Stavby pro třetí tisíciletí -- pohodlné, levné a trvanlivé\nOhřívání podloľí budovy\nPříloha: Jak funguje okno\nStaví-li se dnes budova, pak je to zpravidla postaru: tak, jak si vąichni zúčastnění zvykli od té doby, co se to učili od starąích generací. Budova tedy chrání své obyvatele proti deąti a větru. Pokud se do ní dodává ohromné mnoľství paliva (či horké vody rourami, hůře pak elektřiny), pak je obyvatelná i v zimě, ale zpravidla dost nepříjemná. I kromě topení potřebuje hodně elektřiny, a také vody (přitéká pitná, odtéká nevypitá a ąpinavá).\nJe to budovatelská extrapolace architektury tradiční. Ve starých obytných domech bylo v zimě zima, aľ na malou vytápěnou část. Ta se ostatně vytápěla i v létě, neb se v ní vařilo a peklo. Pouľívalo se k tomu ale dřevo, a voda byla z místních zdrojů.\nDneąní budovy volají po nové rozvaze, jak docílit jejich pohodlnosti. Má-li se udrľovat velký rozdíl teplot uvnitř a venku, je vhodné, aby v zimě vzduch zevnitř neodtékal teplý a aby pláą» budovy nevedl snadno teplo ven. Kdyľ se v mraze oblékáme, nevezmeme si jen nepromokavý pláą» (dobrou ochranu proti větru a deąti), ani na cestu termofór, ale dostatečnou vrstvu oblečení, tedy tepelné izolace. Izolujeme se tak dobře, aby náą metabolismus udrľel teplé i končetiny. Pokud chceme v mraze spát, tak se izolujeme více -- bazální metabolismus je pomalejąí, neľ kdyľ se přes den pohybujeme nebo i jen přemýąlíme. Rychle si povąimneme, kde je izolace přeruąená nebo kudy na nás táhne studený vzduch, a věc napravíme. Bez velkého uvaľování se staráme o své pohodlí. Vnitřek budovy ale nevnímáme jako své tělo, a nenapadne nás, ľe budova je vlastně jen velký prąipláą».\nTlustá tepelná izolace budovy přitom není nijak drahá a dokonalé utěsnění je dokonce velmi levné -- jen vyľaduje pečlivost a téměř nikdo není zvyklý je provádět. Na rozdíl od naąeho oblečení můľe být izolace budovy sebevětąí a nikdy nevadí, právě naopak. Těsná a izolovaná budova vydrľí staletí, a to téměř bez údrľby.\nBudova má být těsná, aby ohřátý vnitřní vzduch neproudil ven, kdyľ to není zrovna potřeba kvůli větrání.\nV budově mohou být otvory, na které zapomínáme a které jsou tak velké, ľe by se jimi protáhla kočka. Těmi je potřeba začít. Mohou to být rozbitá okénka ve sklepě, a určitě to jsou komíny a větrací odtahy. Pokud nehoří kamna nebo průtokový plynový ohřívač (natoľ krb), musejí být v zimě komíny zavřené. Totéľ platí pro odtah nad vařičem. K uzavření můľe slouľit co nejtěsnějąí ručně ovládaná klapka (lze ji ovládat tak, aby se spotřebič s uzavřenou klapkou nedal spustit), u automaticky startujících spotřebičů musí být i klapka ovládaná automaticky (existují drahé klapky reagující pomocí bimetalu nebo elektronického čidla na horko).\nOstatně, pro kaľdý spotřebič s komínem musí být zajiątěn nejen odvod spalin, ale i přívod vzduchu -- u dobře utěsněné budovy je nutné při spuątění spotřebiče otevřít i ten. Dobrá kamna mají samostatný uzavíraný přívod zvenčí. Je ale moľné pouľít i přívod, který lze nechat stále otevřený - komín ze sklepa, pokud se nad ústím do místnosti přeruąí.\nNení-li budova zděná (to platí i pro půdu), mohou být drobné skuliny téměř kdekoliv. Být tam samozřejmě nemají, nebo» teplá část budovy (nejlépe včetně vnitřní zdi) má být obklopena parozábranou. Jiné skuliny mohou být kolem zárubní ,,otvorových výplní``, tedy oken a dveří. Je nanejvýą nutné je utěsnit, a to tak, aby utěsnění bylo spojené s parozábranou (nebo alespoň tak, aby mnoľství páry, která pak můľe proniknout ven difuzí, bylo zanedbatelné). Utěsnění stálých skulin ve stavbě (správně vůbec nemají vzniknout) není nutné jen vzhledem k tepelným ztrátám, ale i proto, ľe vlhkost z unikajícího teplého vzduchu kondenzuje ve stavební konstrukci a tím ji velmi rychle ničí. Kvalitní utěsnění poskytují tekuté tmely tuhnoucí ve skulinách (silikonový nebo z pěnového polyuretanu).\nJiný problém je těsnění mezi vzájemně pohyblivými částmi budovy, tedy hlavně oken a dveří. Tam je nutné uľít pruľných těsnicích prouľků -- gumových profilů nebo trvale pruľných a neprodyąných pěnových. Pokud dveře dosedají k prahu, je moľné umístit prouľek na ně. Mají-li být ale bezbariérové, tedy bez prahu, lze ąkvíru pod nimi utěsnit speciálním ąirąím pruhem odolným proti otěru (dlouho vydrľí například i pruh podlahové krytiny ,,Jekor``). Utěsněné musejí být i dveře mezi teplými a chladnějąími částmi budovy.\n©védské stavební předpisy vyľadují, aby těsnost budovy byla skutečně ověřena. V budově se otevřou vąechny vnitřní dveře a místo vstupních dveří se natěsno připevnění ventilátor. Ten vytvoří v budově podtlak (50 Pa, tedy odpovídající pěti milimetrům vodního sloupce) a pro jeho udrľování musí pak stačit odtok vzduchu nepřesahující 0,8 l/(m2.s) pro obytné budovy a o polovinu více pro ostatní.1 Teprve pak můľe být budova uznána za vyhovující. Je to ale těsnost minimální -- u kvalitní budovy by měla být třikrát lepąí. Jde o zkouąku jednoduchou, a proto na ni trvejte, pokud jste si stavbu objednali u někoho jiného.\nJako izolační materiál lze pouľít ledacos, co obsahuje více neľ devatenáct dvacetin vzduchu, jen ten vzduch nesmí v izolaci proudit. Izoluje přitom onen vzduch. Tenké stěny (membrány) či vlákna bránící jeho proudění vedou teplo řádově více. Vąechny lehké izolační materiály mají součinitel tepelné vodivosti asi čtyři setiny wattu na metr a kelvin.\nTěľąí materiály jsou jen konstrukční, jejich izolační vlastnosti jsou zanedbatelné. Na teplé straně od tepelné izolace je ale uľitečná jejich tepelná kapacita. Duté cihly nebo lehké tvárnice mohou ąetřit práci nebo materiál, ale za tepelnou izolaci se povaľovat nedají, přestoľe vedou teplo hůře neľ kámen. Jejich sníľená tepelná vodivost můľe někdy být i nevýhodná.\nJak má tedy správně vypadat stěna budovy? Postupně obsahuje:\nVnitřní zeď. Nejlepąím materiálem pro ni je zřejmě nepálená hlína, pokuď se dům nebude napouątět vodou. O vnitřní zeď se opírají stropy a krov.\nParozábrana. Není nutná, pokud je difúzní odpor vnitřní zdi desetinásobný proti odporu daląích vnějąích vrstev. Jinak jde nejspíąe o polyetylénovou fólii s dostatečnými přesahy na spojích.\nIzolace. Má být tlustá alespoň čtvrt metru, aneb s měrnou tepelnou propustností menąí neľ ąestina wattu na čtvereční metr a kelvin. S vnitřní zdí musí být celoploąně v kontaktu, aby mezi nimi nemohl proudit vzduch. Při uľití tuhé izolace a hrbaté vnitřní zdi je nutno mezi ně umístit poddajný materiál, který po přitlačení bloku izolace na zeď proudění vzduchu vyloučí (nejspíąe vláknitý izolační materiál).\nPrąipláą». Ochrana izolace proti deąti, větru a případně mechanické přidrľování izolace u vnitřní zdi. Například:\nTenká zeď, pospojovaná s vnitřní zdí občasnými spojkami (např. hranolky tvrdého dřeva s čepy na koncích), aby byla pevná.\nJen pokryv tuhé izolace, asi tenká omítka.\nObklad připevněný k dřevěnému roątu, v němľ je umístěna izolace. Roąt nemá izolaci moc zhorąovat -- v izolačním materiálu je dřevo tepelným můstkem.\nObklad z modřínových desek vydrľí bez impregnace a údrľby přes padesát let. Jiným obkladovým materiálem mohou být tenké desky z recyklovaného plastu odolného slunci a mrazu (vlastně tlusté tuhé fólie). Obklady z čerstvého plastu ani z hliníku nedoporučuji. To raději poněkud těľąí zavěąené obklady z cementu vyztuľeného vlákny.\nObklad má být natolik těsný, ľe přes něj dovnitř neprolezou vosy.2 Nesmí ale zcela zamezit difuzi -- to by se mohlo stát u velkých plastových plátů, které k sobě velmi dokonale přiléhají.\nZvláątním případem, kdy můľe být vnitřní zeď nahrazena jen ochrannou vrstvou plnící i funkci parozábrany, je pevná tepelná izolace. Z takovou se dá u povaľovat uľ i nejlehčí (tím spíąe těľąí) pěnový polystyrén čtvrtmetrové tlouą»ky, pokud se o něj bude opírat jen krov a půda se nebude vyuľívat. Jiným takovým případem je zeď z balíků lisované slámy. Sláma sice není izolační materiál, jak je popsán výąe, ale při tlouą»ce tři čtvrtě metru uľ izoluje dost sluąně, a pevnost má také postačující . Jen jen potřeba ji z obou stran omítnout, aby do ní neměl přístup vzduch (nemůľe pak hořet a nebydlí v ní myąi). Je ale nutné, aby vnitřní omítka měla mnohem větąí difúzní odpor neľ vnějąí. Hodí se navíc, aby byla několik centimetrů tlustá, kvůli vyrovnávání teploty a vlhkosti v interiéru.\nShora můľe být budova izolovaná různými způsoby. Pokud má půdu, která se nebude obývat, je nejsnaząí izolovat podlahu půdy. Izolace se obvykle doporučuje tlustąí neľ v případě zdí, ale ve skutečnosti k tomu není důvod. Čtvrtmetrová tlouą»ka můľe stačit, není-li zcela přeruąována dřevěnými trámy, které vedou teplo přílią dobře (nad trámy patří alespoň pět centimetrů dobrého izolačního materiálu). Samozřejmě, ľe izolace musí být od teplého stropu oddělena parozábranou (polyetylénovou fólií).\nPokud půdu nemá, protoľe její střecha je jen málo skloněná, je to podobné, pouze izolační vrstva musí být shora jeątě kryta tak, aby do ní nezatékala voda. K tomu se dosud uľívají fólie z chlorovaných uhlovodíků (PVC), ľádoucí je ale pouľívat fólie bez obsahu chlóru (polyolefinové). Shora musí být fólie chráněná proti slunci a mechanickému poąkození. Nejlépe se k tomu hodí hlína porostlá suchomilnou vegetací. Taková střecha vydrľí staletí.\nObytná půda vyľaduje umístění izolace do krovu. V tomto případě se hodí pouľít tepelnou izolaci alespoň ze dvou různých vrstev, kde vnějąí polovina izolace bude tvořena vláknitým materiálem a vnitřní polovina bude plnit funkci parozábrany (bude klást mnohokrát vyąąí odpor difuzi vodní páry neľ vnějąí část izolace a krytina nad ní). To lze docílit například tak, ľe vnitřní polovina izolace (dokonale kryjící i krokve) je tvořena pěnovým polystyrénem.\nPokud obytné podkroví nemá dost zdí, které vyrovnávají vlhkost vnitřního vzduchu (viz dále), je moľné pro regulaci vlhkosti vyuľít vnitřní třetinu (u koupelen jen pětinu) izolace, vytvoří-li se z některého biologického materiálu. Vlhkost dokonale vyrovnávají izolace z ovčí vlny  -- parozábrana u nich můľe být umístěna aľ za prvními čtyřmi aľ osmi centimetry jejich tlouą»ky. Pravidlo, ľe alespoň dvě třetiny izolace musí leľet vně parozábrany, je ale potřeba dodrľet i pod krokvemi, které vedou teplo pětkrát lépe neľ izolační materiály. Vnitřní vrstvu vlny vyrovnávající vlhkost můľe proto být vhodné pod krokvemi ztenčit či přeruąit.\n©ikmá střecha s izolovaným krovem volá po tom, aby v ní byl zabudován kolektor na solární ohřev vody slunečním zářením. Vyľaduje to vlastně jen, aby část krytiny byla skleněná, a pod ní byl umístěn absorber slunečního záření. Podaří-li se umístit zásobník ohřáté vody výąe neľ absorber, můľe taková soustava pracovat bez čerpadla a elektroniky, být levná a bezporuchová (viz např. ).\nCílem větrání je udrľování čistého vnitřního vzduchu -- tím se myslí vzduch příjemné vlhkosti, bez nepříjemného zápachu, a ovąem také s nízkou koncentrací oxidu uhličitého (který necítíme), nemluvě o zbytečných ąkodlivinách. Větrat je potřeba tím více, čím více neľádoucích látek se uvnitř budovy uvolňuje. Jiné zdroje neľ osoby je důleľité vyloučit; pokud někdo v budově kouří, čistý vnitřní vzduch zajistit nelze. Hrubý údaj o základní potřebě větráni je, ľe na kaľdou přítomnou osobu by mělo přijít zvenčí osm krychlových metrů vzduchu za hodinu (ve spánku stačí polovina, při hodině tělocviku je potřeba alespoň trojnásobek).\nExistuje roząířená, ale úplně mylná představa, ľe ąkvíry v budově a difuze skrz zdi zajią»ují významnou část větrání budov.\nDifuze přes zeď nehraje při udrľování dobré kvality vnitřního vzduchu vůbec ľádnou roli a pro zdi je velmi ąkodlivá. Není-li difuzní odpor na vnitřní straně tepelného spádu výrazně větąí neľ na vnějąí straně, kondenzuje ve zdi voda. Oponuje-li tomu někdo slovy, ľe ,,zeď musí dýchat``, pak v tomto ohledu budovám jeątě nerozumí. Vlhké vnitřní zdi (nejde-li o spodní či deą»ovou vodu zvenčí) dávají najevo, ľe nejsou zvenčí tepelně izolovány -- vlhkost z vnitřního vzduchu kondenzuje rovnou na jejich chladné vnitřní ploąe.\nI kdyľ vodní pára nemá nikde ve zdi kondenzovat, neznamená to, ľe zdi vodu neobsahují. Mnoľství vody obsaľené v povrchové vrstvě zdi (nebo před parozábranou) je závislé na relativní vhkosti vzduchu v místnosti a na absorpční schopnosti materiálu zdi. Čím více vodní páry umí povrch zdi pohltit a zase vydat, tím lépe se v obydlí udrľuje příjemná stálá vlhkost. V mrazivých dnech to bez zásoby vody v povrchové vrstvě zdi (či krovu) téměř není moľné. V suchém vzduchu se pak více odpařuje vlhkost z pokoľky a pokoľka se tím ochlazuje. Vlhčí vzduch je nejen příjemnějąí, ale teplota v místnosti můľe být aľ o dva stupně niľąí, aniľ by lidem bylo chladněji.\nVenkovní vzduch v mraze obsahuje třeba jen dva gramy vody v krychlovém metru a kdyľ se uvnitř ohřeje, jeho relativní vlhkost můľe klesnout na pouhých deset procent. Příjemná vlhkost je ale alespoň 40, lépe 50 %, a v kubickém metru vzduchu je tedy potřeba mít alespoň osm gramů vody. Větąinu rozdílu dodáváme postupně dýcháním (za hodinu vydýchá jedna osoba v průměru 40 g vody, tedy jeden litr za den), zbytek mohou dodávat příleľitostné zdroje, jako je sprchování a vaření. Je ale potřeba, aby se pára při nich rychle uvolněná někde uschovala. K tomu musí mít první centimetr zdi malý difúzní odpor a dobrou absorpční schopnost. Daleko nejlepąí je v tomto ohledu nepálená hlína. Kdyľ v mraze vyvětráme, dokáľe vhkost rychle zvýąit téměř na původní úroveň.\nZeď tedy nevětrá, jen vyrovnává výkyvy vnitřních podmínek, a jde jen o pár vnitřních centimetrů zdi, ne o celou její tlouą»ku. Difuzi do této vrstvičky by neměla zpomalovat cementová omítka, nátěr či plastová tapeta (tedy přece jenom ,,dýchání zdi``, ale jen v tomto jasně vymezeném smyslu). Na zpomalení výkyvů teplot se hodí velká hmotnost a tepelná vodivost zdi (tedy hutný beton lépe neľ hlína či dokonce duté lehčené cihly). Pro vyrovnávání vnitřního klimatu můľe být uľitečné postavit různé zdi z různých materiálů, volnost je přitom hlavně u zdí uvnitř budovy.\nA jak je to s větráním ąkvírami? ®e je ąkodlivé pro budovu, to uľ víme. Kromě toho neutěsněné ąkvíry větrají takřka vľdy ąpatně. Pokud jsou teploty venku a uvnitř podobné a nefouká silný vítr, nevětrají téměř vůbec. Je-li v místnosti hodně lidí, můľe tehdy pro dostatečné větrání sotva stačit mít vąechna okna dokořán. Naopak za mrazu můľe být větrání ąkvírami zbytečně velké i při trvalém pobytu osob. Pokud jsou ale lidé přes den (či naopak přes noc a přes víkend) pryč a není potřeba větrat vůbec, bývá větrání ąkvírami velmi přehnané, coľ znamená velké ztráty energie, a také velmi suchý vzduch, vedoucí aľ k dýchacím potíľím. Je-li venku na nule a uvnitř v teple je vlhkost pod čtyřicet procent, je to jednoznačná známka nadměrného větrání.\nDokonalé automatické větrání lze zajistit jen pomocí soustavy, která mechanicky vyměňuje potřebné mnoľství vzduchu -- nejlépe podle měřené koncentrace oxidu uhličitého. Jinak je v době, kdyľ se v budově chráníme před venkovním chladem, jen jediný způsob vyhovujícího větrání ručního: několikrát za den dokořán otevřít protilehlá okna a vyvětrat průvanem. Můľe stačit jedna minuta. Pokud průvan nenastane, pak otevřít oken více (důleľitý je rozdíl výąek nejvyąąích a nejniľąích otvorů) a větrat poněkud déle, hlavně při malém rozdílu teplot. Indikací potřeby větrání je pocit člověka, který příjde zvenčí. Lze se řídit také přesným vlhkoměrem: jsou-li jediným zdrojem přidané vlhkosti přítomní lidé a venku je mráz, neměla by vlhkost vzduchu v místnosti překročit padesát procent.\nU starých, dodatečně utěsněných budov je jeątě jedna moľnost, jak větrat. Spočívá v tom, ľe zajistíme kontrolovaný odtah vzduchu ven. Dovnitř se vzduch dostane buď zbylými stálými ąkvírami, nebo záměrně otevřenými ątěrbinami či otvory (např. komínem ze sklepa, viz výąe). Ven jde vzduch buď řednictvím ventilátoru (který nesmí ruąit hlukem), za chladného počasí ale můľe stačit tah komína, bu. (pokud venku není mráz a komín netáhne dostatečně, vyvětráme např. jednou denně i otevřením oken dokořán). Podstatné je, ľe větrání můľeme vypnout uzavřením odtahu - kdyľ odjíľdíme na dva dny pryč nebo kdyľ nám vlhkoměr nebo nos prozradí, ľe uľ je vyvětráno.\nZa chladného počasí má takové větrání váľnou vadu: vzduch přitéká studený a v některých místech můľe být jeho vinou sedícím osobám zima. Čelit tomu lze vhodnou volbou a počtem míst přítoku, za silného mrazu to ale nemusí stačit. Existuje naątěstí dokonalé řeąení, pouľitelné u vąech novostaveb a rekonstrukcí, při nichľ se oąetřují základy - vzduch do budovy přivádět přes podzemní potrubí, kde se v zimě důkladně předehřeje a v letních vedrech naopak ochladí. K tomu je ovąem potřeba doplnit i rozvod čerstvého vzduchu po budově s dostatkem vyústění. Takové levné větrací zařízení se stalo v posledních letech dvacátého století samozřejmostí u vąech budov, které se snaľí o nízkou spotřebu energie.\nU důkladně izolované budovy bývá větráním způsobena větąina ztrát energie, i při nasávání přes podzemní potrubí to můľe být skoro polovina. Zabránit se tomu dá jen tak, ľe se vzduch ven vypouątí ochlazený a teplo z něj se předává vzduchu, který jde dovnitř. Ztráty energie větráním tak lze dále sníľit asi pětkrát, a čerstvý vzduch přitékající do budovy je i v mrazech jen o stupeň chladnějąí. Docílit se toho dá protiproudým výměníkem teplot. V malém jej znáte z chemické laboratoře, pro účely větrání se takové výměníky na trhu objevily aľ koncem devadesátých let (místo protiproudého výměníku se dá uľít tepelné čerpadlo, to je ale řádově draľąí). Je k tomu také potřeba, větrá-li se budova a nejen například kaľdá učebna zvláą», mít v budově i potrubí (mohou to být záměrné dutiny ve zdech a stropech) pro sběr znečiątěného vzduchu a jeho přívod k výměníku, neluvě o rozvodu čistého ohřátého vzduchu. Kaľdá nová (ovąemľe těsná) budova by takovou větrací soustavu měla zahrnovat -- znamená mnohem vyąąí komfort a do deseti let se zaplatí úsporami energie. Měly by ji vyľadovat stavební i hygienické předpisy.\nV horkých dnech je vhodné protiproudý výměník obejít a nasávat rovnou z podzemního potrubí vzduch chladnějąí neľ je vzduch v budově. V zimě pak stejné potrubí, které vzduch předehřeje nad bod mrazu, brání zamrznutí výměníku. Tam, kde podzemní potrubí chybí, je potřeba výměník za tuhých mrazů hlídat a v provozu jej ponechávat i za veder (budovu ovąem nechladí, jen umoľňuje větrání i přes den).\nOkna, i zcela těsná, jsou slabými místy izolace budovy. Tradičně proto bývala malá. Nověji se na jihu zvětąila, kvůli světlu a výhledu. Na jihu proto, ľe noční ochlazování jiľních místností je i v zimě a při pouľití obyčejných oken zčásti vyrovnáno slunečním ohřevem za pěkných dní.\nNení-li ale temné nebe, můľe část zimního dne znamenat tepelný zisk i v oknech orientovaných na sever, hlavně kdyľ je sníh. Problémem je dlouhá noc, během níľ se severními okny ztratí mnohem více, neľ se přes den získalo.\nNoční ztráty lze sníľit tím, ľe se funkce oken od večera do rána (téměř) zruąí. Nejlépe pomocí tlustých vnějąích okenic. Tradiční okenice chránily proti slunci a proti vloupání, nové energetické okenice by měly obsahovat izolační vrstvu tlustou alespoň pět, lépe patnáct centimetrů. Aby se ale tak dobrá izolace plně vyuľila, musí být splněna podmínka, ľe okenice bude utěsněná, aby se chladný vzduch zvenčí nedostal aľ na plochu okna. Je jasné, ľe takové okenice mohou být i výtečnou zvukovou izolací.3\nSkromnou alternativou izolačních okenic je těsná tabule polystyrénu (nejlépe potaľená látkou), která se vkládá do okna zevnitř. Pouľít ji ale lze dobře jen tehdy, kdyľ je ji kam odkládat.\nJe ale moľné, aby i samotné průhledné okno izolovalo mnohem lépe, neľ je dosud běľné (podrobněji o tom viz přílohu).\nU starých budov je moľné doplnit třetí sklo, a to rozhodně takové, které má na jedné straně infračervenou emisivitu sníľenou na jednu čtvrtinu (na 0.2, zatímco obyčejné sklo ji má 0.85). Toho lze totiľ docílit odolnou (tvrdou) vrstvou, takľe lze pak se sklem zacházet docela obyčejně. Jako obyčejné i vypadá, vrstva je neviditelná, lze ji ale spolehlivě odhalit podle toho, ľe je elektricky vodivá. ®e na skle je, prozrazuje nálepka na oné straně. Lze si to ověřit tak, ľe necítíte chlad, kdyľ před obličejem máte sklo sice chladné, ale otočené onou odraznou (pro infračervené záření, které vyzařujete) vrstvou k sobě. Doplnění skla s tvrdou vrstvou nízké emisivity sníľí prostup tepla oknem ven na polovinu. Pouľít takové sklo místo starého se vyplatí i v kaľdém případě, kdyľ se jedno ze dvou starých skel okna rozbije. Nové sklo se vľdy instaluje odraznou (ale téměř neviditelnou) vrstvou ke druhému ze skel.\nU nových okenních sendvičů, na věky dokonale těsných, se uľívá lepąích ,,měkkých`` vrstev s emisivitou jen 0.1 a dutiny se plní levným argonem. Má-li být okno tenké, stojí za pouľít draľąí krypton s jeątě niľąí tepelnou vodivostí. Kvalitní trojité okno obsahuje dvě skla s měkkou vrstvou nízké emisivity, a případně i třetí sklo má na straně obrácené do místnosti tvrdou vrstvu omezující zářivý přenos. Mluví se pak o superoknech, která místo obvyklých téměř tří wattů na čtvereční metr a kelvin propouątějí jen pět aľ ąest desetin W/(m2.K).\nNení ľádný důvod, proč by nová budova měla být opatřena jinými okny neľ superokny. Cena rámů (mohu doporučit jen dřevěné) a prací je tak vysoká, ľe mnohem lepąí okenní sendvič nezdraľí okna ani na dvojnásobek. Superokna umoľňují pouľívat v hojné míře denní světlo i na severní straně domu, aniľ by bylo v zimě u oken chladno. Naopak, i v celodenní bilanci znamenají okna energetický přínos, s výjimkou velmi poąmourných mrazivých dní.\nPokud jde o denní osvětlení, nejlépe jej poskytnou vysoké světlíky opatřené velmi bílým nátěrem. Jejich výąka by měla být taková, ľe přímé sluneční světlo neprochází přímo na zem či na pracovní plochy. Nahoře můľou být zakryty plexisklovou kopulí a tepelnou izolaci můľe poskytnout vodorovně uloľené superokno.\nPosledním problémem, který se u oken zmiňuje u nás větąinou zbytečně (nejsme na jihu USA), je letní přehřívání prostor, které nejsou obráceny k severu. U jiľních oken je můľe omezit pouhý převis nad oknem, bránící přímému slunečnímu záření, u východních a hlavně západních se mohou uplatnit listnaté stromy a vľdy se hodí ľaluzie. Pokud těsní nebo pokud je jejich povrch oboustranně aluminiový, mohou ľaluzie významně sníľit také noční zimní ztráty. Místo vnějąích ľaluzií lze pouľít vnitřní nebo meziokenní rolety z fólie pokryté aluminiem, propouątějící jen velmi málo světla. Ty jsou téľ levnou a výbornou moľností velkého zvýąení izolační schopnosti oken, hlavně kdyľ dobře přiléhají k rámu či k zárubním. Pro příjemné rozptýlené osvětlení se hodí kromě ľaluzií i průsvitné (ale neprůhledné) bílé rolety.\nJe-li teplota uvnitř jiľ stejně vysoká jako venku, je účinné prostě otevření oken dokořán. Ukazuje se, ľe mírné povívání větru u otevřených oken činí i dost vysokou teplotu dobře snesitelnou.\nZatímco v létě je slunce a tepla aľ aľ, v zimě je ho nedostatek. To přirozeně vede k přání, energii z léta na zimu nějak uskladnit. Kaľdého hned napadne obrovská cisterna s ohřátou vodou - tu je ale rozumné pouľít, jen kdyľ je opravdu velmi levná. Jinak vím jen o jednom řeąení pouľitelném docela běľně, které rozdíly mezi sezónami vyrovnává.\nDá se uplatnit tehdy, kdyľ pod budovou neproudí spodní voda, nebo kdyľ je hlouběji neľ tři metry (lépe vąak deset). Tehdy lze během několika let ohřát podloľí domu na teplotu měnící se od konce září do začátku března od pětadvaceti do devatenácti stupňů, a pak zase zpátky. Smíříme-li se s tím, ľe teplota v přízemním či jednopatrovém domě během zimy bude postupně klesat, není pak nutno vůbec topit. Co unikne stěnami a neposkytne slunce přes superokna, přijde z teplé neizolované podlahy. Vlastně izolované, řadou metrů teplé zeminy.\nAby to fungovalo, je potřeba podloľí v teplém půlroce ohřívat. Poslouľí k tomu hlavně sluneční záření dopadající na dobře vodivou podlahu. Místnosti, tepelně spojené s podloľím, se ani za horkých dní nikdy nepřehřejí. Kromě toho se uľije jeątě pár desítek metrů polyetylénových hadiček, uloľených alespoň půl metru hluboko a několik metrů od sebe -- bude jimi proudit horká voda, letní přebytek ze slunečních kolektorů. ®e je hadiček málo, nevadí, protoľe teplotní spád mezi nimi a okolní zeminou je veliký, třicet aľ padesát stupňů.\nKromě toho je potřeba zabránit velkému zimnímu úniku tepla z podloľí do mrazivého okolí. Výhodný je co největąí půdorys budovy, která musí být navíc po obvodu pod zemí důkladně izolovaná. Izolaci je výhodné provést tak, aby se tím zvětąil půdorys budovy: totiľ neizolovat svisle dolů, ale jen mírně ąikmo od budovy pryč. Tím se také (s uľitím nepropustné fólie) zabrání ochlazování podloľí prosakující deą»ovou vodou. Izolace, asi čtvrtmetrová vrstva těľąího pěnového polystyrénu, tak můľe jít do dálky aľ pěti metrů a hloubky půldruhého metru.\nVelmi teplým podloľím budovy ale nelze vést potrubí, ve kterém se má v zimě ohřívat a v létě chladit čerstvý vzduch. V takovém případě musí vést jinde, např. vně od spodního konce ąikmé tepelné izolace.\nBudovy, pod nimiľ teplé podloľí nelze vytvořit, je ovąem nutné odspodu tepelně izolovat. Tepelný most tvořený základovou zdí se dobře přeruąí bloky pěnového skla (to je izolace i proti vlhkosti; pevnost pěnového skla v tlaku je aľ 1 MPa), zvenčí lze základy obloľit parozábranou a některým z pěnových materiálů. Chladný sklep můľe mít tepelnou izolaci na stropě, teplé nejniľąí podlaľí ovąem na zemi (některý z tuhých pěnových materiálů překrytý tvrdou vrstvou).\nNa budovu spadne za rok hodně vody, která nemusí hned odtéci pryč. Místo toho ji lze při kaľdém deąti zachytit a postupně uľívat. Nejvítanějąí je deą»ová voda na praní a zalévání pokojových květin.4\nU nové budovy se hodí na zásobník deą»ové vody pamatovat rovnou při stavbě -- na kaľdých deset čtverečních metrů střechy by měl připadat alespoň jeden kubický metr objemu nádrľe. Zásobník lze uľívat i ke shromáľdění letních přebytků ze slunečních kolektorů. Na vstupu do zásobníku by měl být odlučovač nečistot. K zásobníku patří rozvod uľitkové vody, a ta se pak uľívá i na daląí účely: na máchání a na splachování toalet. Na ty se totiľ vody spotřebuje nejvíce.\nDaląí poznámky se týkají moľnosti uľívání deą»ové vody i u dneąních budov, bez nutnosti jejich rekonstrukce. Jednoduchým způsobem sběru deą»ové vody je barel (sud) postavený pod rýnou. Případná mastnota odteče po hladině z přeplněného barelu pryč, kal naopak sedne na dno. Z barelu můľeme nabírat čistou vodu konví. Asi dvě konve stačí nalít do pračky (podle velikosti) před spuątěním programu (jde-li o pračku automatickou). Ta pak uľ nebude napouątět tvrdou vodu.\nAby sud v zimě nezamrzl, je moľné jej buď postavit těsně ke zdi a zvenčí dobře zaizolovat, nebo lépe, máme-li moľnost zavést rýnu do suterénní místnosti s kanálem na zemi, umístit barel tam.\nVelký zásobník je moľné vytvořit ve sklepní místnosti, například ji pevně přepaľit, vyloľit polystyrénem a velkým kusem tlustąí plastové fólie. Lze uľít i fóliových bazénů, které jsou na trhu.\nK obému se hojně uľívá elektřiny a alespoň v některých obdobích roku dost zbytečně.\nV letním půlroce je nasnadě ohřívat vodu soustavou se slunečními kolektory a dostatečně velkým zásobníkem (alespoň sto litrů na čtvereční metr kolektoru) horké (či teplé) vody. Jde jen o to instalovat soustavu dostatečného výkonu, spolehlivosti a ľivotnosti. Uąetřená elektřina náklady na soustavu zaplatí do pěti aľ dvaceti let (podle ceny soustavy a budoucích cen elektřiny), tím dříve, čím je větąí spotřeba vody v měsících kolem letního slunovratu.\nSolární ohřívání vody je vhodné kombinovat se zimním otopným systémem tak, aby uľití elektřiny pro ohřev bylo téměř vyloučeno. Otopný systém (skromných rozměrů) by měl pokud moľno uľívat nefosilního paliva, čili nějaké formy dřeva. I u něj je přirozené topit (velkým výkonem) do zásobníku a teprve z něj odebírat teplo podle potřeby. Zásobníky by měly být dva, jeden (v zimě jen málo teplý, slouľící na předehřátí chladné vody) vyhřívaný jen slunečními kolektory, a druhý (v létě nepouľívaný, v zimě teplý alespoň padesát stupňů) vyhřívaný kotlem.\nPokud jde o chlazení, je nákladné čerpat teplo ze studeného prostoru chladničky do teplé místnosti. Mnohem lepąí je čerpat je do studeného vnějąího prostředí. Pokud se kondenzátor chladničky či mrazničky umístí na venkovní severní stěnu domu, je to výhodné téměř po celý rok, s výjimkou teplých letních dnů. Za nich lze ale čerpat teplo ven v noci. Dobře izolované5 chladničky a mrazničky se před den valně neohřejí.\nTěsná a izolovaná budova s větráním neplýtvajícím energií je příjemná. Stěny mají takřka stejnou teplotu jako vnitřní vzduch, okna jsou jen o málo chladnějąí. Nikde v budově není chladno, i kdyľ teplota vzduchu nepřesahuje dvacet stupňů (jen v koupelnách apod. by mělo být tepleji) -- stejně jako nám taková teplota vzduchu v místnosti vyhovuje v létě. Tím, ľe je celá budova dobře obyvatelná, můľe být menąí, a přitom poskytovat stejné mnoľství uľitečného zimního prostoru (letní prostor se tak jako tak zvětąuje uľíváním okolí budovy).\nVzduch s nízkou hladinou oxidu uhličitého (pod dvě promile objemu), s příjemnou vlhkostí mezi padesáti a ąedesáti procenty a bez zápachu nevyvolává ospalost, a velmi záhy se v případě pracovního prostředí vyplatí díky vyąąí výkonnosti.\nTéměř odpadá potřeba topení, podle toho, kolik lidí budovu vyhřívá a jak svítí slunce. A zbylá potřeba za silných mrazů se snadno kryje malými otopnými tělesy, která nezabírají nejhezčí místo pod okny. V rodinném domě jistě stačí jediná kamna (či kotel) na dřevo, ohřívající současně i teplou vodu. Peníze, které se uąetří na otopné soustavě, uľ při stavbě zaplatí větąinu přídavných nákladů na kvalitní okna. Velmi levný provoz uhradí pak zbytek za několik let.\nZátěľ, kterou uľívaná budova působí na ľivotní prostředí, lze dále sniľovat uľíváním spotřebičů s menąí spotřebou energie, sprch, praček a toalet s menąí spotřebou vody, atd. To jsou ale dost známé záleľitosti, nesouvisející obvykle těsně se samotným stavěním a upravováním budov.\nBudova pro příątí tisíciletí má alespoň dvojnásobnou ľivotnost oproti dosud běľným budovám -- venkovní zdi vydrľí stejně dlouho jako vnitřní, a nejvýąe dvakrát za sto let je potřeba opravit pláąt. Spolu s levným provozem, který se ani pro nezaměstnaného nebo podnik v potíľích nestane nadměrným břemenem, je to velmi dobrá investice, která efektivně bude dávat dobrý výnos mnoho desítek let.\nKaľdá vrstva v okně je průhledná pro světlo (propouątí přes 90 %) a pro infračervené záření s vlnovou délkou kratąí neľ dva mikrometry (toho propouątí asi 80 %), tedy pro elektromagnetické záření, kterým nás přes den zahřívá Slunce.\nVůči infračerevnému záření vlnových délek pět aľ třicet mikrometrů, které vyzařují vąechny předměty kolem nás i my samotní, se vrstva skla chová stejně jako vrstva tmavé lepenky. Takového záření větąinu (85 %) pohltí a vůbec ľádné nepropustí. Kaľdá vrstva v okně tedy tvoří překáľku zářivému přenosu energie zevnitř ven -- jedno sklo jej sníľí na polovinu, dvě na třetinu, atd.\nZdůrazněme, ľe neprostupné jsou pro takové záření i vąechny ostatní materiály, se kterými se běľně setkáváme. Valnou větąinou jsou i podobně ,,temné``, jen čisté kovové plochy jsou ,,světlé``, tj. pohlcují jen malou část (např. desetinu) takového záření a valnou větąinu odráľejí. Schopnost pohlcování je totoľná se schopností vyzařování (emisivitou), a tak kovové plochy vyzařují při téľe teplotě asi desetkrát méně energie neľ ostatní látky.\nKromě toho kaľdá vrstva v okně brání také proudění vzduchu. V oblasti několika milimetrů kolem tabule skla vzduch téměř vůbec neproudí a uplatňuje se jeho velmi nízká tepelná vodivost. Okno s jedinou vrstvou skla (podobně jako dveře) má hlavní funkci právě v tom, ľe zabrání mohutné výměně vzduchu mezi vnitřkem a vnějąkem budovy. S počtem daląích vrstev okna klesá přenos energie vzduchem podobně jako přenos zářivý. Oba způsoby se na celkovém úniku energie oknem podílejí zhruba stejně.\nOkna se odedávna zdokonalovala přidáním vrstvy skla -- jediné sklo bylo nahrazeno dvěma, dvojice skel trojicí. Konec dvacátého století přinesl ale i moľnost zdokonalit okno nikoli přidáním jeątě daląích vrstev skla, ale radikálním potlačením zářivé sloľky přenosu. Jak? Přidáním elektricky vodivé vrstvy. Dneąní technologie umoľňují vytvořit vrstvy tak jemné, ľe zůstávají velmi dobře prostupné pro sluneční záření, a přitom se chovají jako zrcadlo pro dlouhovlnné infračervené záření. V dutině mezi skly, z nichľ jedno je takovou dokonalou neviditelnou vrstvou opatřeno, se sníľí zářivý přenos téměř osmkrát a stane se tak oproti přenosu vzduchem zanedbatelný.\nTehdy začne být naléhavé potlačit přenos energie vzduchem. Nahradit vzduch vakuem, jako je tomu mezi stěnami termosky, u normálních oken není moľné6. Lze jej ale nahradit plynem s menąí tepelnou vodivostí -- buď velmi levným argonem, nebo u tenkých trojitých souvrství raději draľąím kryptonem.\nTlustąí kovová vrstva, propustná pro světlo buď málo nebo vůbec, se můľe uplatnit v noci. Můľe jít o roletu z tenké fólie pokovené aluminiem, nebo o ľaluzii z čistých hliníkových plechů (či pokovených plastových profilů). Taková přepáľka téměř vyloučí zářivý přenos na obě strany od sebe. Pokud je navíc dost těsná, znemoľní i přenos prouděním. U běľných oken se tak noční ztráty dají sníľit téměř třikrát, ale i u nejdokonalejąích oken se třemi povrstvenými skly klesnou ztráty jeątě o třetinu.\nJan Hollan (ed.): Hospodaření s energií. IV. zvláątní číslo časopisu VERONICA, 1994. Vydává Regionální sdruľení ČSOP Brno, Panská 9, 601 91 Brno.\nWolfgang Feist a Jobst Klien: Nízkoenergetický dům (úspory energie v bytové výstavbě budoucnosti). Nakladatelství HEL, Ostrava, 1994. Překlad z německého originálu vydaného v roce 1992 ing. Jiří Weniger. Do konce století vyąly v Německu čtyři daląí, upravené verze knihy.\nErnst Ulrich von Weizsäcker, Amory B. Lovins, L. Hunter Lovinsová: Faktor čtyři (Dvojnásobný blahobyt -- poloviční spotřeba přírodních zdrojů) (Nová zpráva Římskému klubu). V roce 1996 vydalo Ministerstvo ľivotního prostředí České republiky ve spolupráci s PHARE oddělením ostravské univerzity a Centrem pro otázky ľivotního prostředí Univerzity Karlovy (4\nJan Hollan: Faktor 4, Překročení mezí, Nízkoenergetický dům (Tři kniľní recenze: jedna velká a dvě malé). Text má rozsah 9 kB.\nViz např. http://astro.sci.muni.cz/pub/hollan/e_papers/faktor4/\nDianna Lopey Barnett and William D. Browning: A Primer on Sustainable Building. Rocky Mountain Institute, Snowmass, CO 81645, USA, 1995.\nStavebnicová soustava na solární ohřev vody. Ekologická poradna Veronica, 1998.\nViz téľ http://astro.sci.muni.cz/pub/hollan/e_papers/solar/\nStavební izolace z ovčí vlny. Ekologická poradna Veronica, 1998.\nViz téľ http://astro.sci.muni.cz/pub/hollan/e_papers/vlna/\nEkologický institut Veronica, e-mail veronica@ecn.cz\nPanská 9, 601 91 Brno tel. (5) 42 21 83 51\nlatex2html -init_file /home/hollan/cslatex/.l2h_cz-init stavby.ltx\nThe translation was initiated by Jan Hollan on 2000-10-23\nPro domek o obytné ploąe sto metrů čtverečních tedy nemá přesáhnout osmdesát litrů za sekundu, anebo přibliľně jeden objem budovy za hodinu. Odpovídající výkon ventilátoru je jen čtyři watty (příkon bohuľel desítky wattů).\nTo také zajistí, ľe pod ním nad ránem nebude kondenzovat voda -- to se jinak můľe stát hlavně v případě střech, není-li krytina dřevěná.\nNevýhodou okenic je, ľe pak bývá uvnitř úplná tma, a není ani vidět, je-li noc či den. Napravit to lze tak, ľe část plochy okenice bude tvořena průsvitnou či průhlednou izolací, nebo ľe některé malé okno zůstane bez okenice.\nJe totiľ ideálně měkká. Prací práąek pak nemusí (a nemá) obsahovat změkčovadla, a můľe se jej uľít polovina nebo jen třetina. I tak se prádlo vypere lépe neľ ve tvrdé vodě s hojností práąku. A pokojové květiny zalévané deą»ovou vodou nebudou chřadnout vlivem zasolení své půdy.\ntj. buďto tlustě, nebo s uľitím ,,hi-tech`` izolací\nV tzv. vakuovaných dvojsklech je jen mírný podtlak, který jejich tepelnou vodivost nijak neovlivňuje, jen sniľuje namáhání pouľitého lepidla


ZÁPADOČESKÁ UNIVERZITA V PLZNI FAKULTA ELEKTROTECHNICKÁ - PDF Stažení zdarma\n1 ZÁPADOČESKÁ UNIVERZITA V PLZNI FAKULTA ELEKTROTECHNICKÁ Katedra elektromechaniky a výkonové elektroniky BAKALÁŘSKÁ PRÁCE Stejnosměrný stroj vedoucí práce: Ing. Jiří Srb 2013 autor: Kateřina Hulcová\n2 Anotace Předkládaná bakalářská práce je zaměřena na popis principu a funkce stejnosměrného stroje. Dále se práce zabývá měřením zatěžovací a momentové charakteristiky stejnosměrného motoru s cizím buzením. V práci je provedeno také určení jeho účinnosti. Klíčová slova Stejnosměrný stroj, asynchronní motor, synchronní motor, generátor, zatěžovací charakteristiky, generátor\n3 Anotation This bachelors thesis is focused on description and function of direct-current motor. In this thesis we find measurement of moment characteristics and effectivity of direct-current motor with separate excitation. In the final chapter there are presented results of this mesurement. Key Words Direct-current motor, asychronous motor, synchronous motor, generator, load characteristics.\n4 Prohlášení Předkládám tímto k posouzení a obhajobě bakalářskou práci, zpracovanou na závěr studia na Fakultě elektrotechnické Západočeské univerzity v Plzni. Prohlašuji, že jsem tuto bakalářskou práci vypracovala samostatně, s použitím odborné literatury a pramenů uvedených v seznamu, který je součástí této bakalářské práce. Dále prohlašuji, že veškerý software, použitý při řešení této bakalářské práce je legální. V Plzni dne Jméno a příjmení.\n5 Poděkování Chtěla bych poděkovat svému vedoucímu bakalářské práce Ing. Jiřímu Srbovi, za odborné vedení při vypracování této bakalářské práce. Rovněž bych chtěla poděkovat Ing. Petrovi Řezáčkovi za vstřícnost a pomoc při získání potřebných informací.\n6 Obsah ÚVOD... 7 HISTORIE STEJNOSMĚRNÉHO STROJE STEJNOSMĚRNÉ STROJE KONSTRUKČNÍ USPOŘÁDANÍ PRINCIP A ČINNOST STEJNOSMĚRNÉHO STROJE PRAVIDLO LEVÉ RUKY INDUKOVANÉ NAPĚTÍ A TOČIVÝ MOMENT PRINCIP KOMUTÁTORU KOMUTACE REAKCE KOTVY ROZDĚLENÍ STEJNOSMĚRNÝCH STROJŮ STROJE S CIZÍM BUZENÍM STROJE S DERIVAČNÍM BUZENÍM STROJE SE SÉRIOVÝM BUZENÍM STROJE S KOMPAUNDNÍM (SMÍŠENÝM) BUZENÍM VINUTÍ STEJNOSMĚRNÝCH STROJŮ VINUTÍ JÁDROVÉ (KONCENTROVANÉ) VINUTÍ ROZLOŽENÉ ŘÍZENÍ RYCHLOSTI A ŘÍZENÍ OTÁČEK STEJNOSMĚRNÉHO MOTORU ŘÍZENÍ RYCHLOSTI ŘÍZENÍ OTÁČEK STEJNOSMĚRNÉHO MOTORU S CIZÍM BUZENÍM ŘÍZENÍ OTÁČEK STEJNOSMĚRNÉHO MOTORU SE SÉRIOVÝM BUZENÍM BRZDĚNÍ STEJNOSMĚRNÝCH MOTORŮ BRZDĚNÍ DO ODPORU: BRZDĚNÍ PROTIPROUDEM BRZDĚNÍ REKUPERACÍ LEONARDOVA SKUPINA OSTATNÍ POHONY ASYNCHRONNÍ MOTOR SYNCHRONNÍ MOTOR LABORATORNÍ MĚŘENÍ MĚŘENÍ STEJNOSMĚRNÉHO STROJE ZÁVĚR POUŽITÁ LITERATURA... 38\n7 Úvod Stejnosměrný stroj je nejstarší točivý elektrický stroj. Stejnosměrné stroje se v současnosti používají jako motory v regulačních pohonech nebo v elektrické trakci. V porovnání s asynchronními motory jsou stejnosměrné stroje konstrukčně složitější, mají nákladnější údržbu a vysoké náklady na samotnou výrobu stroje. Bakalářská práce je rozdělená na dvě části. První část je teoretická a rozdělená do osmi kapitol. V první kapitole je popsaná historie stejnosměrného stroje. Druhá kapitola pojednává o konstrukčním uspořádání stejnosměrného motoru a principu jeho činnosti. Dále je uvedeno, jak se vytváří indukované napětí, okrajově se práce zabývá komutací stejnosměrného stroje a vlivem reakce kotvy na magnetické pole ve vzduchové mezeře. Třetí kapitola je zaměřena na rozdělení stejnosměrných strojů, které se rozlišují podle funkce na dynama a motory. Čtvrtá kapitola je věnována vinutí stejnosměrných strojů. Pátá kapitola popisuje různé způsoby brzdění stejnosměrných motorů. Šestá kapitola se zabývá Ward Leonardovou skupinou a v sedmé kapitole jsou uvedeny různé způsoby řízení otáček a rychlosti stejnosměrného stroje. V osmé kapitole jsou porovnány stejnosměrné motory s jinými pohony. Ve druhé, praktické části, bakalářské práce se zabýváme vlastním měřením statických charakteristik. Jejím obsahem je zapojení stroje, měření momentové charakteristiky stejnosměrného motoru s cizím buzením, a také výpočty. Naměřené hodnoty jsou uvedené v tabulkách a v grafech vidíme výsledné charakteristiky. 7\n8 Seznam symbolů U - Napětí [V] P - Činný výkon [W nebo kw] N - (n min -n max ) točivá rychlost ( rozsah otáček) Z - Počet závitu v jedné cívce R - Odpor [W] I - Elektrický proud [A] I a U i C Ф M U tg U il l - Proud v obvodu kotvy [A] - Indukované napětí [V] - Kapacita [F] - Budicí magnetický tok [Wb] - Moment motoru [N.m] - Napětí tachodynama - Je indukované napětí v jednom vodiči [V] - Aktivní délka vodiče [m] v - Obvodová rychlost vodiče [m.s -1 ] B - Magnetická indukce [T] f - Kmitočet [Hz] n - Otáčky L - Indukčnost, induktivita [H] - Mechanická uhlová rychlost M i M z F 1 Ib p f MW DC - Maximální točivý moment [N.m] - Zatěžovací moment [N.m] - Působící síla v magnetickém poli - Budící proud - Počet pólu - Frekvence Megawatt Stejnosměrný motor 8\n9 Historie stejnosměrného stroje Jako první v historii v roce 1831 předvedl Britský fyzik Michael Faraday ( ) na přednášce Královské společnosti v Londýně princip dynama, což byl první elektrický točivý stejnosměrný stroj. Postupem času se zjistilo, že to byl jeden z nejvýznamnějších objevů 19. století. Tyto stejnosměrné točivé stroje se prokázaly být velice dobrým pomocníkem v domácnosti, v práci tak i v dopravě. Stejnosměrný stroj byl využívaný jako zdroj elektrické energie dynama i jako motory při přeměně elektrické energie na mechanickou energii. V současné době se stejnosměrné motory používají především v elektrických regulovaných pohonech u obráběcích a těžních strojů nebo pro pohon válcovacích stolic. Stejnosměrné stroje se využívají především pro svoje dobré regulační a dynamické vlastnosti, protože jsou rozměrově a hmotnostně daleko kompaktnější než střídavé motory stejného výkonu. Stejnosměrný stroj sériový má velký rozběhový moment. Jejich provedení nám dovoluje stupňovité řízení. Stejnosměrný motor potřebuje pro svůj provoz kluzné kontakty mezi komutátorem a kartáči, což velice omezuje jejich oblast použití a zapříčiňuje elektromagnetické rušení a poruchy. Nevýhodou je jejich vysoká cena, zvyšovaná ještě cenou napájecího systému. Jejich výkony se pohybují od několika wattů asi do 5MW, kde leží současná horní výkonová hranice. Stejnosměrné stroje se liší od střídavých strojů komutátorem. Je to mechanický střídač, který zajišťuje vždy správnou polaritu proudu ve vodičích kotvy pro získání maximálního momentu. Zde působí dvě magnetická napětí, jako u jiných strojů. , ,  Obrázek 1 - historické dynamo  9\n10 1 Stejnosměrné stroje 1.1 Konstrukční uspořádaní Stejnosměrný stroj je točivý stroj napájený stejnosměrným proudem, který se skládá ze statoru a rotoru, na kartáče je však připojen zdroj stejnosměrného napětí. Konstrukce stejnosměrného motoru je stejná jako u stejnosměrných generátorů. Stator je vnější nepohyblivá část motoru tvořená z ocelového prstence, na kterém jsou umístěny hlavní póly s budicím vinutím, buzené stejnosměrným proudem nebo permanentními magnety. Pomocné póly jsou umístěné mezi hlavními póly pro zlepšení komutačních vlastností motoru. Na jádrech hlavních pólů jsou nasazeny cívky budicího vinutí, které jsou napájeny stejnosměrným proudem. Polarity hlavních pólů se střídají po obvodu statoru, takže za severním pólem následuje vždy jižní pól, potom severní a opět jižní. Rotor je vnitřní pohyblivá část motoru, která se otáčí vlivem elektromagnetických jevů, způsobených buzením motorů. Rotor se skládá z tenkých izolovaných plechů s příměsí křemíků. V jejichž drážkách je uloženo vinutí kotvy, kde se indukuje střídavé elektrické napětí a na komutátoru usměrňuje se odpovídající elektrický proud. Začátky a konce cívek rotorového vinutí jsou zapájeny do lamel komutátoru. Po lamelách komutátoru kloužou sběrné uhlíkové kartáče umístěné ve speciálních držácích, jimiž se přivádí proud do vinutí kotvy. Na hřídeli stroje v upevněných plechách je v drážkách umístěno stejnosměrné vinutí. Komutátor s magnetickým obvodem je nasazený na hřídeli stroje. ,  10\n11 Obrázek 2 - Stejnosměrný stroj  1 hřídel, 2 víčko ložiska s maznicí, 3 válečkové ložisko, 4 - ložiskový štít zadní, 5 radiální ventilátor, 6 vinutí kotvy, 7 rotorový svazek, 8 hlavní pól s vinutím, 9 jho statoru (kostra), 10 závěsný šroub, 11 pomocný pól s vinutím, 12 vyrovnávací spojky, 13 komutátor, 14 kartáčové držáky, 15 ložiskový štít přední s otvory krytými žaluziemi, 11\n12 Obrázek 3 Konstrukce stejnosměrného stroje  1.2 Princip a činnost stejnosměrného stroje Princip a činnost stroje je založena na principu elektromagnetické indukce. Stejnosměrné stroje mohou pracovat též jako generátory, které přeměňují mechanickou energii na elektrickou. Motory přeměňují naopak elektrickou energii na mechanickou. Svazek dvou vodičů tvořící vinutí kotvy otáčející se v magnetickém poli, které bylo vytvořeno pomocí dvojice hlavních pólů. Magnetické pole je vytvořeno vlivem napájení. Má-li stroj pracovat jako motor, je třeba připojit ke kartáčům zdroj stejnosměrného napětí. Změní se tím směr proudu ve vodičích kotvy. Na vodiče, kterými prochází proud a které se nacházejí v magnetickém poli působí síla. Velikost je dána vztahem F = B.Ia.l Vliv komutátoru způsobí změnu směru proudu v obou vodičích a tím dojde ke změně orientaci síly, která působí na vodič. Závit je připojen ke dvěma lamelám komutátoru, které 12\n13 jsou navzájem izolovány a otáčejí se společně s rotorem. Na komutátor dosedají dva vodivé kartáče, které jsou umístěny do neutrální osy, tj. do geometrické osy mezi dvěma sousedními hlavními póly. Na obrázku č. 5 je zobrazen průběh vodiče napětí. Vodič protékaný proudem - pravidlo levé ruky siločáry do dlaně; prsty směr proudu; palec směr působící síly. ,  Základní vztahy: Ui ( ) MH ( ) ( ) I ( ) Obrázek 4 Princip a činnost stejnosměrného stroje a) rotující v homogenním magnetickém poli b) průběh indukovaného napětí na komutátoru  1.3 Pravidlo levé ruky Položíme-li otevřenou levou ruku k přímému vodiči tak, aby prsty ukazovaly (dohodnutý) směr proudu a indukční čáry vstupovaly do dlaně, ukazuje odtažený palec směr síly, kterou působí magnetické pole na vodič s proudem.  Obrázek 5 Princip funkce stejnosměrného stroje  Pohyb vodiče napětí. Vodič protékaný proudem síla. Pravidlo levé ruky siločáry do dlaně; prsty směr proudu; palec směr působící síly 13\n14 1.4 Indukované napětí a točivý moment Indukované napětí je součtem napětí, které se indukuje v jednom vodiči kotvy. Ve všech cívkách jsou napětí stejná, protože všechna postupně projdou celým magnetickým polem stroje. Pro vodič aktivní délky l pohybující se v magnetickém poli indukce B, rychlostí v platí Ui = B.l.v U elektrických strojů se uvádí tok jednoho pólu Ф, namísto indukce ve vzduchové mezeře a otáčky n, namísto obvodové rychlosti. Indukované napětí celého stroje je Ui Celkové indukované napětí bude úměrné i velikosti U il jednoho vodiče. Pro celkové indukované napětí stroje Ui = CU Konstanta C U závisí pouze na uspořádání konkrétního stroje. Točivý moment: závit je tvořen dvěma aktivními vodiči na průměru D, kterými protékají stejné proudy opačnými směry. Vznikají tak dvě síly velikosti F 1, které vytvoří moment M1 = F1.D Na vodič aktivní délky l, kterým protéká proud I 1, působí v magnetickém poli o indukci B síla F1 = B.I1.l Opět platí Ф B, že celkem proud stroje I I 1, vodiče jsou spojeny do několika paralelních větví, a výsledný moment stroje je dán součtem momentů jednotlivých závitů, můžeme psát úměrnost M I nebo výsledný vztah M = CM I Konstanta C M opět závisí na uspořádání konkrétního stroje.  14\n15 1.5 Princip komutátoru Komutátor se používá pro napájení vinutí kotvy převážně u stejnosměrných rotačních strojů. Otáčením rotoru dochází na lamelách k přepínání směru proudu jednotlivých rotorových cívek, tak aby byla napájená cívka vždy u aktivního pólu. Cívka se aktivuje před polem s opačnou polaritou a je tedy pólovým nástavcem přitahována. Za jeho osou dojde k přepnutí a přepólováni této cívky na stejnou polaritu, tím je cívka již odpuzována tak, aby byla dosažena co největší účinnost stroje. Elektrický proud se do motoru přivádí, nebo se z něj odvádí přes kartáče komutátoru. Kartáče jsou vyrobeny z elektrouhlíku, aby dobře vedly elektrický proud, a přiléhají přímo na lamely točícího se komutátoru. Kartáče jsou připojeny k pevné části motoru a komutátor se otáčí, tím dochází k postupnému přepojování jednotlivých lamel. Komutátor tak plní funkci usměrňovače a střídavé napětí indukované v rotoru převádí na stejnosměrné napětí. Komutátor se skládá z několika navzájem izolovaných lamel, na které přiléhá dvojice kartáčů. Čím víc má komutátor lamel, tím je výstupní stejnosměrné napětí méně zvlněné. Komutátorové stroje mají nižší životnost, protože kartáče i komutátor se vlivem tření a jiskření rychle opotřebovávají a obrušují. ,  Obrázek 6 Rybinový komutátor  Obrázek 7 Zděřový komutátor  15\n16 1.6 Komutace Komutací nazýváme proces, kdy v cívce vinutí kotvy dochází ke změně směru proudu za pomocí kartáčů. Průběh komutace se vysvětli na ideálním vinutí, tedy takovém vinutí, které má nulový odpor a nulovou indukčnost. Přechází-li kartáč z jedné lamely na druhou, cívka se spojí s těmito lamelami dočasně nakrátko a v době komutace t k dochází ke změně směru proudu v této cívce. Kartáče musí být nastaveny v neutrálních osách, aby nedocházelo ke komutaci, když je na cívkách napětí. Po skončení komutace leží kartáč na druhé lamele a začne protékat cívkou stejný proud jako na začátku komutace. Během komutace se indukuje napětí do komutující cívky, které vzniklo pohybem cívky v magnetickém poli a napětí indukované časovou změnou proudu v komutující cívce. Pokud se bude měnit poloha magnetické neutrály při zatížení stroje vlivem reakce kotvy, bude se komutující cívka nacházet v magnetickém poli s nenulovou indukcí, a tím se do cívky začne indukovat napětí. Vlivem indukčnosti cívky dochází k samotnému zpoždění komutace před ukončením komutace. Bude se indukovat reaktanční napětí do cívky, které zapříčiní vznik elektrického oblouku mezi odbíhající lamelou a kartáčem (ohřívání kartáčů), a tím se snižuje životnost sběracího ústrojí. Pro zlepšení komutace a omezení jiskření na komutátoru se používají pomocné póly umístěné mezi póly hlavní, nebo kompenzační vinutí, které je uloženo v pólových nástavcích hlavních pólů. Komutace je dokonalá u každého stejnosměrného stroje pracujícího naprázdno, jsou-li kartáče umístěny v magnetické neutrální ose. Při zatížení se neutrální osa posune vlivem reakce kotvy ve směru točení o úhel. Posunutí kartáčů o další úhel se komutující cívka dostane do vlivu sousedního pólu s příslušnou indukcí napětí. Pro natáčení kartáčů musí mít stejnosměrný stroj zvláštní konstrukční úpravu. Natáčení kartáčů je jednoduché, ale má nevýhody. Je vhodné jen stejnosměrný stroj pracující s málo proměnnou zátěží, protože není možné stále přestavovat kartáče. Při větším natočení kartáčů se výsledný magnetický tok reakce kotvy také natočí a zjistíme, že obsahuje složku podélnou a příčnou. Podélná složka působí zmenšení hlavního magnetického toku a zmenšení indukovaného napětí. Do mezery mezi hlavní póly se vkládají pomocné póly. Jejich budicí vinutí je zapojeno do série s vinutím kotvy. Magnetický tok pomocných pólů směřuje proti toku reakce kotvy a potlačuje se reakce kotvy v prostoru pomocných pólu. Komutaci ovlivňuje stav povrchu komutátoru. Povrch musí být hladký a dokonale válcový, pokrytý přirozeným filmem z kysličníků mědi. Povrch nesmí narušit vlhkost vzduchu ani chemické vlivy. Stroj se dále za chodu nesmí chvět.  16\n17 Obrázek 8 Komutace jedné cívky a) proud protéká cívkou jedním směrem b) lamely jsou zkratovány, proud cívkou neprotéká c) proud protéká cívkou opačným směrem  Zdroje jiskření - mechanické: 1. Vyčnívající izolace mezi lamelami 2. Vychýlené kartáče držáku 3. Vibrace kartáče 4. Nesprávný tlak na kartáče 5. Chvění stroje 6. Nevhodná tvrdost kartáčů Zdroje jiskření - elektrické: vlivem napětí, které se indukuje v komutující cívce, nebo nevhodná kvalita kartáčů 17\n18 1.7 Reakce kotvy V zatíženém stejnosměrném stroji neexistuje jenom magnetické pole budícího vinutí, ale také pole kotvy, které vytváří soustava vodičů kotvy a jimi prochází elektrický proud. Tomuto magnetickému poli říkáme pole reakce kotvy. Kotva se sice otáčí včetně vinutí, ale vinutí je rovnoměrně rozloženo po celém obvodu, kartáče mají pevnou polohu vůči statoru, takže i pole reakce kotvy je v prostoru stojící. Magnetický tok reakce kotvy se však může vyvinout pouze pod pólovými nástavci, neboť mezera mezi póly představuje velký magnetický odpor. Výsledné magnetické pole je dáno součtem obou polí dílčích a je vlivem reakce kotvy deformováno a zeslabeno. Má posunutou magnetickou neutrální osu o úhel α vůči geometrické ose ve směru otáčení v generátoru a proti směru točení v motoru. Teoreticky by měl zůstat magnetický tok pólů stejný, protože zeslabení v levé polovině by mělo být stejné jako zeslabení v pravé polovině. Ve skutečnosti však v pravé polovině, kde oba toky mají souhlasný směr, dochází k přesycení části magnetického obvodu a tím i ke zvýšení jeho magnetického odporu. Zvětšení toku v pravé části je proto menší než zmenšení v levé části a celkový tok a tedy i indukované napětí je menší. Tok v pravé části je menší než v části levé. ( Obr.9c ). Celkový tok, tedy i indukované napětí, je proto menší. Zmenšení magnetického toku při zatížení je nutné se vyrovnat zvětšením proudu budícího vinutí. Deformace výsledného magnetického toku ve vzduchové mezeře a posunutí magnetické neutrály vlivem reakce kotvy, má rovněž nepříznivý vliv na komutaci a je tedy žádoucí, aby se vliv reakce kotvy co nejvíce potlačil. Pole kotvy je v prostoru nehybném, a proto jej můžeme kompenzovat vhodně umístěným kompenzačním vinutím. Toto vinutí bývá umístěné v drážkách pólových nástavců, zapojeno do série s kotvou a navrženo tak, aby jím protékající proud kotvy vytvořil stejně velké pole jako reakční, ale opačného směru. Kompenzační vinutí je však výrobně drahé, a proto se používá pouze u velkých strojů. Vliv reakce kotvy potlačují také tzv. komutační póly, které slouží pro zlepšení komutace. ,  18\n19 Obrázek 9 Vliv reakce kotvy na magnetické pole ve vzduchové mezeře  a) nezatížený stroj podélného magnetického pole b) pole vodičů kotvy příčného magnetického pole c) pole zatíženého stroje výsledné magnetické pole 2 Rozdělení stejnosměrných strojů Stejnosměrné stroje s budicím vinutím na hlavních pólech rozdělujeme podle způsobu napájení tohoto vinutí. 2.1 Stroje s cizím buzením Stejnosměrné motory s cizím buzením byly v minulosti velice využívanými stroji. Pro svoje dobré regulační vlastnosti jako regulovatelné pohony. V dnešní době se stále vyrábějí a používají. Pomalu je nahrazují střídavé regulované pohony s asynchronními motory. Díky výhodám jsou stejnosměrné motory s cizím buzením neodmyslitelnou součástí strojního průmyslu i dnes. Budicí vinutí hlavních pólů je napájeno z nezávislého stejnosměrného zdroje, anebo má stroj místo vinutí hlavních pólů permanentní magnety. Před připojením rotoru ke zdroji musí být motor nabuzen, jinak hrozí nebezpečný narůst otáček. Při rozběhu a při snižování otáček je snižováno napětí na kotvě, např. pomocí spouštění odporu. Na zvýšení otáček s cizím buzením stejnosměrného motoru nad jmenovité otáčky je možno použít regulační odpor v obvodu budicího vinutí, kterým je 19\n20 možno snížit budicí proud. Většinou je obvod kotvy i obvod budicího vinutí napájen přes usměrňovač ze sítě střídavého napětí. Napájecí i budicí napětí pak může být snižováno regulačním transformátorem nebo řízeným usměrňovačem. Na rozdíl od buzení ostatních typů, je cizí buzení nezávislé na napětí na kotvě motoru a při poklesu napětí na kotvě zůstává nezměněné. S cizím buzením jsou otáčky motorů ve srovnání s derivačními motory ještě stabilnější při kolísání zatížení. Chladit intenzivně je třeba pokud jsou motory provozovány při běžném zatížení a nízkých otáčkách. Stejnosměrné motory s cizím buzením jsou používané jako pohony strojů s proměnlivým mechanickým odporem, např. pro pohon obráběcích strojů. ,  Výhody: velký točivý moment především při nízkých rychlostech snadné řízení úhlové rychlosti otáček rotoru změnou svorkového napětí velký rozsah výkonů až do desítky MW snadná změna smyslu otáčení rotoru velký rozsah rychlosti, který nejsou vázány na kmitočet střídavé napájecí sítě Nevýhody: komutátor a jeho údržba maximální rychlost omezena komutací a komutátorem Použití: budiče synchronních strojů a řídící dynamo v Leonardově skupině, pohony obráběcích strojů, lodí, ledoborců, elektromobilů, ponorek, těžních strojů (střední výkony) Obrázek 10 Cizí buzení  20\n21 2.2 Stroje s derivačním buzením Budící vinutí hlavních pólů je zapojeno paralelně ke kotvě. Magnety jsou připojeny paralelně s kotvou. Při stálém napětí na svorkách je stálé buzení. Spouštěcím odporem lze regulovat otáčky derivačního motoru a odporem regulátoru budicího pole. Derivační motor se chová při běhu na prázdno i při zatížení jako motor s cizím buzením. Zatěžovací charakteristiku má stejnou. Motory, které se při běhu na prázdno nepřetočí a při rostoucím zatížení mají malý pokles otáček, nazýváme motory s chováním derivačních motorů. Napětím na rotoru nelze řídit otáčky derivačního motoru, jako je to u motoru s cizím buzením. Aby nedošlo k odpojení buzení, je nutno zajistit při provozu u derivačních motorů i u motorů s cizím buzením. Kotva by se mohla ve slabém poli zbytkového magnetismu roztočit do vysokých otáček. Derivační motory mohou být používané pro pohony stejně jako motory s cizím buzením. ,  Výhody: jednoduchá reverzace zapojení a téměř bezeztrátové snadné řízení otáček Použití: samočinné regulační pohony v průmyslu Obrázek 11 Derivační buzení  2.3 Stroje se sériovým buzením Budící vinutí hlavních pólů je zapojeno v sérii s vinutím kotvy. K řízení otáček se používá předřadný reostat, případně polovodičový pulzní měnič odporu. Z uvedeného 21\n22 vyplývá, že stejný proud teče jak budicím vinutím, tak i vinutím kotvy (sériový obvod). Zvyšujeme-li zatížení takového motoru, vzrůstá proud tekoucí uvedenými vinutími, roste točivý moment, ale nastává pokles otáček. Je tedy zřejmé, že otáčky jsou silně závislé na zatížení motoru. Sériově buzené motory mají ze všech zapojení největší záběrový moment, čehož se využívalo zejména v elektrické trakci, do té doby, než byl drahý a na údržbu náročný stejnosměrný motor nahrazen asynchronním motorem s měničem frekvence. Sériově buzené motory nesmějí být spojovány se zátěží řemeny, a to z důvodu proklouznutí a přetočení motoru. Zde hrozí i mechanické poškození komutátoru vlivem obrovských odstředivých sil. Toto se často stávalo u elektrických lokomotiv ve stoupání, kdy docházelo k proklouznutí soukolí a přetočení motoru s častým poškozením komutátoru uvedenými vlivy. V případě použití spouštěcího odporu je pokles otáček vlivem zatížení zvlášť veliký. Dochází totiž k poklesu napětí vlivem úbytku na spouštěcím odporu. Protože u stejnosměrného buzení není vliv vířivých proudů, lze vyrábět stator z jednoho kusu železa. Často se setkáváme s komutátorovými motorky např. v ručním nářadí, vysavačích a domácích robotech, které jsou vlastně také sériově buzené motory, ovšem napájené střídavým proudem. Zde je však nutný již stator listěný, protože je i na statoru střídavé magnetické pole. Tyto motorky lze napájet jak střídavým, tak i stejnosměrným proudem.,  Výhody: jsou stejné jako u cize buzeného stroje magnetický tok závislý na zatížení stroje a tím jsou na zatížení výrazně závislé i otáčky Použití: trakce využívá se veliký záběrový moment a pokles rychlosti se zatížením Napájení: z trakčního vedení stejnosměrným napájením přes odbočkový transformátor a diodový usměrňovač přes odbočkový transformátor a řízený usměrňovač stejnosměrným pulzním měničem 22\n23 Obrázek 12 sériové buzení  2.4 Stroje s kompaundním (smíšeným) buzením Motory s kompaundním buzením mají sériové i paralelní budicí vinutí, které se chová při chodu naprázdno jako derivační motor. Na pólech statoru kompaundního motoru je stejně jako u kompaundního generátoru navinuto paralelní i sériové budicí vinutí. Otáčky se regulují odporem spouštěče i odporem regulátoru pole budicího proudu. Sériové budicí vinutí musí být zapojené tak, že jeho magnetické pole má stejný směr jako pole paralelního vinutí. Při zatížení klesají otáčky rychleji než u derivačního motoru a s rostoucím proudem kotvy roste i hlavní magnetický tok. Při běhu naprázdno se kompaundní motor chová jako derivační motor. Pokud je budící vinutí zapojené tak, že jeho pole oslabuje paralelní vinutí, motor je velmi nestabilní a lehce se přetočí. U takového zapojení by mohlo dojít omylem při přepólování směru otáčení. Potom při rostoucím proudu stoupají otáčky, protože slábne hlavní pole. Toto zapojení je výjimečně používáno ke zmenšení vlivu kolísavého zatížení na otáčky motoru. Nárůst zatížení má motor snaha zpomalit, ale nárůst proudu doprovázející nárůst zátěže oslabí hlavní pole a snaží se otáčky zvýšit. Pak jsou otáčky zatíženého motoru stabilní. ,  Motor kompaundní buzení: charakteristika měkčí zmírnění nárazů při špičkách možnost provozu naprázdno 23\n24 Motor protikompaudní buzení: konstantní rychlost nezávislá na zatížení slabá protikompaudace nestabilní stroj Obrázek 13 Kompaudní buzení  Stejnosměrné napájení; vinutí je umístěno na statoru; vytvoření hlavního magnetického toku. Pomocné vinutí; vinutí umístěné na statoru; sériově zapojeno s vinutím kotvy; kompenzace reakce kotvy. Kompenzační vinutí; navinuto v zubech pólových nástavců hlavních pólů; kompenzace reakce kotvy; tlumení rázových dějů. Tabulka 1 Zapojení - vinutí statoru 24\n25 3 Vinutí stejnosměrných strojů 3.1 Vinutí jádrové (koncentrované) Na železném nebo neželezném jádře je vinutí navinutá v jedné nebo více vrstvách. Použití je především u netočivých strojů. U točivých jsou to pólové cívky stejnosměrných nebo synchronních strojů. Při tomto vinutí každý závit zabírá se stejným magnetickým tokem, a protože v každém závitu indukuje stejné napětí a výsledné napětí cívky je dáno součinem závitového napětí a počtu závitů. 3.2 Vinutí rozložené Je uložené ve většině případů v drážkách, v jedné nebo ve dvou vrstvách. Jednotlivé zavity zabírají s různým magnetickým tokem, proto se v nich indukuje fázově posunuté napětí a tímto se získá výsledné napětí cívky geometrickým součtem dílčích napětí. Dvouvrstvé vinutí, je technicky jednodušší. Původně byla prstencová vinutí, nyní je vinutí válcové. Vinutí je uloženo v drážkách vytvořených při povrchu válcové plochy, které jsou rovnoběžné s osou válce. Tak je část závitu uložena v drážce aktivní a neaktivní jsou pouze čela vinutí, tedy ta část, která spojuje obě aktivní strany cívky, čímž se výrazně zlepšuje využití cívky. Obrázek 14 - stejnosměrné vinutí rotoru  25\n26 4 Řízení rychlosti a řízení otáček stejnosměrného motoru 4.1 Řízení rychlosti Řízení rychlosti stejnosměrného motoru se sériovým buzením se provádí a to změnou odporu v obvodu kotvy R S změnou napětí na kotvě pomocí pulzního měniče nebo řízeného usměrňovače, nebo změnou buzení pomocí paralelně připojeného rezistoru k budícímu vinutí. 4.2 Řízení otáček stejnosměrného motoru s cizím buzením U tohoto motoru můžeme regulovat otáčky následujícími způsoby: 1. Změnou odporu v obvodu kotvy zapojením přídavného rezistoru R S. 2. Změnou svorkového napětí Ua na kotvě motoru. 3. Změnou magnetického toku Φ ( tj. budícím proudem I b ). U prvně jmenovaného způsobu předřadíme k vinutí kotvy proměnný odpor, ten nám bude měnit proud procházející do rotoru a tím pádem měnit i velikost magnetického indukčního toku rotoru. V podstatě na stejném principu pracuje i druhý způsob. U třetího způsobu budeme měnit magnetické pole u statoru procházejícím proudem a tím pádem budeme měnit otáčky motoru. Třetí způsob samozřejmě není možný v případě, že statorové magnetické pole je tvořeno permanentními magnety. 4.3 Řízení otáček stejnosměrného motoru se sériovým buzením U tohoto typu můžeme regulovat otáčky následujícími způsoby: 1. Změnou odporu v obvodu kotvy R S 2. Změnou napětí na kotvě pomocí pulzního měniče nebo řízeného usměrňovače 3. Změnou buzení pomocí paralelně připojeného rezistoru k budícímu vinutí 26\n27 První dva způsoby jsou analogické změně otáček u motoru s cizím buzením, tj. měníme velikost proudu procházejícího vinutím kotvy. Třetí způsob spočívá ve změně celkového magnetického toku kotvy. Paralelní vinutí totiž vytváří další magnetické pole a jeho orientací a velikostí můžeme měnit velikost výsledného magnetického toku. Budou-li obě pole souhlasně orientována, celkový tok se zvětší a tudíž dojde k nárůstu otáček, budou-li nesouhlasně orientována, dojde k poklesu a následnému zmenšení otáček.  5 Brzdění stejnosměrných motorů Kinetická energie pohonu se mění v brzdných odporech v teplo nebo se vrací jako elektrická energie do napájecího zdroje. Při brzdění motoru musíme změnit směr mechanického výkonu na hřídeli motoru. Smysl momentu brzdného motoru musí působit proti směru otáčejícího se rotoru. Při spouštění motoru mohou být použity tři způsoby: - brzdění do odporu - brzdění protiproudem - brzdění rekuperací 5.1 Brzdění do odporu: Při brzdění do odporu odpojíme napájení a připojíme místo něj ke kotvě brzdný rezistor, tím se změní směr proudu v kotvě a smysl momentu v motoru, který teď působí proti směru otáčení rotoru. Motor se stane díky své setrvačnosti na moment generátorem, který mění mechanickou energii na elektrickou. Budicí vinutí motoru zůstane připojeno k síti. Můžeme použít spouštěč jako zatěžovací reostat, který je k tomuto účelu konstruován. V reostatu se mění pohybová energie motoru na elektrickou, která se mění v odporech kotevního obvodu na Jouleovo teplo. Dobrzdění do klidu není možné. Do klidu je nutno přivést pohon mechanickou brzdou. Ztráty, které vzniknou při brzdění motoru, jsou rovny mechanickému výkonu. ,  Napěťová rovnice má tvar: R1 R1 0 R 1 I C I C C M 2 27\n28 Obrázek 15 Brzdění do odporu  5.2 Brzdění protiproudem Tento typ brzdění je prohození kladné svorky napájecího napětí kotvy za zápornou. Říká se tomu přepolování nebo reverzace. Přepólováním dojde ke změně směru toku proudu v kotvě a ke změně smyslu momentu motoru. Při brzdění se omezí velikost proudu a do obvodu kotvy při rezervaci zařazuje rezistor s dostatečně velkým odporem. Je důležité při tomto typu brzdění včas odpojit reverzované napájení kotvy a točící rotor mechanicky dobrzdit, jelikož by mohlo dojít k opětovnému roztočení rotoru v reverzním směru. Při tomto typu brzdění jsou ztráty dány součtem dodaného mechanického výkonu na hřídeli a elektrického výkonu odebíraného z napájecí sítě. ,  Rovnice pro momentovou charakteristiku brzdění je: U C R C M 2 Obrázek 16 Brzdění protiproudem  28\n29 5.3 Brzdění rekuperací Tento způsob brzdění nastává tehdy, jestliže je rychlost motoru ω větší než rychlost na prázdno ω 0, motor se stane generátorem a elektrická energie se vrací zpět do napájecího zdroje. Na síť se připojuje přes spouštěč pouze pro malé motorky lze připojit přímo k síti. Všechna vinutí sériového motoru jsou zapojena do série s kotvou. Místo permanentního magnetu se pro statory běžných větších motorů využívá elektromagnetu. Pokud je vinutí statoru spojeno s vinutím rotoru do série, mluvíme o sériovém elektromotoru. Tento typ elektromotoru má točivý moment nepřímo úměrný otáčkám. To znamená, že stojící elektromotor má obrovský točivý moment. Využívá se především u dopravních strojů a v elektrické trakci vlaky, metro, tramvaje. Ve spojení s generátorem je schopen ideálně nahradit mechanickou převodovku. ,  Rovnice pro momentovou charakteristiku: U n C Rk C M 2 Obrázek 17 Brzdění rekuperací  29\n30 6 Leonardova skupina Ward Leonardovo soustrojí bylo často využíváno k řízení otáček a momentu velkých stejnosměrných strojů. Bylo vynalezeno roku 1891 Američanem Harrym Ward Leonardem. Brzy po jeho uvedení se stalo rozšířeným způsobem regulace stejnosměrných pohonů. Soustrojí mělo, v době svého vzniku, relativně dobrou účinnost a velmi dobré regulační vlastnosti. V dnešní době je jeho použití vzácné a jako jeho náhrada se využívá polovodičových měničů. Ward Leonardovo soustrojí se skládá z několika prvků. Poháněcím strojem je nejčastěji asynchronní motor nebo motor spalovací. To je hřídelí spojeno se stejnosměrným generátorem dynamem. Dynamo je v této aplikaci nejčastěji cize buzené. Budící proud je regulován proměnnými rezistory. Kotva dynama je přes meziobvod spojena s kotvou regulovaného stejnosměrného stroje. Princip fungování je následující: V klidovém stavu mezi kotvou dynama a stejnosměrného motoru neprotéká žádný proud. Po dosažení provozních otáček pohonu a dynama se začne zvyšovat budicí proud dynama a v důsledku toho se začne na kotvě indukovat napětí. Protože jsou kotvy dynama a stejnosměrného motoru spojené, začne se stejnosměrný motor točit. Pomocí změny buzení dynama nebo stejnosměrného motoru lze snadno měnit otáčky řízeného stejnosměrného stroje. Při konstantním buzení stejnosměrného motoru a současném zvyšování buzení dynama se zvyšuje výkon. Zvýšení otáček můžeme dosáhnout odbuzováním stejnosměrného motoru, při tomto postupu pak samozřejmě klesá moment.  Obrázek 18 Ward Leonardova skupina 30\n31 7 Ostatní pohony 7.1 Asynchronní motor Jsou nejpoužívanější motory, jednofázové a třífázové. Princip a činnost asynchronního motoru je založen na působení točivého magnetického pole, které je vytvořeno statorovým vinutím napájeným trojfázovým proudem. Točivé magnetické pole charakterizuje magnetické indukce, které rotuje synchronními otáčkami n s a ty závisí na frekvenci zdroje f a počtu cívek statoru v jedné fázi p počet pólových dvojíc. Třífázové motory mají trojfázové statorové vinutí, nebo trojfázové s vývody na kroužcích a vinutí rotoru s kotvou nakrátko. Točivé magnetické pole silově působí na vodiče rotoru, kde se indukuje proud a vytváří se nenulový točivý moment. Rotor se otáčí otáčkami n a definuje se skluz s vyjadřovaný % Jednofázový asynchronní motor by se sám nerozeběhl bez konstrukčních úprav. Má nulový záběrový moment. Je nutné na statoru dvojí hlavní a pomocné vinutí pro samotný rozběh. Rotor je v klecovém provedení. Je nutné pro vznik točivého pole fázové posunutí mezi proudem hlavního a pomocného vinutí. Dosáhne se změnou indukčnosti pomocného vinutí, odporem nebo připojením kondenzátoru. Jednofázové asynchronní motory s kondenzátorem mohou mít rozběhový a provozní kondenzátor. Rozběhový kondenzátor se po rozběhu odpojí. Trojfázový asynchronní motor s kotvou na krátko má jednoduchou konstrukci a nepotřebují velkou údržbu. Při rozběhu je problém s velkým záběrovým proudem, a proto je řešen u motoru s kotvou kroužkovou. U motoru s kotvou nakrátko je přepínač hvězda trojúhelník. Regulace otáček se řeší zejména změnou frekvence napájecího napětí pomoci polovodičového měniče. 7.2 Synchronní motor Princip a činnost je založen na silovém účinku točivého pole na rotor, který je vztažen do synchronních otáček. Synchronní motor potřebuje k rozběhu pomocný rozběhový systém. Pro asynchronní rozběh se používá doplňkové vinutí nakrátko. 31\n32 Synchronní motor se skládá ze statoru, který má trojfázové měděné vinutí a při napájení trojfázovým proudem vytvoří točivé magnetické pole. Jednotlivé fáze jsou navzájem posunuty o 120. Začátky a konce vinutí jsou vyvedeny na svorkovnici. Rotor rozlišujeme dva typy strojů a to s vyniklými póly, nebo hladký rotor. Budič je zdroj stejnosměrného napětí pro napájení vinutí rotoru. Stejnosměrný proud ve vinutí vytvoří v rotoru magnetické pole. Používá se dynamo jako budič umístěné na hřídeli synchronního stroje nebo se budící vinutí napájí přes usměrňovače ze střídavé sítě. 32\n33 8 Laboratorní měření 8.1 Měření stejnosměrného stroje Změřte zatěžovací a momentovou charakteristiku stejnosměrného motoru s cizím buzením a určete jeho účinnost. Stejnosměrný stroj Synchronní generátor n[ot/min] 3000 P[kW] 1,4 P[W] 550 U[V] 83 I[A] 2 I[A] 11 Ib[A] 0,6 n[ot/min] 3000 Tabulka 2 Schéma zapojení: 33\n34 Vztahy použité pro výpočet: I h I [A] U[V] Utg [V] n Mi[KP.cm] M[KP.cm] M [N.m] ω [rad.s] P [W] P P [W] h[%] 0,4 77, , ,04 0 0,6 77, ,7 1,1 0, , ,56 36, ,8 77, ,9 3,3 0, , , , ,2 3,6 0, , ,5 71, ,2 77, ,4 4,8 0, , ,88 79, ,4 77, ,2 5,6 0, , ,36 79, ,6 77, ,7 7,1 0, , ,68 88, ,8 77, ,2 7,6 0, , ,96 84, , ,6 9 0, , ,4 89, ,2 77, ,4 0, , ,62 85,35313 Tabulka 3 Naměřené hodnoty 34\n35 U[V] Závislost napětí na proudu 77,7 77,6 77,5 77,4 77,3 77,2 77, ,5 1 1,5 2 2,5 I[A] Graf 1 M[N.m] Závislost momentu na proudu 1 0,9 0,8 0,7 0,6 0,5 0,4 0,3 0,2 0, ,5 1 1,5 2 2,5 I[A] Graf 2 35\n36 P[W] Závislost výkonu na momentu 0 0,1 0,2 0,3 0,4 0,5 0,6 0,7 0,8 0,9 1 M[N.m] Graf 3 účinnost [%] Závislost účinnosti na proudu ,5 1 1,5 2 2,5 I[A] Graf 4 36\n37 9 Závěr Význam stejnosměrných strojů rostl s rozvojem a modernizací výroby, také vývojem nové techniky pohonů i elektrické trakce. V posledních desetiletích jsou stejnosměrné generátory zatlačovány modernějšími zdroji stejnosměrného proudu, jako jsou statické měniče. Elektrický pohon se stejnosměrným motorem je zvlášť rozšířen v dopravě, a to v městské tak i v železniční, u pohonů zařízení válcoven, v papírnách, dolech a u obráběcích strojů. Ve většině provozních použití stejnosměrných strojů se bude jednat o přerušovaný chod stroje, velké proudové a napěťové změny, časté reverzace, také velmi náročné provozní podmínky. Vlastnosti stejnosměrných motorů je velký kroutící moment při malých otáčkách, jednoduchá otáčková regulace, snadná přizpůsobivost zatěžovacích charakteristik poháněnému zařízení a velká výkonová i momentová přetížitelnost. Stejnosměrné stroje malých výkonů se používají v regulační technice. Jako jsou tachodynama, u kterých se vyžaduje malé zvlnění napětí, a různé rotační zesilovače. Také se používají v automobilech, hračkách i v domácích spotřebičích. V teoretické části bylo mým cílem nastudovat funkci stejnosměrných motorů a provozní charakteristiky těchto strojů. Jsou zde uvedeny základní principy funkce stejnosměrných strojů, konstrukční provedení, řízení otáček, výpočty, grafy a tabulky. V praktické části bylo provedené měření na stejnosměrném stroji s cizím buzením a měření otáček pomocí tachodynama. Laboratorní zařízení bylo úspěšně uvedeno do provozu. Při měření jsem si ověřila zatěžování stejnosměrného motoru s cizím buzením. Z naměřené hodnoty jsem odvodila momentovou a zatěžovací charakteristiku. Při měření jsem zjistila, že se zatěžovacím proudem napětí klesá. Výsledkem měření jsou zobrazené statické charakteristiky, které odpovídají fyzikálnímu chování stejnosměrných elektrických strojů. Naměřené hodnoty jsou uvedený v příslušné (tabulce č. 3). Po provedeném měření jsem výsledky zanesla do grafů č. 1, 2, 3 a 4. 37\n38 Použitá literatura  Muzeum starých strojů. Krátká historie elektrických strojů [online] [cit ]. Dostupné z:  SPŠE Dobruška. Stejnosměrné stroje [online] [cit ]. Dostupné z:  BARTOŠ, Václav. Elektrické stroje. Plzeň: Západočeská univerzita, ISBN X  BARTOŠ, Václav, Josef ČERVENÝ, Anna KOTLANOVÁ a Bohumil SKALA. Elektrické stroje. Plzeň: Západočeská univerzita, ISBN  Elektrické pohony. Plzeň: Západočeská univerzita, ISBN  Stejnosměrné stroje. Střední škola elektrotechnická Lipník nad Bečvou [online] [cit ]. Dostupné z:  Stejnosměrné stroje. Školní stránky Ing. Jiřího Smolíka [online] [cit ]. Dostupné z:  Stejnosměrné stroje jak se o nich psalo kdysi. Elektrika.cz [online] [cit ]. Dostupné z:  Stejnosměrné stroje. Stejnosměrné stroje [online] [cit ]. Dostupné z:  Stejnosměrné stroje. VYSOKÁ ŠKOLA BÁŇSKA. [online] [cit ]. Dostupné z:  Elektrické stroje 1. Univerzita Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem [online] [cit ]. Dostupné z:  Střídavé motory. Technická univerzita v Liberci [online] [cit ]. Dostupné z:  Stejnosměrné motory. Technická univerzita v Liberci [online] [cit ]. Dostupné z:  Stejnosměrné motory. SMÍLEK, Jiří. Školní stránky Ing. Jiřího Smolíka [online] [cit ]. Dostupné z: 38\n39  Stejnosměrný motor. Walter Fendt [online] [cit ]. Dostupné z:  Modelování pohonu s DC motorem v prostředí MATLAB/Simulink. Brno, Dostupné z: %20e= Bakalářská práce. Vysoké učení technické v Brně  Konstrukce modelářského elektromotoru. České Budějovice, Dostupné z: Bakalářská práce. Jihočeská univerzita v Českých Budějovicích  Ward Leonardovo soustrojí. In: Wikipedia [online]. San Francisco (CA): Wikimedia Foundation, [cit ]. Dostupné z: 39


Kdo se skrývá pod rouchem Bílé paní? Perchta nebo Markéta? | Jižní Čechy « Zakulturou.cz\nKdo se skrývá pod rouchem Bílé paní? Perchta nebo Markéta?\nV rámci nočních prohlídek Státního hradu a zámku Jindřichův Hradec se návštěvníci dozví skoro pravdu o Bílé paní\n22.07.2017 13:02 | Ladislav Lhota\nNoční prohlídky Státního zámku Jindřichův Hradec, který je třetím největším komplexem svého druhu v České republice, se staly v posledních více než dvou desetiletích vrcholem kulturního léta u soutoku Nežárky a Hamerského potoka. Letošní noční seriál pod názvem Skoropravda o Bílé paní se uskuteční v době od 2. do 5. srpna. Diváci se mohou těšit na dvacítku herců a také dva koně. Tradičně navštíví Rondel, středověkou kapli nebo černou kuchyni, poprvé se podívají do setmělých interiérů prvního patra Adamova stavení.\nJINDŘICHůV HRADEC – Proč Skoropravda? Návštěvníci se dozví skoro pravdu o přízraku Bílé paní, nešťastné Perchtě z Rožmberka. Manžel Jan z Liechtensteinu ji týral takovým způsobem, že mu nedokázala odpustit ani na jeho smrtelném loži a od těch časů v podobě Bílé paní stále bloudí po hradech Vítkovců. Nebo je oním dobrým duchem hradeckého zámku přízrak Markéty z Hardeggu, ženy nepokojného a odbojného Jindřicha II., která nakonec vstoupila do kláštera a rozdávala chudým sladkou kaši?\nLetošní noční prohlídky premiérově organizuje vedení zámku ve vlastní režii. Naučné i zábavné výlety napříč staletími se však omezí pouze na první srpnový týden, neboť déle není možné udržet pohroomadě tak četný herecký ansámbl. „Do značné míry proto půjde o neopakovatelnou záležitost,“ zdvíhá prst kastelán Jan Mikeš. „Dlouho jsem toužil po bližším osvětlení legendy o Bílé paní. Vsadil jsem na spolupráci s režisérem Jiřím Rezkem,“ prozrazuje.\nOd válečníka zamířila k chudým\nStejně jako na vítkovských hradech a zámcích Českém Krumlově nebo Rožmberku, opírají se Jindřichohradečtí o pověst s paní Perchtou. Mají však ještě tip na Markétu z Hardeggu, která žila v době Karla IV. „Její manžel Jindřich II. byl téměř permanentně ve válce. Dokonce čelil i vojsku Karla IV., přestože českému králi kdysi zachránil život. Po Jindřichově smrti měla asi Markéta dost všeho válčení. Odešla do kláštera klarisek a věnovala se charitě. Pravděpodobně ona začala na Zelený čtvrtek podávat chudině sladkou kaši a kvůli bílému hábitu jí lidé začali říkat Bílá paní,“ vysvětluje Jan Mikeš.\nPověst o přízračné postavě se přenesla do 17. století, kdy Bohuslav Balbín v hradeckém archivu narazil na dopisy Perchty z Rožmberka a spojil ji s legendou. „Pravdu nezjistí nikdo. Nebereme se úplně vážně, proto se noční představení jmenují Skoropravda. Autor scénáře Jiří Rezek usiloval o to, aby každý návštěvník odcházel s pocitem, že si vlastně nemůže být jistý žádnou z variant,“ dodává kastelán s úsměvem. Vstupenky v ceně 200, 140 a 50 korun lze rezervovat na www.zamek-jindrichuvhradec.eu.\nDivadlo festival divadlo Koncert Festival Divadelní představení Koncert soutěž Výstava výstava


Jak zvysit svuj penis na 5 hodinkach, Chirurgické zvětšení penisu - optická záležitost\nJá říkám, že je to nesmysl a průměrný muž stráví během dne více než tři hodiny činností, která nemají takový význam - do těchto třech hodin počítám sledování sportů, televize či nadbytečný spánek. Podržte ručník na penisu a varlatech 2 minuty a opakujte celý postup pětkrát, zatímco ručník je stále horký. Nyní jej střední silou zatáhněte, abyste cítili jak se u kořene a uprostřed natahuje. Celkem tedy proveďte masturbačních pohybů, a masturbačních pohybů s imaginárním energetickým balónem. V první fázi je vidět odebírání tukové tkáně z oblasti břicha a stehen.\nProgram je navržen pro jednoduché použití a snadné pochopení, abyste se mohli popsanými pokyny lehce řídit. Pokud se rozhodnete praktikovat naše cvičení, ujistěte se, že jste si přečetli veškeré úvodní informace ke každému cvičení, abyste věděli, jak tato cvičení fungují.\nPřed tím, než se rozhodnete pokračovat, si přečtěte veškeré uvedené informace.\nPamatujte, že než začnete se cvičením, nejste ještě plně připraveni, a proto dbejte následujících informací: Přečtěte si veškeré úvodní informace ke všem cvičením, abyste znali základ všech cvičení. Za účelem maximalizace vašeho snažení začínejte vždy horkým zábalem. Využívejte dechová cvičení, představivost a snění, což v případě správného provádění pomůže více, než si dovedete představit. Vězte, že velmi důležitou částí této příručky je oddíl Výživa a zdraví.\nDávejte tedy pozor a my doufáme, že využijete informace z Jak zvysit svuj penis na 5 hodinkach příručky pro změnu svého života k lepšímu. Prodloužení a zdokonalení penisu je možné a záleží jen na vás jak naložíte s tímto programem. Začnete-li s cvičením bez zahřátí, utrpíte více krvavých fleků a poranění, než kdybyste svůj penis připravili pro níže uvedené fyzické cvičení.\nStejně jako je nutné před posilováním zahřát tělo a svalové tkáně, je nutné před cvičením zahřát také penis. Takové zahřátí pomůže připravit penis na další cvičení tak že prostory, které se plní v topořivých tělíscích krví se zahřejí, čímž dojde k rozšíření tkáně a tkáň se stane pružnější a měkčí.\nToto cvičení se nazývá zahřátí pomocí horkého zábalu a měli byste jej provádět před každým cvičením, které budete provádět s penisem a varlaty. Nejdříve uchopte penis v ochablém stavu a pevně okolo žaludu, ale ne přespříliš tvrdě, abyste si nezpůsobili bolest. Nyní jej střední silou zatáhněte, abyste cítili jak se u kořene a uprostřed natahuje.\nPo každých deseti vteřinách natažení uvolněte a celý postup opakujte desetkrát. Při několika nataženích otáčejte penisem dokola, desetkrát doleva a desetkrát doprava.\nMetody zvětšení penisu - salsa-trebic.cz (str. 83)\nTakovéto cvičení natáhne penis a pomůže v přípravě na další cvičení. Až ucítíte, že byl penis dostatečně natažen, přivoďte si částečnou erekci.\nNásledující zahřívací techniku nyní nazýváme "horký zábal", protože se k rozšíření a zahřátí tkání penisu a varlat používá horký ručník. Existují ale i jiné, možná efektivnější metody zahřátí, jež budete možná chtít použít spíše než techniku horkého zábalu. Navzdory tomu zmíníme nejprve techniku s horkým ručníkem a potom i ostatní techniky. Takže jdeme na to: Po výše popsaném natahování penisu vezměte velkou žínku nebo ručník a krátce jej namočte do horké vody.\nPostavte se do vany a omotejte horký ručník okolo penisu a varlat. Bude se vám to zdát HORKÉ a vy budete chtít ručník odhodit, ale vytrvejte, protože pocit horkosti bude ustupovat velmi rychle.\nNyní se posaďte na hranu vany tak, že budete mít chodidla ve vaně a budete se cítit pohodlně, přičemž voda kapající z ručníku nebude cákat na podlahu, nýbrž bude stékat do vany.\nPodržte ručník na penisu a varlatech 2 minuty a opakujte celý postup pětkrát, zatímco ručník je stále horký.\nToto zahřívání se provádí na podporu a udržení krve v penisu, čímž zároveň udržuje prostory, plnící se krví, větší a pružné. Tato skutečnost napomáhá v rychlejším vývoji, nabývání na velikosti a zároveň pomáhá dobrému krevnímu oběhu. Dalším způsobem zahřátí v souladu s touto myšlenkou je ponoření do horké lázně nebo vany kdykoli je to možné. Po natahování za účelem zahřátí naplňte vanu horkou vodou tak, abyste se mohli po pás ponořit. Jestliže máte horkou vanu, nastavte teplotu na stupně a ponořte se do vody.\nJakmile vlezete dovnitř a přizpůsobíte se horku, začněte Jak zvysit svuj penis na 5 hodinkach masáží penisu, vytahujte jej ve vaně a otáčejte s ním.\nTakto postupujte po dobu asi 10 až 15 minut.\nDůležitá je také otázka materiálu. Gel je pružnější, ale snáze se roztrhne. Silikon je hygienický a jednoduše se přizpůsobí šířce údu, ale musíte ho manuálně roztáhnout. Výhody: Rozkoš pro oba, nižší pořizovací cena jednorázové koupíte klidně i za stovkumožnost výběru mezi jednorázovýmna baterie nebo na USB nabíjení.\nMít přirozenou předkožku znamená zvětšit požitek při styku, lepší vzhled a požitek pro partnera. Předkožka také chrání penis, pokud jej zrovna nepoužíváte. Již před tisíci lety si Římané nechávali propíchnout jednu stranu předkožky a našít si knoflík, aby si mohli penis zapnout v případě, že není zrovna používán.\nPředkožka také napomáhá při styku, neboť penis může stále pronikat dovnitř a ven z pochvy, i pokud je vaše partnerka více "suchá" než je normální, aniž by došlo k podráždění vaginální stěny. Předkožka navíc udržuje penis v teple¨. Pokud je ochablý, pomáhá, aby visel níže a zdál se více "povislý" než penis, který byl celý obřezán. Je prostě mnohem více potěšující mít předkožku, nežli jí nemít.\nVše o erekci a 5+1 tipů jak zlepšit erekci | salsa-trebic.cz\nPřivoďte si opět erekci a opakujte celé cvičení.\nToto cvičení provádějte denně asi 10 minut, nebo více podle toho, jak se budete cítit. Čím delší natahování, tím dříve uvidíte výsledky. Alespoň ve sadách skutečně natahujte kůži k žaludu tak, jak je to možné, aniž byste cítili bolest. Po několika týdnech budete schopni přetáhnout kůži přes žalud úplně.\nJakmile s tímto cvičením začnete, uvidíte skutečné zdokonalování vaší předkožky.


Mlýnky na kávu jsou nejlepší od nás |\nRozhodli jste se, že si koupíte domů nový mlýnek na kávu http://www.kava-arabica.cz/kavovar-vintage-exklusiv-rychlovarna-mokka-konvice.html a chcete najít dodavatele, kterému můžete ve všem věřit, a dá vám vysokou kvalitu za skvělé ceny? Hledáte profesionála s mnoha zkušenostmi a praxí, který se v tomto oboru pohybuje už dlouhou dobu, a díky tomu od něj dostanete vždy ty výrobky, které očekáváte? Pokud se stanete našimi zákazníky, toto všechno dostanete. Jsme firma Káva Arabica a díky našim zkušenostem a praxi se nemusíte bát toho, že budete s tím, co do nás dostanete, nespokojení. Ověřila si to už řada zákazníků, kteří se na nás obrátili a díky tomu dostali přesně ty výrobky, které chtěli. Připojte se k nim i vy.\nPokud budete naší firmě důvěřovat, garantujeme vám, že budete zcela spokojení. Dostanete od nás přesně ty služby, které chcete a mlýnek na kávu, který si koupíte, vám bude vyhovovat. I to je jeden z důvodů, proč jsme stále vyhledávanějším partnerem, kterého si oblíbila řada lidí po celé České republice. Připojte se k nim jednoduše i vy.\nPost Tagged with mlýnek na kávu\nKomentáře nejsou povolené u textu s názvem Mlýnky na kávu jsou nejlepší od nás


Diskuse: Poslal bych ty lidi do dolů, říká psycholog o obkládání koček chlebem - iDNES.cz\nDo krajíčku chleba vydlabete díru a nasadíte ho kočce na hlavu. Pak ji vyfotíte a fotku umístíte na Facebook. Toto je nové internetové šílenství, které přilákalo už přes 20 tisíc nadšenců.\nsou to fotomontaze\nlidi napadlo vas nekoho ze to sou fotomontaze? Ja rikam ze sou a nektere docela podarene ale cca 90% je to zretelne videt.\nNesmite verit vsemu.\nkoukám,že můj příspěvek byl smazán. Tak ho píši ,,slušněji(?) : Ti ,,hloupí lidé,, mají co dělat, aby tu kočku nafotili, protože kočka si tu za vteřinu sundá a pak jim dá ještě pěstí ,,do úst,, (pane cenzore, teď už je to napsané slušně ???!!!)\nRe: Opět píši\nJejda, omluva přísnému cenzorovi........ten příspěvek sem našel......tak do ,,smrti dobrý,, jo ?\nZastánci projektu se ale brání. "Kočka a chléb jsou zcela nesourodé věci. A nám se podařilo krásně je spojit do harmonického celku," - co je harmonického na šikanování kočky? Měla by takovému troubovi jednu seknout...\nTo maj ti blbečci co dělat, aby to vyfotili rychle - kočka si to hned sundá a pak jim ještě stihne dát do držky\nKocka je na to moc nezavisla\nChleba na sobe strpi z jedineho duvodu, vi ze pak dostane nazrat.\nAle ujetý to je a co dneska není?\nnevím proč tady všichni píšete, že jim to přece nemůže vadit...\nSnad už to že to někoho napadlo svědčí o inteligenci určitých lidí, majících potřebu se zviditelnit takovou pitomostí na soc. sítích.\nkdyž vám na krk někdo narve chleba taky vám to vadit nebude ale taky vám to nebude 2x příjemné snad ne?\nTo jste si ty zvířata pořídili na to abyste je zesměšňovali takovýma de*ilitama????\nTo je jako bych svým psům začala barvit srst a lakovat drápky-no vždyť jim to nemůže vadit, vždyť chci jen udělat fotku a poslat ji někam kde jí uvidí klidně i milion lidí aby všichni věděli že nemám nic lepšího na využití volného času\nŽe jim to nevadí může napsat jenom člověk, který viděl kočku možná tak z deseti metrů, anebo má doma mimořádně flegmatického jedince. Kočky dost nesnášejí navlékání do čehokoliv.\ntakova blbost. driv se kocky trhaly nakusy\nhazely se psum a ted, kdyz nekdo vyfoti jak ma na tlame (odborny vyraz pro usta zvere, pro negramotne cenzory) kus chleba, muzou se nekteri pokalet.\nAle co když to napadlo\nnějakého fakt hodně yntelygentního havíře? Není to pak dyškrymynace?\nTen má co mluvit\nPoslala bych do dolů pana Skácela za to,co udělal naší kočce\nJá jsem tedy hodně kočkofil, ale když vidím ten měkký toustový chleba, tak to prostě nemůže kočce nijak ublížit... Když to kočce bude nepříjemné, tak jí to na hlavu nikdo nenarve ani kdyby se snažil sebevíc, takže v čem je problém? Ano, je to střelené, ale nikomu to neubližuje...\nZklidnit hormon by měl spíš pan psycholog přes kočky, co by chtěl za něco, co se jemu nelíbí, posílat lidi na nucené práce...\nok, takže když vám někdo nasadí na hlavu kulicha, tak s ním taky budete klidně chodit, protože vám to nijak neubližuje\nNo vy asi nebudete ze Scottlandyardu.\nTak znovu, pokud by kočka nesouhlasila, tak se okamžitě toho chleba zbaví.\nTo jsou ale fakt divné nápady...\nten psycholog asi nikdy živou kočku neviděl,\npokud by jí to vadilo, tak by si ten "chleba", nasadit nenechala, a natož vyfotit !\nKočce to musí být velmi nepříjemné,\nto je znalec koček\nKočky jsou velké parádnice a toto se jim velmi líbí. Není to žádné trápení. Podobné obrázky můžeme najít už na hieroglyfech ze starého Egypta. Kočce se tak vyjadřovala úcta. Chléb symbolizuje sluneční kotouč a kočka je vlastně bůh Rá, který se proměnil v kočku, aby mohl bojovat s hadem.\nTy jsi asi kočku doma nikdy neměl(a) když píšeš takové bláboly!! Ty lidi,co tohle dělají bych nakopala a dala jim chleba kolem krku aspon na týden!\nty jsi asi násilnické povahy.\nAle božínku, já jsem kočka doma měl. Drápky dle potřeby tasit uměla.\nNeznám kočku, co si nechá líbit něco, co se jí nelíbí, a ještě si to na sobě nechá dost dlouho na vyfocení...\nchapu zes to nejspis dostala. ale i pres to zkus se nejdriv zamyslet nez sem neco naklofes\nSpermie, nech se znovu zmrazit. A pak že máme krizi. Nebo že by to bylo krizí? Bože, do čeho si duši dal !!!\npodobné fotky patrně považují za vrcholně humorné. Tak jsme se zasmáli.....\nco jakkoli mučí zvířata se mi chce zvracet. Těch koček je mi fakt líto.\nRe: z lidí\nmě je líto toho chleba, co by za to daly děti v Africe.\nno, s tou afrikou to bude asi trošku jinak, než si myslíte\nJak tady čtu výlevy militantních přátel koček,\nmusel jsem si vyhledat, jak se jmenuje ta jejich nemoc.\nToxoplasmóza - dnes populárně označovaná "nemocí šílených koťat".\nČetl jsem, že napadá kočky, zatímco mozky jejich chovatelů jen výjimečně. Příspěvky mnohých "ochránců koček" jsou však apelem, že bychom její nebezpečí podcenit v žádném případě neměli.\nRe: Jak tady čtu výlevy militantních přátel koček,\nNo, a blbost třeba je neléčitelná. Oproti tomu je ta toxoplazmóza ještě celkem sranda.\nProč? Moje žena má z koček kožíšek a je docela fajn\nserveru Digital Journal.com bych vysvětlil že sekyra a lidská hlava je taky velice nesourodý materiál. Co by na to řekl kdyby se mu někdo snažil z těchto dvou rozdílných věcí vytvořit jeden harmonický celek? Na jeho vlastní hlavě?\nNevím mám taky kočku ale rozhodně když bych se s ní chtěl někde pochlubit tak určitě ne s chlebem na hlavě. Asi to bude nějaký nový módní prvek. Zase mi něco uniklo....Jde asi jenom předvést svůj vlastní nápad kočka a chleba. O kočky asi nejde...\nCo to je zase za nesmyslnou hysterii? Sice nechápu smysl počínání těch lidí, ale ty kočky tím rozhodně netrpí víc, než když v nejnesmyslnějších polohách fotíme sebe a hlavně děti... psycholog sám by potřeboval psychologa, když posílá do dolů za takovou blbinu, která nikomu neubližuje\nNemluvě o tom, že kočka je šelma s drápy a zuby, pokud by byla opravdu výrazně proti, tak jí ten chleba nikdo nenasadí. Kdežto tyto čičiny vypadají spíš udiveně, co si to páníček vymyslel za ptákovinu.\nPan otec ze mlýna říkal: proti gustu, žádný dišputát. Nechápu, proč se k tomu musí vyjadřoat psychologové. Podívejte se na TV, poslechněte si rozhlas. Obhroublé a sprosté vtipy, skeče. Nejinak je tomu v hodně filmech. Když je rozhover s herci a jinými umělci, tak se to sprostými výrazy mnohdy hemží. Jaká výchova, takový výsledek.\nty fotky jsou vtipný\ntak to máte pravděpodobně dost vytříbenej smysl pro humor...\nJen mne tak ještě napadlo, že něco\ntakového jako "kočka v chlebu", tak to mohl vymyslet snad jednině Alf.\nDám kočce kolem krku chleba namazaný máslem a kočka spadne z výšky na zem?\ntak kočka spadne na tlapky zatřepe hlavou a bude v pohodě\nchleba bude vymrštěn švihem kočičí hlavy a po vymezené balistické křivce přistane hladce namazanou stranou dolů\nTo je starý známý příklad funkčního perpetum mobile:\n1. Kočka vždy dopadne na nohy\n2. Chleba vždy padá na zem namazanou stranou\n3. Umístíme-li kočce na záda namazaný chleba a celý tento stroj hodíme z dostatečné výšky, kočkochleba nikdy nedopadne a donekonečna se točí v prostoru.\nHumus je, jak se plýtvá tady z rozežranosti jídlem\nZa to bych je poslal do těch dolů, do uranu, do lágru, aby věděli, co to je hlad, pak by je přešly chutě na podobné kraviny!!!\nRe: Humus je, jak se plýtvá tady z rozežranosti jídlem\npřesně za ničení toho chleba určitě ano\nnicméně těm kočkám vůbec neubližují\nAle humus je taky jídlo. A jak dobré!


Rolovací batoh - velký | Nakup na Dobro\n1 995 Kčs DPH\nElegantní a naprosto originální batoh s rolovacím uzavíráním. Pro výrobu jsme použili ekologicky vyčištěný banner, který zakrýval budovu Národního muzea na pražském Václavském náměstí. Kombinace černé se speciálně vybranými kousky banneru působí elegantně a neotřele. Vnitřek batohu nabízí dostatek prostoru pro vše potřebné, ať už vyrazíte na výlet nebo na procházku městem. Dvě vnitřní kapsy zajistí pořádek a bezpečí pro vaše drobnosti. Použitá tkanina ochrání obsah batohu před deštěm. Tenhle kousek fasády určitě skvěle doplní váš outfit, ať už bude sbalený na procházku parkem, na cestu za nákupy či na příjemný výlet. Tak co, vyrazíte s kouskem Václaváku na zádech?\nMěstský batoh na procházku parkem i na cestu za nákupy, batoh do práce, batoh na kratší výlet.\nBanner, který používáme pro výrobu našich produktů, byl vystaven povětrnostním vlivům a vnějšímu prostředí. Banner jsme vyčistili mechanicky i chemicky a každý kus jednotlivě zkontrolovali, přesto však nemůžeme zaručit 100% sterilitu výrobku. Výrobky jsou vhodné k přiměřenému užívání vhodným způsobem, který výše uvedené respektuje. Výrobky z banneru nejsou vhodné k ukládání potravin a nejsou určené pro děti do 3 let. Koupí výrobku z banneru berete na vědomí, že k výrobě byl upotřeben použitý a ekologicky vyčištěný banner, který může obsahovat stopové znečištění.\npřibližně 400 mm výška x 300 mm šířka x 100 mm hloubka


Dámská vesta / Outdoor-a-sport.cz / Batohy, kolečkové brusle, karimatky, obuv, oblečení, spacáky, sportovní vybavení, stany.\nDomů Zboží Oblečení Dámské oblečení 2. vrstva Vesta (4 produktů)\nHUSKY Brofer L - antracit 8193 - vel. L\nHUSKY Brofer L - Dánská fleecová vesta BROFER L je perfektním doplňkem s výbornou tepelnou izolací. Tu zajišťuje jednak použitý materiál a jednak stahování spodního lemu a elastickým límcem kolem paží. ...\nKLIMATEX Lea - černá - vel. L\nPROGRESS Lea - Dámská běžecká vesta určená do nepříznivých podmínek. Zateplená část na předním díle poskytuje vysoký tepelný komfort. Zbytek vesty je z vysoce elastického materiálu vyšší gramáže, který má...


Miroslav Zápotocký Dobřejovice IČO 76060560 kontakty (14.08.2020) | Finance.cz\nMiroslav Zápotocký Dobřejovice IČO: 76060560\nTato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Miroslav Zápotocký, která sídlí v obci Dobřejovice a bylo jí přiděleno IČO 76060560.\nMiroslav Zápotocký je Fyzická osoba podnikající dle živnostenského zákona nezapsaná v obchodním rejstříku se sídlem v obci Dobřejovice. Podniká od roku 2008 v oboru Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona a Zprostředkování obchodu a služeb .\nZákladní údaje o Miroslav Zápotocký IČO: 76060560\nKontakty na Miroslav Zápotocký IČO: 76060560\nPříčná 145, Dobřejovice 251 01\nObory činností Miroslav Zápotocký IČO: 76060560\nVedení firmy Miroslav Zápotocký IČO: 76060560\nHodnocení Miroslav Zápotocký\nVýpis dat pro firmu Miroslav Zápotocký obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.\nvýpis firmy Miroslav Zápotocký, 76060560 na živnostenském rejstříku\nMiroslav Zápotocký - 76060560 - Dobřejovice , Příčná 145\nIng. Miroslav Zápotocký - 13273272 - Kralupy nad Vltavou , Revoluční 472/43\nMiroslav Zápotocký - 74245627 - Dobřejovice , Příčná 145\nMiroslav Zápotocký - 49647610 - Bojanovice 25\nZápotocký, s.r.o. - 25414925 - Mašťov , Revoluční 56\nOldřich Zápotocký - 72680041 - Česká Kamenice , Pražská 519\nJosef Zápotocký - 66090067 - Krupka , Masarykova 566\nVÁCLAV ZÁPOTOCKÝ - 61910121 - Sokoleč , Východní 282\nIng. Jan Zápotocký - 41220153 - Jičín , Valdštejnovo náměstí 88\nJaroslav Zápotocký - 69960208 - Horšice 23


O nás – Restaurace za školou\nCharly Amusement – Účelové stravování\nJsme rychle se rozšiřující firma pohybující se v oblasti gastronomie po celé Praze.\nZajištujeme služby – Catering , Školní stravovaní, Stravovaní zaměstnanců, Sociální stravování a různé kiosky, kantýny a stánky s občerstvením.\nFlexibilita a kvalita jsou základy našeho firemního ůspěchu\nProtože víme, že dobrá restaurace neznamená jen dobré jídlo,\nperfektní obsluhu a příjemné prostředí,\nmáme pro Vaše pohodlí připraveny další služby:\nChcete se posadit ke kávě a zdarma surfovat po Internetu?\nNebo hledáte příjemné posezení pro oběd či večeři s partnery?\nV naší restauraci je vám k dispozici bezplatný přístup k Internetu přes WI-FI zónu!\nVelkoplošné TV zapínáme při zajímavých sportovních přenosech.\nPravidelně pořádáme hudební a taneční akce.\nChcete mít jistotu, že v restauraci bude volný právě Váš oblíbený stůl?\nZarezervujte si ho po telefonu na čísel 244 007 453!\nStůl Vám bude rezervován na danou hodinu.\nMůžete mít celou restauraci jen pro sebe.\nSvatba, promoce, firemní večírek, oslava narozenin,\nnebo prostě jen nevšední zpestření pro Vaše přátele?\nRestaurace s kapacitou až 100 míst je Vám k dispozici!\nV letních měsících pak také terasa s letním barem a grilované speciality.\nPřipravíme pro Vás originální firemní akce a firemní večírky\ns živou nebo reprodukovanou hodbou, popřípadě dle Vašeho speciálního přání.\nYoutube video o předchozí restauraci majitele – Old Europe\n2 thoughts on : O nás\nZáří 17, 2019 at 12:08 pm\nVaše restaurace včetně obsluhy se nám líbí,rádi sem chodíme s partou přátel a hrajeme šipky,ale bohužel již dlouhou dobu je šípkový terč neustále rozbitý i po několika opravách!!! Asi by to chtělo terč třeba starší,který by byl funkční a po odhodu šipky by napsal co hodíte. Bohužel tento terč je již z poloviny nefunkční. Děkuji\nŘíjen 29, 2019 at 12:55 pm\nZdravím šipky nejsou vlastněny námi ale jinou firmou už delší dobu je oprava či náhrada v řešení ale my konkretně stím nic dělat nemůžem