Gituška a spousta trpaslíků - eMimino.cz\nRychlá navigace: eMimino.cz » Deníčky » Rodičovství » Gituška a spousta trpaslíků\nMnozí z Vás jste četli můj první deníček, ve kterém jsem se snažil vypsat z trablů, které potkali nás i naši dceru, která se nám narodila ke konci minulého roku a která si sebou na svět přinesla Downův syndrom a vážnou srdeční vadu. Snad bych jen připomněl, že nešlo o jednoduché období a že se nám docela změnil život. Připojili jsme se i s Gituškou k nevelkému počtu rodičů s podobnou zkušeností, aniž bychom si to do předu plánovali, přáli si to, či to nějak vyhledávali. Prostě se to stalo.\nNemůžu říct, že by to byla změna k horšímu, i když se to tak na první pohled může jevit. Jde o situaci, která rodinu buďto rozdělí, nebo stmelí. Nás naštěstí stmelila a budu-li mluvit za sebe, jsem trpělivější a taky o něco víc všímavější. Naučil jsem se dělat věci, které jsem v minulosti nesnášel a naopak omezit činnosti, které jsem dělal rád - je to mnohem, jako by, volnější pocit, kdy nejste upnutí jenom k tomu svému, co znáte a co vás začne, aniž by jste si toho zprvu všimli, svazovat a vy poznáte něco nového, něco, co by vás ani ve snu nenapadlo, že by se vám mohlo třeba i líbit.\nJe tedy potřeba pořád na tom pracovat, protože zvyk je železná košile a hrozí, že pokud usnete, probudíte se znovu tam, kde jste byli. Začátky jsou těžké a netýká se to pouze Downova syndromu. Každý si neseme nějaké břemeno, nějaký příběh, který nám obrací život vzhůru nohama. Pár věcí jsem pochopil, když jsem byl s manželkou v Praze, kde jsme čekali, dokud se nezlepší stav naší dcery a já při tom dostal možnost se seznámit i s jinými lidmi, kteří se také najednou ocitli tam, kde nechtěli a které by vůbec ani v tom nejhorším snu nenapadlo, že by se ta situace, která se jím přihodila, mohla kdy přihodit.\nPokud se do takové situace dostanete, musíte počítat se změnami. I za těch pár měsíců, co máme Gitulku, jsme poznali, že je potřeba vyšší péče, více cestování - ne po rekreacích, ale po doktorech, větší trpělivost, pevnější nervy. Musí být ochota změnit se, překonat strach z neznáma, obavy o budoucnost, přijmout malou, takovou jaká je a jaká bude, přestat se srovnávat s ostatními a v neposlední řadě musíme být připraveni odolávat atakům svého okolí. Gitulce je dneska víc jak pět měsíců, ale je na úrovni jednoho a půl. Je to proto, že se narodila dřív, než měla, je to proto, že v nemocnici strávila třetinu svého dosavadního kraťoučkého, ale pestrého života, je to proto, že má Downův syndrom a my jsme se ji po celou tu dobu, nemohli věnovat tak, jak jsme si přáli. Zkrátka to chce osud jinak jak mi. Co s tím můžeme dělat?\nNení to zlý život, ba právě naopak. Změnili jsme pohled na některé věci, utvrdili jsme se v našich přesvědčeních, jsme aktivnější, nenudíme se. Hodně pěkných lidí zde nás podpořilo a podporuje, rodina i přes počáteční trable nás podporuje taky, malou mají rádi a jsou smutní, když se ne vše vyvíjí, jak má, jak bychom si všichni přáli.\nSvůj deníček jsem končil tím, že Gitulka měla otevřený hrudníček a její stav se začal postupně zlepšovat. V průběhu dnů, jsem se snažil psát nové zprávy vám, které Gitulky stav zajímal. Rád bych je shrnul a napsal jak to nadále pokračuje.\nKdyž jsme se po první operaci vrátili domů, byly to docela nervy, hlavně ze začátku, kdy jsme nevěděli, jak to bude dál, jestli se z toho Gitulka dostane, pokud ano, tak jaké to na ní zanechá následky. Do nemocnice jsme volali několikrát denně. Zpravidla ráno, odpoledne a pak večer a vždy doufali alespoň v malý pokrok. Čím byl její stav lepší, zdálo se nám, že i reakce doktorů byly veselejší. Nevím, třeba jsme si to namlouvali, ale nám to tak připadalo.\nTakhle uběhly dva týdny, kdy jsme postupně slyšeli, že po počátečních problémech čůrá sama a ledviny pracují, otoky opadávají, že mohli vysadit nějaké léky, že se snížil tlak v plicích, že si zprvu přidýchávala sama, pak mohli přikročit k extubaci, kdy už si dýchala sama jen s podporou kyslíkových brejliček a později na ní foukal pouze kyslík s hadice kvůli saturaci, že dobře reaguje na stravu. Je bojovnice a jeden lékař nám to později řekl taky. Jediný co se nelepšilo byl rytmus, který ne a ne chytnout.\nUž od operace byla plně závislá na srdečním stimulátoru. Ještě ho neměla v operovaný do tělíčka, ale vedli ji z tama dráty, které byly napojeny na přístroj. Občas ho doktoři zkoušely „vyřadit“, ale srdíčko na to nemělo a tak se po asi 14denním čekání rozhodlo, že Gitulka kardiostimulátor dostane. Čtrnáct dnů je, podle doktorů, doba, kdy je ještě možnost, že se to chytne, nicméně déle už nemělo cenu čekat.\nTelefonicky jsme mluvili s lékařem, který nám sdělil termín další operace, kdy bude úkolem vložit kardiostimulátor do těla a našit drátky k srdíčku. S manželkou jsme se rozhodli, že u toho chceme být a vydali jsme se prakticky hned do Prahy. Syna převzaly babičky, které ho po celou dobu, co jsme byli pryč, hlídali. Původně jsme si s Pavlou říkali: Jak dlouho to může trvat? Týden, něco málo přes? Mysleli jsme si, že v porovnání s první operací, kdy malá byla na sále podle všeho asi tak sedm hodin, bude tato operace pouze malý zákrok, taková banalita.\nI když, pokud se člověk zamyslí, je jasné, že jakýkoliv chirurgický zásah do těla je rizikem. Ale neočekávali jsme nějaké větší komplikace. Vždyť, otevřou ji zase hrudníček - ten už otevřený měla, nic nového, na srdíčko ji přišijí elektrody, povedou drátky až směrem k bříšku, kde bude mít vložený samotný strojek, zavřou hrudníček. Člověku to připadne tak snadný, že by se do toho klidně pustil i sám. Bohužel tak snadné to asi určitě není a po operaci jsme se dozvěděli, že byly mnohem větší komplikace jak při prvním zákroku, kdy jsme si mysleli, že to nejhorší má za sebou.\nTo už jsme tam s manželkou byli, seděli na chodbě přede dveřmi JIPky dětského kardiocentra a netrpělivě čekali na výsledek. Přijeli jsme, pokud se nepletu, den před operací, ubytovali se na ubytovně - což bylo trochu problematické, ale nakonec se i toto vyřešilo. Za malou nás bez problému v pustili, od toho dne už ležela na normální JIPce. Bylo to vlastně poprvé od operace, co jsme ji opět viděli. Doktoři nám vše s ochotou vysvětlili. Pavla si ji mohla znovu pochovat a i nakojit a měla velkou radost. Sice z malé trčeli nějaké drátky a hadičky, ale co, hlavně, že jsme tam mohli být.\nV den operace Pavla malou dokonce odnesla do předsálí operačního sálu na rukách, kde se s ní rozloučila a náležitě to oplakala. Zatímco byla Gitulka na sále, my si museli vyřídit jiné ubytování, protože v té nemocniční nás, nebo hlavně mě, už nechtěli. Hold pravidla jsou pravidla a i když nám nemocnice ubytování prodloužili, pán kde jsme se měli znovu nahlásit, nechtěl slyšet. Tatínci tu můžou být ubytováni pouze do operace. Nepochopil jsem to, pokoj stejně zůstal prázdný, nevyužitý. Ale nakonec se ukázalo, že vše zlé je k něčemu dobré a naskytlo se nám ubytování od nadace Klíček, které bylo v těch samých prostorách, pouze o několik pater výše, a navíc to bylo o hodně levnější.\nMalá měla tedy po druhé operaci. My byly klidnější, protože jsme si mysleli, že jde o nenáročný zákrok - jak jsem před chvíli psal, v našem případě byl opak pravdou. Na podrobnosti jsme se neptali, ale chirurg říkal, že měli velké problémy, což bylo asi způsobené tím, že se srdíčkem museli hýbat. Jak velké, opravdu nevíme, a možná je to i lepší. Jsme rádi, že to malá přečkala.\nCelý kolotoč začal nanovo, i když s příznivějšími odhady. Malá začala čůrat tuším hned. Čekalo se hlavně na to, až si začne dýchat sama, aby se mohla extubovat. Každý den nás k malé pouštěli a každý den nám podávali čerstvé informace. Stravu přijímala dobře. Manželka zatím odstříkávala mléko, které se jí nakonec podařilo všemi silami udržet.\nPostupně to vypadalo vcelku příznivě. Po několika dnech ji vytáhli všechny hadičky z nosu a Pavla začala znovu kojit, blýskalo se na lepší časy. Kardiostimulátor pracoval pěkně - sice ne všechny hodnoty byly ideální, ale i tak pracoval pěkně, malá hezky pila - nebyl tam sice takový tah, na jaký byla Pavla zvyklá doma, ale hlavní bylo, že pila. To už byla na normální JIPce a očekávali jsme, že ji každým dnem přesunou o patro níž na normální pokoj. Celé to sice trvalo déle, než jsme si plánovali, ale což, s Danečkem jsme byli v dennodenním kontaktu a musím říct, že to zvládal velmi statečně.\nKonečně jsme se dočkali a Gitulku i s Pavlou přesunuli na normální pokoj - to jsme tam i s Pavlou byly něco kolem dvou týdnů. Tak, ještě dva, tři dny a pojedeme domů, konečně! Ale to jsme ještě netušili, že celý kolotoč si Gitulka a my projdeme ještě jednou, jestli dobře počítám, do třetice?\nJednu noc Gitulka špatně spala. Hodně se budila a brečela. Dopoledne si Pavla všimla, že ji rána skrze polštářkovou náplast mokvá. Co to je? Snad ne zase další problém. Zavolala sestřičku, která povolala doktora, který to přišel okouknout. Ach jo, rána ve spodní části, kde byl vložen kardiostimulátor, se otevřela. Co to znamená? Nic víc, než další operaci, vyčištění rány a přesunutí strojku na jiné místo. Jo a modlit se, aby se tam nedostala infekce, která by byla příčinou dalšího zákroku a výměny celého kardiostimulátoru.\nNa další zákrok šla ještě ten den pozdě odpoledne. Nevím, jak dlouho byla na sále, ale myslím, že moc ne, jestli hodinu, možná něco přes, možná dvě. Chirurg nám vysvětlil, že svalstvo je hodně nekvalitní a zkrátka povolilo a proto se to stalo. Člověk si říká, ještě že nás nepustili domů dřív, museli bychom se stejně vracet a kdo ví, jak by to vypadalo pak. Kardiostimulátor obalily antibiotiky, vložili ho na jiné místo a tak jak to šlo, ránu zašily.\nCelý kolotoč nás čekal znovu. Čůrání, sledování, jak přijímá stravu, čekání, až si začne dýchat sama, pak extubace. Chodili jsme tam každý den a jak to bylo možný nosili mlíčko, aby malá měla co papat. Nasadili jí různá antibiotika kvůli hrozícímu vzniku zánětu a my čekali. Rána se ale vůbec nehojila, začala tam vznikat nekróza. Dále byly potíže se saturací, která byla velmi nízká. Rána byla otevřená a černá. Padl nápad, jestli by nebylo lepší povolat plastického chirurga, který by situaci zhodnotila a případně provedl další zákrok. Chirurg druhý den od tohoto nápadu opravdu přijel, jestli se nepletu, z vinohradské nemocnice, ale naštěstí to neshledal tak vážným, aby musel zasahovat. Takže nezbylo nic jiného, než čekat.\nUž se blížil konec třetího týdne a já už musel začít řešit odjezd domů. Mezitím dali malou na klasickou JIPku, kam přijali i Pavlu, kde mohla být s ní už 24 hodin denně. Šlo o menší pokoj, kde byla Pavla i s Gitulkou sama. Nezbylo než setrvat, až se rána začne hojit a saturace se zlepší.\nNastal čas, kdy jsme se rozhodli, že pojedu domů. Danečkovi už bylo smutno a nám konec konců taky. Sbalil jsem si věci, rozloučil se s holkami a vydal se na cestu domů. Plánoval jsem si, jak je překvapím, až přijedu. Měl jsem vymyšlené, že až budu stát před vchodem, pošlu Danečkovi smsku, že na něj čekám venku přede dveřmi. Ale nakonec z toho nic nebylo. Zhatila mi to manželka, která je informovala a než jsem stihl před barákem zaparkovat, už o mě věděli.\nPřivítáni bylo pěkné, přece jen jsem se se synem tři týdny neviděl, určitě si to dokážete představit. Měl radost. Vybalil jsem věci a dal mu dárky, které jsem mu z Prahy dovezl. On na oplátku dal dárečky mě, které sám vyrobil. Následující, tuším, dva týdny, jsme s Danečkem bojovali samy. Gitulky stav byl čím dál lepší. Saturace se urovnala, nekróza ustoupila a rána začala od spodku hezky granulovat. Čekalo se na den, kdy mi Pavla zavolá a řekne: „tak, můžeš si pro nás přijet.“ Ten den přišel, to už tam byla Pavla pět týdnu a Gitulka bez mála dva měsíce. Měla radost, když mi to říkala: „Tak, zítra nás pustí!! Já se tak těším!“\nSměr Praha jsme s Danečkem vyrazili hned ten den, co mi to Pavla sdělila. Nachystal jsem věci a sotva, co jsem vyzvedl Danečka ze školy, vyrazili jsme. Chtěl jsem se ještě stavit ke známým, které jsem už dlouho neviděl a kteří se právě vrátili z dlouhého cestování po Jižní Asii. Přespali jsme u nich a druhý den ráno pokračovali dál na Prahu. Nebudu se nijak zvlášť rozepisovat, jak jsem těsně před Prahou uvízl v zácpě, do toho jsem šíleně, ale opravdu šíleně potřeboval na záchod a do toho mi navigace řekla: prsk, prsk a bylo po ní. Opravdu zážitek za všechny prachy. Musel jsem zapojit mozkové závity a po mírném bloudění, jsem dorazil na místo.\nShledání to bylo pěkné. Hlavně shledání Manželky a syna. Čekali jsme s Danečkem na chodbě před oddělením. Sestřičky mi řekli, že je malá ještě na jednom vyšetření. Po asi patnácti minutách jsem uviděl manželku, jak si to vykračuje s kočárkem směrem k nám. V kočárku byla Gituška, která byla napojena na nějaký přístroj, který ji měřil činnost srdce. Jak manželka syna pusinkovala, tak opět brečela. Sice si říkala, že brečet nebude, s čímž se mi později svěřila, ale nevydržela to. Ještě jsme nikdo bez sebe nebyly tak dlouho, tudíž na to nejsme ani trochu zvyklí.\nČekali jsme do třech hodin, než přístroj získá všechna data, které potřebuje, pak další hodinu, než se to vyhodnotí a připraví se papíry. Bylo kolem čtvrté hodiny, než jsme byly připraveni nasednout do auta a vydat se směrem domů. Konečně!!! Cesta byla únavná a dlouhá. Daneček byl ve skoro čtyřicítkách teplotách, nevím, kde co chytil, ale byly jsme doma.\nVzhledem k současné situaci s malou zatím cvičit nemůžeme, ale naštěstí je trochu živější, tak si s těmi ručičkami a nožičkami cvičí sama. Už jsme zaznamenali první známky úsměvu, dokonce se snaží jakoby vykládat, takový to pobrukování. Ale taky ji začali jakoby ujíždět očička, což před operací a bezprostředně po ní, nedělala. Navštívili jsem obvodní lékařku a naplánovali další návštěvy jiných lékařů: kardiologa, lékaře přes štítnou žlázu, neurologa, očního, potom dalšího kvůli vyšším jaterním testům a já nevím, koho všeho ještě. Nicméně k ním jsme se tak nějak už nedostali.\nKdyž jsme včera jeli ke kardiologovi a na nožičky, vzala manželka ze schránky dopis, který nám poslala lékařka ohledně vysokých hodnot hormonu štítné žlázi, kde psala, že se s ní máme co nejdříve spojit, což jsme udělali hned jak jsme vyrazili z domu. Výsledky ukazovaly tři hodnoty, kdy dvě byly v pořádku a třetí příliš vysoká. Takže se s manželkou domluvili, že za ní hned přijedeme a že malou i s ní z hospitalizují. Bylo to takové překvapení, ale ještě o něco větší nás po chvíli čekalo. Dojeli jsme do nemocnice ve Znojmě. Doktorka si převzala všechny papíry, které si prostudovala a po konzultaci s Brnem jsme se dozvěděli, že musíme nastartovat auto a díky srdeční vadě malé, je převést hned do Brna. Takže jsme se zase vrátili domů, manželka si nabalila všechny potřebné věci a jakmile jsme byly nachystáni, vyrazili jsme. To bylo včera.\nMalé budou nasazovat nějakou léčbu související se štítnou žlázou. Udělají se i další nezbytná vyšetření, která by se jinak udělali u nás. Doba hospitalizace je naplánována tak na týden, možná déle. Doufáme, že to půjde vše mnohem snáze a bez komplikací, než jak tomu bylo v Praze.\nTak jak v předchozím deníčku i tento bych rád skončil takhle a nechal ho i nadále otevřený. Snad bych ještě rád napsal jednu věc. Párkrát jsem přemýšlel nad tím, jestli mé příspěvky nejsou jen nějakým pokusem o to, si stěžovat, no a taky jsem se snažil najít odpověď na otázku, na kterou se nás nedávno někdo zeptal, jestli to vše stálo za to. Rád bych odpověděl, že ano, stálo a stojí to za to. Je potřeba čas, než si odpovíte na spoustu otázek, které vás napadají, u každého je to jiné je potřeba najít i způsob, který vám pomůže se se situací vyrovnat. Takže mé příspěvky prosím neberte, že bych si chtěl skrze ně stěžovat, ale spíše se skrze ně s danou situaci srovnat.\nDěkuji Vám moc za podporu, které se nám dostalo v předešlém deníčku a taky za to, že jste to dočetli až sem.\nKecalka 288 příspěvků 21.03.11 07:32\nneexistují slova, která by vyjádřila moje pocity. Vaše statečnost s jakou všechny problémy zvládáte je obdivuhodná. Přeji vám i vaší paní mnoho sil, holčička je veliká bojovnice, přeji jí ať ji na cestě životem potká už jen vše dobré. Hodně štěstí.....\nNeúnavná pisatelka 17163 příspěvků 21.03.11 08:08\nskládám obrovskou poklonu za to, jak krásně ke všemu přistupuješ, a moc chápu, jak i miminko s handicapem dokáže silně zakořenit v srdci.\nDo budoucna přeji celé Tvé rodině už jen krásné chvíle před Vámi, vzrůstem zatím malé, ale duchem velké bojovnici Gitulce čím dál tím pevnější zdravíčko a šťastný úsměv na tváři… protože o to hlavně jde!!!\nHvězda diskuse 102678 příspěvků 21.03.11 08:19\nmoc držím palečky a přeju hodně hodně štěstíčka gitušce i Tobě a Tvé paní a Danečkovi.\nZávislačka 3739 příspěvků 21.03.11 08:26\nAhoj, cetla jsem i Vas prvni denicek a verte, ze ja bych takovou silu nemela, moc vas obdivuji vsechny 4 . Preji hodne sil a uz jen lepsi a lepsi zpravicky. Gitulka je velka bojovnice uz od narozeni. Preji hodne stesti a podavejte zpravicky.\nEcht Kelišová 7511 příspěvků 21.03.11 09:06\nJste velice stateční rodiče. Já bych na potrat taky nešla a bojovala bych za život i postiženého dítěte jako lev. Přeji vám hodně síly a Gitulce hlavně hodně štěstí, pevné zdraví a hodně lásky do života. Ať už je její život stále lepší a optimističtější. Držím vám moc palce.\nZávislačka 3544 příspěvků 21.03.11 09:19\nvase denicky a pribeh gitulky sleduji, vsichni jste tak uzasni,mate muj neskonaly obdiv, drzim palecky a myslim na vas a gitulku, obrovskou bojovnici\nNeúnavná pisatelka 19705 příspěvků 21.03.11 10:57\nHezký den, my prožíváme 6 měsíců něco podobného s naším Adámkem (sice není v ohrožení života, ale máme toho co se týče léčby a operací už dost za sebou a před sebou ještě více ).\nDržte se, chce to hodně sil a podpory, přeju malé moc zdravíčka a vám hodně sil .\nUkecaná baba ;) 1708 příspěvků 21.03.11 12:44\nDavide,z vašeho psaní jde tolik lásky k vaší rodině, že to vhání slzy do očí. Neumím si představit jak by to vaše Pavla bez vás zvládala. Má ve vás poklad a určitě o tom ví. I ona je moc a moc statečná.\nGituška je krásná holčička, děkuji za fotku. Ať se malé daří a ať máte brzy to nejhorší za sebou a to dobré před sebou.\nEcht Kelišová 8618 příspěvků 21.03.11 13:53\nSleduju Váš příběh a moc Vám a hlavně Gitušce fandím a držím palečky.\nUkecaná baba ;) 2197 příspěvků 21.03.11 14:39\nDavide, moc moc držín palečky ať to není nic závažného. Váš příběh sleduji od začátku a moc jsme Gitulce držely palečky a i nadále držíme. Není jednoduché ,když není dítko úplně zdravé /sama vím o čem píšu/ ,ale dá se žít se vším a hlavně když dělá radost Vám. Hlavně aby už ji netrápili nemocnice a aby jste si užívali domova a trochu klidu. Posíláme Gitulce moc moc dil a pusinek\nZávislačka 4340 příspěvků 21.03.11 16:16\nMoc Vás a Vaši rodinu obdivuju a držím palce, aby se vše v dobré obrátilo a Gitušce se dařilo už jen a jen dobře. Přeji hodně štěstí!\nExtra třída :D 14420 příspěvků 21.03.11 20:44\nTaky moc a moc držím palce, jste všichni opravdu neuvěřitelně stateční!\nMinewka 21.03.11 21:09\nVeľa trpezlivosti, držím palce vo všetkom, čo Vás ešte čaká\nGenerální žvanilka 21403 příspěvků 21.03.11 21:36\nObdivuju, jak jste stateční a jak to všechno zvládáte. Je hrozný číst, čím si tak malá holčička už musela projít. Budeme držet palce, aby vše dobře dopadlo!\nEcht Kelišová 9213 příspěvků 21.03.11 21:41\nDavide, vím co všechno jste si už prožili a že není všemu konec, ale věřím, že Gituška to vše zvládne.Je totiž stejný bojovník a je statečná jako vy, vaše žena a Daneček.Jste kouzelní a nádherní lidé s obrovskou vůlí a srdcem.\nUkecaná baba ;) 1634 příspěvků 21.03.11 21:51\nTaké váš příběh sleduji od začátku a malé Gitulce přeji do života hlavně zdraví,já sma vím o čem mluvím,tet také bojuji se zdravotními problémy.\nSmekám před vámi,jste oba dva úžasní rodiče,přeji vám samé štěstí a hodně lásky\nZávislačka 3817 příspěvků 21.03.11 22:05\nMilý Davide a Pavlo,\nmoc vás zdravím a děkuji za zprávy o Vás i Vaší Gitulce. Tenhle nápor musí stát spousty sil a trpělivosti, ale Vy k tomu máte bohatý zdroj - lásku. Kéž by bylo více takových tátů a maminek…\nJá byla se synem v Motole minulý týden na vyšetření, mohla jsem s ním být na pokoji, a jsem ráda, že jsme měli štěstí na vstřícný a ochotný zdravotnický personál a lékaře. Fakt to dělá s psychikou hodně. Udivilo mě, že Vám nikdo ze zdravotníků neporadil Klíček… , podle předešlých příspěvků od Vás jsem si myslela, že právě tam býváte ubytovaní.\nNemocnice do dalších let plánuje široké investice, má záměr postavit mimo jiné ve svém areálu i hotel pro příbuzné pacientů, apod., ale celkem si dovedu představit, že nový hotel bude poloprázdný a cenově bezkonkurenční Klíček přeplněný…\nBudu na Vás myslet, abyste zvládli všechna další vyšetření a pobyty v nemocnicích. Vím, jaké to je, když je rodina rozdělená. Teď je nejdůležitější, aby se malá stabilizovala, hodnoty se vrátily do normálu a všechny viry a bacily se jí obloukem vyhnuly.\nMoc se opatrujte a vydržte!\nUkecaná baba ;) 1113 příspěvků 21.03.11 23:13\nGitulka je moc a moc krásné děťátko. Přeji Vám , aby už všechny problémy ustaly a Vy jste si mohli užívat její blízkosti naplno a hlavně DOMA, kde má Gitulka přichystané hnízdečko. Jste skvělí rodiče a ona i její bráška to moc dobře vědí!!!\nPříspěvek upraven 21.03.11 v 23:15\nUkecaná baba ;) 1357 příspěvků 22.03.11 01:13\nTleskám liem jako je vaše rodina a přeji brzké stabilizování zdravotního stavu Gytušky a vám všem mnoho štěstí a radosti.\nKecalka 136 příspěvků 22.03.11 06:24\nDobré ráno, moc Vám všem děkuji za pěkné a opravdu povzbuzující příspěvky a podporu.\nAdélky - děkuju a přeji Vám taky hodně sil a Adámkovi hlavně brzké uzdravení.\nDemi - o Klíčku jsme se opravdu dozvěděli spíše náhodou od jedné sestřičky, když ji manželka vtáhla do rozhovoru o ubytování. Od Zuzky P., která rodiče ubytovává, jsem se dozvěděl ty samé informace, dokonce, pokud si dobře vzpomínám, říkala, že tu ubytovnu sester, měli v plánu zbourat - což by byla škoda, je to opravdu jediné, cenově přístupné ubytování v oblasti - hlavně pokud jste nucena v nemocnici strávit delší dobu a jste z daleka, což podle Zuzky není žádnou výjimkou. Děkuji.\nGitulku teď přestěhovali na infekční, protože na lůžkovém dětského odd. chytla nějaký bacil - manželka mluvila o rotavirech, takže malá má teplotu a průjem - tudíž si taky bohužel „užije“.\nVýsledky z testů doposud vycházejí dobře. Zatím ji vyšetřovali zrak, byla tam neuroložka, dělali rentgen hlavy, štítné žlázy, a taky hodnoty z jaterních testů jsou výrazně lepší. Začala dostávat léky na hormony štítné žlázy, je možné, že se to podaří úplně urovnat - tak uvidíme.\nJeště jednou moc děkuji za Vaše krásné příspěvky, podporu a přeji Vám všem moc pěkný den.\nNeúnavná pisatelka 15406 příspěvků 22.03.11 06:56\nMoc vám všem držím palečky, jste moc stateční, už jste toho tolik zvládli!! Gituška je obrovská bojovnice!!!\nUkecaná baba ;) 1076 příspěvků 22.03.11 21:00\nJste všichni velcí bojovníci, i Váš malý Daneček! Přeju hodně sil a Gitušce, aby už se nic nekomplikovalo a mohla být konečně doma!\nPovídálka 13 příspěvků 22.03.11 23:27\nMoc vás a celou vaši rodinu obdivuji, přeji mnoho sil do dalších bojů a Gitušce šťastný život.\nZasloužilá kecalka 746 příspěvků 23.03.11 23:42\npreju vám všem hodně štěstí a síly,věřím,že Gitušce bude mnohem líp.Máte můj obdiv,nevím jak bych to zvládla.Gituška má ty nejlepší rodiče.\nZasloužilá kecalka 822 příspěvků 27.03.11 10:21\nPrvní deníček jsem přečetla jedním dechem a jsem strašně moooc ráda, že Vám to s Gitulkou tak krásně jde! Všichni čtyři( Gitulinka nejvíce ) jste velcí bojovníci a máte vážně můj respekt a obdiv! Jste úžasná rodinka! Gitulka je krásná holčička a věřím, že bude všechno jen lepší a lepší! Přeji Vám krásný den\nExtra třída :D 10054 příspěvků 10.06.11 21:37\nDavide, sleduju Vás od začátku, jsem strašně ráda, že jste si Gitušku rozhodli nechat a že bojujete všichni.\nA Gitě přejeme k dnešnímu svátku hromadu zdraví a síly\nPS: Co je nového?\nKecalka 136 příspěvků 12.06.11 07:41\nDěkuji za Vaše příspěvky a Váš Potápko zvlášť. Asi ani nevíte, jak jste mi pomohla Vaším prvním příspěvkem a odkazem na Ovečku. Mimochodem, teď zrovna plánujeme udělat podobný web našeho klubečku, kam s manželkou a malou jezdíváme.\nCo se týče Gitušky, tak nám dělá radost. Samozřejmě že určité problémky jsou, jako že je teď třeba hodně zahleněná a špatně pije - ale to se netýká DS…\nVývojově je asi tak na úrovni tří měsíců. Dokáže se smát (z čehož se pořád radujeme), breptá, hlavičku už hezky udrží - když je na bříšku, vybírá si osoby, od kterých se nechá pochovat - no, v milosti je tedy pouze manželka, potom já s Danečkem (jsme asi tak na stejné úrovni), kdy vydrží déle než začne plakat a pak zbytek lidí (tety, strejdové, cizí… ), u kterých je docela risk ji nechat - i když, dá se to, ale musíme mít nachystaný pořádný kapesník na slzy Ale jak nám teď nedávno, na jednom setkání, řekla jedna paní - je to dobře, že takhle reaguje, protože je jisté, že dokáže rozlišovat osoby - a vidíte, vysvětlit si takovou běžnou věc, jako plakání dítěte v náručích cizích lidí nás většinou ani nenapadne brát tímto způsobem, jak nám řekla ta paní\nAle jak jsem nedávno psal v diskusi u mého prvního deníčku, sečteno, podtrženo, jedním slovem - paráda\nEcht Kelišová 8410 příspěvků 25.06.11 23:02\nMoc moc moc na Vás všechny myslím a přeju jen dobré. Vzpomenu si i v modlitbě. A s tím psaním… zcela chápu, i mě pomáhá - vypsat se. A už dlouho na to nebyl čas - takže to brzy asi „praskne“ a to pak asi bude na knihu\nUkecaná baba ;) 1851 příspěvků 26.06.11 15:22\nDavide, myslím, že máte dar..jste statečnej a skvělej chlap a vaší ženě jste velkou oporou přeji Vám všem at je těch světlých a usměvavých okamžiků co nejvíce a malé hlavně zdravíčko, páč skvělé rodiče a zázemí už má\nUkecaná baba ;) 2236 příspěvků 29.06.11 21:54\nDavide,jste úžasný a milující tatínek,nepochopila bych tento deníček jako stěžování si,chápu to, jako výpis snad těch největších a nejkrásnějších citů k Vaší nádherné dcerušce!Jste naprosto úžasní rodiče!\nZávislačka 4442 příspěvků 24.08.11 08:01\nMilý Davide a vůbec celá rodinko:-)! Sleduju vás už od diskuze,kdy jste se rozhodovali jestli si Gitulku nechat. Mám doma taky malého downíka (16měsíců-už…toto letí…). Moc vás obdivuju jak se se vším perete! Vím jak je těžké když se člověku narodí postižené dítě (já jsem tedy o DS v těhotenství nevěděla) natož ještě když má zdravotní potíže. Já mám to štěstí, že se mi Edík narodil zdravý. Kromě DS teda,ale to nepovažuju za nemoc,ale za charakter:-) I lidé s normální sestavou chromozomů můžou být hloupí,že to tak řeknu… Ano,naše děti nikdy nevystudují vysokou školu,nedají nám vnoučata…ale budou šťastní, budou rozdávat lásku a radost…tak, jak to umí jen a jen oni! A to je v životě důležité!!! Už dvakrát mi někdo řekl, že downíci mají nejkrásnější úsměv na světě. A já s tím souhlasím - jejich úsměv je nejkrásnější,protože je upřímný:-)! Držím vám moc palečky ať už máte Gituli doma na delší dobu!!!


Lídr ANO Petr Urbánek: Chceme zastavit klientelismus a zefektivnit hospodaření - Teplický deník\nLídr ANO Petr Urbánek: Chceme zastavit klientelismus a zefektivnit hospodaření\nÚstecký kraj /ROZHOVOR/ – Volby do krajského zastupitelstva vyhrálo v Ústeckém kraji hnutí ANO. Největší šancí stát se novým hejtmanem má lídr kandidátky ANO a zastupitel města Litoměřice Petr Urbánek.\nPetr Urbánek. | Foto: Deník/Karel Pech\n„Nejdříve chci poděkovat všem lidem, kterým není lhostejný osud našeho kraje a přišli k volbám. Ať už volili hnutí ANO nebo někoho jiného," řekl Urbánek.\nVe všech předvolebních průzkumech měli nejvyšší volební preference komunisté a hnutí ANO bylo v závěsu za nimi. Ve srovnání s těmito průzkumy považuji výsledek za poměrně výrazný úspěch.\nOčekával jste takový úspěch?\nNaší ambicí samozřejmě bylo v krajských volbách vyhrát. Za mnohem důležitější však považuji, abychom byli schopní vyjednat takovou koalici, která nám umožní plnit náš volební program a splnit tak sliby, které jsme před volbami dali voličům.\nS kým chcete vytvořit koalici?\nBudeme jednat se všemi subjekty, které se dostaly do krajského zastupitelstva, a chceme s nimi hledat programovou shodu, která nám umožní realizovat co nejvíce bodů z našeho programu. Nechci a ani nemohu v tuto chvíli předjímat, jakým způsobem se tato jednání budou ubírat. Záleží na tom, s kým budeme mít programovou shodu nejvyšší.\nJe možná i koalice ANO s ČSSD?\nJak říkám, v tuhle chvíli bych nerad vylučoval jakoukoli z alternativ. Budeme jednat a uvidíme, kde budeme v největší programové shodě. V tuto chvíli žádná jednání neprobíhají a nepředpokládám že, během sobotního večera budou nějaká probíhat.\nNa co se ANO v krajském zastupitelstvu jako první zaměří?\nChceme začít realizovat náš volební program. Tedy nastavit jasná pravidla, zefektivnit hospodaření, zastavit klientelismus a ušetřené peníze využít na rozvoj kraje ve prospěch jeho občanů. Chceme vytvořit nová a lépe placená pracovní místa, pomoci obcím při řešení problémů v sociálně vyloučených lokalitách, zastavit obchod s chudobou a zneužívání sociálních dávek. Budeme také pracovat na zlepšení dopravní infrastruktury, zdravotnictví, sociální péče či školství.\nPetr UrbánekOsmačtyřicetiletý manažer a ekonom absolvoval Vysokou školu ekonomickou v Praze. Do hnutí ANO vstoupil v roce 2014.\nPředtím osm let působil v ústecké Spolchemii. V letech 1996 až 2013 v mezinárodní společnosti Lafarge jako finanční ředitel v cementárně v Čížkovicích na Litoměřicku. Řídil i různé pobočky společnosti v Evropě, Africe a Asii. Od roku 2014 je městským zastupitelem v rodných Litoměřicích. Je ženatý a má čtyři děti.


Atletika „královna všech sportů“\nAtletika je základní sportovní odvětví, které zahrnuje přirozené pohybové vlastnosti člověka, tj. běh, chůze, skoky, vrhy a hody a při tom má pozitivní vliv i na psychickou a mentální sféru člověka.\nJako každý sport učí cílevědomost, houževnatost a vytrvalovost a člověk je schopný překonávat sám sebe.\nAtletika má velkou škálu možnosti využítí. Mezi využití patří vrhy a hody atletickým náčiním, běhy dlouhé, krátké, přespolní, do vrchu nebo přes překážky, skoky do dálky a do výšky, sportovní chůze a víceboje. Proto si každý může zvolit to, co mu bude nejvíce vyhovovat a k čemu bude srdcem nejblíže.\nV neposlední řadě myslíme i na naše nejmenší. Pro ně byla sestavena s odborníky z ČAS a s naší spolupráci Sada dětské atletiky. Sada, která je pro děti bezpečná a splňuje požadavky atletiky pro děti různých věkových kategorií.\nAtletické vybavení Polanik\nOštěp pěnový Eveque\nOŠTĚP PĚNOVÝ EVEQUE Velmi dobré letové vlastnosti.\n21 237,19 Kč bez DPH\nSADA ATLETICKÁ ŠKOLKA - Pro děti od 3 do 7 let Atletická školka vychází vstříc zákla...\nOštěp tréninkový - hmotnost 400 g W-4-T\nOŠTĚP TŘÍDA T- W-4-T - hmotnost 400g Třída T je určena pro trénink dorostu.\n343 Kč 179 Kč\nRUČKA NA KLADIVA ROVNÁ\nKladivo ocelové nerezové ATE - certifikace IAAF - hmotnost 4 kg/95 mm\n2 402 Kč 1 260 Kč\nKLADIVO NEREZOVÉ OCELOVÉ ATE - Certifikace IAAF - Hmotnost 4kg/95mm\nMĚŘÍCÍ PÁSMO - délka 25m\nMěřící pásmo - délka 100 m, otevřená ocelová cívka SMTO-100\nOCELOVÉ PÁSMO - délka 100m\nMěřící pásmo - délka 50 m, otevřená cívka ze sklolaminátu FMTO-50\nOCELOVÉ PÁSMO - délka 50m\nMěřící pásmo - délka 30 m, skrytá ocelová cívka SMTC-30\nMĚŘÍCÍ OCELOVÉ PÁSMO - délka 30m Skrytá cívka.\nMěřící pásmo - délka 30 m, skrytá cívka ze sklolaminátu FMTC-30\nPÁSMO ZE SKELNÉHO VLÁKNA - délka 30m\nMěřící pásmo - délka 10 m, skrytá cívka ze sklolaminátu FMTC-10\nPÁSMO ZE SKELNÉHO VLÁKNA - délka 10m\nMěřící pásmo - délka 50 m, otevřená ocelová cívka SMTO-50\nOcelové pásmo - délka 10m, skrytá cívka - SMTC-10\nMĚŘÍCÍ OCELOVÉ PÁSMO - délka 10m Skrytá cívka.\nMěřící pásmo - délka 20 m, skrytá cívka ze sklolaminátu FMTC-20\nPÁSMO ZE SKELNÉHO VLÁKNA - délka 20m\nMěřící pásmo - délka 20 m, skrytá ocelová cívka SMTC-20\nMĚŘÍCÍ OCELOVÉ PÁSMO - délka 20m Skrytá cívka.\nMěřící pásmo - délka 30 m, otevřená ocelová cívka SMTO-30\nOCELOVÉ PÁSMO - délka 30m\nMěřící pásmo - délka 30 m, otevřená cívka ze sklolaminátu FMTO-30\nMĚŘÍCÍ PÁSMO - délka 30m Otevřená cívka.\nMěřící pásmo - délka 10 m, skrytá ocelová cívka SMTC-10\nMĚŘÍCÍ PÁSMO - délka 10m Skrytá ocelová cívka.\nPásmo - otevřená cívka, délka 20m\n3 461 Kč 1 816 Kč\nPÁSMO - délka 20m, otevřená cívka\nPásmo - otevřená cívka, délka 30m\n4 719 Kč 2 476 Kč\nPÁSMO - DÉLKA 30M OTEVŘENÁ CÍVKA\n2 007 Kč 1 053 Kč\nPásmo - otevřená cívka, délka 10m\n1 825 Kč 957 Kč\nPÁSMO - Délka 10m, otevřená cívka\nPásmo - skrytá cívka, délka 20m\n3 807 Kč 1 998 Kč\nKlec pro hod diskem a kladivem volně stojící\n468 491 Kč\n387 182,64 Kč bez DPH\nKLEC PRO HOD DISKEM A KLADIVEM Stejný výrobek jako 3-10860, volně stojící.


Arnošt Vašíček. Mimozemšťané z planiny Nazca Tajemství opičího boha Jeskyně tisíců sluncí Ještěří bytosti Ostrov čarodějů - PDF Free Download\nArnošt Vašíček. Mimozemšťané z planiny Nazca Tajemství opičího boha Jeskyně tisíců sluncí Ještěří bytosti Ostrov čarodějů\n1 Arnošt Vašíček VELKÉ TAJNOSTI Mimozemšťané z planiny Nazca Tajemství opičího boha Jeskyně ti...\nPřipravujeme: DRAČÍ HNĚV OKO KYKLOPA\nArnošt Vašíček velké tajnosti\nA rno š t Va šíče k\nwww.mysteryfilm.cz Doporučená cena 229 Kč\n| Mimozemšťané z planiny Nazca | Tajemství opičího boha | | Jeskyně tisíců sluncí | Ještěří bytosti | Ostrov čarodějů |\nMYSTERY FILM Ostrava 2018\nArnošt Vašíček – VELKÉ TAJNOSTI 1. vydání Copyright © Arnošt Vašíček Veškerá práva vyhrazena (All rights reserved) Tato kniha ani jakákoliv její část nesmí být publikována, kopírována, elektronicky ani jiným způsobem šířena bez výslovného povolení. Vydal: Arnošt Vašíček – Mystery Film, Mánesova 20, Ostrava 2 Fotografie: © Arnošt Vašíček, Profimedia a archiv Mystery Filmu Obálka, grafická úprava a sazba: Daniele Janošcová Vytiskla Tiskárna Oldřich Harok, 739 34 Šenov Mystery Film Ostrava 2018 ISBN 978- 80-87730-49-2\nObsah Mimozemšťané z planiny Nazca����������������������������������9 Trpaslíci z jiných světů? – Planina obrazců – Lebkouni, kam se podíváš – Kolik prstů vlastně máš? – Přece jen důkaz? Tajemství opičího boha�������������������������������������������������31 Chlupatí netvoři – Božstvo v létajícím talíři – Království opic – Vzdálené ozvěny – Ďáblova trumpeta – Záměrná zkáza? Jeskyně tisíců sluncí�����������������������������������������������������61 Zrcadlo nekonečna – Dvojité shody – Brána do podsvětí – Nedobytná hrobka – Poslední hádanka – Neznámí stavitelé Ještěří bytosti����������������������������������������������������������������104 Kříženci z laboratoře bohů? – Poslední úkryt? Vražda ledového muže�����������������������������������������������123 Je to vražda, řekli – Povolání čaroděj – Rituální oběť – Potvrzená hypotéza – Nový důkaz\nOstrov čarodějů������������������������������������������������������������134 Monstra z jeskyně – Létající špioni – Posel smrti – Poslední úder Zóny nadpřirozena�������������������������������������������������������145 Přízrak na hladině – Noc mrtvých ptáků – Nálety okřídlených sebevrahů Noční můry v útoku�������������������������������������������������������153 Astrální bytosti – Démoni z neznáma\nNesmyslná bádání jsou příbuzná s netušenými objevy.  Paul Valéry\nMimozemšťané z planiny Nazca Ten pohled vyrážel dech. Hned za vchodem do nízké jeskyně seděla podivná mumie. Vysušené tělo bylo nezvykle bílé, jako by ho kdosi celé přetřel sádrou a nevynechal ani pootevřená ústa. Protáhlé hlavě dominovaly nepřirozeně velké vypouklé oči. Ruce i nohy ukončovaly pouze tři nelidsky dlouhé prsty. Snímky mimozemšťana z planiny Nazca zveřejnila televizní stanice Gaia TV v druhé půlce června 2017. Díky internetu a facebooku si je již v prvních dnech prohlédly milióny fascinovaných diváků. Záhy se ukázalo, že mimozemských mumií je dokonce šest. Ta velká, podobná tříprstému člověku a pak pět dalších, pouze několik desítek centimetrů vysokých, s vychrtlými tělíčky, prodlouženou lebkou a vizáží až podezřele podobnou maketě mimozemšťana z muzea UFO v americkém Roswellu. „Největší objev 21. století“ uvedl na obrazovky mexický novinář Jamie Maussan a rozhodně publikum nešetřil. S pomocí několika přizvaných odborníků krmil dychtivé davy jednou senzací za druhou. Například tvrzením, že rodinka trpasličích mumií má prý mnohem blíž k ještěrům než lidem. V těle jedné samice rentgen dokonce odhalil tři vejce. Zatímco ufologové řičeli nadšením, v táboře skeptiků bili na poplach. Vědci v jednom šiku odmítali uvěřit, že v Peru byl nalezen nezvratný důkaz o existenci mimozemských\ncivilizací. Sami se o tom ale přesvědčit nemohli. Gaia TV sice ve svém vysílání a na internetových stránkách prezentovala spoustu detailních videozáběrů a rentgenové snímky mumií, ale k samotným tělům nikoho cizího nepustila. Výzkum směli provádět jen přizvaní spřátelení experti. A přiznejme rovnou, že řada z nich měla podivnou reputaci. Samotný hlavní guru novinář Maussan byl v minulosti opakovaně nařčen a v několika případech i usvědčen ze záměrných „archeologických“ podvodů.\nMalé mumie údajně spočívaly v jeskyni na planině Nazca. Její poloha ale není známa, stejně jako jméno nálezce. Představitelé vědy mohli tedy do boje vytáhnout jen proti tomu, co sice viděli na vlastní oči, ale zprostředkovaně přes monitor počítače. Biolog Rodolfo Salas-Gismondi z Univerzity v Limě vystoupil s domněnkou, že velký tříprstý mimozemšťan byl vyroben ze skutečné předkolumbovské mumie. Šlo o člověka, jemuž byla již v kojeneckém věku uměle deformována\nMimozemšťané z planiny Nazca\nlebka do prodlouženého tvaru, jak to v Peru praktikovaly mnohé staré civilizace. Soudobí plagiátoři mu ovšem z každé končetiny usekli palec a malíček a jejich články použili k prodloužení zbývajících tří prstů. Tak vznikl dojem působivých „mimozemských“ pařátů. Stopy po tomto zásahu měl zakrýt nános sádry. Malí vetřelci pak byli vyrobeni skládáním různých částí lidských a zvířecích těl. Z hlav jim přitom byly odříznuty nos a uši.\nAž na tři prsty na končetinách se tato mumie na prvý pohled neliší od člověka. Dokonce i poloha vsedě s koleny přitaženými k tělu je pro Peru typická. Gaia TV kontrovala rozhovorem s doktorem Edsonem Vivancem. Ten diváky ujistil, že sice existují jisté pochybnosti, ale také mnoho detailů potvrzujících, že těla jsou skutečná. „Umělé vytvoření lebek tak nezvyklého tvaru by byl velmi náročný, ne-li přímo nesplnitelný úkol. Našli jsme dokonale srostlé švy a další anatomické znaky, které dokazují, že to jsou opravdové lebky.“\nVivanco zároveň upozornil na další zvláštnosti. „Malé mumie nemají prsní žlázy. Jejich žebra jsou odlišně uložena než u člověka. Foramen magnum (velká díra), tedy otvor, kterým je lebka napojena na tělo, je u člověka oválný. U zkoumaných mumií má nezvykle čtvercový tvar. Bílý prášek na povrchu těl není sádra, ale nános rozemletých mořských řas, který urychlil vysušení.“ Závěrem Vivanco prohlásil: „Neobjevil jsem nic, co by naznačovalo, že jde o podvod, že těla těchto mumií byla záměrně upravena nebo pozměněna.“\nNutno ovšem podotknout, že pan doktor je stálým spolupracovníkem Gaia TV a podílel se i na některých jejich dřívějších senzačních odhaleních. Shodou okolností se o dva měsíce později konal v Limě Světový kongres expertů, kteří se zabývají výzkumem mumií. Jeho účastníci prohlásili nález údajných mimozemských ostatků za nehorázný podfuk.\nTrpaslíci z jiných světů? Mumie z Nazcy jsem, stejně jako všichni ostatní, viděl jen na obrazovce, ale uznávám, že už od pohledu vypadají podezřele a nedůvěryhodně. Ne že bych se pasoval na nějakého znalce; při svých cestách jsem v Peru viděl jen pár desítek mumií vystavených v různých muzeích a vědeckých institucích. Většinu z nich jsem natočil a nafotil. Byly mezi nimi i naprosté unikáty, jako třeba ani ne třicet centimetrů vysoký dospělý humanoid, kterého před 1600 lety uložili do hrobky příslušníci civilizace Mochiků. Nález z Nazcy ovšem k těmto skutečným senzacím asi patřit nebude. Předně těla nejsou vůbec „kožnatá“. U dobře zachovalých mumií se dá zřetelně rozpoznat, jak pokožka obepíná pozůstatky svalstva a někdy dokonce i uchovává výraz ve tváři. Mumie, které už poznamenal čas, mívají sice „poodhalené“ kosti, holou lebku s prázdnými důlky, ale vrásčitá kůže stále pokrývá většinu ostatků. Sedící mumie z Nazcy vypadá, jako by ji zrovna sundali z výrobní linky, nebo v karosárně nechali přestříknout bílou barvou. Ta dokonalost nátěru, který se nikde ani na centimetru neloupe, mě fascinuje. Zvlášť při pomyšlení, že mumie je údajně 1600 až 1800 let stará. Ať se pan doktor Vivanco zaklíná svými znalostmi, jak chce, já prostě nedokážu uvěřit jeho tvrzení, že jde o zvláštní prášek sloužící k vysušení těla. To bychom totiž museli připustit, že nejde o přirozenou mumifikaci díky přírodním podmínkám v poušti, ale o umělý zásah. Podobali se tito ještěrčí mimozemšťané naší civilizaci natolik, že taky mumifikovali těla svých zesnulých? A neobstojí ani námitka, že ostatky neznámých tvorů mumifikovali samotní pozemšťané, aby tak jejich podobu uchovali pro své potomky. To bychom se totiž museli ptát, proč stejnou\npráškovací techniku nepoužili i jinde. Zatím to prostě vypadá, že silná vrstva bílého nátěru má zakrýt provedené zákroky. Co se týká věrohodnosti nálezu, máme tedy vymalováno. A v tomto případě doslova. Záhy jsem byl ovšem překvapen, když se mi podařilo objevit i několik podezřelých souvislostí a velmi závažných indicií naznačujících, že takovéto neznámé tříprsté bytosti s protaženou lebkou a sovíma očima se v minulosti přece jen mohly pohybovat po naší planetě. Pátrejte, prosím, se mnou. Prověřme místo činu, vyhodnoťme fakta a hledejme paralely, které by mohly náš případ objasnit.\nPlanina obrazců Žádná fotografie ani nejlepší filmové záběry nedovedou vystihnout, co skutečně nabízí přelet nad planinou Nazca. Objektiv snad může nahradit oko, ale nikdy nevyvolá ten zvláštní, fascinující a zároveň znepokojující pocit, který vás spolehlivě zasáhne při každém pohledu dolů. Je to jako dotek prastaré magie, ozvěna časů, kdy na zem sestupovali bohové, průnik do útrob bájného kdysi. Vyprahlou pampu zdobí obrovské siluety tajemných bytostí, ptáků a zvířat. Země je rozrytá liniemi, které někdy běží doslova přes hory a doly, táhnou se samostatně nebo ve dvojicích od obzoru k obzoru, jindy jsou poměrně krátké, různě se křižují nebo ústí do gigantických geometrických obrazců. Náměty této a následujících dvou podkapitol jsem podrobně rozepsal v knihách Záhady Peru a Planeta záhad, na které si dovoluji laskavého čtenáře odkázat. Zde jsou převzata jen fakta, která úzce souvisí s naším novým bádáním.\nKdo a kdy tu neuvěřitelnou změť výjevů a dokonale přesných čar vytvořil? Jakou techniku použil? A především proč vynaložil tolik námahy? O účelu obrazců se vyrojily desítky teorií, ale jak se zdá, ani jedna není tou pravou odpovědí na všechny otázky. Jejich autoři někdy zacházejí ve své fantazii až nesmyslně daleko. Například Georg von Breuning z Mnichova tvrdí, že Nazca je vlastně obrovským stadiónem, na němž bývaly v dávnověku pořádány olympijské hry. Indiáni prý museli proběhnout všechny linie, které nahrazovaly běžecké dráhy. Vzhledem k tomu, že součet délek všech linií dosahuje několika stovek, pravděpodobněji i tisíců kilometrů, byl by to vpravdě heroický výkon. Také nápad Henryho Stierlika lehce šokuje. Podle tohoto Švýcara byly do linií kladeny několik desítek kilometrů dlouhé nitě. Šlo tedy o jakési gigantické tkalcovské osnovy. V nedalekém Paracasu sice byla nalezena tkanina dlouhá 28 m a široká 6 m, v níž jsou nitě o délce až 50 kilometrů. Civilizace této oblasti neznaly kolo, a tak musely nitě zpracovávat jiným způsobem, obrazce v poušti k tomu ale sloužily jen stěží. Často se traduje, že jde o letiště mimozemšťanů. V Nazce prý přistávaly vesmírné lodi podobné raketoplánům. Linie jim měly nahrazovat přistávací plochu. Zní to zajímavě, až na pár nesrovnalostí. Na letišti ve Frankfurtu každou minutu startuje a přistává letadlo, a přesto jsou dvě ranveje dostačující. I kdyby koráby návštěvníků z kosmu měly častější intervaly než pražské metro ve špičce, nepotřebovaly by stovky drah, které planinu křižují všemi směry a často se protínají, navíc některé z linií a upravených ploch opouštějí rovinu pouště a suverénně pokračují i přes zvrásněná pohoří. Krom toho každý stroj by se v odkrytém měkkém pískovém podloží spolehlivě zabořil. Nicméně Nazca je jednou z nejpravděpodobnějších lokalit, kde můžeme očekávat skutečně šokující objevy.\nPlanina Nazca je jedním z nejtajemnějších míst na světě.\nLebkouni, kam se podíváš Tam, kde lidé věřili v kontakt s mimozemskými bytostmi, se obvykle praktikoval bolestivý zvyk prodlužovat lebku. V samotném Peru se s tím setkáváme hned u několika kultur. Jejich představitele dělila často celá staletí, nikdy se nesetkali, nemohli se navzájem ovlivnit, a přesto se chovali až podezřele stejně. Královský rod Inků, aby prokázal svůj nebeský původ, často deformoval novorozencům hlavy ve zvláštním lisu. K ještě nevyvinutým lebkám byla pevně přivazována sada vypolstrovaných dřevěných destiček. Obvykle je spojovaly mechanické klouby, umožňující prostor mezi deskami neustále zmenšovat. Nepřetržitý tlak a postupné utahování formy vytvořilo po létech bolestivé procedury nezvykle podlouhlý tvar lebky. V Archeologickém muzeu v Limě jsou vystaveny mumie dětí, které tuto drastickou kosmetickou operaci nepřežily. Najdeme zde ale i lebky dospělých jedinců, kteří se s touto okrasou dožili vysokého věku. Asi nás nepřekvapí, že největší dokonalosti v tomto obyčeji dosáhli Indiáni obývající právě planinu Nazca. V době od 1. do 7. století vytvořili unikátní kulturu, která po sobě zanechala nejen množství jedinečných pestrobarevných textilií, úchvatné keramiky a již zmíněných obrazců v poušti, ale také věžovité lebky, jejichž výška mnohdy přesahuje i více než půl metru! A my vůbec netušíme proč. Co asi stálo za dlouhé údobí utrpení? Proč matky riskovaly životy svých dětí, když bylo zřejmé, že mnohé z nich zákrok nepřežijí? Byla to pouhá móda, nebo touha podobat se nadřazeným bytostem s podobným tvarem hlavy? Nově se nabízí ještě jedna velmi zvláštní odpověď. Ti, kteří byli vzorem, ať již pocházeli odkudkoli, možná sídlili doslova na dosah ruky.\nNěkteré lebky mají přímo gigantické rozměry.\nPředchůdcem lidu Nazca byla kultura Paracas, která se rozvíjela na jižním pobřeží Peru od roku 550 př. n. 1. Svůj název získala podle stejnojmenného poloostrova na pobřeží Pacifiku. V roce 1928 zde peruánský archeolog Julio Tello učinil jeden z nejzáhadnějších objevů historie – odkryl hrobky s kontroverzními tělesnými ostatky. Jejich lebky byly extrémně protáhlého tvaru jako žádné jiné na světě. Server extrastory o tom napsal: „Tello takových lebek našel celkem tři stovky. Má se za to, že jsou staré 3000 let. Jako kdyby tvar lebek nebyl sám o sobě záhadný, nedávné analýzy DNA přinesly fascinující výsledky, které narušují naše dosavadní chápání o původu a vývoji člověka. Pro milovníky alternativních teorií je to jeden z dalších důkazů o mimozemských návštěvách ve starověku souvisejících s obrazci na planině Nazca a stupňovitými pyramidami. Tradiční logika ovšem velí, že jde jen o výsledek umělé deformace lebek, což byla poměrně rozšířená rituální praxe v dřívějších dobách, při níž se hlavičky novorozenců svazovaly mezi dva kousky dřeva, které vyvíjely na lebku stálý tlak a tím měnily její tvar. Nicméně i když se dosáhlo kýženého protáhlého tvaru, nezměnila se velikost, váha a objem lebky, ta si zachovala normální lidské rysy.\nPoblíž Paracasu byly nalezeny i mumie, jejichž lebky kromě prodloužené klenby mají i neobvyklý tvar očních důlků.\nParacaské lebky jsou však velmi odlišné. Jejich mozkovna je o 25 % větší a o 60 % těžší než u normálních lidských lebek. Takových parametrů se nedalo dosáhnout pouhým svazováním hlaviček novorozenců. Paracaské lebky se od lidských neliší jen svými rozměry a vahou, ale i svou strukturou. Místo dvou kostí na temeni mají jen jednu! O mnoho větší jsou i oční důlky a vzadu na temeni se nacházejí dvě podivné jamky. Tyto rozdíly vědci neumí uspokojivě vysvětlit. Expert na protáhlé lebky Brien Foerster proto přesvědčil ředitele Muzea paracaské historie Juana Navarra, aby odeslal vzorky z pěti lebek ke genetickým testům. Vzorky sestávaly z vlasů, kůže, zubů a fragmentů lebečních kostí. Genetická laboratoř nebyla záměrně informována o původu vzorků v zájmu nezaujatého výzkumu. Výsledky testů byly ohromující. Zatímco u všech jiných kultur si uměle prodloužené lebky zachovávají svou oválnou podobu, v případě ostatků z Paracasu se setkáváme s téměř hranatým tvarem, kterému dominuje extrémně rovná plocha nad čelem.\nObyvatelé Paracasu se pyšnili neobvykle vysokými a plochými čely.\nMitochondriální DNA, která se dědí od matky, vykazovala mutace, které nejsou známy u žádného člověka, primáta ani jiného zvířete na planetě. „Máme co do činění se zcela novým druhem humanoidního tvora, který se velmi liší od Homo sapiens, neandrtálců i denisovanů,“ prohlásil Brien Foerster. Podle jednoho z genetiků zapojených do výzkumu jsou tito jedinci tak biologicky odlišní od lidí, že by se s nimi ani nemohli zkřížit. „Nejsem si jist, jestli vůbec zapadnou do nám známého evolučního vývojového stromu,“ řekl doslova. Otázkou pak je, kdo vůbec byli paracaští lidé. Vyhynulá vývojová větev, nebo návštěvníci z vesmíru?“ Jisté je jedno. Od svého objevu v roce 1928 paracaské lebky fascinují a současně i děsí badatele. Svými rozměry a extrémně protáhlým tvarem připomínají víc mimozemšťana než člověka.\nKolik prstů vlastně máš? „V šerosvitných, hávem tajemství obestřených časech se zrcadlo ustavičně temné hladiny jezera Titicaca náhle rozjasnilo. Za ohlušujícího rachotu se z oblohy začalo snášet obrovské zářící těleso. Jeho trup se leskl, jako by byl obložen zlatem. Nebeský koráb přistál na jednom z ostrovů a z něj vystoupila velmi zvláštní žena s narudlou pletí. Svou postavou se podobala pozemšťankám, ale její hlava byla nezvykle vysoká a na vrcholu podivně špičatá. Také její ruce šokovaly. Měly pouze čtyři prsty. Mezi nimi se rýsovala plovací blána. Žena prý přiletěla z Venuše, aby na zemi zanechala nejen své vědomosti, ale i potomky. Důkazy o této nebeské misi lze nalézt především v troskách Tiahuanaca…“\nReport "Arnošt Vašíček. Mimozemšťané z planiny Nazca Tajemství opičího boha Jeskyně tisíců sluncí Ještěří bytosti Ostrov čarodějů"


Dáma od Babiše se rozplývala v rádiu: Každý, kdo viděl, jak funguje evidence tržeb v Chorvatsku, to začal podporovat | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Dáma od Babiše se rozplývala v rádiu: Každý, kdo viděl, jak funguje evidence tržeb v Chorvatsku, to začal podporovat\nHornochová také hájila to, že v návrhu zákona, který elektronickou evidenci tržeb zavádí, je zmíněna účtenková loterie. Ta má zákazníky motivovat k tomu, aby si od obchodníků brali účtenky, což by mělo bránit krácení tržeb ze strany podnikatelů.\nNa Slovensku účtenková loterie pomohla zlepšit výběr daní\nNáměstkyně upozornila, že na Slovensku účtenková loterie spolu s dalšími opatřeními pomohla zlepšit výběr daní. To je také cílem zavedení elektronické evidence tržeb. Ministerstvo financí odhaduje, že se státu nedaří vybrat na daních asi 16 miliard korun. Reálně lze prý z této částky vybrat asi 12 miliard.\nNa námitku moderátorky, že exministr financí Jiří Rusnok tvrdí, že budeme rádi, když se podaří vybrat navíc asi jedna miliarda korun, Hornochová argumentovala tím, že se v ČR stává běžnou praxí, že se daně neplatí. Prý za situace, kdy podnikatelé začnou započítávat do svých podnikatelských plánů to, že nebudou platit daně, je to špatné.\nHornochová odmítla námitku kritiků, že elektronická evidence tržeb způsobí to, že stát bude mít o podnikatelích příliš velký přehled. „Pokud finanční správa přijde a o tato data si řekne, musí je od podnikatele dostat už teď,“ argumentovala náměstkyně. Dodala, že není důvod vytvářet paniku, míra bezpečnosti by měla být extrémní.\nChápu, že je třeba najít argumenty, proč nelze EET zavést\nNa námitku, že podnikatelé se bojí vysokých nákladů na pořízení nové techniky se zavedením EET související, odpověděla, že chápe, že je třeba najít plno argumentů, proč to nejde. Objektivní data ale prý hovoří o tom, že v Chorvatsku, kde byla EET také zavedena, to funguje. „Jsou to objektivní data. Netvoří se fronty, komunikace je velmi rychlá, přitom pokrytí mobilní sítí v Chorvatsku je mnohem horší,“ uvedla Hornochová a dodala: „Do Chorvatska se vypravila delegace Hospodářské komory, která byla kritikem zavedení EET od počátku. Když viděli, jak to v Chorvatsku funguje, začali to podporovat.“\nZopakovala, že Ministerstvo financí stále počítá se startem EET k 1. lednu 2016. Připustila ale, že zpoždění může nastat buď v důsledku zpomalení přijímání příslušného zákona, nebo z technických důvodů. V první vlně by se do EET měla zapojit restaurační zařízení.\nDvacet minut Radiožurnálu , Hospodářská komora , internet , ministerstvo financí , Hornochová , elektronická evidence tržeb


EnviWeb - Arnika vyzvala ministry, aby obnovili limit pro úniky rtuti\nPRAHA – Sdružení Arnika se otevřeným dopisem (1) obrátilo na ministra životního prostředí Ing. Petra Jana Kalaše, ministra zdravotnictví MUDr. Tomáše Julínka, MBA a hlavního hygienika České republiky MUDr. Michaela Víta a Výbor pro životní prostředí Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR, aby se zabývali problematikou monitoringu rtuti a aby se zasadili o znovuzavedení imisního limitu pro rtuť. Průměrný imisní limit za kalendářní rok 50 ng/m3 měl v České republice platit od roku 2010, ale v roce 2005 byl z české legislativy vypuštěn. Ministerstvo životního prostředí tento krok odůvodnilo tvrzením, že zjištěné úrovně znečištění ovzduší se od roku 2001 pohybovaly hluboko pod hodnotou tohoto imisního limitu, přibližně v intervalu 1,0 až 4,0 ng/m3, a označilo jej jako neopodstatněný. Arnika se na ministry, hlavního hygienika a výbor obrátila s výzvou na znovuzavedení limitu poté, co zjistila zvýšené koncentrace rtuti v okolí chlorových chemiček - ústecké Spolchemie a neratovické Spolany. V okolí Spolchemie krátkodobé koncentrace rtuti v ovzduší dosahovaly až stovek ng/m3 (nejvyšší hodnota byla 412 ng/m3) a v blízkosti Spolany bylo naměřeno až 989 ng/m3. „Provedená měření koncentrací rtuti v ovzduší odhalila, že Spolana i Spolchemie jsou v některých případech, které závisí na počasí, proudění vzduchu a míře úniků rtuti z provozů a ze starých ekologických zátěží, zodpovědné za zvýšené koncentrace rtuti ve svém okolí. Pokud by se takto vysoké koncentrace vyskytovaly po větší část kalendářního roku, byl by zrušený limit několikanásobně překročen. Výsledky měření považujeme za dostatečný argument k tomu, aby byl limit znovu zaveden. Podle našeho soudu by však měl být zaveden i krátkodobý limit pro rtuť v ovzduší,“ okomentovala situaci Mgr. Hana Kuncová ze sdružení Arnika, která měření prováděla. Výsledky všech měření Arnika popsala ve studii „Měření rtuti v okolí a v areálu Spolku pro chemickou a hutní výrobu, a.s. Ústí nad Labem“ a ve studii „Měření rtuti v okolí Spolany, a.s. Neratovice“, která patří mezi první studie svého druhu v České republice. „Po Spolaně Neratovice, kde měření prováděli odborníci z Vysoké školy chemicko - technologické v Praze, je naše měření u těchto chemiček druhým měřením přítomnosti toxických látek v jejich okolí. Ani v sousedních zemích není zatím tato praxe příliš obvyklá, ačkoliv může odhalit velmi zajímavé informace týkající se kontaminace prostředí v těsné blízkosti velkých chemických podniků,“ uvedla Kuncová.\nArnika ve svém dopise požaduje, aby se ministři, hlavní hygienik a výbor zabývali nejen důkladnějším měřením imisí rtuti v okolí podniků, které s tímto toxickým kovem pracují, ale aby stát sledoval také zdravotní stav obyvatel, kteří v takových továrnách pracují nebo žijí v jejich blízkosti.\nArnika ministry, hlavního hygienika a výbor rovněž seznámila s návrhy opatření a s kroky, které by státní správa a samospráva ale i Spolana a Spolchemie měly učinit. Arnika mimo jiné doporučila, aby Spolchemie i Spolana do roku 2009 nahradily amalgámovou elektrolýzu nejlepší dostupnou technologií (membránovou technologií či bezazbestovou diafragmovou technologií). Právě provozy amalgámových elektrolýz jsou totiž hlavními zdroji emisí rtuti z obou chemiček a jsou také příčinou starých i nově vznikajících ekologických zátěží, jejichž sanaci bude muset stát uhradit. (Jen náklady na sanaci staré amalgámové elektrolýzy ve Spolaně jsou odhadovány na 670 mil. Kč.) Amalgámová elektrolýza je navíc považována za nejhorší výrobní postup při výrobě chlóru.\nArnika dále doporučuje, aby chemičky pečlivě sledovaly zdravotní stav svých zaměstnanců a obyvatel a aby společně s příslušnými vědeckými pracovišti a místní samosprávou prováděly důsledný a dlouhodobý monitoring koncentrací rtuti v ovzduší ve svých areálech a v jejich okolí. Výsledky monitoringu by měly být veřejně dostupné. Na konci každého kalendářního roku by měla být zpracována souhrnná hodnotící zpráva, která by měla být rovněž veřejně přístupná. Přílohy:\n(1) Dopis sdružení Arnika adresovaný ministru životního prostředí Petrovi Janovi Kalašovi\nV Praze, 4. října 2006Vážený pane ministře,obracíme se na Vás jménem ekologického sdružení ARNIKA, které se zabývá ochranou životního prostředí v České republice. Rádi bychom Vás také v krátkosti seznámili s provozy chlorové chemie Spolanou, a.s. Neratovice (dále jen Spolana) a Spolkem pro chemickou a hutní výrobu, a.s. Ústí nad Labem (dále jen Spolchemie) a výsledky měření koncentrací rtuti v ovzduší v okolí těchto chemiček.Spolana a Spolchemie jsou chemičky, které při výrobě chloru a louhu používají nejhorší výrobní postup v daném průmyslovém odvětí - amalgámovou (rtuťovou) elektrolýzu, která je zdrojem emisí rtuti do životního prostředí. Právě v důsledku používáni rtuti v minulosti došlo již ke kontaminaci staveb, zeminy a podzemních vod v areálu Spolchemie a Spolany do té míry, že je nutné přistoupit k sanaci těchto starých ekologických zátěží. Sdružení Arnika již dlouhou dobu upozorňuje na zbytečné používání rtuti v těchto chemičkách, a proto provedla měření koncentrací rtuti v ovzduší uvnitř i vně areálu Spolchemie (23. a 26. června 2006) a měření vně areálu Spolany (22. a 26. června 2006) pomocí automatického analyzátoru rtuti (Lumex RA-915 ), jenž pracuje na bázi atomové absorbční spektrofotometrie. Provedená měření koncentrací rtuti v ovzduší odhalila, že Spolana i Spolchemie jsou v některých případech, které závisí na počasí, proudění vzduchu a míře úniků rtuti ze současných provozů a ze starých ekologických zátěží, zodpovědné za zvýšené koncentrace rtuti ve svém okolí. V případě Spolchemie koncentrace rtuti v ovzduší dosahovaly stovek ng/m3 (maximální zjištěná hodnota 412 ng/m3) a v případě Spolany téměř až tisíce ng/m3 (maximální zjištěná hodnota 989 ng/m3). Pokud by se takto vysoké koncentrace vyskytovaly po větší část kalendářního roku, tak by mohlo dojít k překročení zrušeného imisního limitu pro rtuť, kvůli němuž se na Vás obracíme.V České republice byl nařízením vlády č. 350/2002 Sb., kterým se stanoví imisní limity a podmínky a způsob sledování, posuzování, hodnocení a řízení kvality ovzduší, zaveden imisní limit pro rtuť. Tento limit byl stanoven ve výši 50 ng/m3 jako průměrná hodnota za kalendářní rok a měl platit v České republice od roku 2010. V roce 2005 byl ale tento imisní limit pro rtuť nařízením vlády č. 429/2005 Sb., kterým se mění nařízení vlády č. 350/2002 Sb., zrušen. Ministerstvo životního prostředí nám tento krok odůvodnilo tvrzením, že zjištěné úrovně znečištění ovzduší se od roku 2001 pohybovaly hluboko pod hodnotou tohoto imisního limitu, přibližně v intervalu 1,0 až 4,0 ng/m3, a proto byl tento imisní limit shledán jako neopodstatněný. Řešení stávající situace je přitom velice jednoduché. Za rtuť, kterou Spolchemie a Spolana používají k výrobě chlóru, existuje náhrada v podobě změny současné technologie tj. amalgámové elektrolýzy za nejlepší dostupnou technologii tj. za membránovou technologii nebo bezazbestovou diafragmovou technologii. Obě chemičky chtějí náhradu technologie uskutečnit co nejpozději to půjde, přestože to znamená ročně stovky kilogramů nebezpečné rtuti do životního prostředí (do ovzduší, do vody a do odpadů). Evropská komise připravila dokument Strategie řešení problémů se rtutí v Evropské Unii („EU Mercury Strategy“). V tomto dokumentu bylo zveřejněno, že největším spotřebitelem rtuti v Evropské Unii je právě chlórový průmysl s amalgámovou elektrolýzou. Podle samotného sdružení EuroChlor (evropské sdružení výrobců chlóru) bylo již v roce 2004 více jak 50% výroby chlóru a louhu v západní a střední Evropě (země EU–25 a Švýcarsko) založeno na jiných technologiích než na amalgámové elektrolýze.V souvislosti s používáním rtuti ve Spolchemii a Spolaně – tj. s provozy amalgámové elektrolýzy – si Vás dovolujeme požádat, abyste se zasadil o to, aby:§ byl opět zaveden původní imisní limit pro rtuť 50 ng/m3 jako průměrná hodnota za kalendářní rok. Ovšem mnohem lepší by bylo zavést krátkodobější limit pro rtuť – např. stejná hodnota ale pro kratší časové období.;§ byl prováděn monitoring kvality ovzduší v okolí provozů, které používají rtuť a to především v okolí chlorových chemiček;§ byla ukončena výroba chlóru a louhu pomocí amalgámové elektrolýzy nejpozději v roce 2009; § Spolchemie a Spolana každoročně informovala veřejnost o rtuti tj. jaké množství rtuti bylo dokoupeno a z jakého důvodu, a aby Spolana veřejně informovala o tom, jaké množství uvolní do odpadů;§ byl prováděn monitoring lidí, kteří žijí a pracují v okolí Spolchemie a Spolany, kde budou zjištěny zvýšené koncentrace rtuti. Veškeré výsledky monitoringů (zaměstnanců a obyvatel) by měly být veřejně dostupné.Vážený pane ministře,na základě všech výše uvedených skutečností jsme přesvědčeni o tom, že problematice rtuti a imisnímu monitoringu v těsném okolí nebezpečných zdrojů, především chlorových chemiček, není v České republice věnována dostatečná pozornost. Proto si Vás dovolujeme vyzvat, abyste jako představitel vlády a Ministerstva životního prostředí České republiky věnoval problematice znečišťování životního prostředí rtutí dostatečnou pozornost. Věříme, že se s obsahem této naší výzvy ztotožníte a zasadíte se o projednávání problematiky imisního limitu pro rtuť a se rtutí související problematiky.Tento dopis považujte za otevřený.\nMgr. Hana Kuncová, program Toxické látky a odpady sdružení Arnika


Intel Xeon E3-1240V2 | NEJRYCHLEJŠÍ.CZ\nKatalog > Procesory > Intel Xeon E3-1240V2\n* Popis produktu * Specifikace Firmu Intel není třeba příliš představovat. Společnost již několik let vyrábí jedny z nejlepších čipových sad a procesorů na trhu vůbec. Procesor Intel Xeon E3-1240V2 je dalším členem rodiny procesorů Intel z rodiny Ivy Bridge. Je určen pro základní desky vybavené nejnovějším socketem LGA1155 (FCLGA1155). Je konstruovaný pro nepřetržitou a maximální zátěž a permanen...\nVšechny nabídky pro Intel Xeon E3-1240V2\nPopis Intel Xeon E3-1240V2\n* Popis produktu * Specifikace Firmu Intel není třeba příliš představovat. Společnost již několik let vyrábí jedny z nejlepších čipových sad a procesorů na trhu vůbec. Procesor Intel Xeon E3-1240V2 je dalším členem rodiny procesorů Intel z rodiny Ivy Bridge. Je určen pro základní desky vybavené nejnovějším socketem LGA1155 (FCLGA1155). Je konstruovaný pro nepřetržitou a maximální zátěž a permanentní chod. Své uplatnění proto najde především v serverech nebo v PC sestavách u počítačových nadšenců, kteří požadují od svých komponentů maximální výkon a spolehlivost. Nová verze procesorů s označením V2, která patří do rodiny procesorů Ivy Bridge přináší nižší spotřebu a zvýšenou frekvenci (standardní i v režimu Turbo). Byl pozměněn paměťový řadič, který nyní nabídne podporu DDR3-1600 pamětí a nechybí ani podpora rozhraní PCI Express Revision 3.0. Vylepšená byla i správa teploty a napájení. Samotné jádro procesoru je vyráběno pokročilým 22nm výrobním procesem. Procesor disponuje čtveřicí fy...\nParametry Intel Xeon E3-1240V2\nIntel Xeon E3-1240V2 •  intel xeon e3 1230 v5  •  intel xeon e3 1230v5  •  intel xeon e3 1275 v5  •  x intel xeon e3 1220 v5  •  x intel xeon e3 1225 v5  •  x intel xeon e3 1230 v5  •  x intel xeon e3 1240 v5  •  x intel xeon e3 1245 v5  •  x intel xeon e3 1270 v5  •  x intel xeon e3 1275 v5  •  intel xeon e3 1230 v5  •  intel xeon e3 1230v5  •  intel xeon e3 1275 v5  •  x intel xeon e3 1220 v5  •  x intel xeon e3 1225 v5  •  x intel xeon e3 1230 v5  •  x intel xeon e3 1240 v5  •  x intel xeon e3 1245 v5  •  x intel xeon e3 1270 v5  •  x intel xeon e3 1275 v5  •


První video BMW M5, které jede až 305 km/h – Novinky.cz\nPrvní video BMW M5, které jede až 305 km/h\nNěmecká automobilka nyní představila první video sériové verze poslední generace modelu M5. Světovou premiéru si nová M5 odbude na zářijovém autosalonu ve Frankfurtu. První zákazníci se dočkají koncem letošního roku.\nBMW M5: první video\nstředa 22. června 2011, 10:22\nPohon u nové M5 nebude mít na starost atmosférický desetiválec jako u předchozí generace, ale dvakrát přeplňovaný 4,4litrový osmiválec. Tento motor používají i modely X5 M a X6 M. Výkon motoru činí 560 koní (412 kW) při 7000 otáčkách, točivý moment dosahuje 680 Nm od 1500 otáček. Stovku zvládne M5 za 4,4 vteřiny, 0-200 km/h za rovných 13 vteřin.\nPřevodovka bude samočinná, sedmistupňová s možností sekvenčního řazení. Poháněná jsou pochopitelně zadní kola, nechybí samosvorný diferenciál. Cena za novou M5 ještě nebyla oznámena, automobil se začne prodávat koncem letošního roku.


/ testy / Mazda RX-8\nJe to auto, které má na první pohled sportovní charisma a v červené metalíze bylo magnetem pro kolemjdoucí. Je Mazda RX-8 ve vaší garáži opravdu taková výhra jak na první pohled vypadá?\nMazda RX-8 a vybrané konkurenční modely\nModel Mazda RX-8 Nissan 350Z Chrysler Crossfire\nZdvihový objem (ccm) 654 x 2 3498 3199\nPočet válců 2 6 6\nNejvyšší výkon (kW/ot.) 170/8200 206/6200 160/5700\nNejvětší toč. moment (N.m) 211/5500 363/4800 310/3000\nNejvyšší rychlost (km/h) 235 250 250\nSpotřeba paliva město/mimo město/kombinace (l) 15,8/8,9/11,4 16,1/8,7/11,4 15,4/7,6/10,\nRozměry délka/šířka/výška (mm) 4430/1770/1340 4310/1815/1320 15,4/7,6/10,4\nCeny ve srovnatelné výbavě (kč) 1 099 900,- 1 248 000,- 1 259 000,-\nPřední kapota má netradiční prolisy a vystouplé přední blatníky ve stylu retro se líbily úplně všem.\nJe jasné, že designově v sobě RX osmička sportovce nezapře. Všimněte si velkého nasávacího otvoru na přídi. Přední světla jsou na můj vkus až příliš úzká, ale vybavena xenony svítí dobře. Přední kapota má netradiční prolisy a vystouplé přední blatníky ve stylu retro se líbily úplně všem. Zadní část se podle mého názoru také povedla. Dvě koncovky výfuku, svítilny s čirým krycím sklem, decentní třetí brzdové světlo a masivní zadní nárazník čiší dynamikou.\nPři bočním pohledu jsou vidět pouze přední dveře, ale nenechte se zmást, stojí před vámi čtyřdveřový sedan.\nPři bočním pohledu jsou vidět pouze přední dveře, ale nenechte se zmást, stojí před vámi čtyřdveřový sedan. Po otevření velkých předních dveří je možno pro snadnější nástup na zadní sedadla použít i zadní menší dveře, které se otevírají naproti těm předním. Je dobře, že Mazda vymyslela tohle originální řešení, protože ve velké konkurenci sportovních automobilů nejen v Evropě je třeba se odlišovat a uvedené konstrukční řešení Mazdě určitě pomáhá vynikat.\n- horší výhled zadním oknem\nPřístrojové desce vévodí otáčkoměr - červené pole začíná až od 9000 ot./min.\nPo usednutí za volant vás pevně obepnou tvarované skořepinové sedačky, které jsou ale měkčí než jsem čekal a dá se v nich bez problémů sedět několik hodin bez přestávky.\nTříramenný kůží obšitý volant s ovládáním autorádia je snem nejednoho sportovně zaměřeného řidiče. Je však pouze výškově stavitelný. Přístrojové desce vévodí otáčkoměr - červené pole začíná až od 9000 ot./min. mám se na co těšit. Ukazatel rychlosti je však zobrazen v malém digitálním poli vedle otáčkoměru a dá se snadno přehlédnout kolik jedete - a to může být v tomhle autě někdy malý problém. Pokud jsou sedadla v kůži, má řidič k dispozici el. ovládání sedadla všemi směry, ale naopak spolujezdec nemá možnost výškového nastavení sedadla. Řadící páka je příkladně krátká a šest rychlostních stupňů znamená, že se při jízdě nudit rozhodně nebudete, vedle řadící páky provokativně vystupuje z tunelu ruční brzda.\nMezi řadami sedadel je umístěn tunel, v němž jsou rozmanité odkládací schránky. Pod tímto tunelem vede kardan, který pohání zadní nápravu.\nMateriály vypadají na první pohled bez problémů, ale při jízdě po dlažebních kostkách se ozvývalo nepatrné vrzání uvnitř přístrojové desky. Středový panel obsahuje ovládání audiosoustavy a klimatizace - vše plně funkční s jednoduchým ovládáním.\nMezi řadami sedadel je umístěn tunel, v němž jsou rozmanité odkládací schránky. Pod tímto tunelem vede kardan, který pohání zadní nápravu. Proto se věci odložené v odkládacích schránkách zahřívaly. Místo na zadních sedadlech je spíše nad hlavou než na kolena. Hodně záleží na poloze předního sedadla. Zavazadelník svou velikostí docela vyhovuje - má objem 290 litrů, ale malý nakládací otvor.\n+ výborně tvarovaná sportovní sedadla\n- málo místa na kolena na zadních sedadlech\n- malý nakládací prostor zavazadelníku\nWankelův motor je jiný než ty řadové. Rotující píst působí jinou charakteristikou a i proto motor točí i 9000 ot./min. I při objemu 1,3l motor tahá již od 1500 ot./min. ale opravdově se probouzí nad 4000 ot./min, kdy vás už napadne něco o zvuku motorové pily. Výkonově wankelův motor s tímto objemem odpovídá výkonu 2,6 litrového motoru klasické konstrukce. Při jízdě jsem se cítil tak trochu jako v motokáře. Nízký posez, ve volantu cítíte i menší nerovnosti na vozovce a auto jede přesně tam, kam chci. Podvozek se naklání minimálně a řadící páka je přesná s krátkým chodem. Sedadla jsou měkčí, než jsem čekal, takže je možno podniknout i dlouhé cesty.\nMotor má velmi široké pásmo otáček, ale nejpružněji reaguje od čtyř tis. ot./min.\nJak již bylo zmíněno, poháněna je zadní náprava. Motor má velmi široké pásmo otáček, ale nejpružněji reaguje od čtyř tis. ot./min. výše, což je doprovázeno neopakovatelným zvukem,\nve vyšších otáčkách dobře slyšitelným i uvnitř vozu.\nDo testované výkonnější verze je dodávána šestistupňová manuální převodovka, ve slabší variantě (141 kW) je už standardní „pětikvalt". Jednotlivé rychlostní stupně jsou přesně odstupňované, ale není problém řadit např. z dvojky rovnou na čtyřku. Pružný motor si s nižšími otáčkami hravě poradí.\nPoužitý Wankelův motor má za úkol přesvědčit širokou veřejnost o technické vyspělosti vývojářů u Mazdy a to se také daří. Nedávno byl totiž tento motor vybrán, ve sledované soutěži "International Engine of the Year", jako nejlepší motor roku ve své kategorii. Mazda má Wankelův motor patentován od roku 1961.\n+ Wankelův motor (nízký objem, velký výkon)\nNejlevnější Mazda RX-8 se slabším motorem o výkonu 141 kW se na českém trhu prodává za 969 900 Kč, silnější verzi seženete od 1 099 900 Kč. Námi testovaný model byl navíc vybaven koženým čalouněním, koberci a střešním oknem. Výhodou je nízká sazba povinného ručení s ohledem na nízký objem motoru a čtyřdveřové provedení karoserie spolu s povedeným designem. Nevýhodou naopak fakt, že nejnovější generace Wankelova motoru není prověřena po několika letech běžného provozu.\nMazda sází v kategorii sportovních coupe s RX-8 na neotřelý velmi atraktivní design doplnění neobvykle čtveřici dveří a exotickou motorizací typu „wankel. Tyto devize oproti konkurenci mohou pomoci rozšiřit RX-8 spektrum zákazníků. Na trhu ojetých automobilů můžeme očekávat mírnější pokles hodnoty v závislosti na čase než u předchůdce a většiny japonských konkurentů. Cena RX-8 po 1 roce / 20 000km klesne na cca 800 000 Kč a po třech letech a cca 60 000 km klesne hodnota na cca 560 000 Kč.\nKarel - TipCars.com, 29.06.2005 22:26\nOK, zkusíme Díky za tip.\nMichal, 30.06.2005 12:41\nPěkné autíčko to je, ale při koupi nového se nesmí cca 20.000Km vytáčet motor a je choulostivá na studené starty.\nRomikX, 30.06.2005 21:42\nDobra...ale Nissan 350 Z bych bral radeji.\nTomáš Rozsíval, 08.07.2005 11:53\nMěl jsem tu čest toto autíčko zkusit na běžné české okresní silnici a řeknu vám, je to sice krása, když se za vámi otáčejí holky, ale přijel jsem zpět zcela zničen a vytřesen. Má hodně tvrdý podvozek a je při vyšších rychlostech na běžné silnici velmi nebezpečný, protože ho nemusíte udržet. Ale ten omlácený zadek za to stojí. To auto patří na Německou dálnici a rychlost kolem 200 km/ h je perfektní.\nPetr L., 08.07.2005 16:08\nAni bych neřekl, že Mazda RX8 má tvrdý podvozek - to si zkuste jiné auta této třídy. Taky jsem v tom autě hodně jezdil je to opravdu zážitek. A s takovým výkonným autem je třeba se naučit jezdit a potom nebude problém auto udržet na silnici. A ty holky se opravdu hodně otáčejí.\nMazda RX-8 1.3i 170kW ČR 39 000km!\nMazda RX-8 1.3i 170 kW, Serviska\nMazda RX-8 VOLAT 602 696115


Menší info - Jirka CBX\nPublikováno 1. 9. 2009 Od Jirka CBX\nZ oblasti 2,4GHz\nV sobotu na akci v Obretě jsem se dal do řeči s jedním pánem.Podle jeho slov by na český trh v oblasti vysílaček už brzo měla přijít další firma,kupodivu česká,se svými výrobky v oblasti 2,4 GHz.Něco jako Duplex od Jeti model,ale opět trochu vylepšený a snažší.Při testu dosahu,kdy přijímač a vysílač byly ve výšce cca 60-80 cm od země,byl plný dosah zkoušenýho aparátku 2 km.\nZákladní přijímač by měl být 5ti kanál,kdy jeden kanál i u následujících 6 – 10ti kanálu přijímače může být použit bud pro ovládání serva nebo pro telemetrii přímo na rádiu viditelnou.5ti kanál by měl být v silnější smrštovačce,jako regly od Jeti,další už jsou v krabičce,jejíž velikost ani nestojí za řeč.\nA podle slov pána,jež tohle všechno testuje,trochu se ve firmě pohybuje a pár lidí ví,o koho jde,je s celým systemem MOOOOC spokojený.Testuje celý systém v letadlech,co sám lítá.Jak elektro,tak žhavíky.Spolehlivě to funguje i v páčkovce od Futaby cca 20 let starý.Nejlépe přestavba pujde s počítačovýma rádiema,většinou 40 MHz FM.\nA o jakou že to firmu jde?Jedná se o MZK servis a k vidění by to mělo být na nějaký podzimní akci ohledně modelů a RCček.Ted přesně nevim kdy.Asi Modelhobby nebo podobně.\nNejdříve se plánuje výroba vkládaných krabiček do RC vysílačů,tušim,že se tomu řiká výměnný moduly.S tim souvisí i zástavby do vnitřku vysílaček,který moduly nepodporujou.A časem se vcelku zdárně uvažuje i o pistolových rádiích,což potěší jistě většinu lidí,který znam.I když páčky možná už ted vedou 🙂\nNo a nakonec trošku o ceně.Ta by měla být o něco menší než u techniky od Jeti.I když bych řekl,pokud bude tenhle system trochu víc přívětivější a lepší,rád si každý připlatí.Jinak si i osobně počkám na výstavu na podzim,jak to vše dopadne.Prozatim bych poprosil čtenáře,aby firmu nebombardovali mejly s dotazy na nový produkt,když ještě vlastně nebyl představen.Čas vše ukáže sám.\nPředchozí příspěvekPředchozí Ansman tlumiče\nNásledující příspěvekNásledující Další z kravin


Trnka, mlynáři, rodokmen, genealogie,\nHistorie rodu Trnků je spjata s klapáním mlýnského kola a mlynářským řemeslem.\nNáš zatím nejstarší přímý doložený předek je Jan Trnka, (*cca 1675, mlynář v Libeři u Dolních Břežan. Nevíme přesně, kolik měl se svou první ženou Dorotou dětí, ale známy jsou přinejmenším dva jejich synové: Martin ( *1701) a Karel , narozený r. 1709. Karel se stal rovněž mlynářem na tzv. Podlibeřském ( dolnolibeřském) mlýně, č. p. 19. Se svou ženou Alžbětou měli 7 dětí. Své řemeslo i mlýn poté předal svému synu Václavovi Trnkovi,(*20.7.1743) který v Libeři na Dolním mlýně mlynařil do r. 1801, kdy mlýn prodal Josefovi a Veronice Jirouškovským a přenesl se na mlýn v Domašíně č. 11 a později na mlýn ve Vlašimi č.15. Václav zažil na tomto mlýně vedle radosti i zatraceně krušné chvilky v letech 1791-1792, kdy mu zde pomřela skoro celá rodina!!! Nejprve na jaře r. 1791 pochoval svého dvouletého synka Jana, poté v lednu 1792 svého jedenáctiletého syna Václava – "od mlýnského kola utlačeného", poté na přelomu března a dubna téhož roku pohřbil svá sotva 5 měsíční dvojčátka Kateřinu a Barborku. A aby toho nebylo málo, v červenci r. 1792 mu zemřela i jeho manželka Ludmila roz. Vorlová ve věku 36 let. Mlýn mu bylo samotnému asi těžko zvládat, stejně tak jako i pozůstalé děti, a tak se na začátku listopadu r. 1792 znovu žení (již jako 52-letý vdovec). Vzal si Kateřinu roz. Svobodovou (vdovu po Janovi Šurovskem ze Štěchovic), dceru Jakuba Svobody, mlynáře ze Štěchovic č.13 a matky Eleonory roz. Široké.\nKolem r.1802 se jim v Domašíně narodil syn Antonín, který se v dospělosti vydal dál po vodě ku Praze, kde se usadil coby mlynář a krupař v Dolních Počernicích. Roku 1828 se zde konala jeho svatba s Annou, dcerkou Václava Vaňoura, souseda z Dolních Počernic. V Počernicích se Trnkům rozrostl mlýn o 6 dětí: Antonín (*1829), František (*1831), Josef (*1864), Štěpán (*1835), Jan Nepomuk (*1839) a Anna (*1844).\nNejmladší syn Jan Nepomuk se u otce vyučil mlynářskému řemeslu a oženil se kolem r. 1871 ve Vysočanech s Marií Pospíšilovou, dcerou Josefa Pospíšila, gruntovníka z Vysočan a Anny po rodu Hochmannové. Tímto sňatkem pravděpodobně získal i značný dodatečný kapitál a kupují společně s manželkou jeden ze Staroměstských mlýnů, čp.200-I, zvaný též Hever či Brusírna.\n2.července r. 1872 je v pozemkové knize Starého města pražského zapsáno, že: "Podle smlouvy trhové v Praze dne 17.června 1872, pak smlouvy trhové v Praze dne 5 a 6 února 1882, založené ve sbírce listin roku 1882 čís. 5240 a protokolu ze dne 18.srpna 1883 čís. 757 sepsaného o vyšetřování za příčinou zakladání nové pozemkové knihy pro katastrální obec Praha Staré Město, dle zákona ze dne 5.prosince 1874 čís. 92 z.z., VKLÁDÁ se právo vlastnické\na) Janu Trnkovi na polovici\nb) Marii Trnkové na polovici\nTrnkův mlýn byl jedním z tzv. Staroměstských mlýnů, postávajících při Karlově mostě a které jsou uváděny již od roku 1319, kdy k jejich vybudování vydal privilegium samotný Jan Lucemburský. Mlýny byly několikráte obnoveny v důsledku poničení povodněmi (1492) a požáry: v r.1575, r.1648- důsledek útoku Švédů, r.1756- pruské obležení, r.1848- ostřelování generálem Windischgrätzem z Letenské pláně.\nNaposledy vyhořely Staroměstské mlýny 8.října 1878 a oheň se začal šířit právě z Trnkova mlýnu, kde nešikovný mlynářský tovaryš převrhl lampu a během chvíle hořel krom samotného Trnkova mlýnu i mlýny sousedící i s vodárenskou věží. Tehdy prý "tisíce diváků se seběhly na nábřeží, odkud byl úchvatný pohled na požár i Hradčany, ozářené světlem pohádkovým...", jak cituje Josef Klempera, ve své knize o vodních mlýnech v Čechách.\nJan Trnka se stal poté váženým pražským měšťanem, v obchodních adresářích známým majitelem "Trnkových mlýnů a dokonce i císařským radou (tituly vládního nebo císařského rady se udělovaly jako vyznamenání osobám úředním, pak přísedícím při c.k.obchodních soudech aj. ).\nByl zakladatelem pražského klanu Trnků, jejichž rodinná hrobka se nachází na Vyšehradském hřbitově. Pan císařský rada zemřel ve svých 75 letech. Po jeho smrti a majetkovém dědickém narovnání mezi sourozenci se vlastníkem mlýnu na Novotného lávce č.200-1 stává r. 1917 jeho nejmladší syn, narozený přímo ve mlýně, Bohumil Josef Trnka (*1886). Jeho manželkou se r. 1914 stala Jindřiška Wiesenbergerová, dcera váženého továrníka Otty Wiesenbergera, jehož rodina se po několik generací v Žebráce zabývala koželužstvím a matky Elišky, rozené Zacharové.\nPár let po svatbě kupují novomanželé v Nebušicích zámeček Jenerálka, původně dvůr č. 54, po předešlém vlastníkovi panu Urbánkovi. Nemovitost zakoupila Jindřiška Trnková (patrně z prostředků svého otce- továrníka) v roce 1918 ale již v roce 1922, ji opět prodala. Dle pozemkové knihy, Bohumil Trnka nebyl u této nemovitosti nikdy veden jako vlastník. Zemřel předčasně 23.12.1921 ve svých nedožitých 35 letech a zanechal po sobě 4 letého synka Jiřího Karla , 5 letého Jana Ottu (*1916) a teprve devítiměsíční dcerku Alenu (*1921). Manželka Jindřiška pak v roce 1922 prodala zámeček Jenerálku kanceláři Československých legií a Podpůrnému fondu legionářskému, který přetvořil celý objekt v domov legionářů-invalidů.\nNejstarší syn, Jan Otto Trnka (*1915), studoval ve Švýcarsku, Anglii a USA, poté pracoval např. u firmy Baťa, specializoval se na informatiku, překládal do němčiny a angličtiny. V roce 1967 emigroval do Švýcarska . Oženil s americkou primadonu Edla Earley, sopranistku milánské opery La Scala.\nProstřední syn, Jiří Karel Trnka(*1916), můj dědeček, se stal výtvarníkem a studoval ve Francii a Švýcarsku. Byl majitelem reklamní kanceláře v Praze na Smíchově a zabýval se především propagační grafikou. Hrál velmi dobře golf, byl předsedou čs. golfového klubu a vicepresident World Golf Association. V divokých poválečných měsících se seznámil s mojí babičkou, Erikou Stockarovou (*1915), dcerou architekta Jaroslava Stockara von Bernkopf a Emilie. rozené Cumpe, a 22.srpna roku 1945 se s ní oženil v kostele sv. Františka v Praze.


Dámské kozačky Dorothy Perkins online, obchod | ObujMě\nDámské kozačky Dorothy Perkins online, obchod\nPohodlná značková obuv, to jsou dámské kozačky Dorothy Perkins, boty splňující praktický i estetický účel přímo z nabídek online obchodů se značkovým dámským oblečením a botami, zahrnuty do inspirativního online katalogu. V této galerii jsou dámské kozačky Dorothy Perkins pouze vystavené, a to z aktuálních kolekcí obchodů, pro porovnání a inspiraci k doplnění vašeho stylu.\nKozačky Dorothy Perkins online\nKozačky Dorothy Perkins je pohodlné nakupovat online, a to jak pro svou jednoduchost, tak i časovou flexibilitu, kterou vám online výběr oproti běžné prodejně umožňuje. Jako na dlani máte neustálý přehled o aktuální nabídce zahrnující kolekce pro aktuální sezónu, různé akce a události. Výhodou je i kompletní přehled o dostupných barvách a velikostech, což ušetří mnoho času a útrap. Online obchody (nejen) s dámským oblečením a botami nabízí benefity k vyrovnání rozdílů proti běžným prodejnám. Mezi ty patří vrácení obuvi, speciální výdejny s kabinkou nebo doprava zdarma.\nDámské kozačky Dorothy Perkins\nStylové dámské kozačky Dorothy Perkins mají různobarevné variace, stejně jako vzory a jejich kolekce poutají pozornost nejednoho módního nadšence. I proto je obuv této značky tolik žádaná, bez ohledu na to, zda se jedná o kolekci na zimu nebo na léto. Kozačky Dorothy Perkins pochází z kolekcí jednotlivých obchodů. V online katalogu jsou vystaveny poslední kusy od této značky, které jsou konkrétním nebo příbuzným zbožím v dané kategorii.\nKozačky Dorothy Perkins nejsou jedinou značkovou obuví k inspiraci. Prozkoumejte třeba dámské kozačky Dune London nebo dámské kozačky Gant, případně celou online galerii.


Rekonstrukce bytového domu – Ostrava • NejZóna.cz\nRekonstrukce bytového domu – Ostrava\n…požadovaných prací a jejich nacenění si Vás dovoluji požádat o schůzku na místě realizace. Provádíme komplexní stavební činnost, rekonstrukce bytových a rodinných domů, projekty, statiku,elektroinstalace, plynoinstalace, vše vč. revizí, vodoinstalace, topení,...\nRekonstrukce bytového domu, Ostrava\n…dům byl ve fázi hrubé stavby prováděla se kompletní rekonstrukce : nové sádrové omítky, podlahy anhydrit, obklady, dlažby, střecha, čedičové podlahy, sádrokartonové podkroví, gabionový plot, zámkové dlažby, nové železobetonové konstrukce na balkony, atd... požadavek...\nChtěla bych vás požádat o cen.nabídku opravy vchodu do bytového domu. jednalo by se o odstranění stávajících obkladů a dlažby, pokládka nové dlažby (před domem jsou 3 schody + cca 1,5 m plochy), na stěny kolem dveří & schránek buď opět obklady nebo prosím o doporučení...\n…Rekonstrukce 32 lodžií v 8 podlažním panelovém domě, který je po rekonstrukci. Výměna plechového zábradlí, hydroizolace, výměna dlažby. děkuji za nabídky, předseda SVD.\nRekonstrukce bytového domu, Studénka\n…Poptávám rekonstrukci WC v bytovém domě. Rozměry WC 1,5x2m. Děkuji za cenovou nabídku.


Strážnici ho vyprovodili z nemocnice i z nádraží - Pardubický deník\nJen během čtvrtka řešili pardubičtí strážníci 80 událostí. „Od rušení nočního klidu přes dopravní stížnosti a černé pasažéry se strážníci zabývali také stížnosti na bezdomovce nebo na odpalování zábavní pyrotechniky. Výrazně ale ve čtvrtek přibyla oznámení na násilnosti,“ informoval mluvčí Městské policie Pardubice Jiří Sejkora.\nHned šest oznámení se totiž týkalo agresorů. Zatímco většina z nich se ale rychle uklidnila, muži, který přišel do nemocnice se svou partnerkou, museli k uklidnění pomoci strážníci.\n„Zatímco 36letá žena přišla k rozumu a nechala se ošetřit, její 32letý partner nadále pokračoval v urážení a napadání zdravotnického personálu i strážníků. Ve chvíli, kdy se po strážníkovi ohnal rukou, už vyjednávání skončilo a přišla na řadu síla, pouta, pokuta a převoz na záchytnou stanici,“ doplnil Sejkora. Na záchytce ho ale kvůli nízké hladině alkoholu nepřijali. Zanedlouho tedy strážníci vyjížděli k té samé dvojici ještě jednou, tentokrát na nádraží.\nPoctivý nálezce odměnu odmítl


Vzestupy a pády gastronomické scény - Michelinské restaurace\nPohled na žebříček 50 nejlepších světových restaurací prozrazuje, že na první místo se po roční přestávce vrátila dánská Noma s šéfkuchařem Reném Redzepim. Na tom konečně není nic překvapivého, protože tomuto kulinářskému mistrovi naslouchá celý svět. Se svojí severskou kuchyní se do vybrané společnosti dostal poprvé v roce 2006 a již ji neopustil. Navíc od roku 2010, s výjimkou loňského roku, obsazuje pravidelně nejvyšší příčku.\nMnohem zajímavější je ale fakt, že v první desítce oceněných chybí restaurace z Francie. O důvodech lze sice prozatím spíše spekulovat, přesto jedním z nich může být frontální útok exotických kuchyní. Již několik let totiž stoupá vzhůru asijská gastronomie. Její hlavní devizou je především lehkost a chuťová bohatost, které jsou nevyčerpatelnou zásobárnou překvapení.\nVýznamný nárůst zájmu ukazuje také gastronomie Střední a Jižní Ameriky. Mezi nejlepší světovou dvacítkou jsou proto hned čtyři zástupci – D.O.M. (Sao Paulo, Brazílie), Central a Astrid Y Gastón (obě Lima, Peru) a Pujol (Mexiko City, Mexiko). Zejména peruánské podniky zdobí velká kreativita a rozmanitost receptur. Po právu tak může být označena za „velkou matku“ ostatních národních gastronomií kontinentu.\nZa detailní pohled stojí především Central, který vede Virgilio Martínez Véliz a jemuž meziroční vzestup o 35 míst zajistily pokrmy obsahující cushuro, jedlé sinice, arracachu a sladkovodní ryby z Amazonky. Další hvězdou latinskoamerické gastronomie je Helena Rizzo. Půvabná Brazilka předvádí své umění v restauraci Mani se sídlem v Sao Paulu a před jejím působištěm se doslova stojí fronta. Proč také ne, vždy přes své mládí získala v letošním roce cenu Nejlepší šéfkuchařky světa. Pomohlo ji k tomu skloubení kmenových brazilských surovin, inovačních technik a především „vaření s duší“. Tedy zbraně, jejichž kombinace často mužským kolegům chybí. A proto také pomyslný souboj s Helenou prohrávají.


Ředitele praktických škol sčítání romských žáků pobouřilo\n05-10-2013 - Ivan Holas\nZnačnou nevoli ředitelů i učitelů praktických škol v celé republice vyvolal nedávný příkaz České školní inspekce, aby na základě požadavku ministerstva školství spočítali romské žáky s diagnostikovaným lehkým mentálním postižením. I přes výhrady nakonec většina z nich požadovaný dotazník odeslala, i když někdo napsal ostentativně nulu.\nVše začalo prohraným sporem u Evropského soudu pro lidská práva ve Štrasburku, objasňuje mluvčí Ministerstva školství, mládeže a tělovýchovy Marek Zeman. Soud dal před šesti lety za pravdu tvrzení, že mnohé romské děti byly z běžných základních škol vyřazeny nikoliv kvůli mentálním postižením, ale kvůli etniku.\n„Co se týče konkrétního sběru dat, toto souvisí s akčním plánem výkonu rozsudku, to znamená, že my jsme se zavázali, že každý rok budeme provádět šetření zaměřené na romské děti,“ vysvětluje Zeman a dodává:\n„Ve Štrasburku musíme dokázat, že plníme to, k čemu jsme se zavázali - zařazování dětí do praktických škol, aby tam nebyly zařazovány čistě automaticky jenom proto, že jsou romské, a to si myslím, že by měl být hlavní cíl, proč se všechna tato opatření dělají.“\nPodle ministerstva podobné sčítání proběhlo už několikrát, současné výhrady proto příliš nechápe. Souviset to ovšem může s tím, že praktické školy mají právě kvůli kritice evropských institucí velmi nejistou budoucnost.\nProto se také ředitelé většinou nechtěli vyjadřovat na mikrofon. Výjimkou je třeba ředitelka brněnské Základní školy Sekaninova Alena Kohoutová:\n„Metodika je nehumánní a pro naše děti ponižující. Myslím si, že nevyřeší nic jakékoliv sčítání, natož určování, podle jakého programu se žák, romský žák učí,“ říká Kohoutová a doplňuje:\n„Nesouhlasím a moc bych si přála, aby především šlo o to, aby děti byly ve škole, měly, co mají mít ve škole a mohly se ve škole v klidu učit. Je jedno, jestli je to škola taková nebo maková, jde o to, abychom děti mohli učit a děti se chtěly učit.“\nKřeček: Je to i evropský problém\nI zástupce ombudsmana Stanislav Křeček má k praktickému provedení sčítání romských žáků s lehkým mentálním postižením určité konkrétní výhrady.\nNavíc se obává, abychom na základě striktního plnění požadavku Evropského soudu nevzali možnost vhodné formy vzdělávání i těm dětem, které sice nemají mentální problémy, ale kvůli sociálnímu vyloučení se nemohou v běžných školách dobře uplatnit.\n„Já mám velmi vážné podezření, že při řešení tohoto problému nám nikdo zvenku neporadí,“ soudí Křeček a pokračuje:\n„Já se velmi obávám, že ani soud pro lidská práva nemá informace o tom, jak situace ve skutečnosti vypadá, jaké problémy řešíme a s jakými problémy se musíme vyrovnat. Není to jen český problém, je to i evropský problém a hledat jednoduchá řešení k ničemu není dobré.“\nVýsledky sčítání má Česká republika s dalšími dokumenty předložit výboru ministrů Rady Evropy do konce roku.\nCo vadí ředitelům praktických škol na sčítání romských žáků, zjišťoval reportér Ivan Holas


V Brně-Slatině se srazily dva autobusy; 14 zraněných | Krimi | Brněnská Drbna - zprávy z Brna a Jihomoravského kraje\núterý, 5. února 2013, 17:12\nV Brně-Slatině se dnes krátce po poledni srazily dva autobusy. Při kolizi narazil zezadu jeden do druhého. Zranilo se v nich 14 lidí. Všichni mají lehká poranění až na řidiče, jehož stav hodnotí zdravotníci jako středně těžký.\nNehoda se stala krátce po 13. hodině. Autobus firmy BusLine, jedoucí na příměstské lince 701 do Mokré-Horákova, narazil zezadu do vozu městské hromadné dopravy na lince 75. Kolize se stala v Hviezdoslavově ulici, a to přímo na autobusové zastávce.\n„Při střetu stál autobus linky 75 na zastávce a nastupovali do něj lidé. V tu chvíli do něj zezadu najel druhý vůz,“ řekla mluvčí brněnského dopravního podniku Linda Škrancová.\nŠkoda na autobusu dopravního podniku a zničeném sloupu veřejného osvětlení se odhaduje na 1,5 milionu korun. Na druhém autobusu není škoda zatím vyčíslena. „Událost nás velmi mrzí. Doufáme, že zranění budou v pořádku,“ uvedla mluvčí společnosti BusLine Nikola Bradíková.\nS vyprošťováním řidiče druhého autobusu měli hasiči nejvíce práce. Zranění byli hned po srážce vyproštěni a převezeni do nemocnic. Turín zdůraznil, že nikdo z nich nebyl v ohrožení života.\nPoslední velká tragická nehoda vozidel MHD se stala v Brně předloni v květnu v Černých Polích. Řidič autobusu vjel na červenou do křižovatky a narazil do tramvaje.\nVýsledkem byla nehoda s jedním mrtvým a 13 zraněnými. Řidič autobusu za to byl odsouzen ke třem letům a čtyřem měsícům vězení.\nŠtítky nehoda, MHD, Brno-Slatina, zranění, autobusy, Brno


Komunikace budoucnosti se odkládá, revoluční Google Wave končí - iDNES.cz\nAni ne rok od představení Google Wave je tu její konec. Nový nástroj se měl stát komunikační platformou budoucnosti, ale masovou oblíbenost mezi uživateli nezaznamenal. Vývojáři proto zastaví práci na Google Wave a zaměří se na implementaci jejích zajímavých funkcí do jiných, oblíbenějších služeb Google.\nGoogle Wave - slepá ulička vývoje, nebo spousta dobrých nápadů příliš brzy? | foto: montáž: Pavel Kasík, zdroje: Google, Lars Sundstrom - sxc.hu\nKdyž Google před rokem představil Google Wave, lidé tleskali ve stoje a mávali svými notebooky. Po roce vývoje ale Google usoudil, že "navzdory mnoha skalním fanouškům se této technologii nedostalo takového přijetí, v jaké se doufalo." A oznámil, že ukončuje vývoj Google Wave jakožto samostatného projektu.\nGoogle Wave - nástroj pro komunikaci a spolupráci jednotlivců i týmů v reálném čase - měl nahradit, či alespoň doplnit, e-mail. Po necelém roce používání ale Google usoudil, že nemá smysl vyvíjet Google Wave jako samostatný projekt. Namísto toho prý mnoho funkcí najde uplatnění v ostatních službách Google, jako např. Gmail nebo Google Docs.\nJaká byla Google Wave\nV květnu roku 2009 se objevily zprávy o revolučním komunikačním systému Google Wave. I díky velice povedené prezentaci na Google I/O 2009 (k vidění na YouTube) přitáhla novinka značnou pozornost, a nadšenci z celého světa netrpělivě čekali na to, až budou moci novou platformu kombinující e-mail, chat, wiki a sdílení souborů, na vlastní klávesnici vyzkoušet.\nV září odborná veřejnost konečně dostala možnost Wave otestovat, a reakce byly smíšené. Označili jsme tehdy naše pocity z něj za "rozpačité". Líbila se nám rychlost, real-time komunikace a možnost různých oprávnění. Vadila nám především velká složitost a zmatenost, špatná navigace a nejasná užitečnost.\nGoogle Wave - shrnutí výhod a nevýhod jsme vytvořili kolaborativně\nVývojáři se snažili a na produktu skutečně zapracovali. Na internetu najdete mnoho návodů a tutoriálů, ať už od Google nebo od třetích stran, jak Google Wave lépe používat, k čemu a kdy. Také samotný produkt ušel dlouhou cestu a stal se rychlejším a použitelnějším. Jenže to nestačí k masové popularitě. Ukončení vývoje Google Wave je nečekaný, ale logický krok.\nLze ale předpokládat, a Google to sám zdůrazňuje, že mnoho novinek, které Google Wave představila, si brzy najde cestu do ostatních služeb Googlu. Už nyní například můžete do webového Gmailu přetahovat soubory s přílohami, a to jak při posílání zprávy, tak při jejím přijímání (používáte-li nový Chrome), což je funkce, kterou se Wave pochlubila jako první. Google Docs zase získávají různé real-time nástroje a pravděpodobně i možnost playbacku je inspirovaná tou, která se nám líbila u Wave.\nNěkomu se rok může zdát jako krátká doba. Google ale zřejmě ví svoje. Je zvyklý na to, že jejich inovace se ujímají mnohem rychleji. Jak Gmail, tak prohlížeč Chrome byly po roce od uvedení nepřehlédnutelnými hráči na trhu. Wave byla od počátku málo oblíbená i mezi tradičně nadšenými ranými osvojiteli. Pro Google je to prý cenná lekce: "Wave nás toho hodně naučila a jsme pyšní na tým vývojářů, který při jejím návrhu a vylepšování tlačil na samé hranice možností. Těšíme se, co vyvinou příště."\nKončíme s vývojem Google Wave (anglicky)\nGoogle ukončuje Google Wave (anglicky)\nGoogle Wave, platforma komunikace nové generace, končí (anglicky)\nTémata: Cloud, Gmail, Google+, Chrome, Notebook, YouTube\nGoogle a Microsoft spolu bojují na poli vyhledávačů, operačních systémů i mobilů. A zdaleka nejsou jediní, kdo se v...\nWeb zítřka bude rychlý, aby zvládal multimédia vysoké kvality. Bude mobilní a neopustí vás ani na chvíli. Vtrhne do...\nRevoluční služba Google Wave: konkurence pro ICQ i office\nGoogle Wave nabídne on-line komunikaci, možnost sdílení jakýchkoli dat, spolupráci na dokumentech, společné prohlížení...\nGoogle do každé rodiny: gigant chce vytlačit Windows z netbooků\nJednoduchost, rychlost, nízká cena. To mají být hlavní přednosti operačního systému Google Chrome OS. Ještě letos se...


Palma seychelská: strom, který rodí rekordní afrodiziaka – Abecedazahrady.cz\nZajímavosti | Exotika | Palmy\nvytisknout velikost písma Palma seychelská: strom, který rodí rekordní afrodiziaka\nMezi jednoho z rekordmanů patří i rostlina známá jako mořský kokos, botanicky správně palma seychelská (Lodoicea sechellarum či Lodoicea maldivica), která má největší semena na světě a současně i největší samičí květ mezi palmami.\nRodové jméno získala na počest francouzského krále Ludvíka XV. (z latinského Lodoicus) a druhový název napovídá, že jejím domovem (a současně i místem výskytu) jsou Seychely. Konkrétně se jedná o dva ostrovy: Praslin a Curieuse. Botanikové se sice léta snažili a snaží vypěstovat ji i jinde, ale jejich úsilí nebylo ve většině případů úspěšné.\nO to více obdivu vyvolává háj na ostrově Praslin ve Vallée de Mai, tvořený čtyřmi tisíci těchto palem, který je od roku 1983 zapsán na seznamu světového dědictví.\nMořský kokos, seychelský ořech, dvojitý kokos, ořech lásky, to jsou všechno označení pro plody palmy seychelské\nPro úplnost se ještě vraťme k další variantě druhového názvu – maldivica. Souvisí s dřívější domněnkou, že obří semena pocházejí z neznámé rostliny vyskytující se na Maledivách. Jak tento omyl vznikl? Mořské proudy přinášely semena ze Seychel až na maledivské pláže – a není divu, že svým vzezřením zaujala.\nPůsobí jako afrodiziakum?\nDosahují délky kolem čtyřiceti centimetrů a váží kolem šestnácti kilogramů. Vzhledem k tomu, že svým tvarem připomínají ženský klín nebo ženské pozadí, pojí se s nimi mnohé legendy a rituály. Tyto „ořechy lásky“ prý účinkují jako afrodiziakum a jsou symbolem plodnosti a lásky.\nVzhledem k magickým vlastnostem, které jsou plodům přičítány, za ně byli bohatí lidé zvláště v dřívějších dobách ochotni zaplatit obrovské sumy\nZda skutečně fungují, bude moci ověřit i princ William se svou chotí Catherine, kteří od seychelského ministra zahraničí získali darem jeden z mořských ořechů (je zakázáno je vyvážet), když na tamějších ostrovech strávili svoje líbánky.\nV noci se milují jako lidé, ale jen v legendách\nPalmy seychelské rostou na rozdíl od palem kokosových pouze ve vnitřních údolích ostrovů, protože jejich semena nesnášejí slanou vodu. Dosahují výšky přes třicet metrů a jejich vějířovité listy mohou mít deset metrů na délku a pět na šířku.\nSamčí květ • Poprvé strom zaplodí po čtvrtstoletí. Plodům pak trvá dalších sedm let, než uzrají\nJedná se o dvoudomé rostliny, přičemž květy samčích i samičích rostlin připomínají mužské a ženské pohlavní ústrojí natolik, že daly vzniknout legendě o tom, že palmy se v noci milují: o úplňku se prý samčí rostliny skloní k samičím, aby je oplodnily.\nPlody obsahují většinou jedno, řidčeji dvě až čtyři semena. Zrají šest až sedm let a další dva roky potřebují ke klíčení. Aby se palma nevyvrátila, když přijde tajfun, pronikne její klíček do hloubky kolem čtyř metrů, než se začne větvit. Palma seychelská se dožívá tří set let, znám je ovšem i exemplář osmisetletý.\nPřečtěte si o dalších rekordech, tentokrát sportovních, v článcích na téma LOH 2012.\nZdroj: Wikipedia, Foto: Profimedia\nTémata článku: Zajímavosti, Exotika, Palmy, Rod, Strom, Afrodiziakum