dožít s příbuznými. Poté pokračoval v obsluze lékárny, přičemž často prodával kapky ředěné vodou a šidil, kde se dalo.\nKdyž nastřádal dostatek peněz, zakoupil pozemek naproti lékárně, kde nechal vystavět třípatrovou budovu, které brzy v sousedství začali říkat „Castle“. Tehdy byste ji našli na adrese 601-603 West 63rd Street. Veřejnosti byla představena pod názvem World's Fair Hotel, jelikož byla otevřena v souvislosti s probíhající Světovou výstavou v Chicagu a část její konstrukce byla věnována komerčním prostorům. Do přízemí obrovské budovy přesunul Holmes svoji lékárnu a přenechal zde prostor několika dalším obchodům. Horní dvě patra však byla podstatně zajímavější, neboť se v nich nacházela nejen Holmesova osobní kancelář, ale především labyrint místností se zazděnými vchody, zvláštně lomenými chodbami, nikam nevedoucími schodišti, dveřmi, které bylo možné otevřít jen zvenku a celou řadou dalších podezřelých konstrukčních úprav. Holmes v průběhu stavby opakovaně vyhazoval starší a přijímal nové pracovníky s tvrzením, že svoji práci nedělali dostatečně dobře podle jeho představ. Skutečným důvodem však byla jeho snaha ujistit se, že jediný, kdo bude labyrintu uvnitř budovy rozumět, bude jen on sám.\nRaritní fotografie Holmesova hotelu\nPo dokončení prací na hotelu se H. H. Holmes pustil do svých zvrácených plánů. Jako své oběti si volil ženy z řad svých zaměstnanců, přičemž si u nich jako podmínku k přijetí do práce vždy kladl právo na to, že na ně uzavře životní pojistku a bude jim ji platit, v případě nešťastného úmrtí by však všechny peníze připadly právě Holmesovi. K tomu samému pak později přiměl některé své pravidelné hotelové hosty a své budoucí milenky. Některé z nich zamkl do pokoje vykonstruovaného tak, že do něj ústily plynovody a Holmes je tedy mohl kdykoli usmrtit. Další své oběti odváděl labyrintem do druhého patra, kde je v jedné specifické místnosti oběsil. Jiné uzamkl do velikého trezoru poblíž své kanceláře, kde se po několika hodinách udusili. Ve svém spletitém labyrintu měl také místnost, do níž byl přístup pouze padacími dveřmi ve stropě, kterými své oběti shodil dolů, uzamkl padací dveře a nechal je umřít hladem a žízní. Vymyslel také jednoduchý poplašní systém, který ho upozornil vždy, když někdo v horních patrech otevřel dveře. Těla všech obětí odnášel do místnosti, v níž měl zabudovanou rouru, jež vedla přímo do sklepa, kam je i posílal. Ve sklepních prostorech pak jejich těla často zbavoval masa a vnitřností a jejich skelet pak prodával lékařským fakultám jako model. Některé z těl pak pohřbíval v hrobech, které zasypával vápnem. V podzemních prostorech měl i dvě velké pece, které používal ke spalování těl a všech důkazů. Prostřednictvím svých kontaktů v lékařském světě pro něj navíc nebylo složité ani prodávat různé orgány a části koster.\nJednou z jeho známějších obětí byla jeho milenka Julia Smythe, manželka Neda Connora, muže, který u Holmese pracoval jako prodejce šperků. Když se o tom klenotník dozvěděl, opustil svoji práci i rodinu a odjel z města. Julia si vybrala našetřené peníze pro jejich dceru Pearl a zůstala slepě zamilovaná v Holmesově hotelu. Přišel ale rok 1891 a žena oznámila Holmesovi, že je s ním těhotná a dožadovala se toho, aby si ji vzal. Holmes souhlasil, avšak pod podmínkou, že spolu nebudou mít dítě a Julia půjde na potrat. Ten byl naplánován na Štědrý večer a měl ho provést sám Holmes, který s ním měl již několikeré zkušenosti. Místo potratu však svoji milenku chladnokrevně zavraždil a později i její dceru Pearl.\nPolicejní ilustrace. Kostru Julie Conner prodal Holmes za 200 dolarů\nKdyž byl pak konfrontován svými nájemci, kteří se dožadovali vysvětlení, kde je Smythe a její dcera, odpověděl, že se přestěhovaly do Iowy. O pár týdnů později se vydal na obchodní cestu do Bostonu. Zde potkal ženu jménem Minnie Williams, která ho zaujala nejvíce zejména tím, že jí mělo spadnout do klína velké dědictví. Představil se jí jako Henry Gordon a jejich krátký románek po čase přešel do vztahu. A ačkoli se Holmes musel vrátit do svého hotelu v Chicagu, s Minnie byl stále v kontaktu a posílal jí milostné dopisy. Žena se nakonec v únoru roku 1893 přestěhovala a začala u Holmese pracovat jako jeho osobní sekretářka. Zde se mu podařilo Minnie přesvědčit, aby veškerý svůj majetek ve Fort Worth v Texasu přepsat na muže jménem Alexander Bond. To však byl jen další z Holmesových aliasů. Poté, co byl majetek přepsán, pozval Holmes do Chicaga i Annie, sestru jeho přítelkyně. S tou se brzy spřátelil a dokonce jí nabídl soukromou prohlídku svým hotelem. V jeden moment ji požádal, aby mu přinesla dokumenty z jedné místnosti. Jakmile do ní vstoupila, zabouchl za ní, zamkl a pustil dovnitř plyn. Tou dobou se stala nezvěstnou i Minnie Williams.\nNásledně H. H. Holmes odjel z Chicaga do Fort Worth v Texasu, kde si vyzvedl jmění po zavražděných ženách. Plánoval zde postavit další hotel s labyrintem, avšak nehostinné prostředí Texasu ho odradilo a plánů se brzy vzdal. Pokračoval tedy v cestách po Spojených státech a Kanadě, až roku 1894 poprvé skončil za mřížemi, a to kvůli jednomu z jeho podvodů. Brzy byl však propuštěn na kauci. Ještě ve vězení se však seznámil s mužem jménem Marion Hedgepeth, který ho navedl na právníka jménem Jeptha Howe, jenž by mu pomohl zařídit zfalšování vlastní smrti, za něž by zinkasoval 20 tisíc dolarů. Howe považoval plán za geniální, avšak pojišťovna ho prohlédla a odmítla zaplatit. V ten moment Holmes začal pracovat na novém plánu, ke kterému chtěl využít svého jediného dlouholetého přítele a několikrát trestaného tesaře jménem Pietzel.\nBenjamin F. Pietzel\nPitezel souhlasil s plánem na zfalšování vlastní smrti, což by jemu a jeho ženě vyneslo 10 tisíc dolarů, které by si pak rozdělil s Holmesem a právníkem Howem. Jejich plán se měl odehrát ve Filadelfii. Pietzel uzavřel pojistku na falešnou identitu vynálezce B. F. Perryho, který měl být zabit při výbuchu ve své laboratoři. Holmes pak měl sehnat vhodnou mrtvolu, která by byla vydávána za Perryho. Holmes však celý proces zjednodušil a zabil Pietzela, sehrál výbuch v laboratoři a sebral pojistku. Následně zmanipuloval Pietzelovu manželku a přesvědčil ji, aby mu do opatrovnictví svěřila tři z jejích pěti dětí. S dětmi pak cestoval po USA, avšak v Kanadě dvě z nich zavraždil. Jejich těla nalezla brzy policie a byla Holmesovi na stopě. Ten ujel až do Indianapolis, kde zabil poslední z dětí a spálil jeho tělo v pronajaté chalupě. Policie však už sbírala poslední indicie a 17. listopadu 1894 sebrala i samotného H. H. Holmese.\nZadržen však byl jen za krádež koně v Texasu, neboť policie neměla téměř žádné důkazy pro jeho další zločiny. Policii se však ozvali nájemníci z jeho hotelu, kteří upozorňovali na nezvyklé aktivity v horních patrech, kam sami měli přísný zákaz vstupovat. Policie tedy provedla důkladnou prohlídkou a nasbírala dostatek důkazů k hrůznému objevu desítek vražd, které byly v prostorech budovy za ta léta spáchány. 19. srpna 1895 pak hotel zachvátil požár neznámého původu. Počet Holmesových obětí se pohybuje kolem čísla 100, přičemž někteří odhadují i 230, zejména podle vysokého počtu nahlášených zmizení a svědectví sousedů hotelu, kteří tvrdili, že si Holmes do svých prostor vodil velmi často mladé ženy. Ověřené číslo podle důkazů a lidských pozůstatků však zní 27.\nZuby Howarda Pietzela nalezené v popelu\nV říjnu 1895 byl Holmes postaven před soud za vraždu Benjamina Pitezela, byl shledán vinným a odsouzen k smrti. V té době vyšlo najevo, že stál i za vraždami jeho dětí a později se deníku Hearst newspapers přiznal za 7,5 tisíce dolarů k dalším 30 vraždám. Dne 7. května 1896 byl H. H. Holmes za nespočet svých zločinů oběšen ve věznici Philadelphia County Prison. Až do své smrti byl klidný a nedával najevo žádné známky strachu. Jeho posledním přáním bylo, aby jeho tělo bylo pohřbeno 10 stop hluboko, aby nikdo neukradl jeho tělo. Jeho smrt trvala dlouhých 15 minut, neboť si na šibenici nezlomil vaz a dlouhé minuty trvalo, než se udusil k smrti. Jeho vyhořelý hotel stál až do roku 1938, kdy byl zdemolován a na jeho místě dodnes stojí poštovní úřad.\nZdroj: murderpedia.org, goodreads.com, crimemuseum.org\tTagy: sérioví vrazi


Matka požaduje, aby děti uspokojilá jeji potřeby a rozmary, protože kdysi dala dětem byt. fakta.today\nMatka požaduje, aby děti uspokojilá jeji potřeby a rozmary, protože kdysi dala dětem byt\nTamara si na život nestěžovala: je jí 36 a je v pořádku.\nBrzy je to už dvacáté výročí manželství, vdala se brzy a úspěšně. Má bydlení, děti jsou téměř dospělé a nedávno se narodil Boží dar Artem.\nManžel je pracovitý, kupuje všechno co je potřeba.\nNedávno jezdili na dovolenou, strávili měsíc na moři a dokonce s celou rodinou. Nebyl to pětihvězdičkový hotel, ale odpočili, zlepšil své zdraví.\nA tady je host, tchyně.\nPřišla k dětem a řekla: ona už do práce nepůjde. Nechce pracovat pro stát chce také jezdit k moři a užívat si krásného života. Chce trávit čas s vnoučaty. Její důchod bude minimální, protože práci přerušuje, ale pokud jí dají dalších 15 tisíc, bude mít dost. Proč by měla dostávat tak malou částku od státu? Má syna, at` se o ni stará.\nTamara byla ohromená, ale její tchyně si to okamžitě všimla, jako by to očekávala předem.\nA vzpomněla si se zlomyslným úsměvem:\nPřed časem kurt a dnes led: Je známo, z čeho dcera Plekance a Šafářové byla hodně nadšená\n„Se zlomeným srdcem se chci rozloučit s milovaným tatínkem“: Přestalo bít srdce nejstaršího klauna České republiky\nA byt na svatbu jste dostali jako dárek. Nyní mi to vraťte, nevděční!\nKonverzace se ukázala být obtížná. Právě teď se tchyně rozhodla pobavit. Tamara je na mateřské dovolené, dítě je nemocné. Nejstarší se musí dostat na vysokou školu, prostřední, je divný, teenager. Musítme žít skromně a mít na paměti nadcházející výdaje. A ted` je tu ještě požadavek od tchyni.\nNežádali jsme ji, aby nám darovala svůj byt, i když jsme byli samozřejmě vděční. Ale musíme se postarat o naše rodiče, když bude potřeba, nikdo je neopustí. Ale pokud je to možné, pokud je to nutné, ale vystavila nám fakturu a nezeptala se, zda můžeme nebo ne!\nA tchyně opravdu dala byt a v centru města. Pracovala na fabrice a dokonce ve vedení. Tento dárek jí nedělal problém. A dětem tento byt nevytkla ani jednou.\nVztah byl skvělý, protože spolu moc nekomunikovali. Tchýně někdy chodila na procházku se svými vnoučaty, věnovala svému osobnímu životu, prací. A teď se najednou rozhodla ukončit práci a stát se příkladnou babičkou?\nCo dělat, možná by měli vrátit její byt? Mohou jí pomáhat, ale ať si Tamara nejdřív najde práci po máteřské dovolené, ať si starší najde práci, protože musí dokončit studium. A není tragédií dokončit práci, aby měla normální důchod.\nDříve jsme psali: NOVÁ PODOBA SYSTÉMU PES: EPIDEMIOLOG ROMAN PRYMULA NASTÍNIL, CO BY PŘEPRACOVANÝ SYSTÉM MĚL OBSAHOVAT\nPřidal: 25.01 14:55\nV kuchařské show skončila na druhém místě, šéfkuchaři ji často chválili , ale v nových dílech MasterChefa se neobjeví. Proč Pavlínu Lubojatzky v nových dílech nevidíme?\nAtlanský bezdomovec riskoval svůj život, aby zachránil všech 16 psů a koček v místním útulku pro zvířata, když začal hořet.\nKrize spojená s koronavirem ovlivnila českou kulturu, a změnila životy lidem, které v tomto oboru pracují.\nOperace a vyšetření srdce: Jak se v současné době Radek Kašpárek z MasterChefa cítí\nZnámý šéfkuchař Radek Kašpárek (39) před nějakou dobou podstoupil operaci páteře a zároveň také musel být součásti MasterChefa.\n„Krásný návrat do mladších let, kdy bylo všechno pracování přede mnou”: Bára Mottlová si zkouší další zaměstnání\nKoronavirová pandemie umělcům příliš nepřeje.\n„Všechno přináší do domu“: Kočka kradne věci v okolí a přináší ukradené věci nic netušící majitelce\nMáme pro vás rozkošný příběh, který vám rozjasní den.\n11:58 Spousta lidí, škola, dva obchody a jedna kavárna: jak žije a vypadá nejlidnatější ostrov na světě


BudesIN.cz - získejte 3,5 % zpět | Plná Peněženka\nBudesIN.cz – nezbytnosti do vašeho šatníku\nChcete být IN, ale za přijatelné ceny? Na BudesIN.cz nakupujte „IN kousky, které obohatí váš šatník“ buďte styloví za hubičku.\nVíce o BudesIN.cz\nTopy, trička košile. Šaty, boty, kraťasy. Kabáty, saka, mikiny. Na BudesIN.cz se oblečte do nejnovějších trendů a buďte vystajlovaní v každém počasí.\nV e-shopu najdete reálné fotografie, jelikož v BudesIN.cz zboží osobně fotí. Oblečení je za skvělé ceny.\nJaké dámské oblečení v BudesIN.cz najdu?\nTrendy dámské oblečení, jako jsou sukně, trička, dámské halenky, košile, šaty, kalhoty a další. Kromě oblečení tu naleznete i různé doplňky jako kabelky, boty, punčochy apod. O nabídce se můžete přesvědčit v jedné z video recenzí, kterou najdete na konci této stránky.\nJak mohu nákupem na BudesIN.cz ušetřit?\nJednoduše. S cashbackem od Plné Peněženky získáte 3,5 % z nákupu zpět. Jak toho dosáhnout? Zaregistrujte se na Plné Peněžence a poté použijte proklik na e-shop BudesIN.cz, například odtud. Následně vybírejte a objednávejte tak, jak jste v online prostředí zvyklí. Po zaplacení vám do několika dnů přijde na účet Plné Peněženky odpovídající částka z nákupu.\nNepřehlédněte také výhodnou nabídku dámského oblečení ve Výprodeji.\nNevadí. Nezapomínejte, že na stránkách Plné Peněženky najdete i jiné e-shopy s dámskou a pánskou módou. Zaujmout vás například může e-shop s anglickou módou Tamsin.cz nebo módní oblečení v e-shopu Butikovo.cz.