V očních optikách Žilka aplikujeme měkké kontaktní čočky. Pomocí těchto čoček dokážeme vykorigovat všechny zrakové vady. Vybíráme z portfolia kontaktních čoček našich dodavatelů vždy tu nejvhodnější čočku pro konkrétního klienta. Jedná se o čočky s různou frekvencí výměny. Nejvhodnější kontaktní čočky Vám v našich optikách vždy vybere optometrista. Výběr kontaktních čoček se opírá o měření předního segmentu oka, refrakční diagnostiku a další metrická měření. Také přání a požadavky klientů ovlivní rozhodnutí, kterým optometrista volí konkrétní kontaktní čočky pro konkrétního klienta. Zdravé a bezpečné nošení znamená, že kontaktní čočky Vaše oči ani zrak nepoškodí, a to ani v průběhu let. Proto je třeba výběru kontaktních čoček a následně preventivní péči věnovat patřičnou pozornost. Pravidelné preventivní prohlídky umožní případné změny včas zachytit a adekvátně na ně reagovat. Uživatelům kontaktních čoček doporučujeme návštěvu optika jednou za půl roku, případně častěji.\nZákladní přehled a rozdělení typů měkkých kontaktních čoček\nJednodenní kontaktní čočky:\nPár kontaktních čoček na jedno použití. Nošení kontaktních čoček na jedno použití může trvat podle potřeby a snášenlivosti až celý den. Po použití se pár vyhodí. Jedná se o nejzdravější a nejjednodušší způsob užívání. Využití pro celou řadu aktivit, všude tam, kde mohou brýle z nějakého důvodu překážet. Jednoduché řešení pro moderní styl života.\nDvoutýdenní kontaktní čočky:\nPár kontaktních čoček se používá po dobu 14 dní od otevření originálního obalu. O tyto čočky je třeba se starat. K tomu účelu slouží roztoky k péči o kontaktní čočky. Jsou vhodné pro ty, kteří chtějí čočky nosit aktivně. Častá výměna znamená, že používáte čočky s minimem usazenin. Vysoký komfort, bezpečné nošení.\nMěsíční kontaktní čočky:\nPár kontaktních čoček se používá jeden měsíc od otevření originálního obalu. Tyto čočky se čistí a ukládají do vhodných roztoků. Varianta pro aktivní používání. I měsíční výměna nabízí zdravé nošení. Množství usazenin je ovlivněno například četností používání, kvalitou slzného filmu, užívanými léky, prostředím, ve kterém se pohybujete, způsobem, jakým se o čočky staráte, atd..\nRoztoky k péči o kontaktní čočky\nRoztoky sloužící k čištění, dezinfekci a ukládání kontaktních čoček. Rozlišujeme dva druhy.\na) víceúčelové roztoky:\nV optikách Žilka doporučujeme roztok Bio Twin. Je vhodný pro citlivé oči a díky unikátnímu chemickému složení Vaše čočky dobře vyčistí a vydezinfikuje. Syntetická čistidla byla v roztoku nahrazena biologickými a optimalizovaná tak, aby byl dosažen co nejvyšší dezinfekční a čistící účinek. Roztok Bio Twin je hypoalergenní. Potvrdilo se, že zcela vyhovuje i zákazníkům s citlivýma očima nebo syndromem suchého oka.\nDoporučený postup čištění:\n1. Pečlivě si umyjte, opláchněte a osušte ruce.\n2. Vyjměte čočku z pravého oka a položte ji na dlaň. Aplikujte několik kapek roztoku Bio Twin na čočku a po dobu 10 - 15\nvteřin krouživým pohybem mněte čočku v dlani.\n3. Čočku pečlivě opláchněte a uložte do pouzdra. Pouzdro naplňte čerstvým roztokem až po rysku. Stejný postup opakujte\ns levou čočkou.\n4. Pro dostatečnou desinfekci ponechte čočky v roztoku nejméně čtyři hodiny, anebo přes noc. Po vyjmutí čoček z pouzdra\nvylejte použitý roztok, vypláchněte pouzdro čerstvým roztokem a nechte jej vyschnout.\n5. Roztok Bio Twin spotřebujte do čtyř měsíců od otevření lahvičky.\n6. Roztok Bio Twin nepoužívejte, pokud máte alergii na stříbro nebo některou z jeho složek.\nb) Peroxidové roztoky:\nV optikách Žilka doporučujeme peroxidové systémy Aosept Plus a Aosept Hydraglyde. Tyto roztoky vynikají nejsilnějším dezinfekčním a čistícím účinkem, který zajistí perfektní čistotu a celodenní komfort při nošení kontaktních čoček. Aosept Hydraglyde je obohacen o zvlhčující složku, která výrazně zlepšuje pohodlí tím, že udržuje vyšší míru vlhkosti na povrchu čočky.\n2. Otevřete košíček držáčku označený R, na vyklenutí umístěte pravou čočku. košíček zavřete, dbejte na to, abyste čočku\nnepřiskřípli. Stejným způsobem umístěte do pouzdra levou čočku.\n3. Důkladně opláchněte čočky v košíčcích proudem roztoku Aosept.\n4. Pouzdro naplňte roztokem Aosept po vyznačenou rysku, vložte košíčky do roztoku a pouzdro uzavřete. Pouzdro nechte stát v klidu.\n5. Pro úplnou neutralizaci roztoku peroxidu ponechte čočky v roztoku po dobu minimálně 6 hodin nebo přes noc.\n6. Vaše čočky jsou připraveny k použití. Vyjměte je z pouzdra a aplikujte do očí.\n7. Roztok z pouzdra vylejte a nechte pouzdro i držáčky oschnout.\n8. Pokud čočky nepotřebujete, mohou zůstat v neotevřeném pouzdře 14 dní. Po uplynutí této doby je třeba postup opakovat.\n9. Roztok spotřebujte do tří měsíců od otevření.


(31 041 €)\nNabízíme k prodeji zasíťovanou stavební parcelu o rozloze 986 m2 v developerském projektu v malebné obci Krakovany, nedalo Týnce nad Labem. Rovinatý pozemek je připojen na inženýrské sítě elektro, obecní vodovod, kanalizace. Na pozemcích dle platného územního rozhodnutí lze umístit samostatné rodinné domy, případně dvojdomky. Pozemky jsou umístěny na okraji obce Krakovany s možností výběru různých velikostí. Krakovany se nachází 15 kilometrů od Kolína a 10 km od rychlostní silnice D11 spojující Prahu a Hradec Králové. V dynamicky se rozvíjející obci najdete kompletní občanskou vybavenost. Mateřská školka, zrekonstruovaná základní škola, sportovní hala, tenisové kurty, několik obchodů, pošta a restaurace. Klidné prostředí a výborná dostupnost vytváří skvělou kombinaci pro bydlení.


Starý „špinavý“ Londýn: 19. století v Anglii na unikátních fotografiích | Reflex.cz\nMartin Mrázek 18. dubna 2020 • 14:10\nPrvní sčítání lidu proběhlo v Londýně roku 1801. Na území anglické metropole tehdy žilo přes milion lidí. A tento počet se během 50 let více než zdvojnásobil. Na počátku 20. století se počet obyvatel blížil už dokonce 7 milionům. V roce 1841 se ve městě narodilo jen něco přes polovinu Londýňanů. Velký příval imigrantů umožnil Londýnu stát se největším městem světa. Zároveň s sebou ale nesl i mnoho problémů.\nPrvní věci, které byste si všimli při cestě do tehdejšího Londýna, bylo obrovské množství bahna na ulicích. Bohužel to ale nebylo bahno. Ke konci 19. století žilo v metropoli na 300 tisíc koní. Ti produkovali 1000 tun mrvy každý den. Město zaměstnávalo malé děti, jež měly trus odklízet, jen co dopadl na zem. Vzhledem k počtu zvířat to ale byl předem prohraný boj. Tímto druhem odpadu, v tomto případě lidského původu, byla přeplněna i řeka Temže, jež Londýn protíná.\nVzduch byl prosycen sazemi a kouřem. Je tradováno, že jste velmi lehce poznali, která z ovcí v Regent’s Park je v Londýně nejdéle. A to jednoduše podle toho, jak černá byla její vlna. Nechvalně proslulé mlhy čas od času pokryly Londýn naprosto nedýchatelným vzduchem. V 19. století pak byly zmiňovány v kronikách více než desetkrát častěji než ve století 18. Pokud jste patřili k vyšším vrstvám, museli jste si několikrát denně umýt ruce a obličej. Jinak by váš společenský statut nemusel nikdo poznat.\nLidé z nižších společenských vrstev na tom ale byli ještě daleko hůře. Jejich jediný přístup k vodě činila pumpa, kterou majitel činžovních domů zprovozňoval vždy jen na 2 až 3 hodiny týdně. Logicky se tedy u ní tvořily fronty a docházelo k hádkám i fyzickým potyčkám. Chudí muži se proto chodili koupat do Temže, různých kanálů a podobně.\nCelkově špatné hygienické podmínky vyústily v devastující epidemie cholery, tyfu a dalších nemocí. Ty byly výrazně omezeny až výstavbou kanalizace, ke které došlo v 2. polovině 19. století.\nFotografie již poměrně čistého Londýna z 19. století si můžete prohlédnout v naší galerii. Navzdory idylickému pojetí ale na snímcích stále najdete střípky starých „pořádků“.\nKlíčová slova: Londýn, Velká Británie, Anglie, fotogalerie, 19. století


The Girl With No Name: One week in Brittany - Part 3\nOne week in Brittany - Part 3\nPoslední část našeho putování Bretaní...\nTěmhle plastovým panenkám jsme neodolala...jednu jsem si přivezla domů (později uvidíte).\nOxfordek tady bylo taky dost, no asi proto, že se blíží k Británii.\nA teď to nejlepší! Francouzská značka Zadig & Voltaire, pro kterou se fotili například Kills nebo Mark Ronson. Narazili jsme na ni ve měste Rennes (zde je asi nejvíce obchodů s oblčením, ale nejezděte tam v pondělí, to maj zavřeno:)\nObrovské Virgin store se spoustou cédéček, vinylových desek, zápisníků, knížek...jo tady to jede! to není jako Bontonland!\nA asi dva týdny po nás tady budo hrát The Kills! Néééééééééééééé!\nPrstýnky v obchodě s britským zbožím\nCO JSEM SI PŘIVEZLA DOMŮ?\n1. zlevněnou tašku Fifi Lapin v Pimkie v přepočtu za 70Kč!\n2. černou tašku do školy od místní značky s kohoutem\n3. panenku jako dekoraci (má ještě pískat, ale tahle nepíská, stačilo říct: "It doesn't work", a oni nám ji dali za nižší cenu:)\n4. růženec ze Saint Michel, koukala jsem, že teď se začínají nosit jen tak, ikdyž v Boha zrovna nevěříte, ségra si koupila podobný, ale černý.\n5. školní diář (všimla jsem si, že je od nějaké známé britské značky)\n6. pohled ze Saint Michel (doporučuji navštívit v pravém mokravém počasí)\nTímto se s Bretaní loučím! Už žádné fotky nečekejte, je čas na normální články!\nBy joss v 11:30\nB. August 2, 2011 at 12:27 PM\nvšechny články jsem zhltla na jeden dech. dokonalé fotky, ale co fotky, tam je to dokonalé. myslím, že prstýnku s audrey bych neodolala a ty boty? chci je domů, všechny! :)) těším se na "normální" články, i když tenhlencten "set" mě bavil. jsem ráda, že sis to užila, ach, hned bych jela taky :) ♥ a ta taška z pimkie je roztomilá :)


Bolest zad | Lady magazín\nDomů Zdraví Bolest zad\nNěco málo o bolesti zad\nBolesti zad jsou velmi rozšířené a postihují osoby v jakémkoliv věku. Lékaři jej nazývají epidemií 21. století, protože jde o nejčastější civilizační onemocnění. Objevují se převážně v určité oblasti páteře, tedy krční, hrudní či bederní. Dále může bolest vystřelovat do končetin. V souvislosti s bolestí zad můžete zpozorovat také bolest kloubů či hlavy. Dělíme je na akutní a chronickou.\nAkutní bolest se dostaví většinou po přetížení svalů, ale může ji způsobit i výhřez meziobratlové ploténky. Zato chronickou bolest v největší skupině případů způsobuje ochabnutí zádových svalů, nejčastěji kvůli vadnému držení těla.\nNejčastějšími příčinami bolesti zad je málo pohybu, špatné držení těla a sedavé zaměstnání. To je v dnešní době velký problém, neboť většinou sedíme minimálně osm hodin v kanceláři, kroutíme se nepřirozeně u počítače (jen malé procento z nás dbá na správné držení těla při práci na počítači) do práce i z práce jezdíme autem nebo autobusem a po příchodu domů se svalíme na pohovku a odpočíváme. Dalšími rizikovými faktory jsou nadváha, hrbení se (a to nejen při chůzi), úrazy, stres nebo namáhavá aktivita a chybné zvedání těžkých břemen. Ale může se jednat také o špatný způsob plavání, prochladnutí a infekci močových cest či těžkou kabelku nebo nepadnoucí podprsenku! U školáků a studentů to může způsobovat přetěžování zad z důvodu příliš těžkých školních batohů. Díky těmto problémům můžeme pociťovat nevyspání, problémy při chůzi do schodů nebo při delším stání.\nJak bolesti zad odstranit?\nV případě lehčí formy onemocnění léčba vyžaduje léky (analgetika a antirevmatika ve formě tablet nebo mastí) a rehabilitacemi. Další možností je volba takzvaných obstřiků v blízkosti místa bolesti nebo léky pro uvolnění bolavých svalů či zmírnění zánětu. Při těžší formě je nutné, aby pacient ležel v klidu na lůžku, některé případy vyžadují operační zákrok. Je však nutné zjistit skutečnou příčinu bolesti nebo vyloučit další možnou nemoc.\nKdyž bolest zad trvá více jak tři dny a neustupuje nebo se zhoršuje a zároveň pozorujete i další příznaky, například bolest či bodání v břiše, horečku, problém s vyměšováním nebo jste měli úraz, který se zprvu může zdát jako neškodný. Bolesti zad většinou v noci po ulehnutí na matraci polevují, jestliže tomu tak není vydejte se ke svému praktickému lékaři. Také jděte k doktorovi v případě, že vám oslabuje nebo brní jedna končetina, ztrácíte hmotnost nebo vám vznikne otok či zčervenání v postiženém místě.\nPro kvalitní spánek je nezbytná také kvalitní matrace. Volte takovou, která vám podepře pas a kříž a poskytne dostatečnou podporu v ramenou. Čím širší máte ramena, tím vyšší vybírejte polštář. To platí pouze pro ty z vás, co spíte na boku. Ráno při vstávání se z postele zvedejte pomalu a pozvolna, v žádném případě neprovádějte trhavé pohyby. Těžké předměty zvedejte tím způsobem, že si dřepnete, abyste udrželi téměř vodorovnou polohu a poté břemeno zvedněte. Vaši páteř tím hodně ušetříte. Do svého týdenního plánu zařaďte i pravidelné cvičení a protahování, stačí několikrát týdně. Pokud máte sedavé zaměstnání, každou půlhodinu se zvedněte a projděte se. Jednou to může být pro kávu nebo čaj, jindy zase ke kolegyni pro zprávu, o kterou byste si jinak pohodlně napsali mailem. Nenoste jeden typ obuvi, ale střídejte je. Nošení podpatků každý den je nezdravé. Stejně tak i rovné podrážky jaké mají baleríny jsou pro každodenní nošení nevhodné. Proto střídejte boty na vysokém podpatku s balerínami, a noste třeba i zdravotní pantofle. Do auta (převážně pro dlouhé trasy) si pořiďte masážní opěrku či speciální sedáky.\nI proti bolestem zad existují babské rady. Pomáhají koupele z rozmarýnu nebo smrkového jehličí a poté masáž třezalkovým olejem. Účinný je i zázvorový obklad, který budete na bolavá záda přikládat alespoň dvakrát týdně, a to minimálně měsíc. Nastrouhaný zázvor vylouhujte v horké (nikoli vroucí) vodě a přiložíte na bolavé místo.\nPředchozí článekŽlučníková dieta\nDalší článekNebojte se nechat si upravit si víčka


Lubomír Prause: Jak mi zachutnala jižní Afrika (kapitola: Jak se ochutnává jihoafrické víno)\n<< Jak se ochutnává jihoafrické víno >>\nZa vinným obveselením teď směřujeme na severovýchod od Kapského Města, do vinařské oblasti soustředěné kolem nevelkého města Stellenbosch. Oblast města Stellenbosch je po Kapském Městě druhé nejdéle osídlené území Jihoafrické Republiky. Region okolo tohoto města je proslavený svými víny, a nachází se tu víc než stovka prvotřídních vinařství. Kolem roku 1970 se malá skupina tří vinařů dohodla na tom, že vytvoří první vinařskou stezku, jejímž smyslem bylo nejen propagovat jihoafrická vína, ale také seznamovat širokou veřejnost s kulturou pití vína. Vinařskou stezkou se rozumí cesta mezi několika vinařstvími spojená s koštováním různých druhů vína. Akce se setkala s až nečekaně velkým úspěchem a vinařská oblast v okolí města Stellenbosch se stala světoznámou a vyhledávanou turistickou atrakcí. A to nejen pro zahraniční návštěvníky. Během posledních asi čtyřiceti let se zdejší vinařský region stal také nedílnou součástí životního stylu obyvatel Kapského Města. O svých víkendových výjezdech tu poobědvají, posedí i odpočinou, a pochopitelně si dají nějakou tu sklenku vína. Zdejší vína pak rádi ochutnávají, vybírají, a posléze si samozřejmě několik lahví odvážejí sebou domů. Takovým víkendovým návštěvníkům pak nabízejí zdejší vinařství všechny potřebné náležitosti. Provozují obchody, restaurace, hotelové a ubytovací služby se snídaní i některé další žádané doprovodné aktivity.\nMnoho věcí na vinařských farmách dnes ovšem funguje podobně jako dřív. Ke spokojenosti všech. Farmáři jsou bílí, a černí pro ně pracují. Rodiny černých zaměstanců dostanou obvykle od farmářů domek se zaplacenou vodou a elektřinou, je o ně a jejich rodinu postaráno i zdravotně, a dostávají samozřejmě i nějaký plat. Jsou tak na tom o mnoho lépe, než ti, kteří pracují pro státní firmy a kteří jsou zhusta nuceni žít ve slumech. Jenom je třeba se mít na pozoru před samozvanými vůdci ohánějícími se rudou hvězdou, kteří jsou schopni vcelku spokojeně a šťastně žijícím a pracujícím černým rodinám začít věšet na nos bulíky o tom, jak je bílí farmáři vykořisťují a jak jim ubližují.\nPři víně se snad rozveselíme, viď Jardo?\nAle vraťme se k naší vinařské cestě a k vínu, které by nás mělo po smutné Falešné zátoce trochu rozveselit. Pepa právě zastavuje kdesi při silnici v typickém vinařském obchodě farmy Zetlerbosch. Lahví s vínem tu mají nepřeberně. Kromě toho tu nabízejí také mnoho dalších věcí, oříšky, sušenky, další nápoje, a taky bitong. To je sušené maso, které si tu můžeme vybrat z mnoha druhů roztodivných podob chutí i vůní. Pepa vysvětluje, že tu většina vinařských farem chová také pštrosy, krávy, nebo antilopy, především jako zdroj masa pro své restaurace a své obchody. Doplňují a zpestřují tím sortiment svých prodejen. Nikdo v tomhle obchodě ale nic nekoupíme. Musíme přece nejprve ochutnávat, ne? A tak se příliš nezdržujeme a jedeme dál.\nParková úprava ve vinařství Neethlingshof\nAle jedeme jen nedaleko. Ani ne po deseti kilometrech Pepa zabočuje k prvnímu vinařství. Vinařství jménem Neethlingshof nás vítá nádhernou piniovou alejí. Procházíme pak kolem jedné z vinic skrz nádherně upravený park s kašnami i s altánkem. Skoro jako někde u nás na zámku.\nVinařství Neethlingshof se pyšní oslnivě bílými budovami\nMíjíme krásně udržované, vzhledné a lehce a ladně působící bílé budovy. Celé vinařství Neethlingshof je opravdu pečlivě udržované. Usadíme se venku u většího stolu pod slunečníkem. Ochutnávka vín tu probíhá tak, že za nějakých třicet randů si můžeme vybrat vzorek šesti druhů vína z asi osmnácti. Zvolená vína pak postupně dostaneme do sklenky k ochutnání. Každý dostaneme seznam vín na listu papíru, a každý si jich zaškrtne šest, které by chtěl ochutnat. S Líbou si také sklenky občas můžeme prohodit, takže naše ochutnávka může být skoro dvojnásobná. Já mám ale s vínem trochu potíže. Protože vinné kyseliny mi nedělají dobře na žaludek, spíše se pití vína vyhýbám. A když už, tak vyhledávám vína zásadně hodně sladká. Tady ovšem mají všechna sladká vína vyprodaná. Z těch vzorků, co si tedy můžu vybrat, a co ochutnám od Líby, mi moc nechutná ani jeden. Navíc už po čtyřech sklenkách cítím, že by mi to na můj hladový žaludek stačilo. Nejsem samozřejmě žádný znalec, kyselejší víno já nedocením asi žádné. Přesto ale vím, že můj mlsný jazyk dobře rozeznává, co mu chutná, a co ne. Tady nemám zájem něco koupit, a ani Líba se netváří, že by v tomhle vinařství něco chtěla. Uvidíme, co nám nabídnou jinde. Ale pijeme všichni. Ochutnáváme, co můžeme. A konečně je nám zase trochu veseleji.\nJedna z uliček města Stellebosch\nDalší zastávka na naší cestě za vínem, opět jen po pár kilometrech, je v malebném historickém městě Stellenbosch, v hlavním městě zdejší vinařské oblasti. Nachází se v něm ústavy a úřady prakticky pro cokoliv, co nějak souvisí s vínem. A studenti tu znají velmi prestižní univerzitu, na které se prý vyučuje výhradně afrikánštinou. Ale tomu se mi moc nechce věřit. Stellenbosch je skoro stotisícové město. Každopádně ale město působí idylicky až romanticky a vypadá, že chudoba tady rozhodně není doma. Bohatství města, nebo alespoň jeho značné části, prý pochází od bohatých měšťanů i farmářů, kteří se dávali pohřbívat pod podlahu kostela, což muselo býti zaplaceno dost značnou sumou. Městu Stellenbosch se také přezdívá město dubů. Prý je sem přivezli a vysázeli vinaři, kteří chtěli mít a používat vlastní dřevo na sudy. Jenže dubové dřevo v těchto krajích roste příliš rychle, je tudíž moc řídké, a na sudy tudíž nepoužitelné. Ty duby tu proto prý zůstaly. Leckde jsem ovšem našel poněkud jinou informaci. A to takovou, že duby tu za účelem zkrášlení města vysadil jeho samotný zakladatel Simon van der Stel. Nevím, jak to doopravdy je. Možná první duby ve městě Stellenbosch opravdu vysázel jeho zakladatel a jiné sazenice sem zase kvůli sudům přivezli vinaři. Pravda může být přece obojí. Ať je to, jak je to, my jsme každopádně díky těm dubům tomu zjistili, odkud jméno města Stellenbosch pochází.\nMalé muzeum ve městě Stellenbosch\nVětšina města Stellenbosch se sestává z malých starších i novějších domků. V centru, kde zastavujeme přímo na náměstí, vidíme kolem sebe mnohé historické a vesměs bílé budovy. Malý kostelík a podivnou zvonici se třemi sloupy ve stylu antiky. Jedna z budov vedle městské radnice, je zařízena tak trochu jako maličké muzeum. Uvnitř si můžeme prohlédnout, jak vypadalo vybavení typické domácnosti starých osadníků. Rozličným nábytkem počínaje, a měděným nádobím konče. Venku se můžeme obdivovat mnoha květinám, jejichž vůně se šíří do daleka ze záhonů přilehlého parku. Vydáváme se na procházku tímhle příjemným městem a zapadneme do jedné z ulic sousedících s náměstím. Jdeme kolem několika restaurací i kaváren, které střídají obchůdky a prodejny se vším možným. Na občerstvení si tentokrát nesedneme. Já stejně nic nemůžu, a Líba raději běhá od obchůdku k obchůdku. Konečně si tady vybrala a rozhodla se pro nějaký suvenýr. Z Jižní Afriky, ze země drahých kamenů, si převeze náramek z polodrahokamů, celý barevně laděný do zelena. A k tomu vezmeme dva další v jiných barvách jako pozornost oběma našim dcerám.\nPo poledni, kdy už je zase pěkné vedro, Stellenbosch opouštíme. Nebe je sice bez mráčku, ale ve srovnání s včerejším horkým a suchým dnem je dnes dosti silný opar a vlhko. Projíždíme postupně mezi mnoha a mnoha vinicemi. Všímáme si, že většina z nich má jako první na každém řádku keřík červených růží, to v případě, že je to řádek s červeným vínem, nebo keřík bílých růží, jedná-li se o bílé víno. Prý je tomu tak proto, že růže jsou mnohem náchylnější k různým plísním a dalším neřádům, a když tenhle růžový keřík něco chytne, vinař má relativně ještě čas, aby provedl správný postřik a vhodně ošetřil cenné révové keře. Ani tentokrát nejedeme dlouho. Po pár kilometrech přijíždíme na úpatí vysokého pohoří Simonsberg. Najednou Pepa zahne doprava, vzápětí doleva, a jsme ve vinařství Muratie. K našemu překvapení nezastavujeme. Pepa nás veze jinam, tady jenom projíždíme. Naším cílem je o pár set metrů dál jiná farma, vinařství Delheim.\nVinice vinařství Delheim\nVinařství Delheim leží v nádherném místě na úpatí přes tisíc metrů vysokého horského pásma. Majitel tohohle vinařství před asi čtyřiceti lety spoluzakládal Stellenboschskou vinnou stezku, a je tedy jeden z těch tří, o nichž jsem se v této souvislosti zmiňoval. Tady zrovna na okolních vinicích kvetoucí růžové keře nevidím. Na ochutnávku se musíme vměstnat do jakéhosi nevelkého potemnělého sklípku či hospůdky, kde je i dost chladno. Nejsme sice nikde v podzemí, ale v nízkém stavení se silnými zřejmě kamennými zdmi. Je tu dost plno. Jen tak tak seženeme místo, abychom seděli všichni u jednoho stolu.\nJana ochutnává v Delheimu bílé víno\nOchutnávka tu ale probíhá stejným způsobem, jaký už známe. Na můj dotaz na sladké víno tentokrát uspěju a na rozdíl od minula si tedy můžu vybrat něco sladšího. Zejména pak dva poslední vzorky mi hodně chutnají. Někteří další, co se rozhodli podle mě pro stejnou ochutnávku, ti remcají, jak je to sladké. Ale já si mlaskám. Ten předposlední vzorek se rozhodnu v jedné lahvi koupit sebou domů. Líba to nechává na mě, ať si víno domů vyberu já. Ona sladká vína taky může a tak jí na tom tolik nezáleží. To poslední víno, přemítám, bylo ještě lepší, ale je zase minimálně třikrát tak drahé. Půlka sedmičky by přišla skoro na tři stovky. Chvíli ještě rozvažuju, zda ho přece jen taky ještě nekoupit, ale nakonec to nechávám tak. Uvidíme, co nám nabídne třetí vinařství, které nás ještě čeká.\nTak tady ta vína byla úplně jinačí a o moc lepší, hodnotím to, když se vracíme zase do Pepova auta. Smutek Falešné zátoky je ten tam. Venku na sluníčku si teď připadám takový celý veselý a rozradostněný. Bude to vypitým vínem. Jestli každý ten vzorek měl půl decky, tak už mám přece vypitou dohromady skoro sedmičku! Víno a hladový žaludek holt dělá svoje. Ani k poslednímu vinařství, které dnes navštívíme, nemusíme jet nikam daleko. Jen něco málo přes deset kilometrů. A zase cestou míjíme množství dalších farem i vinic, a také sklípků i vinařských obchodů. Vínům se tu zřejmě daří a vinařům taktéž. Všude je to jiné. Jeden obchůdek je hezčí než druhý. Všechny jako by se předháněly, aby k sobě nalákaly nové zákazníky z řad domorodců i turistů.\nKozlí chlívek s kozlem akrobatem\nVe vinařství Fairview je taky všechno jiné, než při předchozích zastávkách. Hned u parkoviště mě už z dálky zaujme věžovitá stavba, do níž jsou ve spirále hustě zapíchány kovové šprušle. Při bližším zkoumání se tahle stavba ukáže být kozím chlívkem. To teda ty kozy či kozly docela lituju, když se musí domů dostávat po takovémhle divném schodišti, po kterém jim kopýtka musí klouzat a nohy zapadat do mezer mezi železa. Dostat se do svého kozlího domova, nebo naopak zase ven, to musí být pro ta zvířata téměř artistický výkon. Věžovitý chlívek je obehnán zídkou a dole u krmelce jsou vidět dva rohatí kozli. Jeden z nich dokonce i klečí, aby si dokázal z krmelce nějaké seno vydolovat. Rohy mají tihle kozli pořádné. Dlouhé, silné a pořádně zatočené. Rozhodně bych nechtěl, aby mě s nimi potrkali. Ale už pojďme dovnitř, je to támhle za ten parčík s kašnou a rybičkami.\nTak copak ve Fairview ještě ochutnáme?\nJestli jsme v prvním vinařství ochutnávali víno venku, a ve druhém v malém potemnělém sklípku, taky vejdeme do velikánské haly s několika zvláštními do půlkruhu zatočenými jakoby barovými stoly. Degustace opět šesti druhů vína probíhá u nich, tentokrát tedy ve stoje. Tady, ve Fairview, patří k degustaci vína také ještě ochutnávka sýrů. Něco takového tu každý vinař nenabízí. Tak pojďme nejprve na ty sýry!\nKroužím halou, kde se nabízejí sýry, a přemýšlím, jaké si mám vybrat. Mají tu všelijaké, a samozřejmě i kozí. A jsou jich desítky. Z toho, co si vyberu, mi asi nejvíc chutná bylinkový sýr. A pak mě úplně dostane pepřák. Takový báječně lehký, s mírně tvarohovou strukturou, silně sypaný nahrubo drceným pepřem. Paráda. Ňami ňam!\nTady vidíte, jak Líbě ve Fairview víno chutná\nAle mají tu i další vynikající vzorky. Skvělé jsou i sýry ochucené meruňkami, nebo brusinkami. Moje mlsná a především taky hladová huba se po chvíli nachází na vrcholu blaha. S Líbou si posléze vybereme několik balených sýrů. Ty chceme dovézt až domů. Mně totiž při mém stávajícím hladu nakonec chutnají úplně všechny sýry bez výjimky, a tak jich zákonitě chci koupit co nejvíc. Hlad ve mně v téhle chvíli probouzí sýrovou nákupní vášeň. Úplně tu přitom zapomenu fotit a k fotografování se vrátím až zase u vína.\nVraťme se tedy ochutnávat víno. Tady si tentokrát nic dopředu nezaškrtáváme, jen si jednoduše vybíráme. A co si přejeme, to nám přímo nalévají. Prostě si tu pamatují, kolik vzorků kdo měl, a kdyby náhodou někomu dali o jeden víc, asi nezchudnou. Já si opět přeju něco sladkého. Ale tady se ke mně už nikdo jiný nepřidá. Nikdo jiný sladké víno nechce. Ostatní ochutnávají vína jiná. Já po třech sladkých se také musím vrátit k vínům normálním, tolik druhů těch sladkých tu přece jenom nemají. Ale výběr tu je asi ze všech tří dnešních vinařství největší.\nTak hezky zabalit, ať to drahocenné víno domů dovezeme!\nVe vinařství Fairview se dá se říct, že mi tu už chutnají všechna vína. Ale to jedno z těch sladkých, to si zatoužím koupit domů. Jmenuje se Red Sweet, je s přídavkem brandy, trochu silnější, a taky patřičně drahé. Něco jako portské? Koupím jen malou třetinkovou lahvinku. Mnoho vína domů dopravovat nemůžeme. Jednak to je o strach, aby se při tak daleké cestě nerozbilo, a jednak také musíme mít na zřeteli omezenou váhu našich zavazadel na zpáteční cestě. Na rozdíl třeba od knížek si víno nemůžeme vzít do příručního zavazadla. Díky teroristům, kteří víno kolikrát ani nepijou! No, uvidíme, jestli ta dnes nakoupená vína dostaneme v pořádku až domů. Snad ano. Ještě horší to ale bude se sklenkami, které si, když všechny vybrané vzorky ochutnáme, můžeme ponechat jako suvenýr. Ty ale na rozdíl od vína budeme moci opatrovat v příručním zavazadle.\nVenku pak ještě jednou fotím kozí věž, po jejichž šprušlích zrovna pomalu a namáhavě klopýtá jeden z kozlů. Moc mi to focení nejde. Možná ještě hůř, než tomu kozlovi sestup. Jak na mě venku zase začalo svítit sluníčko, mám pocit, že se se mnou všechno otáčí a kozí věž že se naklání ze strany na stranu. Ale co. V autě mě to za tu hodinku, než se vrátíme do Kapského města, určitě zase přejde. Hlavně, že mi není špatně a nemám žádné problémy. Vždyť mi je vlastně fajn. Docela báječně. S cestou za vínem jsem spokojený.


Mudrování (nejen) nad divadlem (No. 46) – Divadelní noviny\nOstýchavě jsem usedl do zubařského křesla. Paní doktor procedila skrze bílou škrabošku: Tak copak máme? – Paní doktor, sypu se jak přesýpací hodiny. – No a já vás mám snad převracet? – Paní doktor, vysypala se mi dvojka vlevo nahoře. – Tak se podíváme!\nPaní doktor, vysypala se mi dvojka vlevo nahoře. Repro archiv\nJejda, jejda, pane, to je zlé! Jak jste k tomu přišel? – Kousal jsem tvrdý chléb. – Ale, pane Tučku, takhle jste si už vylomil čtyrku vlevo na hoře, co jsem vám ji trhala před měsícem. Copak jsem neříkala, že máte být opatrný na přední zuby? Že jsou chatrné, zkousané, třetinové proti původní délce? Posledně jste okusoval kost, dnes tvrdý chleba. – Já rád tvrdý chléb. Tvrdý chleba tak pěkně křupe. – Pane, a zub také pěkně křupnul? – Ne, paní doktor, zub si zůstal v kůrce. A já teď šišlu. Paní doktor, zachraňte mě! Zítra hraji krále Hamleta. – Toho nebožtíka? – Jo, ducha krále Hamleta. – Nebožtík může být i bezzubý. – Paní doktor, zkouším, natáčím v rozhlase, vypadám jako Quasimodo a hlavně šišlám. – Ale šišláte roztomile. – Zalepte mi ten zub, prosím? – Jak? Tohle zalepit nejde. Odvrtám kanálky, vytáhnu nervy, kořen zacementuji, dám na něj implantát, pak obrousím trojku a zkusím udělat můstek z dvojky na trojku s přesahem nad chybějící čtyřku. Pane, to je tak na dva měsíce. – Kriste na nebi, to budu celou tu dobu šišlat? – Coby. Budete mluvit doprava. – Doprava? Jak, doprava? – Normálně, tak jak se teď mluví, doprava. Takhle. A paní doktor spustila říkanku: Povídala Číča Číči / Číčo, copak si to tady syčí? / Nesyč, Číčo, hasiči si myši cvičí. Zkuste to! – Paní doktor, to je v… – Paní doktor mně píchla injekci a diskusi ukončila. Jazyk, ret i nos mně ztvrdly, má pusa byla rázem jako po mrtvici.\nDo lůna divadla Reduta, kde jsem kdysi deset let čile hrával, jsem vstoupil hlavním vchodem po pětatřiceti letech. Hmátl jsem po dveřích, ale nedohmátl. Dvě velké skleněné plochy se přede mnou rozestoupily. Jako před monarchou. Přítel Trtílek se zubil mému údivu. Dal mi do ruky čtvercový program a vedle něj stojící student režie Skočovský vytáhl z obálky karetku. Čestná místa, první řada, čísla 18 a 19.\nBudete mě muset navigovat, nějak to tady nepoznávám. FOTO archiv NDB\nVážení, vaše starost je vzorná, ale budete mě muset navigovat, nějak to tady nepoznávám. Je to tady všechno poněkud jinak. Nezdá se vám? Kdepak je tady šatna? Koukám, vždyť tohle bylo takové pěkně ponuré baroko a teď je to jakési celé skleněné. To je teď asi nějaký pozdně brněnský funkcionalismus, že? Režisér mě rozpačitě směroval pod oblouky barokní klenby. Odložil jsem si a řekl: Pane kolego a teď kam? – Chcete jet výtahem nebo půjdeme po schodech? – Po schodech, pane kolego, po schodech! Výtah je koukám skleněný, průhledný, nic pro mě. Nemám co vystavovat. Schody jsou bytelné a původní. Půjdeme po schodech. V prvním poschodí byla šipka: Doprava Mozartův sál. Režisér to vzal doleva. U vstupu do divadla nám hezoučká dívenka vzala karetku a pravila: První řada, sedadla 18 a 19. Příjemný zážitek přeji.\nJeviště bylo hluboké a bez opony. Hlediště daleké, mírně vyklopené, končící pod osvětlovací kabinou. FOTO archiv NDB\nJeviště bylo hluboké a bez opony. Hlediště daleké, mírně vyklopené, končící pod osvětlovací kabinou. Řady diváckých sedadel se zdály být dlouhé, do obdélníku sálu napěchované. Do první řady se sestupovalo po schůdku jako do skříňového šuplíku. Naklonil jsem se k sedící dvojici: Promiňte, jsem tady novic, jaká máte čísla sedadel? – Co, prosím? Řekl pán sedící v zásuvce první řady pode mnou. No, já mám číslo 18. – My, já to vlastně nevím. – Aha. Já mám číslo 18, víte? Tak nic, seďte. Zkusím to z druhé strany. Pane režisére, dáme se uličkou druhé řady. Ta je volná. Alespoň se porozhlédneme. Vstoupili jsme do druhé zásuvky a přešli na její konec. Měla pětadvacet sedadel. Schůdkem jsme se dostali do šuplete první řady. Našli svá čísla. Báječný výhled. Jenom kousíček od středu. Techniku obchvatu volil i redaktor Mareček a jeho slečna středního věku. Sedli si na čísla 16, 17.\nRedaktor se zašklebil: „To je paní recenzentka.“ (Lubomír Mareček – absolvent oboru historie-bohemistika na Filozofické fakultě Masarykovy univerzity. Pracoval v Brněnském večerníku, Lidových novinách a MfDnes, přispívá i do DN. V současné době pracuje na JAMU jako „specialista pro vnější vztahy“. Je autorem knihy Filmové kralování Bolka Polívky.). FOTO archiv\nRedaktor se zašklebil: To je paní recenzentka. – Ano. Pane redaktore, tady je to všechno nějak jinak, nějak obráceně. Nebylo náhodou jeviště tam za námi, jak jsou teď kabiny? – Ano, pane Tučku. A tam nahoře byl boční balkón. – Vím, tam sedávalo vedení zpěvohry. Šeda, Karásek, Moulík, Osolsobě, Fišer. Já tady hrával i v muzikálech. – Tak, tak, pane Tučku. Ale to už je tuze dávno, viďte! Naklonil jsem se k režisérovi: Pane kolego, tady se mi stala jímavá story. Byl vlahý večer, pátek, něco málo po sedmé hodině. Ležel jsem doma ve vaně. Přiběhla žena: „Jardo, sousedka říká, že volají z Reduty, že za dvacet minut začíná představení Ali z Kešanu, a ty nejsi v divadle? Prý máš první scénu!“ Soused nastartoval auto, nasoukal jsem se do županu, nazul bačkory a jeli jsme. Vběhl jsem do Reduty, vrátná volala: „Pozdě, už se hraje!“ Bral jsem schody po dvou. V sufitách u jeviště jsem uviděl kolegu Středu oblečeného do mého kostýmu. Strhal jsem z něho košili i kalhoty, shodil ze sebe župan, vlétnul do gaťat a bosý, s košilkou v ruce vběhl na scénu. Sedl jsem si a řekl předepsanou repliku: !Já, Retko Selim, chodím náhodou vždycky včas. Turecký bazar ztuhnul a lid z Kešanu opustil jeviště. Zůstal jsem na něm sám. Dobré tři minuty jsem si balil retko. První se vrátila na scénu paní Vlasta Fialová. Hrála hajzlbábu. Zadívala se na mě a řekla: „Retko Selim, ten zásadně chodí včas.“ – Za zády se mi ozvalo: Není to náhodou Jarda Tuček? Otočil jsem se. Je to Jarda Tuček. Je! Člověče, ty by si měl být starší, nebo ne? Šedivý Ondra Šeda, syn někdejšího ředitele Státního divadla se na mě zubil. Tak, jak se ti vede? – Ale, Ondřeji, víš přece, že jsme už ve věku, kdy je lepší se neptat. – Na to kašli, Jardo, klidně se mě zeptej, co dělám? – Co tedy děláš, Ondro? – Hovno, Jardo, hovno! – No vidíš, Ondro, ale vypadáš dobře.\nMrtvé tělo uložili do velké, uprostřed jeviště stojící bedny. FOTO archiv NDB\nNa jeviště přicházely další postavy. Sympatický mladík, v tuze upnutém saku, který okamžitě získal kontakt s hledištěm, trémou schvácená krasavice, na které se chvěly i límečky u košile, šarmantní šedivý pán, znělého hlasu i jasné mluvy, tajemná dáma s tváří smrtky v dlouze vlajícím chalátu pískové barvy a urostlý chlap v elegantním plášti, s kloboukem trapera na hlavě. Rozmáchlými gesty a grácií vládl jevištnímu dění. Jeho výslovnost byla perfektní. Koukal jsem, jak se na rozlehlé scéně mění herecký tenis v hokej. Opravdu dost těžce jsem rozpoznával, který aktér zrovna teď drží puk.\nKamenné divadlo, to sú samé velké plochy. FOTO archiv NDB\nVzpomněl jsem si na slova klasika Scherhaufera: Jarošu, kamenné divadlo, to sú samé velké plochy. Rozumíš, herci musí hulákat, hrajú jako by na koturnách, s takovým mírným patosem, aby měli jistotu, že jim diváci rozumí. Obrovské dekorace, velké parochně, mohutné kostýmy, rozumíš, to je kamenné divadlo. Když se v Mahence díváš ze třetího pořadí do hlubokého kotle, tož na jevišti vidíš hulákající trpaslíky: „Vaše královská výsost už večeřela?“ Proto také do Mahenky vybírají podle hlasů, aby byli herci rozpoznatelní. Rozumíš, Jurda, Kabíček, Lakomý, Kružíková, Kurandová, Krátký, Strobachová, Fialová, Šlégr, to byly rozeznatelné hlasy. Ty poznal každý i se zavřenýma očima. Proto se také říkalo, že jsou jenom tři druhy divadel: dobré, špatné a Mahenka. No uznej, není lepší Provázek s malou Procházkovkou? Herci v ní hrají na plný ceres a jako o život. Výbušně, přirozeně, mají koule a přitom nepřehrávají, protože, Jarošu, nemusí. Divák jich má, ta jak na dlani.\nPříběh o tom, jak vymyslit a realizovat dokonalou vraždu, se přede mnou odvíjel v lehkém tempu a konverzačním toku slov. FOTO archiv NDB\nPříběh o tom, jak vymyslit a realizovat dokonalou vraždu, se přede mnou odvíjel v lehkém tempu a konverzačním toku slov dál a dál. Všem divákům bylo jasné, kdo je vrah, takže různé slovní propletence z roku 1929, kdy detektivky hledaly a nalézaly svá zlatá dna, je moc nezajímaly. Epilog, ve kterém si vrahové uvědomují, že na spáchání dokonalého zločinu nikdy neměli, byl dovětkem velmi slavné hry, která spíš řeší problém spouštění vražedného procesu, než aby byla obyčejnou detektivkou.\nVšem divákům bylo jasné, kdo je vrah. FOTO archiv NDB\nProtahoval jsem se šuplíkem k východu a vypuzoval před sebou všechny, co si chtěli po zážitku vydechnout. Dral jsem se mezi slavnostně oděnými směrem k Mozartovu sálu. Pane režisére, kde jsou tady záchody? – Dole, za výtahy. Dal jsem se po schodech dolů. Prostor před skleněnými výtahy byl zalidněný návštěvníky. S některými jsem se zdravil, některým jsem pokynul, několika jsem i stisknul ruku. Vždy jsem přitom syknul: Wécé, prosím? – Za výtahy, tam! Klestil jsem si chodníček k průhlednému monstru. Jardo, co ti to tady připomíná? zubil se Ondra Šeda. Nevím? Hledám záchody. – Ty jsou za výtahy. – To už vím. Výtahy jsem dvakrát obešel a nic! – Jardo, jako na poště nebo v pojišťovně. Musíš do uličky za výtahy. Vidíš ji, ne? Ta jezdící monstra mě matou. Opětovně jsem se došoural do šedé uličky za skleněné výtahy. Dal se kolem nazelenalých plátů vlevo, nakoukl jsem za roh, nic. Vrátil jsem se a šel kolem hráškových plátů vpravo, za rohem nic. Cedulička se spásným nápisem WC nikde. Pokoušely se o mě mdloby a močový měchýř hrozil prasknutím, když jsem se o jeden plát opřel rukou. Plát se otevřel. Dva pisoáry a jedna mísa v malé okachlíkované komůrce. Číči, copak nám to tady syčí… Až při odchodu z úlevné místnosti jsem si všimnul drobounkých, do šedi vyvedených pajduláčků. Dámy, páni…\nPublicistka, pedagog a dramaturg Eva Šlapanská (tři desetiletí působila na JAMU, kde byla vedoucí Hudebního studia. Nositelka čestného titulu Zasloužilá pracovnice kultury, stříbrné medaile k 50.výročí JAMU, Ceny města Brna 2009 a pamětní medaile městské části Brno – Královo Pole). FOTO archiv\nNakročila proti mně štěstím zářící kamarádka od studentských let, dobrá víla z Králova Pole, spisovatelka Eva Šlapanská: Jardo, co ty tady děláš? – Evičko, zpívám si, protože se mi tady podařilo najít záchody. – Neblbni, ty sem chodíš na záchody? – To taky, Evičko. Ale byla to fuška. – A co si na to říkal? – Jo, dobrý, moderní, splachovací, ale špatně značený. – Neblbni, Jardo, myslím, jak se ti líbil Hamiltnův Provaz? Ty si, člověče, pořád stejný komik. – Nejsem, Evičko, za rok jsem přišel o tři zuby. Neslyšíš, jak šišlu? Povídala číča číči, číčo, copak nám to tady syčí… Mluvím doprava. – Cože? Tys byl vždycky originál. Už na škole. Proto tě mám ráda. Vždyť jsme rozený v jeden den. Pátého září. – Ano, Evičko, pamatuji. – Ty si rozkošný! Tedy, řeknu ti, že u Hitchcocka byl Provaz trochu jiná detektivka. Film měl napětí. A co si říkal na herce. Mladý Černoch je milý, viď? Skoro celá obsada jsou čerství absolventi JAMU. A je to na nich znát. Ale oni budou dobří. – Evičko, nějak se začít musí. – Ovšem, ten Siničák, ten je výborný. On přece hrával u tebe v Polárce? Že mám pravdu? – Máš, Evičko, máš. Máš pravdu jako vždy. Hrál Ježibabu a později se přehrál na mlynáře Vávru. To je třída mezi herci. – No jo, je. Tak já už musím, mám tady pana profesora z chirurgie. Zítra ti zavolám, dějí se hrozné věci. Tak pa! – Pá a šáteček, dobrá vílo z Králova Pole.\nOvšem, ten Siničák, ten je výborný. FOTO archiv NDB\nPoblahopřál jsem tvůrčímu týmu, poděkoval příteli Trtílkovi a řekl mu: Škoda, že ti čerství absolventi nebyli školou vyučeni jevištní řeči. Nezní jim hlasy. Luštit jejich slova je tak trochu detektivka v detektivce. – Ale ona to moc detektivka není, protestoval smutně přítel Trtílek, přečtěte si program. – Já vím, že není…\nPak jsem se potkal s pohublou legendou, bardem brněnské kritiky Vítem Závodským.\nPhDr. Vít Závodský – pedagog; divadelní a literární vědec; kritik a publicista, syn lterárního historika a teoretika prof. PhDr. Artura Závodského, DrSc. FOTO archiv Encyklopedie dějin města Brna\nKousal drobný chlebíček a drtil slova: Kamaráde, těším se na tvoji esej o Konci Provazu. Tak to tam, v tom Komíně ještě chvíli vydrž! Mezi létacími skleněnými plochami mě odchytil redaktor Mareček: Tak co vy na to? – Pane redaktore, když orchestr hraje bez prvních houslí, symfonii odehrát může jen, má-li vynikajícího dirigenta. Hodně zdaru a hlavu vzhůru, vždyť jste dobrej, vy se z toho vylžete.\nDoma jsem se vrhnul na ledničku. Nic lákavého v ní nebylo. Ukrojil jsem krajíc chleba a se vzpomínkou na chuť pálené čočky jej opatrně žmoulal na zbylých zadních zubech pravé sanice. Pro lepší chuť jsem přepínal televizní kanály. V Soči zhasnul plamen. Ve Lvově klečící policisté prosí za odpuštění. Démon Kalousek dává doporučení, aby Unie finančně pomohla Ukrajině. Činoherní klub z Ústí se odmítl přihlásit ke grantovému řízení. Na měsíc dopadl čtyři sta tunový meteorit. Komentátoři Klepetko, Veselovský i Drtinová odcházejí z České televize. Východní Ukrajina chce přítomnost ruských tanků. Nejvíc Českých lvů získal film o Janu Palachovi Hořící keř. Šéf bývalé mordparty je rozezlen, jak je ztvárněn Bolkem Polívkou v seriálu První oddělení. Putin uvádí vojska západního a středního okruhu Ruska do stavu pohotovosti. Povídala číča, číči, číčo, copak nám to tady syčí. Mordoval jsem jazyk, aby se učil směřování doprava.\nRáno jsem opláchnul čtyři krůtí křidélka, dal je do hrnce, pustil na ně vodu a řekl: Svobodně si plavte, holoubátka sněhobílá, za chvíli vám bude horko.\nKrocan divoký je původem ze Střední a Jižní Ameriky. Už před 3000 lety divokého krocana zdomácněli Středoameričtí Indiáni. Krocani byli chováni pro maso, kosti k výrobě nástrojů a kvůli ozdobnému peří. Existují plemena krůt s peřím bronzovým a černým. Dnešní krocani a krůty jsou větší než jejich předchůdci a ve velkochovu mají převážně bílé peří. FOTO archiv\nŠkrtnul jsem a zálibně koukal na růžici plamínků. Mám rád oheň. Mám rád i bublání vařící se vody. Po chvíli jsem z hrnce vybral hnědavou pěnu, vhodil do něj opláchnutou cibuli a šest vybalených kostek kuřecího bujonu. Své polévky si vařím zdravě. Pak je týden jím. Když šestý den zkysnou, říkám si, bude kyselo. Jsem konzervativní staromilec, co si navařím, to si také sním.\nSedl jsem si k počítači a brouzdal se internetem. Paní Semelová měla v televizi řeč. Svobodně se vyjadřovala k justiční zvůli padesátých let minulého století, k popravě Milady Horákové. Hloupě, trapně, neinformovaně, strašně. Připadala mi jako člověk kléru tvrdící, že nikdy na světě neexistovala muka církevní inkvizice. Svobodné byly i komentáře k jejímu svobodnému názoru: Komunisté by měli být věšeni, protože se nezměnili. Nebo: Denně zemře jen deset komunistů, a to je málo. Brr! Hrůzná společenská xenofobie nás zachvacuje. Nevím, co by se teď dělo, kdyby mezi současnými komunisty Česka byl, nedej bože, nějaký Róm.\nPatrick Hamilton ve svém londýnském bytě v Albany během 2. světové války. FOTO archiv\nHra Provaz (Rope) byla poprvé uvedena 3. 3. 1928 v londýnském Royal Strand Theatre. 25. dubna následovalo její další londýnské uvedení v John Golden Theatre a 13. září ji odehráli na newyorské Brodwayi pod názvem Konec provazu (Rope´s End). V českém prostoru nebyla hra dosud uvedena.\nNo tak, to jsem si početl. To se mi zas bude jednou dobře spát. FOTO archiv NDB\nNo tak, to jsem si početl. To se mi zas bude jednou dobře spát. Já tušil, že to pozvání na Provaz nebude jen tak. On ten chlapec Trtílek je hlavička. Radši si na uklidnění pustím televizní zprávy: Prezident Zeman byl v Bruselu, k parlamentu Evropské unie mluvil spatra a anglicky. A hned to taky schytal. Řeč byla přijata rozpačitě, věnovala se jen detailům, angličtina nebyla dokonalá, český prezident by měl mluvit česky. Když na tiskovce odpovídal Zeman na ruský dotaz, odpověděl v ruštině. Byl okamžitě okřiknut: Ruštinou nemluvte, tu my tady neznáme! Ukrajina je na pokraji krachu. Demonstranti v přímém přenosu uřízli policistovi hlavu. Český ministr zahraničí prohlásil: Janukovyče jako představitele Ukrajiny neuznáváme. Na budově regionální krymské vlády v Simferopolu vlají ruské vlajky. Putin ujistil Američany, že se zasadí o celistvost Ukrajiny. Probíhají společná cvičení vojsk Jižní Koreje a Ameriky. Vojska Severní Koreje vystřelila čtyři rakety krátkého doletu na protest. Ruská letadla jsou u hranic s Ukrajinou v bojové pohotovosti. Janukovyč, který se stále cítí být ukrajinským prezidentem, promluvil v Rusku na tiskové konferenci. Letadlo se zraněnými Ukrajinci přistálo v Praze. Miroslav Donutil se vrací na Provázek. Získal roli skladatele Salieriho ve hře Amadeus. Pod režijním vedením uměleckého šéfa Morávka. Skladatele Mozarta bude hrát Donutilův syn Vladimír. Pak jsem tvrdě usnul. Televizor blikal a já se domníval, že vidím záblesky prskajících šrapnelů.\nRáno, mě čekal šok. FOTO archiv\nRáno, mě čekal šok. Po desce kuchyňské linky a na ploše bílého sporáku se hemžily hordy černých mravenečků. Vytvářely jakési rotující kinetické obrazce. Ve spirálách obkružovaly tvrdý chléb, mizely ve schnoucích rohlících. Bylo jich moc. Strašně moc. Nezbývalo nic jiného, než jejich rejdění udělat přítrž. Musel jsem je vyvraždit. Ať mi ochránci přírody prominou, ale představa, že by se mravenečkové vrhli i na byt mé milované sousedky a já byl následně vyšetřován a posléze třeba i obviněn ze svévolného pronikání do cizího soukromí skrze své černé velvyslance si přece ve svém pozdním věku dovolit nemohu. Už jenom představa, že bych za to černé proniknutí mravenců mohl, je pro mě strašná. No považte, vždyť paní sousedka by mně třeba už ani nechtěla jít na pohřeb. A to bych fakt nepřežil. Tak to vidíte, jak nízké pohnutky mohou z člověka udělat hromadného vraha.\nP. S. Hromadné vraždění houbičkou šlo snadno. Horší bylo honění zbylých černých jedinců. Mravenci byli tuze malí a já už na ně přece jenom špatně viděl. Zasraný věk! Zato už docela pšijatelně šišlu. Povídala číča číči, číčo, čopak nám to tady tolik šyčí…\nBrno – Komín, 28. 2. 2014\nWho Took the Cookies from the Cookie Jar? Ilustrace Ashley Wolff. Repro archiv\nNárodní Divadlo Brno / Divadlo Reduta – Patrick Hamilton: Provaz. Překlad: Dana Hábová. Úprava: Ondřej Elbel, Pavel Trtílek. Režie: Ondřej Elbel. Dramaturgie: Pavel Trtílek. Scéna: Pavel Borák. Kostýmy: Kateřina Bláhová. Hudba: Petr Hromádka. Obsazení: Wydham Brandon – Miroslav Novotný. Charles Gramillo – Martin Veselý. Kenneth Raglan – Lukáš Černoch j.h. Leila Arderová – Iveta Austová j.h. Johnstone Kentley – Bedřich Výtisk. Paní Debenhamová – Eva Novotná. Rupert Cadel – Martin Siničák j.h. Premiéra 21. února 2014.\nKomentáře k článku: Mudrování (nejen) nad divadlem (No. 46)


Elen na louce - Maxim.czNewsletterKontaktPřihlásitRegistrovatPředplatnéPravidla soutěžíReklamaCirkusDivný světVěděli jste, že?Vzteklej pesKam s níMaxim radíMaxim TVRedakční videaMIXReklamyHolkySoutěžeSoutěžeVýherci z časopisuMixerFilmHryAutaAlkoholSportAkceGadgetsMilitaryHudbaŽenyHolky ze světaHolky z MaximaČeské holkyHolky ze světaHolky z MaximaČeské holkyElen na louce maxim.cz»Ženy» Holky ze světaMaxim / 09.05.2012I prasata ocení, že už zvolna přichází jaro!Moje holka se při jídle chová jako prase. Kdykoli spolu jdeme někam na večeři, je od jídla pobryndaný celý stůl i ona. Je to pak vždycky docela trapas. Jak jí mám jemně naznačit, že se má chovat trochu čistotněji, ale aby se při tom neurazila?Pavel J., Olomouc Já taky nemám ráda lidi, co jedí jako dobytek. Nemá ale cenu něco ‚jemně naznačovat’, musíte jí to říct natvrdo, jinak si vůbec neuvědomí, co dělá špatně, a bude to dělat dál. A jestli se urazí, klidně a trpělivě jí vysvětlete, že je pro její vlastní dobro, když nebude chodit mezi lidmi s kečupem na nose a fazolemi ve vlasech.


Mom talks - váha - Bára Janošová\nKdyž se řekne váha, moje první problematická vzpomínka se týká návštěvy gynekologie, kdy jsem kolem 5. měsíce těhotenství hlásila sestřičce, že jsem přibrala "jen 2 kila" (za měsíc) s tím, že je to dobrý. Ta mě spražila ledovým pohledem, že to teda rozhodně dobrý není a že bych s tím měla něco dělat. Udělala jsem. Přestala jsem se vážit, takže to, že jsem s Ferdou přibrala 20 kilo je jen hrubý odhad. S Elou to bylo podobné s tím rozdílem, že jsem nezačínala na své předdětné váze, ale nesla si už něco s sebou.\nŘíká se, že s kojením a běháním kolem dětí jde hubnutí relativně snadno... ale já jsem celé období kojení měla tak neuvěřitelnou chuť na sladké! Byla jsem schopná jíst několik tabulek čokolády děnně. Tohle období mám už za sebou, doma jsem se ale už evidentně zapsala jako čokožrout a odpadkový koš. Viz nedávno má sestra: "máš u nás spoustu věcí", "cože, vždyť jsem u vás nic nenechala..." "no jo, ale my dostali spousty čokolády a bonboniéry a my to nejíme...". Jo, já jsem rodinný odpadkový koš pokud jde o sladké. Prosím vás, nenoste mi to! Teď sladké nejím vůbec, pokud ho doma nemáme. Prostě žádné čokoládky a bonbónky nekupujeme, ale stejně nám každou chvíli někdo něco přinese a osud takového daru je dán předem. Všechno sním, děti nedostanou nic.\nTakže teď, rok a kousek po 2. porodu mám "nečekaně" pořád nahoře 5 kilo a protože nejsem moc vysoká, tak je to pořádně vidět. Můžu si namlouvat, že mi pořád je velikost 38, ale to, že se do něčeho nacpu neznamená, že je to moje velikost, že?\nVážně obdivuji všechny, které mají pevnou vůli a i s dětma a stresem okolo dokáží jíst zdravě a ještě cvičit. Zejména ty, kdo nemají moc hlídání, jako je to u nás. Teď, když už je El přes rok je to s hlídáním lepší, ale o to zůstat s miminem se u nás fakt nikdo nepral... A cvičit doma... no cvičím, co mi zbývá, ale chybí tam ten relax. Navíc jakmile je jeden z nich nemocný, jakýkoli režim padá a s tím i cvičení...\nKaždopádně jsem se nevzdala a to mi přijde důležité. Hodit flintu to žita a smířit se s tím, že mi tahle kila a o to nižší sebevědomí zůstanou, to vážně nechci. Takže ještě jednou, nenoste mi tu čokoládu!\nJak jste na tom vy? Daří se vám i s dětmi cvičit a jíst zdravě?\nPája Černohorská 4. října 2016 9:18\nÚplně ses mi dneska trefila do noty...akorát já mám to druhý dítě už skoro tříletý...loni jsem zamakala a měla postavu jako nikdy.Pak přišla zima,lenost,chuť na sladký a na jaře jsem zjistila,že nemám co na sebe,přibrala jsem 9kg! Nemohla jsem projít kolem zrcadla bez toho,aby mi hlavou neblesklo "jsi tlustý prase" (popravdě,mám 168cm,kila se mi rozložili,takže to nebylo tak znát,ale já se prostě necítila dobře). Na začátku léta jsem změnila jídelníček,snažím se cvičit,chodím na brusle...zatím mám dole 4kg,cítím se líp,ale vím,že bych mohla makat víc.A přesně jak říkáš - jakmile jsou děti nemocný (což je na podzim bohužel docela běžný) můj režim padá a mě stojí strašnýho přemlouvání,abych naskočila zpátky...\nJinak s dětma se cvičí super,oba už se snaží cvičit se mnou,před 14dny jsem je vzala s kolama sebou na brusle a mrzí mě,že jsem to neudělala už dřív,protože to bylo super! Pravda,moc jsem si nezamakala,ale pohyb to byl a to se počítá :-D\nTak držím palce,ať to jde lehce a ať jsou děti co nejmíň nemocný! ;-)\nBara Janosova 4. října 2016 9:39\nAhoj, to je super! Na společné sportování se moc těším, zatím po mě maximálně lezou, jakmile si lehnu na zem... 🤔\nMartina Mikulášová 4. října 2016 12:59\nMám to stejně, a to nemám ani rodinu, ani děti. :( Například sladké jako dárek mi přijde naprosto nevhodné... :)\nŽe, přitom se to pořád nosí.... všem říkám, raději jablka .-))\nAnonymní 5. října 2016 18:01\nJirik bude mit tento mesic rok..ve trech mesicich mu zjistili ABKM takze zakaz veskerych mlecnych vyrobku..tim padem i pro me, protoze stale kojim..a od te doby 17 kg dole ani nevim jak..no vlastne vim..ona je ta mlecna slozka vsude..i v te mnou milovane cokolade..takze max. horkou.. :-)\nBara Janosova 10. října 2016 21:49\nNo, nevím, jestli je to výhora, ale je fakt, že když jsem chvíli kvůli kojení nejedla lepek, ani laktozu, šla váha rycle dolů. Jenže když nemusím, nedonutím se...\nTaky jsem to tak měla, během 11 měsíců kojení absolutní katastrofa co do příjmu cukru. Bez čokolády a sladkostí denně, slazené kávy jsem nemohla fungovat a to i s luxusně spícím dítětem a jinak vyváženou pestrou stravou. Na co to svést nevim, alibisticky říkám hormony, protoze s ukončením kojenim je to cukrové šílenství pryc. Nicméně drzim palce s pohybem, a i kdyz máte jak vidim subjektivní důvody k nespokojenosti, tak dle mého nezávislého pozorování vypadáte naprosto skvěle a perfektně a hopsala bych si být ve vašem těle (ale rozumím, že kazdy ma ty dve hranice jinde;) Viky\nBara Janosova 10. října 2016 21:50\nCukrový šílenství je přesný .-))\npajinka 6. října 2016 22:26\nPreji Vam hodne stesti ve snazeni, ale nejvic preji pohodu v hlave, o te vsechno je. Ja behem kojeni dost zhubla, syn mel travici obtize, zila jsem na vyvarech, ryzi, vyrazne omezila pecivo. Jakmile jsem se vratila k puvodni strave, kila jdou nahoru a s tim se zhorsuje ma nalada. Velmi dobre si uvedomuji, ze je to jen tim, co jim, ale vule se zatim nedostava.\nBara Janosova 10. října 2016 21:51\nDíky... jo jo, je to o vůli, ale všechno jednou přijde ,)\nAnonymní 18. října 2016 14:38\nJa jsem v tehotenstvi nejdla zadne rafinovane cukry.Nemela jsem po celou dobu zadnou cokoladu, oplatek, zakusek, proste nic. Misto toho jsem neustale mela po ruce susene ovoce - svetsky, datle, madle a hned sup s tim do pusy, kdyz jsem mela chut na sladke. Ta chut po case vymizela a i dnes, kdy mala ma 5 mesicu si sladke vezmu jen zridka. Chce to jen pevnou vuli. Zijeme v zahranici a jsem na malou sama od rana do pozdniho vecera, manzel v praci a prarodice hodne daleko. Obcas jsem vysilena, ale banan nebo susene ovoce mi dodaji hned potrebnou energii a obali nervy. Celkove jsem jeste na 7 kg minus pred otehotnenim. A hlavne mam i pocit, ze pokud cloveku prestane na necem uzkostne zalezet, tak se to vyrovna samo. Netrapte se tim a nakupte si radeji kila orisku a suseneho ovoce, vyrazte s kocarkem ven za kazdeho pocasi. Jal rikaji Svedi, neni problem v pocasi, ale v obleceni. Takze nabalit do tepla, gumaky na nohy a kupredu projit se kolem bloku kazdy den. Moc uspechu preji,Gabina


Krejčí: Faldyna? Jednání ani nezačala\n22.01.2009, čtvrtek, 20:43\nVe fotbale působí Vladimír Krejčí prakticky bez přestávky už zhruba 15 let. Za sebou má působení ve funkci ředitele Drnovic, ve stejné pozici působil i v 1. FC Brno, kde byl nějaký čas i majitelem oddílu. Jeho poslední štací byl Baník Ostrava, kde vykonával funkci sportovního ředitele. Před koncem roku ale před ním vyvstala výzva - vytáhnout 1. FC Slovácko ze zabřednuté herní i výsledkové krize.\nHozenou rukavici Vladimír Krejčí přijal a ve funkci ředitele v prosinci nahradil odvolanou Marcelu Mrázkovou. O tom, jak například vnímá podzimní účinkování klubu ve druhé lize, sdělil exkluzivně portálu eFotbal.cz.\nK tomu řeknu něco jen velice stručně, protože jsem přišel až v prosinci. Ve funkci jsem nahradil paní Mrázkovou proto, abych zvrátil výkonnostní propad včetně negativních výsledků. To je náš hlavní a základní cíl do jarní části soutěžního ročníku.\nSlovácko je v současné době těsně nad hranicí sestupu. S jakým umístěním byste byl na konci sezony spokojený?\nOsobně? S postupem (důrazně). Ta otázka je položená tak, že na ni ani jinak nemohu odpovědět. Míra mého uspokojení ale bude záviset na míře zvýšené výkonnosti spojené s výsledky. Čím lepších výkonů a výsledků bude mužstvo dosahovat, tím budu spokojenější.\nCo kauza Faldyna. Navázal jste na snahu vaší předchůdkyně ve funkci a snažíte se\nvysočinského kapitána stále získat?\nNevím, jakou přestupovou politiku razilo předchozí vedení. To nemíním hodnotit, ale co se týče Faldyny, tak žádná jednání o jeho přestupu z Jihlavy do Slovácka nepokračují, a to z jednoho prostého důvodu, protože žádná ani nezačala.\nKdyž jste do funkce nastoupil, nijak jste nezahálel a prakticky okamžitě se poroučel dosavadní trenér Jurkemik a čistka se nevyhnula ani hráčskému kádru. Kufry si balili například i zkušení Berger, Psohlavec a Ineman. Teď složení kádru odpovídá vašim představám?\nKe složení kádru neříkám vůbec nic, protože ho tvořím. Mohu ho pouze obhajovat nikoliv nijak komentovat. Skládám ho na moji zodpovědnost. Pouze k tomu můžu říct to, že rekonstrukce kádru vyplývá z důkladné analýzy jeho nedostatků. Doplnění mužstva se nám ale daří podle předem stanovených priorit. Jestli ta volba byla správná, ukáží až výsledky na jaře.\nŘíkáte, že nesete plnou zodpovědnost za složení kádru. Jakou roli má v tom případě hlavní trenér Mazura? Může vám do přestupové politiky hovořit?\nVšechny kroky spojené s rekonstrukcí kádru vytvářím s tím, že je konzultuji s hlavním trenérem. Neudělám jediný krok, aniž by se s tím kouč neztotožnil. Diskuze a následná rozhodnutí jsou v kontextu dvou osob. Mé a trenéra.\nChystáte se ještě na přestupovém trhu ulovit nějakou posilu?\nDá se předpokládat, že jeden dílčí zásah ještě může přijít.\n24.01.2009, sobota, 16:00 - Nedělní zájezd do Prahy zrušen.\n23.01.2009, pátek, 10:55 - SN: Fotbalisté Slovácka získali už pátou posilu\n22.01.2009, čtvrtek, 16:47 - Berger: V Česku končím


Krváky bez hranic | | A2 – neklid na kulturní frontě\nZa poslední desetiletí se v různých oblastech světové kinematografie stále pevněji usazují snímky soustředící se na extrémní, brakově živelnou brutalitu. Zostřené násilí si dnes dopřává náročné festivalové publikum i milovníci mainstreamových filmů.\nObrazy explicitního, groteskně vyhroceného či realisticky paralyzujícího násilí v posledních deseti letech stále důkladněji pronikají do různých vrstev světové kinematografie. Zároveň jsou jedním z hlavních prvků, které rozrušují hranice mezi dosud relativně oddělenými prostředími festivalového, mainstreamového a brakového filmu. S brakově pojatým násilím pracují těžko zařaditelní tvůrci jako Álex de la Iglesia (jeho Balada triste de trompeta, Smutná balada na trumpetu, 2010, letos v Benátkách vyhrála cenu za režii i scénář) či Fabrice Du Welz (Kalvárie, Calvaire, 2004; Vinyan, 2008), které si přivlastňují jak fanoušci hororů, tak festivalové publikum. Excentricky morbidní Trierův Antikrist (2009, recenze v A2 č. 24/2009) sice stále měl sílu stát se diskutovanou festivalovou událostí, zároveň ale spadal do proudu podobně provokativních titulů typu Pálfiho Taxidermie (2006, recenze v A2 č. 43/2006) či Mortierova Ex Drummera (2007, recenze v A2 č. 32/2007), které dnes tvoří výrazný trend v programech filmových přehlídek. Na filmech typu Macheteho (2010, minirecenze v A2 č. 21/2010) či Piraní 3D (Piranha, 2010) je zase vidět, jak brak s jeho nadsazeně spektakulární brutalitou proniká i do mainstreamové produkce. Samotná sféra nízkorozpočtových krváků se pak radikalizuje například v žánru torture porn, kde zpravidla sledujeme skupinu obětí zamčených ve sklepě a mučených šíleným sadistou (například japonská Grotesque, 2009, minirecenze v A2 č. 1/2010, či korejský Řezník, Dosalča, 2007).\nLegrační hry s násilím\nKořeny trvajícího trendu extrémně krvavých filmů lze najít už v polovině devadesátých let v souvislosti s postmoderními mainstreamovými snímky jako Pulp Fiction (1994) nebo Vřískot (Scream, 1996) a množstvím z nich vycházejících krimifilmů a hororů, které zase reagovaly na efektní brutalitu akčních a hororových snímků sedmdesátých a osmdesátých let. Vyostření explicitního násilí v těchto dílech jde ruku v ruce s jeho odtržením od reality. Oba zmíněné filmy se výrazně soustředí na pohotové černohumorné dialogy hrdinů, které stavějí děj a s ním i brakově přehnané násilí mimo skutečnost, do světa nezávazných hovorů filmových fanoušků. Festivalová kinematografie se v té době obrátila proti bezstarostným žánrovým hříčkám hlavního proudu směrem ke stylově strohému realismu reprezentovanému programem Dogma 95. Nejvýmluvnějším dokladem tehdejšího nepřátelského festivalového postoje k postmoderním žánrovým filmům je snímek Michaela Hanekeho Funny Games (1997), zjevná polemika s Vřískotem, která chce proti ironickým vtípkům dvou vrahů postavit hrůzně a empaticky působící realistické utrpení ostatních postav, přičemž samotné násilí se odehrává mimo obraz.\nUž koncem devadesátých let se ale brakem inspirované obrazy extrémního násilí začaly objevovat i ve filmech festivalově orientovaných tvůrců. Vlna excesivních autorských děl přelomu tisíciletí předváděla kontroverzně pojaté fyzické obrazy často ve spojení s civilním realistickým stylem. Filmaři jako Claire Denisová v Miluji tě k sežrání (Trouble Every Day, 2001) či Bruno Dumont v Dvaceti devíti palmách (Twentynine Palms, 2003) využívali hororové prvky v silně osobitých a divácky odtažitých dílech, jež za horory rozhodně nebylo možné považovat.\nZ těchto tendencí povstala také díla, která spadala do proudu festivalově sledovaných filmů, ale svým vyzněním se spíš blížila braku. Šlo zejména o snímky Gaspara Noého, které jsou pro další vývoj vztahu festivalů k brakově pojaté brutalitě zvlášť příznačné. Noého efektní, řemeslně důmyslné a požitkářsky nihilistické filmové show Sám proti všem (Seul contre tous, 1998), Zvrácený (Irreversible, 2002) a Vejdi do prázdna (Enter the Void, 2009, recenze v A2 č. 11/2010) převádějí komplikovaně pojatá a subtilní zkoumání tělesnosti a živočišnosti postav z filmů Denisové a Dumonta na exploatačně přímočarý a úderný naturalismus.\nBrak pro masy i pro náročné\nPodobně zemitě kritický pohled na člověka coby živočišnou bestii je typický i pro řadu brakových filmů natočených po roce 2000, které přicházejí s otevřeným sadismem umocňovaným přesvědčivými a realisticky pojatými speciálními efekty. Společné znaky s nihilistickým hédonismem Noého filmů jistě mají díla režiséra Roba Zombieho, která se v negativních rysech lidského chování nekontrolovaně vyžívají. Zombie je ovšem typický zástupce režisérů nových krvavých braků v tom, že se jedná o hororového fanouška, který svá díla točí pro jiné hororové fanoušky s cílem co nejvíc intenzifikovat zdroje jejich diváckých slastí, tedy především obrazy groteskního násilí.\nStejně nadšenecké kořeny mají i režisér filmu Saw (2004) James Wan a tvůrce snímku Hostel (2005) Eli Roth. Obě díla vznikala jako nízkorozpočtové krváky spadající do žánru torture porn a určené zejména pro početnou komunitu milovníků hororového žánru, kde přímočarý příběh sloužil především jako spojnice vyhroceně sadistických násilných obrazů. Ze Saw se stal nečekaný divácký hit, který odstartoval sérii pokračování nasazovaných do kin rok co rok kolem Halloweenu, Hostel zase získal pozornost mainstreamových médií skrze produkční záštitu Quentina Tarantina. Paralelně s oběma snímky byla v Hollywoodu zahájena série invenčních remaků starých exploatačních béček filmem Marcuse Nispela Texaský masakr motorovou pilou (The Texas Chainsaw Massacre, 2003). Brak se díky tomu dostal na pomezí hlavního proudu a podobné snímky se staly komerčně lákavými produkty pro své nízké náklady a očekávatelné vysoké zisky.\nFestivaly s nabroušenou břitvou\nDokladem postupného usazování brakových krváků v mainstreamu je kariéra mimořádně talentovaného Francouze Alexandra Aji, který se od fanoušky uctívané nízkorozpočtové Noci s nabroušenou břitvou (Haute Tension, 2003) posunul právě k natáčení hollywoodských remaků starých béček Hory mají oči (The Hills Have Eyes, 2006, recenze v A2 č. 19/2007) a Piraňa 3D. Ajova Noc s nabroušenou břitvou je také čelným zástupcem skupiny francouzských brakových krváků, které kvůli zemi svého původu bývají často uváděné na filmových festivalech. Nové snímky z tohoto proudu Rubber (Guma, 2010, režie Quentin Dupieux) a La meute (Sebranka, 2010, režie Franck Richard) měly premiéru na letošním festivalu v Cannes.\nSbližování braku s mainstreamem i festivalovou tvorbou už lze rozhodně považovat za dlouhodobý trend, který patrně není jen pomíjivou módou, ale spíše dokladem rozpadu a přeskupování dříve ustanovených diváckých skupin. Hororoví fanoušci se nyní na projekcích krvavých filmů ve festivalových sálech potkávají s intelektuály a v multiplexech narážejí na příznivce filmových blockbusterů.


SKVĚLÝ DOMOV: Bramborové placičky Pagáčky. Nejlepší jsou jen tak s máslem, ale i s kachním nebo husím sádlem či s tvarohem a pažitkou. Na sladko je podávejte s jablkovým pyré, povidly a mletým mákem a kysanou smetanou či tvarohem.\nBrambory uvařte ve slupce v osolené vodě doměkka a slijte\nNejlepší jsou jen tak s máslem, ale i s kachním nebo husím sádlem či s tvarohem a pažitkou.\nNa sladko je podávejte s jablkovým pyré, povidly a mletým mákem a kysanou smetanou či tvarohem.


Otrava mobilnými telefónmi | Weblog Slovenská pospolitosť\nOtrava mobilnými telefónmi\n2. august. 2010 o 18:09 | Kategória: Zaujímavosti | Komentáre vypnuté na Otrava mobilnými telefónmi\n„Elektromagnetické znečistenie môže byť najvýznamnejšou formou znečistenia, ktoré kedy ľudská aktivita v tomto storočí vytvorila, a o to nebezpečnejšie, že je neviditeľná a nevnímateľná.“\nTento silný a pozoruhodný výrok predniesol prominentný lekár Andrew Wil, MD, autor ôsmich bestsellerov, absolvent Harvard Medicine Shool a medzinárodne uznávaný odborník na liečivé byliny a integračnú medicínu. Až si prečítate zvyšok tejto správy, pochopíte, prečo je jeho výrok presný a rovnako platný.\nFakta o používání mobilních telefonů\n• Rozmlouvání mobilním telefonem pouhých 500 minut měsíčně může zvýšit pravděpodobnost rakoviny mozku o 140% až 300% (1)\n• Ukázalo se, že radiace mobilního telefonu poškozuje a ničí živou NDA (2)\n• Radiace mobilního telefonu způsobuje prostupnost mozkokrevní bariéry, což umožňuje, aby jedy poškozovaly citlivou mozkovou tkáň (3)\n• Mobilní telefony nošené muži na opaku mohou snížit počet spermií o 30% (4) (5)\n• Po používání mobilního telefonu šest let se zvyšuje riziko vzniku akustického neuromu (nádor na sluchovém nervu) o 50% (6)\n• Radiace mobilního telefonu zvyšuje úroveň estrogenu a adrenalinu v těle, čímž narušuje hormonální rovnováhu (7)\n• Dvouminutový hovor mobilním telefonem mění mozkové funkce dětí na hodinu (8) (9)\n• Bezdrátové telefony znamenají vyšší riziko rakoviny, než mobilní telefony (10)\nRusové o tom věděli již dávno\nV letech 1953 až 1976 Rusové směrovali elektromagnetické záření přímo na americké velvyslanectví v Moskvě. Šlo o nepřetržité bombardování touto radiací, protože Rusové používali tuto technologii v pokusu vyslechnout konverzace na americké půdě. Personál amerického velvyslanectví brzy onemocněl. Americký velvyslanec v Rusku dostal leukémii a byl nucen se vrátit do Spojených států. Jeho náhradník také dostal leukémii a i on byl nahrazen. Zaměstnanci byli neustále nemocní a navíc si během svého pobytu na velvyslanectví stěžovali na ztrátu paměti, zamlžení mozku, ztrátu soustředění a nespavost.\n„Syndrom radiofrekvenční nemoci“ byla nemoc, kterou Rusové předtím identifikovali v experimentech. Takže nebyli překvapeni, když se o těchto zdravotních problémech dozvěděli. Nicméně stejná technologie je dnes propagována jako bezpečná a pohodlná. Pohodlná možná je, ale bezpečná ne.\nJak mobilní telefony fungují?\nMobilní telefony jsou opravdu pouze rádiové vysílače vysílající signály prostřednictvím rádiových vln. Tyto vlny jsou formou elektromagnetického záření, či EMR. Když je mobilní telefon zapnut, lokalizuje se tím, že vysílá řadu signálů na nejbližší věž mobilního operátora. Operátor pak přenese tyto informace do nejbližší ústředny. Při hovoru zasílá mobilní telefon údaje na nejbližší věž mobilního operátora, na ústřednu a pak na ústřednu v oblasti volačky, na jejíž číslo je voláno. Jakmile je spojení navázáno, mobilní telefon přenáší balíčky s vaším hlasem nebo textovými daty na druhou rádiovou vlnu, která je vytvořena za účelem přenosu informací. Tato druhá vlna se nazývá informace přenášející rádiová vlna, či ICRW. Když je hovor přijímán ústřednou volaného, vytvoří se spojení prostřednictvím nejbližší věže, která spojuje hovor s vaším telefonem. Prostřednictvím procesoru v mobilním telefonu je digitální informační signál přeměněn na analogový signál, aby bylo možné slyšet hlas. To vše se děje v průměrném čase čtyř až osmi vteřin.\nKaždý mobilní telefon obsahuje své dva vlastní vysílače. Účelem těchto vysílačů je kódování informací do rádiové vlny. Tato rádiová vlna vyzařuje z antény telefonu, rovnoměrně do prostoru. Kódovanými informacemi může být například zvuk vašeho hlasu, údaje vaší textové zprávy nebo fotografie. Vysílač pak odešle kódovanou vlnu, s vašimi informacemi nebo hlasem, na anténu, a anténa pak pošle signál. Funkcí antény je tyto rádiové vlny vrhnout do prostoru, aby je přijímač v nejbližší věži mobilních telefonů zachytil. To činí z antény nejnebezpečnější část telefonu.\nKde se vzala „buňka“ v mobilním telefonu\nVěže mobilních telefonů emitují signály ve vzoru „okvětních lístků“ kolem věže. Tento 360° rádius kolem věže se nazývá „buňka“, a to je to, co výraz „buňka“ v mobilním telefonu znamená (cell phone). Když je mobilní telefon v buňce, obvykle má dobrý příjem. Ale když mobilní telefon není v „buňce“, signál je špatný. Takže aby mobilní operátoři poskytli naprosté pokrytí, věže mobilních telefonů a anténní věže musí být umístěny po celé oblasti, aby se “buňky“ vzájemně překrývaly. Člověk začíná vidět, jak obrovská infrastruktura musí být vytvořena, aby bylo zajištěno naprosté pokrytí. To je důvod, proč věže mobilních telefonů a anténní věže jsou tak všudypřítomné. A to je důvod, proč jsou tyto antény instalována na tak mnoha místech, jako hasičské stanice, školy, kostely a střechy, všude.\nCo přesně je radiace mobilního telefonu\nElektromagnetické záření je forma energie, skládající se z magnetického pole a elektrického pole. Radiace mobilních telefonů je jedna z forem elektromagnetického záření. Celkové elektromagnetické záření spadá do spektra, které může sahat od radiace velmi nízké frekvence, či ELF, na spodním konci, po mikrovlny, rentgenové záření a gama záření na horním konci. Například elektrická rozvodná síť a vedení v našich domovech funguje na frekvenci 60 Hz, což se nachází na spodním konci spektra. Středovlnné rádio funguje na frekvencích megahertzů, zatímco většina mobilních telefonů funguje v rozsahu 800 až 2200 megahertz. Tyto frekvence jsou podstatně vyšší, než 60 Hz. Na horním konci energetického spektra najdeme rentgenové záření, které funguje na více než milionu megahertz. Tento druh radiační energie je znám také jako „ionizující“ záření, protože rádiové vlny jsou tak výkonné, že mohou rozkládat chemické vazby v těle a způsobovat genetické poškození. Radiace na spodním konci spektra je známá jako „neionizující“ záření, a záření tohoto druhu je vytvářeno takovými zařízeními, jako mobilní telefony, věže mobilních telefonů, bezdrátové routery, WiFi, atd. Tato forma záření je příliš slabá, aby rozložila chemické vazby, a to je jedním z důvodů, proč mnozí mylně věří, že radiace mobilních telefonů je neškodná.\nKdyž rádiová vlna z mobilního telefonu osciluje na 800 až 2200 megahertz (či dva tisíce dvě stě milionů cyklů za vteřinu), pohybuje se příliš rychle, aby ji tělo detekovalo. Tělo prostě nedokáže rozpoznat rádiovou vlnu pohybující se touto rychlostí, a tím se tato vlna pohybuje neviditelně tělem, bez detekce. Radiace pohybující se takto rychle by mohla být rozpoznána pouze tehdy, když by byla poháněna velmi silným zdrojem. Pokud je síla (výkon) pohánějící rádio dostatečně silná, může vlna způsobit poškození prostřednictvím toho, že zahřeje biologickou tkáň. Protože mobilní telefony nejsou dostatečně silné/výkonné), aby zahřívaly biologickou tkáň, mechanismus, kterým mobilní telefony způsobují poškození, funguje jinak. Tento mechanismus bude vysvětlen v jiné části této zprávy.\ncelá studie, kterou OSUD.cz nechal na vlastní náklady přeložit, má 27 stránek a je určena k šíření mezi vaše známé e-maily\nstahnout ve formátu PDF si ji můžete ZDE.


Statut lázeňského místa? Zakáže blikající reklamy i krmení zvířat | iDobryDen\nStatut lázeňského místa? Zakáže blikající reklamy i krmení zvířat\nFoto: ilustr., sal / Centrální budova sirnatých lázní v Ostrožské Nové Vsi\nOstrožská Nová Ves Zprávy 01 / 03 / 2016\nKarlovy Vary jako první a nyní - Ostrožská Nová Ves! Slovácká obec má důvod ke slavnostnímu přípitku, vláda minulý týden bez výhrad vyhověla novoveské žádosti na získání statutu lázeňského místa. Současné statuty pro všechny tuzemské lázně sice stále platí, avšak jejich znění odpovídá době, kdy je někdejší socialistická republika vydávala (60.-80. léta). První novodobý statut získaly Karlovy Vary, nyní se připojila Ostrožská Nová Ves. „O změnu jsme usilovali tři roky. Velmi nám přitom pomohly kontakty ředitele sirnatých lázní Antonína Plachého,“ říká k novince, která zajistí lázeňskému území zvýšenou ochranu, starosta Pavel Botek.\nO co přesně jde? Na návrh ministerstva zdravotnictví získávají lázně a jejich blízké okolí jistotu omezení stavby zábavních zařízení, zákazu staveb parkovacích nebo garážových domů i jednotlivých a skupinových garáží. Zapovězeny jsou i výstavby zařízení zemědělské výroby, drobné výroby a služeb, které by mohly narušovat péči o pacienty. Současně s tím se zakazuje také používání zvukové a blikající reklamy, používání látek škodících zdrojům vody, krmení toulavých i volně žijících zvířat a chov hospodářských zvířat, která vyžadují zvláštní péči. „Statut lázeňského místa tak spolu s kvalitou přírodního léčivého zdroje umožní další udržitelný rozvoj lázní ve prospěch pacientů trpících nemocemi oběhového a pohybového ústrojí, chorobami nervového systému nebo kožními nemocemi,“ shrnul vládní nařízení ministr zdravotnictví Svatopluk Němeček.\nStatut v podstatě rozděluje vybranou lokalitu na dvě území se zvláštním režimem. „Vnitřní ochranné pásmo se týká oblasti od železnice a zahrnuje vlastní lázně, jejich park a dosahuje až po cestu za přejezdem,“ popisuje starosta Pavel Botek. Ve vnitřním území se musí zachovat výměry nezpevněných ploch, parku a vzrostlé zeleně. Vnější ochranné pásmo, které se vyhýbá nedalekému kunovickému letišti, pak zahrnuje rozsáhlejší území od železničního přejezdu přes golfové hřiště a polnosti až k novoveským jezerům. „Všechny plochy se vyhýbají zástavbě, běžného života obyvatel se tak ochranné pásmo nijak nedotkne,“ doplnil Botek.\nZákaz rušivých činností by měl přispět ke zlepšení zdravotního stavu návštěvníků lázní. Přínosem pak může být také rozšíření nabídky pracovních příležitostí.


Tattoo Image, Prostějov ::: Permanentní make-up\nTattoo Image, tetovací studio Prostějov\nTetovací studio, Prostějov\nPermanentní make-up je metoda dočasného líčení\nAplikuje se do horní vrstvy pokožky - epidermu, implantují přírodní barviva, jedná se tedy o tzv. mikropigmentaci. Nejnovější a nejpřirozenější metodou aplikace je TAFFY Permanent Make-Up.\nLze upravit tvar, velikost, hustotu i šířku obočí nebo v případě chybějícího obočí jej lze kompletně vymodelovat, oči lze zvýraznit oční linkou a též můžeme zlepšit tvar rtů, či potlačit případnou asymetrii.\nVzhledem k tomu, že tento zákrok na několik let ovlivní vzhled Vaší tváře, je opravdu důležité si vybrat správné pracoviště, kde si permanentní make-up necháte provést.\nPM se provádí buď ruční metodou nebo speciálním přístrojem. Bolest je potlačena lokálními anestetiky. Pracuje se s jednorázovými pomůckami, v roušce a v rukavicích, aby se zamezilo vzniku infekce. Permanentni make-up je vhodný pro ženy jakéhokoli věku. Vždy je klientce doporučen nejvhodnější a přirozený způsob nalíčení. Na začátku celé procedury se zákrok perfektně předkreslí speciální tužkou. K samotné aplikaci dojde až klientka s návrhem bez výhrady souhlasí. Při aplikaci klientka leží. Čas zákroku se pohybuje od 1 až do 2 hodin, podle náročnosti a typu úpravy obličeje. Po aplikaci permanentního make-upu může dojít k lehkému začervenání či otoku, který se ztratí během prvního dne. V místě aplikace permanentního make-upu se objeví drobné stroupky, které se nesmí v žádném případě olupovat nebo strhávat. Stroupky se samy podle druhu zákroku během 3-9 dnech odloupnou. V prvních 3 dnech po aplikaci se pigmentovaná místa nesmí namáčet či vystavovat nadměrnému slunečnímu záření až 3 týdny. Po PMU se na aplikované místo používá krém s ochranným faktorem nejméně 20.\nDvě fáze anestezie\nPrvní fáze anestezie se používá na cca 20 minut před zákrokem a slouží k umrtvení vrchní vrstvy pigmentovaného místa. Druhá fáze anestezie se používá na již pigmentované místo a aplikuje se opakovaně. Pokaždé, když klientka ucítí bolest, je znovu a znovu použita druhá fáze anestezie.\nje dlouhodobý, kresba v pleti vydrží od 1 roku až do 3-5 let. Barvivo se z kůže jejím přirozeným procesem rohovatění postupně vytrácí. Po čase má klientka možnost celý zákrok podstoupit znovu. To je důležité ze dvou hledisek:\npřihlédnutí k novým trendům, technologiím a možnostem;\ns ohledem na přirozené stárnutí pokožky, měnící se proporce v obličeji apod. je to žádoucí.\nPro provedení PMU je podmínkou /mimo zdraví/, věk 18 ti let nebo přítomnost alespoň jednoho z rodičů.


Café Nobel: Jak vyfotit Slunce plechovkou | Žít Teplice\nÚvodVolný časCafé Nobel: Jak vyfotit Slunce plechovkou\n20.3.2019 - Volný čas 0\nSolarografie © Maciej Zapiór\nFotografická technika zvaná solarografie dokáže zachytit putování Slunce oblohou během dlouhých expozicí trvajících i půl roku. Jako kameru přitom využívá podomácku vyrobenou dírkovou komoru. Solarografii i její možnosti představí astronom Maciej Zapiór z Astronomického ústavu v Ondřejově ve čtvrtek 21. března v rámci další přednášky z cyklu Café Nobel na teplické hvězdárně.\n„Solarografii je možné využít nejen pro zaznamenávání pohybu slunečního kotouče,“ říká koordinátor cyklu Café Nobel Frederik Velinský. „Umožňuje registrovat i jiné pomalé procesy, které se kolem nás odehrávají. Také o tom bude na přednášce řeč.“\nMaciej Zapiór je vědeckým pracovníkem Slunečního oddělení Astronomického ústavu Akademie věd České republiky v Ondřejově. Doktorát obhajoval v roce 2013 na univerzitě v polské Wrocławi a v letech\n2013–2015 působil na Univerzitě Baleárských ostrovů ve španělské Palma de Mallorca. Zabývá se seismologií slunečních protuberanci. Solarografii se věnuje od roku 2005. Své práce vystavoval na 16\nindividuálních a 23 kolektivních expozicích v tuzemsku i zahraničí. Prohlédnout si je můžete také na jeho webových stránkách www.maciejzapior.com.\nPřednáška se uskuteční v rekonstruovaných prostorách hvězdárny v Teplicích na Písečném vrchu od 18:00 hodin. Místa je možné si rezervovat na adrese hap@hapteplice.cz. Další informace o Café Nobel naleznete na cafenobel.ujep.cz


15. 2. 2008 13:48\n5 dkg 5 dkg másla nebo rostlinného tuku\n1 l 1 l masového vývaru (může být i z kostky)\n1/8 l 1/8 l bílého vína\n2 plátky 2 plátky veky\n5 dkg 5 dkg parmazánu (nebo jiný sýr)\n4 626 kJ / 1 106 kcal\nCibuli oloupeme a nakrájíme na tenké plátky. Podusíme na tuku v otevřeném tlakovém hrnci. Nalijeme na ni vývar a hrnec uzavřeme. Povaříme.\nPoté přilijeme víno a okořeníme solí a mletým bílým pepřem.\nZ veky připravíme drobné kostky opečené na tuku. Rozdělíme je na talíře a zalijeme polévkou.\nNakonec zasypeme strouhaným sýrem.\n12. 8. 2015 12:56\n24. 8. 2013 13:40\nPrávě jsme dojedli tuto výbornou polévku, mívala jsem u cibulačky problém s tím, že je moc nasládlá, ale to právě řeší to víno. Dnes jsem dala strouhanou goudu, byla úžasně jemná a místo smažených kostiček rohlíku nebo housky jsem použila koupený "smažený hrášek" a bylo to moc moc mňam. A protože si neumíme oběd bez polévky představit, tak jsem zachránila ještě na dvě porce na zítra - a to jsem vyřila skoro z kila cibule. Všem dobrou chuť\n30. 12. 2012 23:52\nZe je cibulacka vyjimecne dobra je znamo. Chci se jen zminit, ze pro zahrati je horka polevka daleko ucinnejsi nez horky caj treba i s rumem !! A jak po polevce vsechno funguje. Uz mame 4 deti a manzelka je zase tehotna........a sousedka i kolegyne v praci taky...!! Dobrou chut !!\n15. 6. 2012 00:49\nÚžasná chuť, děkuji za recept, já udělala dvojité množství a nakonec ještě přidala smetanu ke šlehání. Nemá chybu, určitě doporučuji a přeji dobrou chuť\n19. 4. 2012 14:09\nDoporučuji...výborná chut...jsem moc ráda,že jsem tento recept našla...\n20. 3. 2009 15:05\n20. 3. 2009 13:45\n20. 3. 2009 13:44\nTakže: Nesehnala jsem parmazán, použila jsem nivu. Trošinku jsem polévku přihustila asi lžičkou hl. mouky, protože byla i pro babičku, tak, aby neremcala Jinak, moje dcera hodnotila polévku, jako luxusní. Viděla mne ji dělat a čučela, jak puk, že přilévám víno. Nakonec nevěřila vlastním chuťovým buňkám Vzkoušejte!! Nebudete litovat\nTématické fráze: recept na cibulovou polévku cibulová polévka krémová francouzská cibulačka podle pohlreicha cibulová krémová polévka recept cibulačka podle polreicha polévka cibulačka cibulová polévka podle pohlreicha polreich recepty cibulačka s taveným sýrem pravá cibulačka pohlreich recepty na cibulovou polévku cibulková polévka cibulovapolevka cibolová polévka frankfurtská polévka pohlreich recept na krémovou cibulovou polévku pravá francouzská cibulačka pohlreich cibulačka polreich italská cibulačka recepty-cibulová polévka\nSuroviny: cibule, máslo, vývar masový, víno bílé, veka, parmazán


4. Uklidnění u jógy\nJóga není jen sport, je to způsob myšlení a života. V překladu to znamená harmonie, spojení či sjednocení. Jógové pozice dokážou urovnat nejen vaše tělo, ale i mysl a duši. Určitě ji zařaďte do svého cvičího programu. Není to jen o námaze, ale i o nastavení mysli.


SICS vybrané pro zkoušení na studijním serveru jsou popsány níže:\nPřečtěte si tento informační list v řečtině zde\nPřechod z pomerančových sadů na avokádo\nPodle experimentu s hustotou žížal bylo biologické zdraví a stav avokádového grafu horší než grafů oranžových stromů.\nPohyb vody a rozpuštěných látek, stejně jako provzdušňování půdy, byly pozitivní pro obě kultivace, jak bylo identifikováno horní a dolní půdou objemová hustota experimenty.\nNa obou plochách byl měřen vysoký obsah koncentrace organického uhlíku v půdě. Oranžové sady představovaly během 3letého monitorování snížený obsah organického uhlíku v půdě ve srovnání s avokádovými stromy, pravděpodobně kvůli vyšším vstupům.\nÚroveň trávy Napadení bylo o 10% méně v poli avokáda ve srovnání s polem pomerančových stromů.\nHodnoty elektrické vodivosti naznačují vysokou hladinu slanosti v obou grafech. Ještě vyšší hodnoty byly pozorovány u avokádových stromů.\nNo-till a konvenční do v organických olivových sadech\nIntenzifikováno zpracování půdy významně přispěl ke zvýšení půdy eroze a ovlivnilo systém zakořenění plodiny, což způsobilo odkryté kořeny stromů.\nBiologické zdraví a stav ploch neobdělávaných ploch byly ve srovnání s obdělávanými plochami jasně lepší.\nKromě zpracování půdy, irigace také zvyšuje půdu eroze protože zavlažované stromy jsou méně odolné vůči vodnímu stresu kvůli mělkým kořenům.\nNa obou plochách byl měřen vysoký obsah koncentrace organického uhlíku v půdě.\nPohyb vody a rozpuštěných látek, stejně jako provzdušňování půdy, jsou vhodné i v případě bez obdělávání půdy.\nHolá půda a krycí plodina v ekologické vinici\nKrycí plodiny vedly k výrazně menšímu množství půdy eroze.\nPůda stabilita agregátu Výsledkem testu byla dobrá stabilita půdy a Odpor na eroze pro oba parcely však pro parcelu aplikovanou na vikvě, hašení účinek byl pozorován o něco méně, což naznačuje lepší struktura údržba.\nBiologické zdraví a stav ploch pokrytých vikvou byl zjevně lepší ve srovnání s vikvou bez vikve.\nPři pěstování krycích plodin se mírně zlepšil pohyb vody a rozpuštěných látek a provzdušňování půdy.\nKréta je největší z řeckých ostrovů a 5. největší ve Středomoří, s celkovou rozlohou 8,265 2 km5. Při zachování svých místních kulturních rysů tvoří ostrov významnou část kulturního dědictví Řecka, ale také přispívá XNUMX% národního hrubého domácího produktu (HDP), přičemž jeho hlavními průmyslovými odvětvími je zemědělství a cestovní ruch.\nProstorové rozložení půdy eroze na ostrově Kréta.\nKréta je podnebí klasifikováno jako suché vlhké (Csa podle Köppen a Geiger, středomořské jih). Asi 53% ročně srážky vyskytuje se v zimě, 23% během podzimu, 20% během jara, zatímco v létě jsou zanedbatelné srážky (Koutroulis a Tsanis, 2010). Roční srážky se pohybují od 300 do 700 mm od východu na západ v nízkých oblastech podél pobřeží a od 700 do 1000 2000 mm v rovinách pevniny, zatímco v horských oblastech dosahuje až 68 76 mm. Roční vodní bilance se rozpadá na XNUMX-XNUMX% evapotranspirace, 14-17% infiltrace a 10-15% odtok. Půdy jsou hlavně kalcisol.\nTéměř 40% ostrova se pěstuje při různých intenzitách v závislosti na požadované kvalitě konečného produktu a zamýšleném trhu: např. Olivovníky mohou být nezavlažované (tradiční / domácí použití) nebo zavlažované (moderní / intenzivní), vinice mohou být konvenční nebo ekologické, atd.\nZemědělství je důležitým zdrojem příjmů a přispívá k HDP Kréty o 13%. Oliva je nejdůležitější plodina pěstovaná na všech půdách a terénních svazích až do nadmořských výšek asi 900 m. Konkrétně pro Chania je zemědělská půda rozdělena do 5 hlavních kategorií plodin: hrozny 3%, stromy 90% (olivovníky 70%, ostatní stromy 20%), zelenina 2% a ostatní plodiny 5%.\nirigace typy na ostrově se liší v závislosti na plodinách a místní dostupnosti vody (např. olivovníky jsou buď pravidelně zavlažovány, nebo nejsou zavlažovány vůbec, pomerančovníky jsou často podmáčené a vinice jsou často zavlažovány kapáním). Hnojení se také liší (chemikálie vs hnůj). Vzhledem k vysoké fragmentaci vlastnictví a hrubé topografii je správa zřídka rozsáhlá a sběr plodin je téměř vždy tradiční a náročný na práci s použitím minimálního mechanického vybavení.\nKréta studuje videa z webu


Nutrend Compressed Caps 60 kapslí shop\nMultimineral Nutrend Compressed Caps 60 kapslí je nový, mimořádně účinný produkt obsahující minerály v chelátové (maximálně využitelné) podobě. Je vhodný k doplnění vyváženého jídelníčku všech osob, včetně sportovců. Vápník je potřebný pro udržení normálního stavu kostí a k pravidelné činnosti srdce. Hořčík přispívá ke snížení míry únavy a vyčerpání a k normální činnosti nervové soustavy. MULTIMINERAL COMPRESSED CAPS je určen pro: zatěžovaný organismus pro harmonizaci těla Složení produktu MULTIMINERAL COMPRESSED CAPS: bisglycinát vápenatý, bisglycinát hořečnatý, uhličitan hořečnatý, želatinová tobolka (želatina, barviva: oxid titaničitý, E 132), mléčnan chromitý, L-OptiZinc (mono-L-methionin sulfát zinečnatý), plnidlo stearan hořečnatý, organicky vázaný selen z kvasinek, bisglycinát železnatý, protispékavá přísada oxid křemičitý. L-OptiZinc je registrovaná ochranná známka InterHealth N.I. Doporučené dávkování produktu MULTIMINERAL COMPRESSED CAPS: jedna kapsle po ránu. Nepřekračujte doporučené dávkování. Použití produktu MULTIMINERAL COMPRESSED CAPS: dle doporučeného dávkování polkněte kapsle a zapijte dostatečným množstvím vody. Nejsou vhodné alkoholické a mléčné nápoje. Kapsli nekousejte! Upozornění: Doplněk stravy Nenahrazuje pestrou stravu. Není určeno pro děti, těhotné a kojící ženy. Ukládejte mimo dosah dětí! Skladujte v suchu při teplotě do 25 °C mimo dosah přímého slunečního záření. Chraňte před mrazem. Výrobce neručí za případné škody vzniklé nevhodným použitím nebo skladováním. Nutriční hodnoty: MULTIMINERAL COMPRESSED CAPS 100 g 1 kapsle Hořčík 9684 mg = 2582 % * 150 mg = 40 % * Vápník 6455 mg = 807 % * 100 mg = 12,5 % * Zinek 646 mg = 6460 % * 10 mg = 100 % * Železo 194 mg = 1386 % * 3 mg = 21 % * Chrom 5165 µg = 12913 % * 80 µg = 200 % * Selen 4842 µg = 8804 % * 75 µg = 136 % * * Referenční hodnota příjmu 1 kapsle: 1549 mg Hmotnost obsahu balení: 92,9 g\nVianutra Moringa a Rhodiola\nVýživový doplněk Vianutra Moringa a Rhodiola spojuje rostlinu s nejvyšší koncentrací živin na světě (moringa) a rhodiolu - rostlinu s blahodárnými účinky na duševní i fyzickou výkonnost. Tato kombinace představuje nezbytného průvodce životem moderního člověka jako doplněk výživy a současně jako pomoc při zdolávání stresů každodenního života.Přínosy užívá.. Více >>\nVitamíny Nutrend Multivitamin Compressed Caps 60 kapslí je nový, mimořádně účinný produkt v podobě kapslí, obsahující spektrum vitaminů v ideálním vzájemném poměru. Je vhodný k doplnění vyváženého jídelníčku všech osob, včetně sportovců.MULTIVITAMIN COMPRESSED CAPS je určen pro: zatěžovaný organismus, pro harmonizaci těla. 12 účinných látek v kapsli l.. Více >>


Kulturáky, majálesy, charita. Klus chystá česko-slovenské turné | Týden.cz\nKulturáky, majálesy, charita. Klus chystá česko-slovenské turné\n"Na koncerty budou v dubnu a květnu navazovat jarní majálesy v Hradci Králové, Plzni, Praze a v Brně, letní festivaly a samostatné koncerty v letních amfiteátrech, které budou spojeny s charitou," uvedla pořadatelka Zdeňka Selingerová.\nPrvní slovenskou část turné zakončil Klus loni v říjnu v Trenčíně. "Byl jsem v šoku, kolik lidí na nás přišlo a jak s námi zpívali. Problém nebyl ani s jazykem, bylo vidět, že vyrůstali na českém dabingu," uvedl tehdy Klus.\nTřinecký písničkář je v současné době komerčně nejúspěšnějším tuzemským hudebníkem. Všechna svá tři vydaná alba má v první dvacítce nejprodávanějších desek v České republice. Předloňské novinky Racek fanoušci koupili téměř 50 tisíc kusů. Loni nazpíval píseň Cesta jako host skupiny Kryštof na její úspěšné album Inzerát. Nové album plánuje natočit v letošním roce.


Cykličnost v astrologii - ppt stáhnout\nCykličnost v astrologii\nPrezentace na téma: "Cykličnost v astrologii"— Transkript prezentace:\n1 Cykličnost v astrologii\n2 Dane Rudhyar – Lunační cyklus\nCyklus pozic – je cyklus, kde máme co do činění se sledem po sobě jsoucích pozic pohybujícího se tělesa vzhledem k počátečnímu bodu jeho pohybu.\n3 Dane Rudhyar – Lunační cyklus\nCyklus vztahu – cykly, které začínají vzájemnou konjunkcí těles, dosahují svého nejvyššího bodu v opozici mezi těmito pohybujícími se tělesy a dospívají ke konci při vzniku nové konjunkce.\n4 MĚSÍC Klíčový je kořen označující slovo Měsíc – me, jenž v sanskrtu dává mámí, tj. měřím. V indoevropských jazycích je slovo měsíc odvozeno z tohoto kořene: más (sanskrt), máh (avestský jazyk), mah (staroprusky), menuo (litevsky), mena (gótsky), méné (řecky) mensis (latinsky). Měsíc je univerzálním měřícím nástrojem.\n5 LUNAČNÍ FÁZE Měsíční fáze měří „živý“ čas – čas spojený s biokosmickými skutečnostmi – déšť, příliv odliv, menstruace, setí…. Měsíční fáze měří, ale také převádí na společného jmenovatele nekonečné množství jevů a významů! Sjednocují! Lunační cyklus neměří změny Luny jako takové, ale změny v soli-lunárním vztahu. Fáze Luny nám nic neříkají o Luně samotné nebo pozici Luny na obloze. Týkají se jen stavu vzájemného vztahu mezi Sluncem a Lunou.\n6 Lunační cyklus je cyklem „periodických změn“.\n7 Lunační cyklus Co je na lunačním cyklu zajímavé?\nOpakuje se, v novu je smrt i znovuzrození nového cyklu. Je celistvý – má všechny fáze – vše můžeme sledovat. Z toho plyne: Je-li opakování zabezpečeno, je možná předvídavost. Lunační cyklus se tak stává archetypálním obrazem.\n8 Symbolický proces je prožitek obrazu a v obraze. Jung sv. III\nLunační cyklus je archetypálním obrazem všech procesů. Je základní – matriční proces, ve kterém se projevuje začátek, nárůst, vrchol, úbytek a ukončení, které se stává novým začátkem.\n9 Projekce Projekce je nevědomý, automatický proces, jímž se subjektu nevědomý obsah přenáší na objekt, a tím se zdá, jako by tento obsah patřil objektu. Jung – sv. III Projekce naopak přestává v okamžiku, v němž se stává vědomou, tj. když člověk vidí, že obsah patří subjektu. Jung – sv. III\n11 Dvě tendence: jedna směřuje ke ztvárnění, druhá k pochopení.\nPodíváme se na práci umělce – malíře. Na jeho tvorbě můžeme vidět dvě fáze – či tendence. Rozběžnou fázi – směřující ke ztvárnění a doběžnou fázi směřující k pochopení.\n12 Rozběžné fáze 1/8 Vynořování, nový začátek\n2/8 Prosazování, nové bojuje se starým 3/8 Krize činu 4/8 Zacílení, hledání výrazu 5/8 Naplnění Tam, kde převáží princip ztvárnění, se získaný materiál obměňuje a rozmnožuje, přičemž se odehrává jakási kondenzace motivů na více nebo méně stereotypní symboly, které podněcují tvůrčí fantazii a přitom působí převážně jako estetické motivy. Tato tendence vede k estetickému problému umělecké tvorby.\n13 Doběžné fáze 6/8 Rozsévání 7/8 Krize smyslu 8/8 Uvolňování\n14 Cyklus vztahu Venuše - Mars\nVenuše určuje charakter a specifické potřeby a Mars vládne impulzu jednat podle její specifické povahy s jejími specifickými požadavky. Tyto cykly se vztahují k rozvoji a vyjádření nejintimnějších a nejosobnějších aspektů povahy, k těm nejspontánnějším odpovědím životu (do té míry, jak to připouští Saturn a Luna) a ke konfrontacím, výzvám a příležitostem, které život jedinci nabízí. Všichni jsme se narodili za určité fáze tohoto cyklu Mars-Venuše, což propůjčuje určité specifické zabarvení našim osobním citům a emocím. I když mezi těmito dvěma planetami při narození neexistuje žádný aspekt, přes to je mezi nimi určitá vztahová fáze. Ať už je tato fáze rozběžná (směrem k rozběžnému sextilu, kvadratuře, trigonu nebo opozici) nebo doběžná (počínaje opozicí, směrem k doběžnému trigonu, kvadratuře, sextilu nebo konjunkci), bude vždy věrně popisovat způsob, jakým Venuše a Mars fungují v naší osobnosti.\n16 Rozběžná - doběžná fáze\nBěhem rozběžné fáze je Venuše ve službách Marsu. Bude akcentována touha vyjádřit se a vrhnout se vstříc zkušenostem na bázi instinktivních nebo subjektivních hodnot. V tomto případě se hodnota zkušeností ukáže po činu. Z tohoto důvodu rozběžná kvadratura mezi Venuší a Marsem - ať je jejich poloha ve znamení a v domě jakákoliv - je spojena s faktem, že výsledek zkušenosti, pokud jde o intimní a osobní sféru těchto dvou planet, není takový, jak jsme očekávali ve chvíli, kdy jsme jej podnikali. Aspekty během doběžné poloviny cyklu budou pramenit z opozice mezi Marsem a Venuší. V pozitivním případě je opozice mezi těmito dvěma planetami symbolem emocionální objektivity; ale v negativním případě může rovněž odhalovat stav emocionální slepé uličky, nerozhodnosti nebo konfliktu mezi touhou a vůlí jednat. Doběžná kvadratura může vytvořit krizi vědomí, vyvolanou konfliktem mezi touhou (přáním) a vytvořenými hodnotami. Je to aspekt emocionálních komplikací: člověk prodělává zkušenosti, které mají tendenci zbořit pohodlné zavedené zvyky osobního pohodlí nebo spokojenosti člověka se sebou samým. Člověk je doveden k tomu, aby revidoval hodnoty, na kterých zakládal své chování a znovu zvážil své vlastní vědomé motivace v emocionální sféře svého života.\n17 Ženy - muži Přitakání světu Vnitřní cyklus\nEkonomie vydávání, obdarování, rozhazování Touha po projevení plnosti, která se přímo zapojuje do reality, tvoří ji a proměňuje (Venuše). Touha je viděna skrze to, co vytváří. Je definována tím, co je schopna udělat. „Člověk touží po tom, co mu schází.“ Platon v dialogu Symposion Dobývání světa, kladení světa proti sobě a to v poznání, práci, boji. Touha jako dychtění po tom, co je ztracené, nepřítomné, nemožné. Ekonomie nedostatku, v níž je realita neúplná (musí se dosáhnout chybějícího), spjatá se smrtí, jež tvoří pozadí zápasu o vzájemné uznání a zničením, kterým hrozí předmět touhy.\n18 Jedna konjunkce Mars – ekonomie uchování a hromadění Dvě konjunkce Venuše – ekonomie vydávání, obdarování, rozhazování\nStáhnout ppt "Cykličnost v astrologii"


Příbuzní pašovali drogy do americké káznice v barvách omalovánek - iDNES.cz\n30. března 2011 11:35, aktualizováno 11:35\nOmalovánky, ve kterých byla rozpuštěná náhražka heroinu. | foto: Daily Telegraph\nTři vězni z Cape May v New Jersey dostali za mříže na první pohled nevinný dárek. Omalovánky s nápisem "Tatínkovi" nechávali vězeňskou ostrahu naprosto v klidu až do chvíle, než dostala tip, že se mezi zdi věznice pašují drogy.\nBachaři podnikli šťáru a zjistili, že dětské omalovánky nejsou tak neposkvrněné, jak se na první pohled zdá. V barvách byl totiž rozpuštěný Subozone, který se používá jako náhražka heroinu při léčbě drogové závislosti.\nNáhražky drog pašovali i pod poštovními známkami\n"Sloužím tu už 38 let, ale něco podobného jsem předtím ještě nikdy neviděl," podivil se šerif z Cape May Gary Schaffer. Policie později obvinila vězně Zacharyho Hirsche, Charlese Markhama a Paula Scipiona. Stíhá také Markhamovu matku a Katelyn Mosbachovou z Pensylvánie.\nNáhražku heroinu zadržela vězeňská služba tento měsíc už podruhé. V Pensylvánii zatkli 11 lidí, kteří za mříže pašovali drogu ukrytou pod poštovními známkami na dopisech od rodiny.\nTémata: Drogy, Vězeňská služba, Věznice