V pěti letech čte. Co s ním ve škole? - iDNES.cz\nVáš předškolák umí číst a počítat, aniž začal chodit do první třídy. Nebude se ve škole nudit a zlobit? Záleží na učitelích, kteří by měli jeho talent rozvíjet. Bohužel to stále není samozřejmost, jak zjistil páteční magazín Rodina DNES.\nVe dvou letech počítal do dvaceti, ve čtyřech poznával písmenka a spojoval je do slov. Dnes pětiletý Vojta odčítá čísla přes desítku, píše tiskacími písmeny. „Když si před časem nahlas četl v čekárně u doktora a pak vyšlo najevo, že jdeme teprve na pětiletou prohlídku, tudíž není ani předškolák, hodně rodičů se divilo,“ směje se Vojtova maminka Gabriela Němcová.\nSchopnosti jejího syna už přezkoumali v pedagogicko-psychologické poradně, kde potvrdili, že Vojta má nadprůměrné nadání ve většině zkoumaných oblastí a jeho nejsilnější stránkou jsou verbální dovednosti. „Má vysoce rozvinutou schopnost verbálního myšlení, pojmově logického uvažování a široký všeobecný přehled,“ cituje Gabriela Němcová ze zprávy psycholožky.\nZe svého syna má radost, hodně se toho naučil sám od sebe, zároveň se ale bojí toho, co nastane s nástupem do první třídy, kde se potká s dětmi, které se spoustu věcí budou teprve učit. „Mám strach, že se bude nudit a škola ho přestane bavit,“ říká Vojtova maminka.\nUčitelka ze staré školy\nZákladní školy mají zákonem dané, jak vzdělávat velmi chytré děti, ale donedávna to platilo jen pro určitý okruh žáků, takzvaně mimořádně nadané. Jsou to ti, kteří přicházejí do první třídy s potvrzením z pedagogickopsychologické poradny o mimořádných schopnostech. Malý Vojta Němec takový papír nedostal, z testování vyšlo, že se jedná o žáka s akcelerovaným (neboli urychleným) vývojem. To znamená, že má oproti vrstevníkům v určitých dovednostech náskok, který se časem srovná.\n„Teprve v páté třídě se prý ukáže, jestli jeho touha po učení vychází z vysoké inteligence. Jenže co do té doby? Ostatní děti se budou učit písmenka, zatímco on čte plynule. Obešli jsme tři základní školy a všude nám bylo řečeno, že nedokážou zaručit individuální přístup, neboť záleží na konkrétním vyučujícím. Takže se modlíme, aby se dostal k takové paní učitelce, která bude ochotná na situaci reagovat a dát mu třeba úkol navíc,“ vypráví Gabriela Němcová.\nNaštěstí ale argument individuálního přístupu pouze pro nadané děti brzy neobstojí. „Novela školského zákona ukládá učitelům povinnost sledovat žáka, zda nemá nějaké speciální potřeby, kterými může být i to, že je nadaný a při výuce se nudí,“ říká Adéla Zelenda Kupcová, odbornice na vzdělávání ze společnosti Scio. Novela začne platit letos v září a přináší těmto dětem nové možnosti – škola bude povinna zajistit jim vhodné podmínky pro další rozvoj. Ovšem nadále platí, že záleží především na konkrétní škole a učiteli, jak se se situací popasuje. Rozdíly jsou stále velké.\n„Sedmiletá dcera čte od čtyř let, a když jsem to říkala u zápisu, paní učitelka se ironicky zasmála, že takových už viděla – a Terezku ani nevyzkoušela. Stejná paní bohužel dostala v září Terezčinu třídu a některým dětem už školu znechutila. Je ze staré školy a nerespektuje rozdíly mezi dětmi. Jakmile je nějaké napřed, sráží mu sebevědomí anebo si ho nevšímá,“ neskrývá roztrpčení Milena Veverková. Bydlí na malém městě a nemůže si školu vybírat, do té další je to hodina jízdy. Spojila se však s ostatními rodiči a situaci řeší s vedením školy.\n„Je pravda, že na některých školách se stále můžeme setkat s přístupem, kdy se pedagog snaží jen o to, aby všichni žáci uměli ve stejný čas totéž, a vytváří tak tlak na průměrnost. Slabší žáci nestíhají, nadaní se nudí. Toto může být dáno jak konzervativním pohledem na výuku, tak i tím, že učitel nezná moderní výukové postupy. Ty se bohužel většinou na pedagogických fakultách neučí,“ podotýká Adéla Zelenda Kupcová, podle níž však vstřícných a pokrokových učitelů přibývá. Tito pedagogové zadávají úkoly individuálně a používají formy výuky, v nichž si dítě najde svou roli a které odpovídají jeho zájmu a úrovni dovedností.\nPřečtěte si velký rozhovor se sestrami Janou a Kateřinou Strykovými a téma o tom, jak nejúčinněji léčit ploché nohy.\nPříkladem je pražská Základní a mateřská škola Heřmánek. Tady nikoho neudivuje a neobtěžuje, když vedle sebe v první třídě usednou děti, které umějí číst a psát, a ty, které neznají jediné písmenko. Že je pro učitele náročné udržet pozornost třídy, kde má každý žák jinou úroveň dovedností, a udržet jejich zájem o učení? „V zahraniční je obvyklé, když dítě před nástupem do školy čte a počítá, a současní rodiče také připravují dětem podnětné prostředí, v němž se rozvíjejí. Je to správné. Ať už k nám přijde jakýkoliv žák, vždycky najdeme řešení, jsme hodně individualizovaní,“ říká ředitelka školy Miroslava Adamcová.\nZvídavé otázky jako signál nadání\nJak vlastně poznáte, že vychováváte nadané dítě? Nejdůležitějším signálem je jeho zvídavost a silná vnitřní motivace k nějaké činnosti. „Takové děti mají potřebu přijímat neustále nové informace, často kladou zvídavé otázky. Samy si informace dohledávají v encyklopediích a na internetu. Nadané děti bývají napřed ve čtení i počítání, k psaní využívají hůlkové písmo. Rodiče nám často jejich psaní prezentují ve formě deníků nebo příběhů. Písemné výtvory dětí jsou spontánní, plné fantazie,“ odpovídá psycholožka Miloslava Svobodová, vedoucí Pedagogickopsychologické poradny Kohoutova v Brně.\nDěti, které mají v předškolním (nebo ještě nižším) věku dovednosti školáka, velmi často vysílají signály, že je potřeba s nimi pracovat jinak než s vrstevníky. Zároveň je však nutné ošetřit slabší stránky dítěte, protože jejich vývoj bývá nerovnoměrný.\nUmí vaše dítě v pěti letech sčítat, pamatuje si PIN vašeho telefonu, přitom nenavlékne korálky na nit? „Ačkoliv jsou nadané děti ve čtení nebo psaní daleko před svými vrstevníky, mívají bohatou slovní zásobu, jsou verbálně velmi zdatné, na druhé straně mohou být méně sociálně vyzrálé, objevují se u nich potíže v navazování kontaktů s vrstevníky, jindy zase mívají potíže v kreslení a celkově v jemné, někdy i v hrubé motorice,“ říká Miloslava Svobodová. Rodiče by měli být vnímaví a věnovat pozornost oběma pólům a snažit se stimulovat i ty oblasti, v nichž dítě trochu zaostává.\nTaké ředitelka školy Heřmánek je přesvědčená, že dítě je nutné vnímat jako celek. „Mimo to, že umí číst a psát, mě zajímá jeho opravdová rozumová inteligence – schopnost přemýšlet, třídit, tvořit, odvozovat, dále pak sociální inteligence, schopnost navazovat vztahy, řešit problémy, dovednost sdělit své potřeby a vyjednávat s druhými dětmi. To vidím jako důležitější nadání, které se v dnešní době trochu ztrácí,“ tvrdí Miroslava Adamcová.\nKaždou dovednost lze navíc nadále rozvíjet a ani ředitelka Heřmánku nezažila situaci, kdy by do první třídy nastoupilo dítě, které například četlo tak dokonale, že už nebylo nutné s ním pracovat. Ono se na první pohled může zdát, že dítě dané učivo ovládá, jenže podrobnější zkoumání většinou ukáže, že si vybralo jen tu atraktivnější část. Je totiž známá věc, že děti dobře zvládají to, co je baví. A přestože má žák znalosti a dovednosti skutečně upevněné, pořád má učitel nástroje, jak je rozvíjet – třeba tím, že jde více do hloubky.\n„Může dávat takové úkoly, které nutí školáka přemýšlet a hledat vhodná řešení, a zároveň ho učit také obhájit to, jak úkol řešit, učit ho argumentaci. Dítě by nemělo získat pocit, že ve škole všechno ovládá a nemusí se již připravovat. Učení by vždy mělo budit jeho zvídavost,“ zdůrazňuje psycholožka Miloslava Svobodová.\nDo první třídy v pěti\nJe velmi důležité, aby dítě neztratilo motivaci. Přesně toho se obává maminka malého Vojty ze začátku článku. Zná povahu svého syna a je přesvědčená, že zlobit nebude, může však být zklamaný z toho, že ho škola nebaví, ačkoliv se do ní tolik těšil. A ztratí chuť se učit, což se může negativně projevit ještě v dalších letech.\n„Úpadek vnitřní motivace pro učení je častým problémem, u nadaných žáků se k tomu přidává ještě související nuda,“ potvrzuje expertka na vzdělávání Adéla Zelenda Kupcová, podle níž se děti nejlépe učí v tzv. zóně nejbližšího rozvoje – dostávají úkoly, které jsou dostatečnou výzvou, ale které jsou schopny ještě zvládnout. Příkladem může být dítě, které dobře počítá do deseti.\n„Pokud po něm budeme chtít, aby stále počítalo do desíti, brzy se začne nudit a ztrácí motivaci něco dělat. Pokud mu dáme k řešení logaritmické rovnice, tak selže a motivaci ztrácí rovněž, stejně jako sebevědomí v matematice. Zónou nejbližšího rozvoje pro takového žáka je počítání s přechodem přes desítku – je schopné mu porozumět a představuje pro něj výzvu,“ vysvětluje odbornice ze společnosti Scio.\nUčitelé mají samozřejmě i další nástroje k tomu, aby dokázali zaujmout školáky, kteří už probírané učivo znají. Kromě toho, že obohacují výuku a zadávají těžší úkoly, mohou využít tzv. vrstevnické učení – nadané dítě vysvětluje učivo ostatním a tím si znalost prohlubuje. Má to pozitivní vliv i na ostatní, kteří mnohdy snáz pochopí látku od někoho, kdo mluví jejich jazykem. Že občas slýcháte výmluvy učitelů na to, že ve třídě o třiceti dětech nemají čas a prostor pro individuální přístup? Zrovna vrstevnické učení nevyžaduje žádné větší úsilí a může ho využít kdokoliv.\nJeště více možností existuje pro děti mimořádně talentované, které mohou navštěvovat určitý předmět ve vyšším ročníku, případně nějaký ročník úplně přeskočit anebo nastoupit do školy v pěti letech, pokud se jejich nadání prokáže už v předškolním věku. Musí být ovšem dostatečně vyzrálé. Že dítě dobře čte a umí počítat, totiž automaticky neznamená, že obstojí v kolektivu starších dětí. Zároveň není správné mu bránit v tom, aby se učilo písmenka a sčítalo, když se to samo chce učit.\nOd starší generace možná uslyšíte rady: „Nic ho neuč, vždyť co bude dělat ve škole!?“ Dříve se totiž mělo za to, že veškeré znalosti odpovídající první třídě je třeba nabýt právě v první třídě – nejlépe v tom pořadí a rychlostí, jak určují osnovy. To už je naštěstí přežitek.\n„Dítě začne mít zájem o symboly – tedy písmena a čísla – v době, kdy je k tomu připravené. V době, kdy jsou u něj dostatečně vyzrálé funkce, které umožní čtení a počítání. Pokud si o to samo řekne a začne se ptát, co je to za tvary a co znamenají, začne písmena skládat do slov a spontánně číst například nápisy na obchodech, těžko jej budeme omezovat. Rodiče by měli zájem a zvídavost spíše podpořit a trpělivě na dotazy dítěte odpovídat. Co si objeví samo, většinou si dobře a rádo pamatuje,“ vysvětluje Miloslava Svobodová. To je důležité.\nKdyž dítě začnete brzdit, může se stát, že nebude mít zájem se danou věc učit, až mu ji později nabídnete. A pozor také na opačný extrém. Mnohdy rodiče podlehnou soutěživosti a mají ambice, aby jejich potomek četl nebo počítal dříve než vrstevníci (a chlubí se dosaženými úspěchy). Občas to můžete udělat i nevědomky. Snažíte se dítě posouvat dál, neodhadnete jeho možnosti a najednou je toho na něj moc.\nPřetížené dítě ovšem vyšle signály a vnímavý rodič zmírní tlak. Ambiciózní možná vytrvá, přesto tuhle pochybnou soutěž nemůže vyhrát. Přirozeně nadané dítě nelze vytvořit tím, že do něj znalosti někdo nasype násilím. Přirozeně nadané dítě žene dopředu jeho vnitřní touha po učení.\nTémata: Škola, třída, Rodina DNES, Stará škola (synagoga), Vnitřnosti, zákon, Pin, Poradna: Čtení, Poradna: Daně, Poradna: Fantazie, Poradna: Nadané děti, Poradna: Nástup do školy, Poradna: Předškoláci, Poradna: Psaní, Poradna: Strach, Poradna: Zkoumání, SCIO, Testování


Asie v zorném poli Bilderbergu.\nVálka v Pákistánu jako další v Asii. Podle osvědčeného schématu. Podrobení zahájeno vyvoláním chaosu. Bude B. klub stačit na celý kontinent?\nCIA je všude\nCitace z článku:„Specialisté“ z USA dostali neomezený přístup k archivům DAS a prozkoumávají je na základě „ochrany lidských práv“.\nSpecialisté z USA mají neomezený přístup rovněž v Evropě a v České republice zvlášť. Jejich zřejmě nejvyšší rezident Vodra a samozřejmě další se určitě snaží, aby nebrali své odměny nadarmo.\nopravdu soud ?\nK čemu je soud, který nesoudí, ale plní příkazy jednoho subjektu, jemuž je, zdá se, podřízen ? Tak je to zde, v případě ICJ a tak je to stejně v případě ICTY. Oba sídlí v Haagu. Ani jeden z nich by se neměl nazývat soudem.\nI odborník může být patolízalem a vazalem. Anebo zaplaceným sluhou.\nVčera jsem se na něj chystala, nevyšlo to a dnes ho mám podaný v hotovém. Děkuji. Zprávy z této oblasti mě vůbec neponechávají v klidu.\nPane R.R. seniore,\nnejsem sice Erika, ale s jejím postojem naprosto souhlasím. Rozebíráte zde některá fakta týkající se radioaktivity. Máte pravdu v tom, že ochuzený uran je sice radioaktivní, ale "ne moc". Tím jste zřejmě velmi laicky vyjádřil to, že ochuzený uran je slabý vnější zářič. Ovšem musíte vzít v úvahu to, že pokud se dostane do těla je velmi nebezpečný, protože je to čistý zářič alfa,který v organismu nadělá nejvíce škod, nejvíce ovlivňuje buňky, neboť alfa záření má kratičký dosah a veškerá energie se předá organismu. Není to jako u zářiče gama,kde elektromagnetické záření z určité části projde organismem bez účinku. Z tohoto pohledu je to jeho "ne moc" radioaktivní horší než kdyby byl více. Kromě toho je uran silně jedovatý prvek i bez své radiaoaktivity. Téměž všechny jeho štěpné produkty jsou rovněž zářiče alfa, s výjimkou několika málo beta.\nV technice se využívá toho, že má vysokou specifickou hmotnost, tedy ho lze využít jako stínícího materiálu (například pro defektoskopické zářiče), případně k zatěžování, ale je využíván i k mnohým jiným účelům. Může se používat právě proto, že do svého okolí vysílá radioaktivní záření o malé intenzitě a na krátkou vzdálenost. K odstínění alfa paprsků stačí malá vrstva vzduchu. Ovšem nacpe-li se lidem do kostí a jiných orgánů je situace jiná.\nZ toho vidíte, že 235 U není tak nevinný jak se vám jeví a že jeho použití při bombardování je pořádně nelidské a zavrženíhodné.\njá nejsem odbornice na vojenství. Vycházím z toho co jsem si přečetla v článku, kde je taková skutečnost uvedena. Vy si všechno co si přečtete v článcích dokážete ověřovat ? Já nikoliv. Proto snad nejsem vyloučena z diskuse. Napsala jsem zde jenom velmi stručně to co vím o radioaktivitě a potažmo o účincích přirozených radioaktivních prvků na organismus. Moje informace si můžete ověřit v jakékoliv příručce o ochraně před ionizujícím zářením, případně na Státním úřadu pro jadernou bezpečnost nebo Státním ústavu radiační ochrany.\nTo co popsal pan RR senior může být realita a nemusí. Proč bych to měla brát za bernou minci ? Takže vaše jízlivé poznámky mě zcela míjejí.\nMůj pohled na roli Stalina\nPodle mého názoru (mohu se mýlit), byl Stalin, co se týká zahraniční politiky, celkem rozumný pragmatik (přístup k fašismu\na ke druhé světové, či Finsku po 2. světové). To bylo ovšem dáno jeho vysokou inteligencí, rozhodně ne altruismem. Osobně byl Stalin, a to mimo veškerou pochybnost, bezskrupulózní sadistický gangster, což se plně projevilo v politice vnitřní po plném převzetí státní moci. Stalin oceňoval především sílu soupeře, ať už se jednalo o velmoci, jako USA či Hitlerovo Německo, či o malé statečné národy s inteligentními obyvateli, ochotné bránit i za cenu vlastního zničení svou vnitřní nezávislost, což byl případ Finska. Se slabými tento zločinec neměl žádné slitování, pokud projevili sebemenší náznak neloajality a často, i když loajální byli. To je ovšem typické i pro velké a malé zločince doby současné. Typické je také, že s vyhraněně pravicovým finským národním hrdinou Mannerheimem, který je přitom osobně zodpovědný za povraždění desetitisíců finských bolševiků okolo roku 1918, bylo po vítězné 2. světové válce ze Stalinovy strany zacházeno nesrovnatelně lépe, než s Kameněvem, Zinovjevem, Bucharinem či Trockým, kteří byli Stalinovými komplici. Spíše si myslím, že i přes to že sovětský systém současné světové zločince vážně ohrožoval, jsou naopak jeho primitivní gangsterské způsoby příčinou jeho pádu, i příčinou, kvůli které\ndnes zažíváme, bez většího odporu veřejnosti, renesanci feudalismu v USA a podstatné části Evropy. Naopak v Jižní Americe, kde ve 20. století řádily\nfašistické diktatury s více, či méně otevřenou podporou USA, je dnes "díky" tomu situace právě opačná.\nJeště jednu poznámku. Doufám, že většina Rusů už dorostla na úroveň kdy Stalina neobdivuje. Bylo by to dobré pro ně i pro nás. Stalin nebudoval říši pro Rusy, ale pro sebe. Rusům, přes úspěchy při zprůmyslňování či zvyšování obranyschopnosti, z dlouhodobé perspektivy mnohem více uškodil. Domnívám se,\nže Rusko by dorostlo do role světové mocnosti a obhájilo svou pozici, tak jako tak, i bez Stalina, díky svým ohromným zdrojům. Stalinovy zločiny otevřeně a spravedlivě zhodnotil i Rus, kterého si zatím velmi vážím, současný ruský premiér. Myslím si, že vážný problém Ruska, s výjimkou dynastie Rurikovců, obvykle nastal v okamžiku, kdy mu přestali vládnout Rusové. To se dnes analogicky týká i USA.\nMy nemáme představitele takového formátu jako je Lula. My máme hamižné zlodějské ubožáky, zaplacené Západem a horlivě sloužící svým zahraničním šéfům. První muž této země je egoistický škůdce státu. Důsledky v podobě totálního rozkladu hospodářství a společnosti se dají očekávat. Národ bude své katany nadále uctívat.\nMluví Wilson z přesvědčení, anebo z povinnosti ?\nNa celém článku je nejpodstatnější editorovo doplnění. Naprosto logické. Vždyť slovutný vědec Wilson nikde nedoložil, že by dřívější hromadné úhyny zvířat nesouvisely s lidskou činností. Nebezpečné činnosti lidstvo provozuje dlouhou dobu, jenom jsou v poslední době zásluhou nových technologií urychlovány a je jich víc.\nČím vícekrát bude tento článek uveřejněn tím lépe. Třeba se alespoň některým "konzumentům", kteří si jej přečtou, rozsvítí. Fakt je, že mohl být volně k dispozici, ale on po nějaké době bude tak jako tak .\nJsem na tom podobně jako Erika a Vladimíru Stworovi jsem za jeho zvědavce vděčná. Článek je vynikající. Horliví kritici malicherností by měli svou kritiku obrátit k důležitějším záležitostem.\nTato otázka je sice na pana Stworu, ale pokud vím, tak letenka byla nutností. Byla to letenka na soud, v němž je obviňován z rasismu, jestli se nemýlím. Soud probíhal v ČR a pan Stwora musí ke každému přiletět z Kanady. Je to odporné od osnovatelů těchto tahanic.\nPane Stworo, vydržte. Nemohu přispět na vaši dobrou věc ničím závratným, ale hned příští týden alespoň co mohu pošlu. A nedělejte si výčitky svědomí. Nežebráte (jak jste to sám nazval),ale potřebujete podporu svých čtenářů. Za sebe slibuji, že podpořím.\nZatím tento článek není komentován. Je to vysoce hodnotný článek, který mění pohled na události nejen ve Střední Asii, ale v Asii vůbec a řekla bych, že i na postoje asijských velmocí (počítám v to i Rusko) k dění v severní Africe. Šanghajská organizace pro spolupráci není středem pozornosti hlavního mediálního proudu, ale dokonce ani alternativních objektivnějších sdělovacích prostředků. Musím poděkovat jak majiteli stránek, tak překladateli (možná v tomto případě jeden a tentýž) za zveřejnění.\nPaní Lin, vaše komentáře bývají k věci a jasně podané. Mám je ráda. I tento váš komentář stojí za přečtení. Také vás zdravím.\nPane MoUdrostraku, v mnohém máte pravdu, ale v něčem je to možná i jinak. Píšete: " V JůYsEj popravují o sto šest - a přesto/nebo právě proto/ jsou světovým centrem i šiřitelem kultu násilí!" Myslím, že v té větě je nesprávné to "nebo právě proto". Proč si to myslím. USA je země, kam přicházeli dobyvatelé, především z anglosaského světa a kde si museli to co si zabrali tvrdě hájit. Je to země kovbojů a také se podle toho ve velké většině chovají. Připomínám, že podobná situace je v Austrálii, alespoň jak jsem si mohla přečíst. Navíc v USA existuje demokracie a la USA, tedy žádná demokracie. Tu mají jen bankéři a zbrojaři a jim oddaná státní správa a jim oddaní zástupci lidu. Celý systém USA je nespravedlivý a vytváří podhoubí z lidí na dně společnosti. U nich se rodí zločin. Krom toho je obyvatelstvo USA systematicky vychováváno k násilí - viz jejich produkty "kultury". Jejich školství je v úpadku a jsem přesvědčena, že je to úmysl jejich vládnoucích rodin. Z nevzdělanců se dobře dělají zabijáci a fanatici. Proto tam také existují soukromé armády, nasazované v jejich četných válkách. Ti, kteří do těchto armád vstupují, často ani nemají jinou možnost, vzhledem k velké nezaměstnanosti tam a také vzhledem k finančnímu úpadku velkého počtu rodin v posledních letech.\nNaproti tomu ve Skandinávii je tradice naprosto opačná. Dlouhou dobu tam prý zločin téměř neexistoval. Až teprve s globalizací a mícháním etnik, ale i přílivem lidí z okolních zemí se u nich začal objevovat. V tom bych viděla rozdíl mezi USA a Skandinávií v záležitosti trestu smrti a jeho důsledků.\nPřeji Vám dobrý večer. Určitě jsem napsala jen nedokonalé zdůvodnění, jenom tak co mě v první chvíli napadlo.\nděkuji Vám za odpověď. Nemohu proti ní nic namítat, beru ji jako užitečnou informaci. Co se týče mého konstatování o podobné situaci v Austrálii jako v USA, měla jsem na mysli střílení. Nikdy jsem v Austrálii nebyla, nemám vlastní zkušenosti a o její politickou situaci se nijak podrobně nezajímám. Ne že bych nechtěla, ale nemám na to dost času. Ovšem četla jsem, že pokud někdo tam vstoupí na soukromý pozemek, může být odstřelen. Pokud to není pravda, omlouvám se.\nCo se týče Skandinávie, nemám důvod Vám oponovat. Je mi známo, že Skandinávie byla v minulosti nesmírně chudobná, to platí i o Islandu a Faerských ostrovech. Dnes je ovšem situace jiná a mám zato, že kriminalita tam nebyla ani dříve, za dob chudoby, ovšem pokud nezajdeme až do období Vikingů a pokud nebereme v úvahu výboje švédského panovníka. Protože loupeže v cizích zemích a války jsou podle mne také kriminální čin.


Pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice | Eurobydleni.cz\nAktuální nabídka pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující půdní prostory Malhostovice, a to půdní prostory na prodej Malhostovice, pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice, Půdní prostor Malhostovice na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii půdní prostory k pronájmu Malhostovice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích různé nemovitosti Malhostovice, různé nemovitosti k prodeji Malhostovice, různé nemovitosti k pronájmu Malhostovice, Ostatní Malhostovice na dražba.\nJe možné, že v lokalitě Malhostovice nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Malhostovice na pronájem nebo pronájem různé nemovitosti pronájmy různých nemovitostí Malhostovice. Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Malhostovice použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Malhostovice případně různé nemovitosti Malhostovice.\nDalší lokality v okolí pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice. Určitě lépe naleznete pronájem půdního prostoru pronájmy půdních prostorů Malhostovice, který hledáte.


Hloupý žert stál přítelkyni českého zpěváka málem život! V lepším případě mohla skončit na… • Celebrity / inStory.cz\n02. dubna 2014 05:12\t/ Jitka Jahodová\nNa Doris Martinez sáhla smrt! / Foto: Archiv\nKubánská tanečnice Doris Martinez, která už čtyři roky chodí se zpěvákem Ondřejem Rumlem, málem přišla o život díky původně nevinnému žertu. Po tanečním vystoupení ve Španělsku šla s kamarády na soukromou párty, kde jednoho ze zúčastněných nenapadlo nic lepšího, než udělat soutěž, kdo skočí první do venkovního bazénu. Doris, jenž nerada kazí zábavu, vzala výzvu, k bazénu se rozběhla a skočila šipku. Bohužel, jako jediná nevěděla, že je v něm sotva deset centimetrů vody!\n„Dopadla jsem na čelo a pak následovalo celé tělo. Slyšela jsem křupnutí, na které nikdy nezapomenu. Podařilo se mi po pádu za chvíli sebrat. Nohy jsem cítila a tak se mi s pomocí ostatních povedlo postavit. Krk mi ale neudržel hlavu. Musela jsem si ji držet dlaněmi,” popisuje Doris příšerný zážitek. V nemocnici Martinez řekli, že se znovu narodila. Většina lidí takový pád prý nepřežije a nebo v lepším případě skončí na invalidním vozíčku. Přítelkyně nejhubenějšího českého zpěváka si poškodila druhý a třetí obratel. „Když jsem se doktorů ptala, kdy zas budu moct tancovat, jen mlčky krčili rameny. To byla nesnesitelná hrůza. Tanec je můj život,” přiznává Doris, jíž se s péčí nejbližších podařilo z úrazu zotavit natolik, že dnes už zase vesele tančí a dokonce i tanec vyučuje. Následky nehody pociťuje jen při změně počasí.\n„Celé čtyři měsíce jsem nesměla chodit. Nejprve jsem nosila límec a pak jsem se začala rehabilitovat. Zkoušela jsem fyzioterapii, ale i akupunkturu a homeopatii. Časem jsem zas začala trénovat a dostala se zpět do formy,” dodala na závěr Doris, podle níž jí prý právě tanec zachránil život.


Black Widow obsadila další čtyři Černé vdovy | Fandíme Filmu\nNapsal: Petr Slavík - (Anarvin), 19.09.2019 22:21\nPodívejte se na čtyři mladé herečky a jejich bojové nadání.\nUž když Marvel na letním Comic-Conu představil Black Widow blíže fanouškům, potvrdila Rachel Weisz před novináři, že ve filmu vystupuje hned celá řada Černých vdov. Už léta pod tímhle kódovým označením známe Natashu Romanoff (Scarlett Johansson), hlavní hrdinku chystaného filmu. Delší dobu je zřejmé, že další Vdovou je Yelena Belova, o které její představitelka Florence Pugh prozradila, že prošla stejným programem jako Natasha a snímek bude do určité míry pojednávat o tom, jak se dvě různé ženy vyrovnávají se strašlivým procesem, kterým si prošly v programu Red Room. Postupně se ale zřejmě dozvídáme, kdo by mohl hrát další Černé vdovy.\nV posledních dnech a týdnech bylo potvrzeno obsazení čtyř dalších hereček. Jsou to Simona Zivkovska, Yolanda Lynes, Jade Ma a Shaina West. Ani u jedné není oficiálně potvrzeno, že hrají Vdovy, nicméně typově by tomu odpovídaly. Herečky jsou fit a soudě dle sociálních sítí procházejí bojovým tréninkem nebo rovnou mají kaskadérské zkušenosti. Jade Ma také naznačuje, že ji snad můžeme vidět na plakátě, tak jsme vám dolů do galerie dali výřez s dalšími Vdovami, kde se můžete na vlastní oči přesvědčit o tom, zda ji mezi kolegyněmi vidíte.\nČtěte také: V Black Widow by se měl ještě jednou objevit Tony Stark\nVšechny čtyři mladé herečky nejsou nijak známé, můžeme tedy předpokládat, že jejich role bude spíš vedlejší. Zvlášť když už v tuhle chvíli máme ve filmu pět různých ústředních postav a maskovaný Taskmaster může být šestou (pokud se pod maskou neskrývá někdo z ústředních charakterů). Weisz ve vzpomínaném rozhovoru mluvila také o tom, že její postava prošla programem Red Room už pětkrát. Prošla jím snad jako instruktorka? Mohly by čtyři herečky hrát tu nejčerstvější várku rekrutek? Snaží se snad Natasha ničemný program zlikvidovat jednou provždy? To jsou v tuhle chvíli jen spekulace, tak schválně do komentářů dejte vědět, pokud máte nějakou jinou teorii.\nV galerii si jednotlivé herečky můžete blíže prohlédnout a následují ještě videa, která předvádějí pohybové nadání jednotlivých hereček:\nTagy Black Widow Florence Pugh Jade Ma Marvel Rachel Weisz Scarlett Johansson Shaina West Simona Zivkovska Yolanda Lynes komiks


Křeslo Lotta červená | Jena nábytek\nNacházíte se zde: JENA-NÁBYTEK »NÁBYTEK »Sedačky »Křesla »Samostatná křesla »Křeslo Lotta červená\nŠířka (cm) 76, Výška (cm) 105, Hloubka (cm) 85 další specifikace\nVelmi pohodlné křeslo Lotta vám poskytne vysoký komfort sezení a díky kvalitním materiálům, které byly na výrobu použity i dlouhou životnost. Rozměry křela jsou 76x105x85 cm.\nVýplň je tvořena PUR pěnou a vlnitými pružinami, které zajišťují velmi pohodlné sezení. Látka použita na potah křela byla testována v testu oděru Martindale, kde byla velmi kladně hodnocena. Tato látka Nobilla je také odolná vůči žmolkování a vyniká svojí stálobarevností, přičemž je i velmi příjemná na dotek.\nK tomuto křeslu je možno si pořídit i taburet ze stejného programu, který společně s křeslem Lotta ještě více vylepší váš interiér. Sestava zobrazená na fotografii je pouze ilustračního charakteru. Křeslo se prodává bez taburetu.\nPořiďte si křeslo Lotta a vychutnejte si tak pohodlí, které poskytuje!\nKód výrobku: 149-0110/008\nPopis Křeslo Lotta červená\nPohodlné křeslo Lotta\nPokud si po náročném dni chcete dopřát chvíli příjemné relaxace v obývacím pokoji, křeslo Lotta je pro vás tou ideální volbou. Vzhled křesla v kombinaci látky a dřevěných nohou působí velmi neotřelým dojmem.\nKřeslo Lotta má rozměry 76x105x85 cm a disponuje nosností 120 kg. Perfektně zvolené materiály zaručují jak vysoký komfort, tak dlouhodobou životnost.\nChvíle odpočinku strávené v tomto křesle můžete ještě umocnit pomocí čalouněného taburetu ze stejného programu. V případě, že taburet Lotta použijete na podepření vašich nohou, bude vaše posezení nejen příjemnější, ale díky lepšímu prokrvení nohou uděláte také něco pro své zdraví.\nKvalitní látka a použité dřevo vypadá nejen elegantně, ale je i zárukou pohodlného sezení a dlouhodobé životnosti.\nVýplň křesla tvoří vlnité pružiny a PUR pěna. což je ideální kombinace pro pohodnlé sezení. Jako potah byla použita látka Nobilla, která je velmi odolná s jemnou strukturou a značně příjemná na dotek. Její odolnost vůči oděru byla testována v testu Martindale, kde získala vysoké hodnocení. Její další výhodou je i odolnost vůči žmolkování a vysoká stálebarevnost.\nideální sestava s taburetem Lotta\ndekor křesla: nobilia 58\ndekor polštářku: nobilia 92\nrozměry balíku 85 x 76 x 88 cm, váha 31 kg


Běžecký burnout: Co pomohlo mně, a co naopak ne (4) - Sport.cz\n19. října 2017 12:30 - Praha\nZávěrem seriálu o běžeckém vyhoření se pokusím shrnout svou dosavadní zkušenost, která ale může být u každého z nás zcela jiná. Co běžec, to osobnost a především jiný nejen sportovní naturel. Jste-li na tom právě nyní podobně, nějakou inspiraci jistě najdete. Mnohé bude společné, něco odlišné. V každém případě ale budu ráda za každého znovuzrozeného běžce či běžkyni, pomohu-li jim k běžeckému návratu.\nVyhořet, ale neshořet. To je, oč tu kráčí. (ilustrační foto)\n1) Uvědomila jsem si, že jde skutečně o problém. Tento fakt vskutku není lehké přijmout a hodně jsem se s tím prala, ale bez toho to nejde.\n2) Hledala jsem příčiny a cesty, co k tomu vedlo, co by se dalo změnit a jak to udělat. Nacházím je stále. Nejde to najednou. Některé cesty vedou do slepých uliček, jiné k cíli.\n3) Vše zlé je pro něco dobré. Zranění, pády a škobrtnutí, případně i vážnější zdravotní problémy vás nejspíš pořádně nakrknou. Nejednou jsem slyšela lidi, mluvící o tom, jak byli vděčni za své nemoci, které je přinutily k zastavení a ukázaly v životě jiné cesty. Poprvé, někdy ve dvaceti, mi to přišlo naprosto ulítlé a poněkud masochistické. Po nějakých 15-20 letech kdosi vyslovil totéž a já připustila, že na tom něco pravdy je. Když jsem tím sama prošla, nedivím se. Ne, asi nikdy nebudu děkovat třeba za zánět achilovky, ale...něco na tom je. Něco mne muselo pořádně (a ještě stále poněkud milosrdně) chytit za nohu, abych někde něco změnila. Vše zlé je pro něco dobré.\n4) Přestala jsem se nutit. Učila jsem se odpočívat. Když mi bylo rovných čtvrt století a náš tehdy šedesátiletý trenér a sám aktivní běžec říkal, že nejdůležitější a také nejtěžší je naučit se odpočívat, nechtělo se mi tomu věřit a možná jsem se také trochu zasmála. Ale měl pravdu. Mimochodem ve svých osmdesáti pryč stále bere rekordy a medaile.\n5)Více se starám o tělo. Jistě, chtělo by to více, od stravy přes držení těla, kompenzační cvičení a podobně. V některých oblastech to stále ještě drhne, ale p-o-s-t-u-p-n-ě...\nBěžecký burnout: Jak opět zapálit oheň\nBěžecký burnout: Jak vypadá dialog s různými částmi těla\nBěžecký burnout: Nejlepší odraz je ode dna\n6) Tréninkový deník, plánování. Nejsem psací typ (a k psaní deníku mne kdysi také nikdo nevedl). Líbil se mi ale deník pro atlety, zpracovaný do přehledných tabulek. Mám raději starý dobrý papír, a tak mi to vyhovovalo. Jenže mne to nebavilo pořád sčítat a později ani zapisovat. Já vím, stačil by mi excel, ale jsem vděčná za každý den, kdy nemusím zapnout comp. V minulosti jsem si více nebo méně úspěšně čichla i ke spojení hodinky-počítač, ale všechno tohle je pro mne vysoká IT. Ještě tak mobilní aplikace, ale pořád lítat s mobilem a na některé typy tréninků je to naprosto nepoužitelné. Mám však alespoň v mobilu, co jsem kdy šla, a často to tam dopíšu ručně. Líbí se mi ta okamžitě viditelná pestrost běh-běžky-posilování-strečink- plavání-gymnastika-tanec...vidím, že něco dělám.\n7) Vyzvedla jsem si honorář za závody v lize. Pár stovek přirozeně potěší. I když je to sotva na cestu (většinou jsem jezdila po vlastní ose), mám velmi příjemný, byť jen krátkodobý pocit profíka závoďáka. Protože to bylo v hale, těšila jsem se na další tréninky. Po zbytek sezóny jsem se do haly už ale nedostala...\n8) Přemýšlela jsem o změně oddílu. Zatrénovala jsem si na dráze, kam to mám stejně daleko jako do Prahy, a moc se mi tam líbilo. Ve druhé lize a v menším oddíle by mi nyní bylo fajn a nepřipadala bych si jako páté kolo u vozu. Byla jsem tam ale také jen jednou – a stejně jsem dosud nepřestoupila.\n9) Párkrát jsem stála na bedně. Pobyt na stupních vítězů je návykový. Jak šla má výkonnost dolů, vybírala jsem si stále menší a menší závody. Ráda vítězím a ráda jsem také v plusu, když ceny převýší výdaje za startovné, cestu apod. Pokaždé na té bedně jsem si slibovala, jak zase začnu trénovat. Vydrželo mi to ale vždycky tak týden.\n10) Naopak, na další rok jsem si veškeré závodění zakázala. Odhlásila jsem se i ze svého oblíbeného běžeckého desetiboje. Na dobu neurčitou – s vírou, že se na trať a snad i na stupně úměrně věku opět vrátím. Jen neplánuji, kdy: až to přijde, tak to přijde. A když to nepřijde, svět se točí dál. Nic mne nesvazuje, nic od sebe nečekám.\n11) Našla jsem si jiné aktivity a výzvy. Baví mne gymnastika. Je super udělat zase hvězdu, výmyk, přeručkovat bradla...tolik let jsem sportovala hlavně nohama, tady maká celý člověk. Kromě toho něco posílím a protáhnu se, jako už hodně dlouho ne. Začala jsem s otužováním. Vlézt do vody 15, 12, 10, 6,5 a později i jen 2 stupně teplé (či spíše studené), a odlomit si trochu ledu na pár temp mne přivádělo k pocitům podobným, jako když jsem uběhla pětku za 26, 22, 21, 20 minut i ve svém PB za 19,12. Běhám jen tak, na udržení nejelementárnější kondice, která ale stejně bere za své... Ještě že napadl sníh a dalo se běžkovat. V bílé stopě se dostávám na 50 kilometrů týdně i více. Pro někoho málo, pro jiného moc, ale pro mne to byla téměř vždy minimální porce kilometrů. Dávám si předsevzetí, že se na tuto cifru opět pokusím dostat i v běhu. (Vaše alternativy mohou být samozřejmě zcela jiné.) Chtělo by to taky abecedku, nějakou techniku, sprintíky... nechci se do toho uvrtat najednou, jako už několikrát. P-o-s-t-u-p-n-ě...\n12) Dostávám se na 50 kilometrů týdně. Zpočátku to trochu drhne – občas to nevyjde, někdy to doháním koncem týdne... klidně i indiánským ploužákem, s vědomím, že se pohybuji na tenkém ledě, abych do toho nespadla znova. Když se mi to někdy nepovede, hlavu si za to také netrhám. Zkrátka jen nabírám ztracenou obecnou vytrvalost. Bez hodinek, na pocit, na kochačku a je mi jedno, že si do kopce někdy vyjdu. A jak by němečtí sousedé řekli – Weg mit dem Speck! (tento vtipný nápis na triku jsem viděla na několika běžcích na maratonu v Drážďnech). Smutně se bavím nad tím, jak jsem se kdy radovala z každého kilometru pod čtyři, pak pod pět, ještě nedávno pod šest a teď leckdy i pod sedm. No a co. Po pár měsících už ta padesátka týdně nedrhne a kopec občas vyběhnu. Někdy uběhnu i víc, třeba 65.\n13) Oslovili mne v Benešově, zda bych nechtěla trénovat sprintery. Kolegové jsou téměř všichni vytrvalci, a tak by jim to pomohlo. Fajn, něco mohu běhat i spolu s těmi dětmi. Jako kdysi s námi náš trenér. Chvíli to i fungovalo. Ale logisticky jsem to nedávala, i když to mám jen čtvrt hodiny cesty. A pak přišly stejně prázdniny. Snad, až tu bude dráha, nazraje i pro mne ten správný čas. Neřeším, kdy.\n14) Po dlouhé době se dostanu na dráhu. Je konec srpna a cítím její vůni, odpich na jejím povrchu. Dávám si abecedu a pár rovinek. Zkusila jsem lehce pošimrat čtyřstovku, mou někdejší trať s osobáčkem 58,6. A teď klidně za 90, to je jedno. Ani jsem ji neuběhla, nicméně cítila jsem to jako restart.\n15) Přidávám techniku, frekvence a krátké sprinty, včetně krátkých „dokopců". Předbíhají mne už i vlastní děti – jistě, jednou na to zákonitě dojde, ale teď by to ještě nemuselo nastat. Mně najednou dělá problém jakýkoli rychlejší krok. Néééé! Najdu v lese kousek rovinky, kde se dá cvičit abecedka, odrazy, krátké rovinky, nalámu klacíky a hned je tu frekvenční žebříček, kousek dál je krátký dokopec a tak vlastně ani nemusím na atleťák a je mi fajn! Můj krok je i na delších tratích opět pružnější, cítím více síly. Konečně mám opět pocit, že běžím!!!\n16) Každé ráno vyběhnu do zarosené trávy, trochu si zacvičím a pokračuji dál v teple domova s protažením i posilovacími cviky. I když to nevyjde, povětšinou se daří.\n17) Na Běchovicích dělám vodiče na hodinku. Potkám tu zajímavé lidi, povídáme si a některým z nich pomohu k rychlejšímu času. Nasaju atmosféru, shledám se s přáteli, s nimiž se známe ze závodů, prohodíme pár slov – a začínám se opět těšit, že se zase postavím na start...\nBěžecký burnout: Jak může vypadat dialog s různými částmi těla (2)


Ukázka z knihy "O životě a smrti" (připravuji doplněné vydání knihy).\n2. O životě rozhodl věštec, ne lékaři.\nUkázka z knihy O životě a smrti:\nKaždý ví, že s naším osudem souvisí narození i smrt. Podle mé teorie, je dáno osudem většině lidí (80%) žít v pohodě a zemřít zdráv ve 100 letech. Několik posluchačů živého televizního vysílání, kde jsem věštil, mi dávalo otázku, jak to chci udělat, abych zemřel zdráv. Na to bych odpověděl větou z Tibecké knihy o životě a smrti, kde Sogjal Rinpočhe napsal v kapitole „Proces umírání“, že lidské bytosti musí čelit dvěma příčinám smrti: předčasné smrti a smrti jako následku vyčerpání přirozené délky života. Říká se, že ohrožuje-li nás předčasnou smrtí jenom nějaká překážka, lze ji odvrátit snadněji. Ovšem za předpokladu, že o tom předem víme, dodávám já. Mnoho lidí stále opakuje, že nechtějí vědět, co je čeká. Tvrdí, že raději žijí ve sladké nevědomosti. Jenže potom mohou být zaskočení překážkou, kterou nečekali a která může změnit jejich osud. Tvrdí, že raději žijí ve sladké nevědomosti. Jenže potom mohou být zaskočení překážkou, kterou nečekali a která může změnit jejich osud. V učení o bardech a v tibetských lékařských knihách nalezneme popisy znamení varujících před hrozící smrtí, z nichž některá předpovídají smrt do několika let či měsíců a jiná za týdny nebo dny. Zahrnují fyzická znamení, jisté specifické druhy snů a zvláštní zkoumání s použitím stínových obrazů. Tato znamení dokáže však bohužel interpretovat jenom člověk s odbornými znalostmi.\nVšichni víme, že zemřeme, ale nevěříme tomu. Protiklad je, že čím více se lidé smrti bojí, tím více se k ní přibližují.\nK napsání této knihy mne inspirovaly zkušenosti z mé praxe, zejména příběhy ze skupinových terapií, tzv. Rodinných konstelací, které opakovaně dokazují existenci energie živého organismu i po smrti včetně ovlivňování živých. O tom, jak energie zemřelých pomáhá, škodí či ovlivňuje živé, se vedou nekonečné diskuse a touto knihou i já se snažím přispět svými zkušenostmi. Vědecká obec tyto energie po smrti neuznává, a tudíž vysvětlit důsledky toho co způsobují, neumí. Z mnoha případů jeden: Jedné klientce, úspěšné lékařce, zemřeli tři manželé v průběhu jejího života. Dalšího partnera si bála vzít za muže, tak s ním jen žila. Po pěti letech zemřel. Tuto klientku, která chtěla vysvětlit, proč její partneři umírali předčasně, jsem pozval na skupinovou terapii rodinné konstelace, abych jí dokázal oprávněnost své věštby. Z konstelací se potvrdilo, co jsem klientce řekl při konzultaci, to je, že na její matku udělala woodoo její neúspěšná sestra (teta této klientky). Účelem woodoo bylo to, aby se matce klientky a ani jejím dětem nedařilo, protože jí záviděla nejenom práci (byla lékařka a její dcera také), ale i vysokoškolsky vzdělaného a dobře postaveného partnera. Podobných příkladů bylo mnoho a „postižení“ podobným problémem jako výše popsaná lékařka se po konstelacích cítili o mnoho lépe, jakoby se zbavily neviditelné zátěže. To se vědeckými metodami nepovedlo dokázat ani odstranit a proto ony ženy vyhledaly alternativní způsob vysvětlení i zbavení se problému. Dokud věda nebude umět vše vysvětlit, budou lidé vyhledávat alternativní metody. Názorů je a bude mnoho a myslím, že si každý umí najít ten, který jej nejvíce uspokojí. Asi je jedno, zda je vysvětlení více či méně fantastické, důležitý je výsledný efekt. A navíc - lidé mají rádi tajemno.\nAby byla tato kniha zajímavá i pro ty, kteří mé názory nesdílejí, snažil jsem se z dostupných pramenů napsat i poznatky vědy, jiných vizionářů a pohledy různých náboženství na vznik a zánik života. Kvůli této knize jsem se začal věnovat skupinové terapii, tzv. Rodinné konstelace (podrobně o konstelacích v závěru knihy), kterými se snažím objasnit a vysvětlit dosud nevysvětlené. Nebýt této metody, musel bych hovořit pouze o svých názorech a takových je mnoho, některé popisuji i v této knize. Ale díky konstelacím a z nich vzešlých jiných pohledů lze hovořit o názoru skupiny. Názor skupiny má podle mne větší váhu, než názor jedince. Kdo zažil tuto terapii ví, o čem mluvím. Ten, kdo konstelace řídí, udílí směr, ale děj se odvíjí bez ovlivnění terapeuta. Já, jako vedoucí skupiny, nemohu diktovat jednotlivcům, co mají cítit a co mají říkat. Jen musím vypozorovat souvislosti, které se odvíjejí bez mého přičinění. V některých kapitolách prozradím, jak jsem konstelace prováděl. Důležité aspekty jsem zkoušel s různými skupinami lidí na různých místech a stále vycházelo to samé. Pokud se výsledek potvrdil 3x, popsal jsem jej v této knize. Někteří se utěšují tím, že život je břemeno a smrt je vysvobození. Pan farář Mudr. Kubíček (dříve gynekolog) při mši, za mojí zemřelou tetu, o něčem podobném mluvil také. To bylo v prosinci 2004 a bohužel netušil, že o půl roku později zemře hroznou smrtí. Zloději přišli vykrást faru (na Litoměřicku, kde žil) a on je vyrušil. Aby zahladili stopy, zabalili jej do deky, polili benzínem a zapálili. Tak hroznou smrtí zemřel.\nKdyž jsem věštil, proč se mu to stalo, vyšla karta s číslem 6., udělal bohužel chybu. Znamená to, že to rozhodně nebyl jeho osud.\nCo je po smrti nikdo nikdy nedokázal a podle mne bude užitečné se smířit s tím, že ani nedokáže. I kdyby něco bylo, tak už jenom proto, že si to nepamatujeme a neuvědomujeme, je to ztráta času se spoléhat na to, že „potom bude lépe“. Proto sdílím názor mnoha myslitelů, že je lépe si užít nyní a to co máme, dělat maximum proto, aby to bylo případně lepší, než snít a čekat na smrt. Tvrdím, že čekání je největší břemeno. Podle autorů knihy Fantastické a magické z hlediska psychiatrie bylo heslem starověkých lidí: Jezte, pijte, po smrti není rozkoše. Ve zpěvu Odyssey Achilles prohlásil, že by byl raději na zemi posledním, než v podsvětí prvním. Moudrost Šalomounova praví, že lépe je živému psu, než mrtvému lvu. Staří Řekové smrt viděli jako mladého jinocha (Thanatos), který zháší pochodeň života tím, že ji zatlačuje do prachu země. To, že žádní bohové nestárli a nikdy neumírali, bylo a je přáním lidí. Podle vlastností a schopností bohů se lidé snažili zhmotňovat své myšlenky. Tak myslím i vznikly různé báje o pramenech věčného mládí, o elixíru mládí, báje o kouzelných nápojích, atd.\nAby byl starým lidem prodloužen život, byly provozovány různé praktiky. Nejznámější je zachytit do svého těla to, co je v mladém těle. Známá je kniha o Alžbětě Báthoriové, která se koupala v krvi mladých panen. Podle výše popsané knihy Fantastické a magické z hlediska psychiatrie byla ve starém Římě i v Paříži půjčovna dívek, které měly svojí energií omlazovat zákazníky. Podle autorů knihy byla v Paříži známá madame Janus, která dobře živené dívky půjčovala. Kůra spočívala v tom, že klient si půjčoval vždy dvě dívky na noc, kůra trvala 3 týdny. Nesmělo docházet k sexuálním praktikám, jinak prý by kůra neúčinkovala. Během tří týdnů byly vystřídány tři páry dívek. Dívky sloužily jeden týden a dva dny měly volno (aby se „fluidum“obnovilo). O císaři Barbarossovi se říkalo, že k tomuto účelu využíval chlapce. Ale jsem přesvědčen, že zda se někdo obklopoval chlapci či dívkami bylo dáno sexuální orientací. Patrně císař upřednostňoval chlapce, protože jeho sexuální orientace byla jiná než ta, která je považována za obvyklou. Něco podobného se říkalo o jednom z bývalých čínských vůdců – že spal s mladými děvčaty najednou. Za nápoj mládí pro starce se považovalo mateřské mléko, zvláště když se sálo přímo z ženského prsu. To bych docela dobře dokázal vysvětlit. V mateřském mléce se vyskytují všechny biologicky důležité látky, které v běžné stravě nejsou. To, že se doporučovalo sát přímo ze zdroje, je také vysvětlitelné, protože mladá žena má více životní energie, než starý člověk. Proto při přímém kontaktu dochází k přijímání energie jak životní, tak léčivé, protože více než polovina lidí podle mé teorie má léčitelské schopnosti. A když se k těmto dvěma energiím přidaly biologicky důležité látky, mohl být pozitivní účinek „léčby“ brzy patrný. Podle mé teorie (viz kniha Jak se dožít 140 let) je možné energii přijímat nejúčinněji ze zdrojů, kde energie je, a na prvním místě jsou to stromy, pak voda, zvířata a lidé. To by mohlo vysvětlit, proč měl a má kontakt s náhradními zdroji energie význam zejména u nemocných. Také nemocný Fredy Merkury, když umíral na HIV, obklopil se Perskými kočkami, s nimiž spal v posteli. Jsem přesvědčen, že psi a kočky mají větší léčitelské schopnosti než lidé, leckdy vezmou na sebe i nemoc pána. Je ale jasné, že je příjemnější trávit noc s mladým člověkem (který má méně energie než zvíře) než se zvířetem, pokud nejde o zoofila. Co se týká prodloužení mládí, dnes existuje mnoho metod, jak toho dosáhnout. Když jsem viděl dokument o dlouhověkých lidech v Japonsku, bylo jasné, proč se dožívají vysokého věku. Japonský rybář, který ve svých sto letech stále denně chodil lovit harpunou ryby, vypadal na dokumentu jako Evropský čtyřicátník. Díky neustálému pohybu neměl problémy s páteří. Tvrdím, že kdo bude celý život doplňovat biologicky důležité látky, které chybí ve stravě či je organismus ze stravy nepřijímá, když budeme mít trvale až do smrti dostatek pohybu a péče o páteř a zuby, správně dýchat, budeme vypadat stále dobře a zemřeme zdraví (jak to udělat jsem popsal ve své knize Jak se dožít 140 let).\nCelý život žijeme v napětí. Ohrožují nás nemoci, zranění, smrt. Tělo se dokáže mnoha nástrahám života bránit, dokáže se samo léčit, ale musí mít k tomu podmínky. Náš imunitní systém bojuje neustále s viry, bacily, bakteriemi, parazity, atd. Organismus je neustále napadán volnými radikály, všemi možnými jedy, které dýcháme, pijeme s vodou, či přijímáme s potravou. Organismus je schopen rozvinout celou řadu obranných mechanismů proti těmto nebezpečím. Nejdokonalejší je antioxidační tělní obranný systém, který se brání proti vedlejším toxickým produktům kyslíku. Zahrnuje látky jako vitamín A, E, C, řadu enzymů a bílkovin. Jsou strategicky umístěny v různých částech buňky, takže jakmile se vytvoří radikály, mohou je neutralizovat. Dva známé zdroje, volných radikálů, jsou sluneční světlo a tabákový kouř.\nNetopýr žije rychle, hodně jí, spotřebovává hodně energie, a přesto žije třicetkrát déle, než jeho příbuzní - myši či rejsci. Dožívá se asi třiceti let. Patrně se u nich vyvinul nějaký mechanismus, který snižuje poškození tkání kyslíkem a jeho produkty volnými radikály. Zjistilo se, že většina tvorů s křídly žije poměrně dlouho. Při pokusech se zjistilo, že působením kyslíku na myší buňku ji zahubil kyslík do pěti minut. Stejné hladině kyslíku byly vystaveny buňky andulky, která žije asi 18 let. Na buňky andulky neměl kyslík vliv. Vědci jsou přesvědčeni, že ptáci mají buňky plné silných antioxydantů. Antioxydanty zkoumá Buckův institut v Kalifornii, kde pracuje mnoho vědců z celého světa. Ví se, že tělo vyrábí své vlastní antioxydanty. Jejich molekuly se vznášejí uvnitř buněk a zneškodňují všechny volné radikály, které potkají. Přesto jim vždy nějaké uniknou. Když se zlomí rovnováha obranných molekul a volných radikálů, začínáme stárnout. Skutečný elixír mládí by měl být lék, který by pomohl v boji proti volným radikálům. Vědci z Buckova institutu jsou přesvědčeni, že se jim podařilo takový lék vyvinout. Je to hnědý prášek - syntetický katalyzátor SCS. Je to velmi silný antioxydant. Pokus byl proveden na červu, který žije 20 dní. Někteří léčení červi žili až dvakrát déle. V současné době se lék zkouší na myších.\nZe všech pokusů je jasné, že je nutné využívat více způsobů najednou.\nKaždý živý tvor má v sobě mikroby a podle jednoho dokumentu jich je cca dva miliony a váží 2,5 kg. V každém živém tvorovi jsou miniaturní bakterie, které na začátku života žijí samostatně. Je to mitochondrie. Je to zdroj energie, který potřebuje kyslík ke svému životu, ale současně každým vdechnutím stárneme. Neničí nás jenom kyslík, ale vedlejší produkty jeho metabolismu. Uvnitř mitochondrií se většina kyslíku, který vdechneme, mění v životadárnou energii. Některé molekuly kyslíku se ale změní ve volné radikály. Když se volné radikály uvolní, mohou poškodit jakoukoli část kterékoli buňky v těle. Nejvíc ničí geny, které se nacházejí uvnitř. Plíce jsou prvním orgánem, který se setkává s atmosférickým kyslíkem, kterého je ve vzduchu 20%. Proto také na plicích, mozku srdci je poškození buněk volnými radikály nejvíce patrné a to i pouhým okem. V kombinaci volných radikálů se zvýšenou hladinou cholesterolu může dojít k ucpání důležitých krevních cév.\nMozek spotřebuje 20% kyslíku. Mladé mozkové buňky obsahují velké množství mitochondrií, které časem začíná ničit velké množství volných radikálů, vznikajících díky velké spotřebě energie v mozku. Tím stárne mozek, myšlení začíná být zmatené, zhoršuje se paměť. U zvířat byla zjištěna souvislost stahů srdce s věkem. Rejsek má pětset stahů srdce za minutu. Proto žije asi 4 roky. Srdce slona má třicet stahů za minutu, dožívá se až osmdesáti let. Želva má nejpomalejší srdeční tep a žije až sto sedmdesát let. Mnoho lidí se učí správně dýchat, cvičením lze snížit počet tepů srdce.\nKdyž pochopíme život, pochopíme i smrt a obráceně. Když pochopíme sebe, pochopíme druhé. Na pochopení sebe musíme pochopit rodinný systém. Jsem přesvědčen, že není dobré litovat toho, co jsme neudělali, ale je nutné se umět s minulostí vyrovnat. Když neznáme naše rodiče, nemůžeme je pochopit a tím nejsme schopni pochopit ani sebe a ani našeho partnera, nevíme, čemu máme a můžeme věřit, nejsme schopni najít svůj pevný bod, jistotu, smysl života. Ti, kdo nenajdou svoji jistotu, mají tendence se uchylovat k názorům a pomoci druhých, což nemusí být vždy dobré a zejména různé sekty nabízí jednoduché řešení. Když nejsme vyrovnáni s naší minulostí, nemůžeme žít přítomnost a budoucnost.\nVe všech oblastech našeho života musí být rovnováha, stejně jako mezi životem a smrtí. Když není rovnováha v přírodě, vymstí se nám přírodní katastrofou. Když není rovnováha v lidském organismu, onemocní, či zanikne. Když není rovnováha ve vztahu, vztah rovněž „onemocní“ či zanikne.\nZ otázek klientů jsem vypozoroval, že někteří lidé chtějí být připraveni na smrt, či se smrti bojí. Má to logiku, protože stejně jako bychom měli být připraveni na život (na vztah), měli bychom být připraveni na smrt. Většina lidí žije v odmítání smrti, nebo v hrůze před ní. Jiní pohlíží na smrt s naivní představou, že smrt se jich zatím netýká a že až to přijde, pro ně vše dopadne dobře a nyní že si s tím není třeba dělat starosti. Nepokládají smrt za nic zvláštního, spíše za přirozenou věc. To vše jen do té doby, dokud člověk neumírá. Další mylný dojem je, že se nás smrt našeho blízkého netýká, protože nejenom smrt, ale i činy příslušníka rodinného systému (tři i více generací zpět) se nás týkají a ovlivňují nás, naše děti, vnuky a pravnuky.\nProtože jsem si v praxi mnohokrát ověřil, že mé teorie se potvrdily dříve či později, dovolím si i v této knize trochu teoretizovat a využít své vizionářské schopnosti k vysvětlení dosud nevysvětleného.\nVšechny statistiky jsou zkreslené, to se ví a věda s odchylkami počítá. Do jaké míry budou mé údaje přesné, se snad, jednou také dozvíme.\nSmrt je téma, o kterém se toho ví jen málo. Nejenom proto jsem v roce 2005 napsal tuto knihu. Neznámé, nevysvětlené, co děsí a je nepoznané přitahuj. Dnešní společnost, která chce být mladá, zdravá, šťastná a úspěšná, tabuizuje nemoc a smrt více než dřív.\nSmrt se týká každého z nás, doopravdy se jí zabývat začneme až v okamžiku, kdy například onemocníme. Do té doby je smrt abstraktním pojmem. Děti a mladí lidé jsou svým způsobem nesmrtelní. Teprve s ohrožením zdraví, které do té doby bereme jako garantovanou jistotu, na ni reálně pomyslíme. Smrt je opravdu jedním z posledních tabu naší společnosti, připouští si smrt malé procento lidí až od „určitého věku“ a těžce nemocní.\nProtože věda nedokázala, že vědomí přetrvává i po smrti, raději se spoléhá na svou práci a myšlenky, které jej, jak věří, přesáhnou.\nSmrt je definována jako smrt mozku. „Co a jestli vůbec se něco odehrává potom, není předmětem vědy, ale víry.\nK této definici přispěla církev. Dříve se užívala jako ukazatel smrti zástava dechu, srdce či tepu, ale v padesátých letech prohlásil papež Pius XII., že život je schopnost komunikace s lidmi a Bohem. Smrt, že je tedy logicky nemožností této komunikace. Smrt nastává ve chvíli, kdy mozek přestane reagovat na zevní podněty. Přestane nevratně plnit základní funkce nejen ve smyslu vědomí a myšlení, intelektu a paměti, ale i těch nižších, čistě reflexních záležitostí. „Ucuknutí před bolestí třeba. Nakonec přestávají pracovat nejstarší centra zodpovědná za oběh a dýchání. A bez kyslíku nervové buňky nevydrží déle než pět minut. Jde to rychle,“ připomíná profesor Beneš. Zdůrazňuje, že díky tomuto přístupu ke smrti se mohl zásadně rozšířit transplantační program. Buddhistický přístup jej schvaluje. Darování orgánů předčasně zemřelých považuje za velmi užitečné. V momentě, kdy medicína konstatuje klinickou smrt, z buddhistického pohledu ještě skutečná smrt nenastává. Nastal jen konec aktivní látkové výměny s vnějším světem. Následují další procesy, související s oddělováním vědomí od tělesné stránky. Umírající tak může například vnímat hluboké dunivé tóny a nejrůznější vize a obrazy. Vědomí umírajícího totiž dle buddhismu pracuje dál.\n„Když se dvacet až třicet minut po zástavě srdce setkává bílé a červené světlo, vrátilo se do prostoru 33 pocitů hněvu a 40 pocitů připoutanosti. Pak se rozpouští sedm pocitů vznikajících z hlouposti. Potom způsobem vykračujícím za všemi dojmy a prožitky definitivně zmizí všechny představy a vjemy. Vše ztmavne a ztichne. „To je poslední okamžik umírání,“ píše lama Ole Nydahl ve své knize O smrti.\nPodle jedné psychiatričky je přijetí vědomí smrti jedním ze znaků zralosti. Jenže tím, že se smrt dostala do izolace, k ní nikdo z nás neumí zaujmout postoj. „Lidé velmi rádi sledují kriminálky a horory. Díky brutalitě a četnosti úmrtí v televizi diváci získávají pocit, že se jich smrt netýká,“ zamýšlí se psychiatrička.\nTruchlící rituály jsou podle ní velmi důležité, stejně jako schopnost zaujmout ke smrti otevřený postoj. Nenamlouvat sobě ani těžce nemocnému, že smrt nehrozí. Z praxe má zkušenost, že pokud se o smrti blízkého člověka nehovoří, netruchlí se za něj, má to pak pro pozůstalé nejrůznější následky. Stavy úzkosti, deprese, emoční plochost, ale i pálení a jiné fyzické bolesti. „Hluboká emoce musí být ventilována, musí se jí dát průchod. Z legrace někdy říkám, že roztrhnout roucho a posypat hlavu popelem k něčemu bylo. Dnes si lidé často vezmou na pohřeb pilulku, aby neplakali nebo se nezhroutili, ale tím pádem neproběhnou všechny ty procesy, které proběhnout mají. A to je špatně.“\nZe zkušenosti lékařů obecně platí, že finální informaci o smrti dokáže přijmout málokdo. Raději se zeptá na kdejaký detail o své nemoci, ale že zemře, to slyšet nechce. Technicky vzato jsme v naší civilizaci na vysoké úrovni, ale lidsky pořád na smrt připraveni nejsme.\nJe mnoho historek o znameních smrti. Mnohé šlechtické rody mívaly rodové znamení smrti. Slavatům se ukazovala bílá paní. Martinicové viděli při blížící se smrti světlo v zámecké kapli, nebo spadl jejich rodinný erb. Černínové slyšeli šustot padajícího písku. Habsburkům věštil smrt havran. Když umíral několik dní Goethe, prý jeho blízcí slyšeli v domě, kde umíral hrát hudbu, někdo zpěv. Z projevů umírajících je patrné, že mnohdy se umírajícím ohlásí někdo již dříve zemřelý. Signálů umírajícím bývá mnoho, např. slyší klepání, hudbu, vidí světlo, tunel, ale jsou známy i projevy hmotné, jako zastavení hodin v okamžiku smrti, pád obrazu ze zdi, aniž by byl poškozen závěs spadlého předmětu.\nJedna moje klientka (asi dvacetiletá dívka) přišla s problémem, který neuměla řešit. Vždy když prošla okolo někoho, kdo měl brzy zemřít, řekla nahlas větu: „Chcípni ty svině“. Bylo to zvláštní a tehdy jsem ještě neprováděl skupinové terapie, které by dívce určitě pomohly, aby aspoň tuto větu neřekla nahlas. Přišel jsem na to, že umírající, nebo lidé, kteří mají brzy zemřít, vysílají zvláštní vibrace. Právě tyto vibrace v mozku této dívky byly jakýmsi spouštěcím mechanizmem k vyřčené větě. Protože vše šlo mimo vědomí klientky, neuměla to ovládnout. Podobně „vysílají“ lidé s duševní poruchou, tyto vibrace už „zachytí“ více citlivých lidí a mohou z toho mít nepříjemný pocit.\nJiž jsem se zmínil a dále zmiňuji o „programování“ lidského podvědomí. Jsem přesvědčen, že i nápisy na krabičkách cigaret- kouření zabíjí, ničí zdraví, atd., jsou v tomto ohledu nebezpečné. Dítěti stačí třikrát říci –„Jsem neschopný“ a bude z něj neschopný. Dospělému by se to muselo říkat vícekrát, a když má řečník talent a schopnost ovlivnit druhé, stačí jednou. Připomenu případ, kdy jedna žena utrhla ze stromu sousedky hrušku, která přečnívala na její zahradu. Sousedka ji zahlédla, vylezla ze svého domu a zakřičela na ní: „Do roka zemřeš, protože jsi mi ukradla hrušku. Ona vystrašená sousedka za mnou přišla s tím, že už se to blíží a že snad dostane infarkt, co má dělat. Tak jsem jí poradil postupy, jakými se onoho „programu“ sousedky, že zemře, zbavila. Tím chci připomenout, že i takové programování jako je na krabičkách cigaret je nebezpečné. Podle mé teorie zemře nebo bude mít podlomené zdraví předčasně dvě třetiny nezletilých kuřáků a třetina dospělých ne z kouření, ale díky onomu nápisu na krabičce cigaret. Je to podobné, jako účinnost reklamy, která se stále opakuje.\nPodle mé teorie je možné duši živého organismu vyjádřit schematicky – viz obr. v příloze. Protože jsem přesvědčen, že jde i o tři různé energie, má každá část svojí polaritu. Jsou to již zmíněné tři části lidské duše, což je základna- tvoří jí šesticípá hvězda a má kladnou polaritu a ukázalo se, že je zastoupena dvakrát v jenom těle. Podle mne se v této části rozhoduje, kdy a za jakých okolností se člověk narodí a zemře. Tato zóna- či energie není vidět, ani cítit, její místo je těžko definovatelné, a pokud existuje Universum, uměl bych si pod tímto názvem představit právě tuto část energie i její umístění. Většina lidí hledá místo, kde Universum je, někdo si Universum představuje jako Boha. Názorů je mnoho a žádný se dosud neprokázal. Já jsem přesvědčen, že energie Universa, nebo základní část lidské duše je vždy u „matky“. Záměrně neříkám u ženy, ale jen u ženy - matky. U ženy, která nemůže mít děti, tato energie chybí, resp. zmizí v okamžiku, kdy žena ztratí schopnost mít děti, což může být po přechodu, ale i po nemoci, operativním zákroku, úrazu, atd., který znemožní porod. Toto universum se objeví prvním nadechnutím, to je při porodu.\nDalší část je ve tvaru – šesti-květu, který má zápornou polaritu. Tato zóna zůstává na místech, kde člověk zemřel násilnou smrtí, či kde spáchal sebevraždu, je měřitelná a zjistitelná virgulí, proutkem př. jinými pomůckami.\nPoslední částí lidské duše je ve tvaru šestihranu. Tato část má kladnou i zápornou polaritu, je zjistitelná a měřitelná virgulí, proutkem, atd. Tato část energie je pohyblivá a pohybuje se mezi „základnou“ a místy, která měl zemřelý rád, či kde má své blízké, nebo kde žil. Citliví lidé jsou schopni tuto zónu „cítit“, či ji vidí – ve formě duchů, nebo dokonce v podobě konkrétních zemřelých lidí, atd.\n2. O životě dítěte rozhodl věštec, ne lékaři\n18.05.2011 | autor: JOB, horoskopy |\nZa zásah nadpřirozených sil, božskou pomoc nebo dokonce zázrak mohou považovat uzdravení své nyní více než roční dcery Šárky její rodiče. Dítě se narodilo předčasně a od narození bylo v kómatu. Po několika dnech lékaři rodičům sdělili, že mozek dítěte je nenávratně poškozen a navrhli odpojení od přístrojů.\nTehdy zasáhl možná samotný osud anebo zoufalá snaha rodiny pokusit se dítě zachránit jakýmkoliv způsobem. Babička Šárky kontaktovala léčitele a známého televizního věštce (Stanleyho Bradleye) s dotazem, jestli je ještě šance, že by se její vnučka mohla uzdravit.\nLékaři rodičům sdělili, že sice přežívá, ale jeho pohyby jsou pouze vegetativní a mozek je zřejmě mrtvý. Navrhovali proto odpojení od přístrojů. „Dcera ji ale nechtěla nechat zemřít, pořád doufala, že se její stav zlepší. Druhý týden v lednu jsem si najednou vzpomněla na pana Brázdu, že jsem s ním před lety mluvila a že by se na malou mohl podívat a říct nám, jestli je nějaká naděje.“\nVěštec se ihned do případu miminka v kómatu angažoval. Nechal si poslat fotku holčičky a sdělil rodičům, že při porodu musela být nešetrným zacházením zablokovaná krční páteř a že je mozek vyživován ani ne dvěma procenty kyslíku. Ihned začal na dálku rovnat páteř a odstraňovat blokádu.\n„Z vlastní zkušenosti vím, že takový typ poruchy a bezvědomí způsobuje nedostatečná výživa mozku způsobená blokádou krční páteře. Řekl jsem jim, aby dítě rozhodně neodpojovali, že se pokusím mu na dálku krční páteř srovnat a blokádu odstranit. Poradil jsem rodičům akupresurní body, které měli miminku pravidelně masírovat“ sdělil Bradley. Po těchto zásazích začalo dítě okamžitě reagovat na podněty a postupně se probralo z bezvědomí.\n„Změny jsme pozorovali už druhý den po léčitelově zásahu. Lékařům jsme o tom nic neřekli, vysmáli by se nám. Takhle jenom nechápali, že dítě, které podle nich mělo být mrtvé, se najednou začíná chytat a reagovat,“ vysvětlila Šárčina babička. Bradley také rodičům doporučil doktora Mudrocha, se kterým se rodina spojila a který na malou Šárku rovněž pravidelně působil a pomáhal jí.\nDítěti pomáhali léčitelé i doktoři.\nZa tři dny začala holčička konečně sama dýchat a krátce poté, 19. ledna, byla převezena do dětské nemocnice, kde musela podstoupit dvě operace. Ty však už snášela velmi dobře i díky péči a lidskému přístupu zdejších lékařů. Kvůli krvácení do mozku se u ní vyvinul obstrukční hydrocefalus, takže jí lékaři na neurochirurgii zavedli nejdříve port na ruční odsávání a později VP shunt na odvod mozkomíšního moku. 19. března byla propuštěna domů. Tehdy vážila jen 2,4 kg, byla však v poměrně dobrém stavu, ačkoliv si lékaři nebyli jistí, zda nebude trvale postižená.\nPodle domluvy s rodiči Bradley pravidelně denně o půlnoci „na dálku“ odblokovával“ miminku první a druhý krční obratel, aby se krční páteř udržela odblokovaná a mozek tak byl schopen přijímat energii, vitamíny a minerály a mohl se rychleji regenerovat. Později už stačilo takto působit 2-3x týdně. Působení na dálku trvalo do doby, než byla Šárka propuštěna z nemocnice.\nNyní je to už více než 7 let a Šárka chodí so ZŠ. Prodělala celou řadu vyšetření, včetně genetických a neurologických testů, a zdá se být zcela v pořádku. „Na rozdíl od jiných dětí v jejím věku je droboučká, ale je velmi živá a čiperná, už chodí za ruku, a ačkoliv se zdá být velmi křehká, řekla bych, že reaguje stejně jako ostatní děti,“ říká její babička a matka čtyř sourozenců.\nPo více než roce se zdá být malá Šárka úplně v pořádku.\nDodnes považují rodiče Šárky její uzdravení za zázrak. „Lékaři nám nedávali žádnou naději. Od začátku říkali, že se buď z kómatu vůbec neprobere, anebo bude těžce postižená. Pan Bradley s tím nesouhlasil. Pomohl jí, aby se probrala. Díky tomu pak mohla podstoupit všechny operace a cestu za svým uzdravením.“\nPřípad Šárky však není první, ani poslední, se kterým se Stanley Bradley za doby svého působení v branži věštce a léčitele setkal. „Živím se tím, že pomáhám lidem, kdyby to nefungovalo, nedělal bych to. Vím, že za nemoci mozku, psychické nemoci, ale i různé další stavy mohou blokády v organismu a páteři. Naše tělo i naše orgány mají úžasnou schopnost regenerace, k tomu však potřebují energii a biologicky účinné látky. Proto je třeba bloky, které příjmu brání, najít a odstranit,“ sdělil věštec.\nPůsobit se dá dokonce i na ještě nenarozené děti. Ostatně, když se dá zdraví plodu ovlivnit tím, co budoucí matka jí a pije, proč by nebylo možné dodávat dítěti energii nebo mu pomáhat od zdravotních problémů. V době, kdy věštec vystupoval v maďarské televizi, setkal se se ženou ve čtvrtém měsíci těhotenství, které byl diagnostikován Downův syndrom a doporučen potrat.\n„Prohlédl jsem si matku, dítě i otce. Řekl jsem jí, že to dítě není chtěné, že má v oblasti hlavy sraženinu a že jeho otec „zlobí“. Downův syndrom jsem tam neviděl. Potvrdila mi, že jeho otec je gambler a že se zpočátku na miminko těšila, ale kvůli stresu z toho všeho ji to nějak přešlo. Doporučil jsem matce, ať s potratem ještě chvíli počká, že zkusím dítěti odblokovat krční páteř a výsledky by pak měly být dobré. Po měsíci se mi ozvala, že ji gynekolog vyšetřil a že se vše zdá být v pořádku.“\nVšichni netrpělivě čekali na to, jaký bude zdravotní stav dítěte po narození. Maďarská televize pak odvysílala celý šťastný příběh a uspořádala oslavu. Miminko totiž bylo úplně v pořádku. Ne všechny příběhy však už mají svůj šťastný konec.\nJiné, dvouleté, dítě poslali rodičům domů umřít s nádorem, který nelze operovat a prý se to bude už jen horšit. Rodiče kontaktovali Brázdu s tím, jestli by jim nemohl nějak pomoct. „Nechci nijak předbíhat, na dítě působím teprve měsíc, ale dříve jen leželo, teď si pomalu začíná sedat, hraje si a rozhodně se nechová tak, jako by mělo každou chvíli umřít. Osobně věřím, že se jeho stav bude měnit už jenom k lepšímu,“ popsal léčitel.\nMezi Brázdovy pacienty však nepatří pouze děti. Dalším z mnoha vyléčených byl pacient s roztroušenou sklerózou z Rokycan. Po roce léčení alternativními způsoby, které mu léčitel navrhl a mezi které patřilo užívání vitamínů a minerálů, akupresury a odblokování páteře, kontaktoval Brázdu s tím, že mu sebrali důchod a že musí do práce, protože je zdravý.\nSpolupráce moderní a alternativní medicíny: Je to cesta?\nSamozřejmě i lékaři by jistě dokázali vyjmenovat spousty případů, kdy někomu zachránili život, pomohli v komplikované zdravotní situaci a navrátili někomu zdraví. Existují jistě i případy, se kterými si neporadí ani lékaři, ani léčitelé. Možná jsou některé záležitosti mezi nebem a zemí, možná lidské tělo opravdu disponuje neomezenými možnostmi regenerace, pokud mu to příliš nekomplikujeme vlastním životním přístupem a chováním.\nUrčitě by bylo zajímavé, kdyby současná moderní medicína dokázala více spolupracovat s alternativními a klasickými metodami, jako je tomu například v Číně, kde se lékaři učí starému umění akupunktury a práci s energiemi a s bylinkami ruku v ruce s moderními lékařskými metodami. Možná by pak bylo mnohem snazší někomu zachránit život nebo navrátit zdraví.


Pět nejlepších klíčových ukazatelů výkonnosti v softwarovém inženýrství a jak se podvádí | Rob Kettenburg\nPět nejlepších klíčových ukazatelů výkonnosti v softwarovém inženýrství a jak se podvádí\nOd Billa Hardinga,programátora/výkonného ředitele\nVydáno 31. března 2020.Poslední aktualizace 17. dubna 2020.\nKdyž se mluví o inženýrských klíčových ukazatelích výkonnosti, často lze zaslechnout dva protichůdné truismy:\nCo se měří, to se zlepšuje.-Peter Drucker\nKdyž se z měřítka stane cíl, přestává být dobrým měřítkem.Goodhartův zákon\nObě tato tvrzení částečně popisují inženýrské KPI, ale dohromady naznačují, že je možné použít měření ke zlepšení. Jak může manažer, který se řídí daty, překlenout tuto propast?“\nŠpatnou zprávou je, že to vyžaduje určité odhodlání učit se, zejména pro ty, kteří přicházejí ze vzdálených(tj. netechnických) rolí. dobrou zprávou je, že pečlivě zvolené metriky mohou fungovat a fungují i přesto, že se „stanou cílem“. U mnoha metrik, které vám doporučíme, platí, že čím více si zaměstnanec „hraje se systémem“, tím více to slouží dlouhodobým zájmům podniku. Konečným cílem jsou metriky, které nadále fungují, i když se s nimi „hraje“. Tuto laťku splňuje pět metrik.\nCílová skupina: Akčně smýšlející manažer\nMetriky musí být praktické, aby je mohly vyzkoušet skutečné podniky\nKvalitní inženýrské KPI\n🎲 K dispozici je verze On prem. 🎲 Story Points\n✅ Míra dokončení žádostí o stažení\nDoba vedení/doba cyklu\nMetriky „všeho ostatního“\nStřední doba do opravy / Střední doba mezi poruchami\nKaždý manažer, který se snažil ze svého inženýrského týmu vytáhnout více dokončených tiketů, zná ten boj. chce přijmout spravedlivá, daty podložená opatření, která zlepší jejich rychlost. Vědí, že rozhodování na základě instinktů je drahé a neškálovatelné. Přesto když se podívají na svůj seznam úkolů, je plný úkolů, které se zdají naléhavější než „zlepšit měření“. V praxi k zavedení měření často dochází až po katastrofickém selhání, jako je chybné sestavení verze nebo zjištění, že vývojář už měsíc neuzavřel žádné tikety.\nI když je jasné, že je třeba měření zavést, je nejednoznačné, kde začít. Můžete zadat do Googlu „inženýrské KPI“, proklikat se celou první stránkou výsledků a zůstat v nejistotě, jaké další kroky podniknout. Vezměme si jako příklad často uváděnou metriku „rychlost týmu“. Téměř každý výsledek na Googlu doporučuje měření „Team Velocity“, ale nikdo nechce říct, zda se měří v… uzavřených tiketech? V řádcích kódu? Příběhových bodech? Ať už je to cokoli, manažeři nemají čas to zjišťovat. Potřebují se dostat z této patnáctitisícové hory teorie dolů do něčeho, čemu mohou rozumět, čemu mohou věřit a z čeho mohou mít užitek… nejlépe okamžitě.\nOrganizačním předpokladem tohoto článku je, že jste manažer, který chce porozumět softwarovému inženýrstvímetrice natolik dobře, aby byl váš tým efektivnější. Být manažerem znamená, že jste příliš zaneprázdněni na to, abyste se učili o teorii, s výjimkou případů, kdy to přímo souvisí s tím, jak můžete z této teorie těžit.\nPřed napsáním tohoto článku jsme strávili metriky navržené 20 nejlepšími výsledky Google v oblasti softwarových metrik. Jak si asi dokážete představit, každý zdroj měl své vlastní teorie o tom, které metriky jsou nejdůležitější. jejich články často rozdělovaly metriky do skupin jako „procesní metriky“ a „projektové metriky“. Budeme se řídit jejich názorem na seskupování metrik, ale naše skupiny budou „metriky kvality“ a „vše ostatní“.\nTady je uvedeno, co lze kvalifikovat jako metriku kvality:\nObchodní hodnota. je možné nakreslit přímku z metriky => vytvořené obchodní hodnoty?\nMěřitelné. můžeme definovat konkrétní číslo a jeho měrné jednotky (např, body, procenta), aby ji bylo možné sledovat v časea korelovat s událostmi a experimenty?\nAkční.Může pravidelně informovat o opatřeních, která vedou k pozitivním výsledkům? Nejlépe s minimem falešně pozitivních výsledků?\nDostupná/pohodlná.Může průměrný tým softwarových inženýrů získat přístup k této metrice, aniž by musel měnit své stávající vývojové procesy?\nPopulární.Má dostatek příznivců, aby byla dobře zdokumentovaná a důvěryhodná?\nZařazení do kategorie „Metriky kvality“ vyžaduje všech pět výše uvedených bodů a uspokojivou odpověď na naši otázku:pokud této metrice věříme a vývojáři ji následně optimalizují, co se stane potom?Během let strávených vytvářením a iterací naší vlastní vývojové metriky („Line Impact“) jsme se naučili, že toxické vedlejší produkty jsou očekávaným důsledkem měření, pokud není metrika přesně sladěna s dlouhodobou obchodní hodnotou.Jako příklad si později ukážeme, jakvývojáři, kteří se snaží hrát si s metrikou „Lead Time“, způsobují sníženou transparentnost pro management.\nTady je pět softwarových metrik, které zaškrtávají všechny položky a pomáhají manažerům vést efektivnější tým.\nJedna z mnoha ukázkových šablon OKR, které jsou k dispozici prostřednictvím Weekdone na adrese Okrexamples.com\nKaždý seznam, který je zaměřen na maximalizaci obchodní hodnoty, by měl začít zde. Přední společnosti, jako jeGoogle, používají OKRjako hlavní osu, podle které hodnotí vedoucí inženýry. Nevýhodou metrik založených na OKR je, že jsou z definice specifické pro obchodní specifika. To znemožňuje zobecnit vzorec, podle kterého by se daly zachytit, nebo zobecnit cestu, kterou se budou hrát.\nJak je hrát?Riziko, že se budou OKR hrát, je nízké, protože jsou obvykle zaměřeny na podnikání. Hlavní nebezpečí metrik řízenýchOKR spočívá v tom, že vzhledem k tomu, že jsou obvykle formulovány jednorázově (nebo periodicky), jsou možná méně spolehlivé než metriky, které byly ověřovány roky. Vždy na vás číhají možné okrajové případy: Například nastavení metriky OKR na „zavedení méně než 10 chyb za měsíc“ by mohlo být zahráno tím, že nebudou spuštěny žádné nové funkce. Za předpokladu, že obě strany jednají v dobré víře, by mělo být hraní s OKR v praxi vzácné.\nJak ho získat?Prostřednictvím existujících měřicích panelů nebo spoluprací se společnostmi, jako jeWeekdone, které pomáhají poskytovat inspiraci OKR.\n10 repozitářů zobrazených v grafech podle jejich Line Impact, metriky, která kvantifikuje tempo, jakým se vyvíjí zdrojový kód,obrázek se svolením GitClear\nZ hlediska obchodní hodnoty je Line Impact obdobou Story Points: ukazuje, jakse náklady na úkol mění v závislosti na vývojáři, kterému je úkol přidělen. Na základě toho může angažovaný manažer využít sestavu Domain Experts k přiřazení Jirase k odborníkům na danou oblast, což může dramaticky urychlit rychlost produktu.\nJak si s ní hrát?Ke každé metrice, která jako zdroj dat uvádí „řádky kódu“ (LoC) (jako Line Impact), je třeba přistupovat obezřetně. Při neopatrné implementaci se jemné nedokonalosti ve zpracování zvětšují do šumu, který vytěsňuje signál.\nProto společnost GitClear vytvořila nejlepší nástroje pro revizi kódu na trhu: aby manažeři a vývojáři mohli kontrolovat, jak je Line Impact udáván na základě jednotlivých commitů a souborů.\nPřídavná ochrana přichází v podobě oznámení, která se spustí, když vývojář přispěje prací neobvyklou rychlostí. Tato a další opatření dostatečně ztížila hraní s nástrojem Line Impact, takže společnost GitClear zatím neobdržela zprávu od zákazníka, který by hlásil, že jeho tým s nástrojem Line Impact úspěšně hrál.Přesto by bylo neupřímné tvrdit, že je tato metrika nějak odolná proti hraní, takže zde je seznam známých cest, kterými lze získat rychlý Line Impact.Podstata spočívá v tom, že pokud vývojář napíše testy, odstraní starý kód a přidá dokumentaci, získá nezanedbatelný podíl Line Impact.\nJak ho získat?Zaregistrujte se k bezplatné 15denní zkušební verzi. Pokud se vám zalíbí, ceny začínají na 9 dolarech za aktivního vývojáře.\n🎲 K dispozici je verze On prem.\nStory Points-based „release burndown“ report,available via Jira\nStory Points could claim to be the most „classic“ of engineering KPIs. Existujemnohorůznýchzpůsobůvýpočtu Story Points. Všechny formy se vztahují k odhadu očekávaného času vývojáře na dokončení nějakého úkolu. Manažeři mohou pomocí Story Points vypočítat náklady, které z úkolu vyplývají, např. pokud vývojář vydělá$10k/měsíc, tiket se odhaduje na 10 Story Points = polovina měsíce, pak náklady činí $10 000 * 0,5 = $5 000. Použití některé verze tohoto výpočtu pomáhá stanovit priority úkolů na základě toho, které přinášejí nejvyšší poměrProjected Value/Projected Implementation Cost.\nJak na to?Největší pozornost zde patří tomu, jak se Story Points vypočítávají. Nejjednodušší způsob, jak „hrát“ Story Points, je, že vývojový tým zkreslí stupnici hodnocení, obvykle směrem k nadhodnocení obtížnosti. Jednou z možností, jak to řešit, je umožnit výběr úkolů na „trhu úkolů“, kde mohou být nadhodnocené úkoly rovnoměrně rozděleny mezi vývojáře, aby se zachovala relativní kalibrace. Další možností, jak to řešit, je pravidelně rekalibrovat konstantu používanou k přepočtuStory Points na „vývojářské dny“. Všimněte si, že vzhledem k tomu, že implementace Story Points se často liší podle týmů, není vhodné je používat k porovnávání výkonnosti napříč týmy.\nJak je získat?Většina všech issue trackerů na této straně GitHubu umožňuje zadávat Story Points. Co se týče jejich zobrazení, Jira nabízí „next-gen velocity report“ určený k zobrazení splněných Story Points v čase.Nabízí také „release burndown report“, který využívá Story Points k odhadu, jak tým postupuje směrem ke svým cílům pro daný sprint. GitClear také nabízí primitivní (zatím) grafy, které ilustrují Story Pointscompleted v průběhu času.\nTuto metriku definují různé zdroje různými způsoby, ale všechny se dostávají ke stejné základní otázce:kolik chyb se dostává do světa a jak dobře na ně reagujeme?Stackify ji vztahuje ke konkrétním číselným vyjádřením:\nVaše míra úniku chyb je vyjádřena v procentech na základě toho, kolik chyb najdete, než se dostanou do výroby, nebo kolik se jich dostane do výroby, jak chcete. Každý softwarový projekt a tým se bude lišit, ale doporučujeme usilovat o nalezení 90 % všech závad dříve, než se dostanou do výroby.\nDefinice společnosti Stackify předpokládá, že člověk označí pole ve svém systému sledování problémů, aby zachytil, v jaké fázi vývoje se chyba vyskytla. Pro týmy, které nemají čas na nastavení a sledovánífází vývoje, může být náhradní definicí:\nJak často se kód vytvořený v nové funkci stává kódem změněným v průběhu řešení chyby?\nNa tuto otázku je uživatelům GitClear poskytována odpověď vázaná na data, ale je obtížné ji vypočítat ručně (pokud nejste uživatelem GitClear). zaručeně dostupným náhradním měřením míry výskytu chyb může být „jaký je poměr vytvořených a vyřešených chyb“?\nJak si s ní hrát?Tuto metriku je obtížné hrát. Vývojář může převzít více malých tiketů, ale každý tiket přináší zvýšené riziko chyb, pokud si nedá pozor. Toto riziko používání míry chyb spočívá v tom, že potřebuje protiváhu pro „pokrok“, jako jsou Story Points nebo Line Impact, jinak by se vývojář mohl zdržet u jediného problému po celý sprint, čímž by si zajistil 0% míru chyb.\nJak ji získat?Pokud má váš tým kapacitu na označování problémů podle fáze vývoje, ve které se vyskytly, pak lze ručně vypočítatEscaped Defects prostřednictvím libovolného nástroje pro sledování problémů. GitClear je další dostupnou možností, jak vypočítat procento funkcí, které se staly chybami.\nUkázka statistik žádostí o stažení, které poskytuje GitClear\nJaké procento žádostí o stažení bylo uzavřeno do týdne od otevření? To na sebe nabaluje několik podrobnějších otázek, jako například „je tým zapojen do rychlé reakce na nové žádosti o stažení“, „je schopen spolupracovat“ a „vyladili vývojáři svůj kód před odesláním ke sloučení?“\nJak to hrát?Vyhovět testu „Míra dokončení žádostí o stažení“ znamená vždy uzavřít žádosti o stažení do týdne. To je relativně těžko hratelné, ale musí to být vyváženo hnací silou, jako jsou Story Points nebo Line Impact, jinak budou všechny pobídky týmu směřovat k tomu, aby práci raději leštili, než aby ji odeslali (nebo předložili k posouzení PR).\nJak to získat?Všichni „značkoví“ poskytovatelé Engineering Insight (GitClear, Pluralsight, Code Climate, Pinpoint) nabízejí statistiky, které ilustrují efektivitu týmového procesu pull requestů.\nPod metrikami „nejvyšší úrovně“ najdeme mezistupeň. Jedná se o metriky, kterémají žádoucí vlastnosti vedle důležitých nedostatků. Stále mohou přinášet hodnotu, pokud manažer ví dost na to, aby počítal s jejich omezeními.\nGraf doby vedení vizualizovaný prostřednictvím Azure Devops\nAčkoli je uvedena (dvakrát!) v seznamu 5 nejlepších metrik společnostiPluralsight,Cycle Time je dobrý nápad, který je velmi náchylný ke hře.\n„Lead Time“ je nejčastěji definován jako „Jaký je interval mezi okamžikem, kdy je úkol založen v systému sledování problémů, a okamžikem, kdy je doručen zákazníkovi?“. Jeho bratranec, „Cycle Time“, je podmnožinou Lead Time a je definován jako „doba mezi okamžikem, kdy jej produktový tým vytáhl z fronty, a okamžikem, kdy se dostal do výroby.“\nJak s ním hrát?Výkonnost Lead Time do jisté míry závisí na mechanismu, kterým se Jiras vyplňuje, což znamená, že jeho použitelnost napříč týmy je nízká. Cycle Time závisí na konvencích, podle kterých se revizor rozhodne provést svou první revizi. S touto metrikou se tedy dá jednoduše hrát, pokud vývojář ukládá své commity lokálně a vydává je v jednom zátahu bezprostředně před odesláním PR. Právě toto selhání odsouvá dobu cyklu do sekce „Čestné zmínky“. Také to není ideální: tím, že vývojáře motivujeme k ukládání svých commitů bez tlačení, znemožňujeme spoluhráčům zasáhnout do probíhající práce.Tento vedlejší efekt snižuje transparentnost mezi manažerem a jeho vývojáři.\nJak jej získat?Azure Devops Services poskytuje výše uvedený graf.Jira nabízí také jeho verzi.Všechny hlavní nabídkyEngineering Insight (GitClear, Pluralsight, Code Climate Velocity, Pinpoint) implementují určitou verzi výpočtu Lead Time.\nSnaha zachytit určitou míru pokrytí testů je rozumným cílem, který je třeba zvážit. Jako metrika nejvyšší úrovně se však zcela nehodí ze dvou důvodů:\nJedná se o neúplné řešení. Adekvátní testování musí vedle jednotkových testů zahrnovat i funkční a integračnítesty a žádné automatizované řešení nemůže vědět, které stránky je třeba navštívit v rámci aplikace nebo webu, k tomu je stále zapotřebí lidského vedení\nJe velmi obtížné navázat na špičkové obchodní metriky. Pokrytí testů je vhodné hodnotit jako součást plánu vedoucího vývojáře pro sledování kvality kódu, ale nesouvisí přímo s obchodními hodnotami natolik, aby to bylo samo o sobě. Související, ale více obchodně-funkční metrikou pro sledování vad kóduje „Míra chyb / uniklých defektů“.\nVýše uvedený seznam je relativně krátký ve srovnání s korpusem minulých metrik, které navrhli jiní autoři.Pro úplnost si projděme některé z nejčastěji zmiňovaných metrik jinde a důvody, proč se do výběru nedostaly.\nTato metrika byla jednou z nejoblíbenějších metrik citovaných v jiných článcích. Doporučují jiTechBeacon,InfoPulseaSeaLights.io.Zdá se však, že autoři si dávají pozor na definici jednotek této důležité metriky.TechBeacon ji definuje jako „kolik ‚jednotek‘ softwaru tým obvykle dokončí během jedné iterace“. Není to sotangible. InfoPulse se o specifikaci jednotek nepokouší. SeaLights říká, že jednotkami jsou „Story Points“. Došli jsme tedy k závěru, že pojem „rychlost“ je dostatečně zachycen pomocí Story Points nebo Line Impact by proxy.\nŘeditel společnosti GitPrime (nyní převzaté společností Pluralsight) patřil k těm, kteří se zasazovali o zohlednění Code Churn.V reakci na to tvrdíme, že důsledky Code Churn jsou všelijaké, což velmi ztěžuje jednání v případě vysoké odchodovosti. Metriky musí být akční.\nSeaLights a InfoPulse doporučují věnovat pozornost tomu, jak tým směřuje ke svým sprintovým cílům. souhlasíme, že je to důležité, ale již je to zahrnuto v části „Story Points“ výše.\nMezi hrstkou článků, které tyto metriky obhajují, se žádný neodvažuje popsat, v jakých jednotkách je metrika založena nebo jakou službu lze ke shromažďování těchto datových bodů použít. průzkum zjistil, že společnost Atlassian nabízí na toto téma článek s nápovědou. kdyby tento článek neměl už 2 500 slov, MTTR by se mohl dostat do sekce „Čestné zmínky“. Ale není snadné je propojit s obchodní hodnotou a není jednoduché, aby k nim průměrný tým získal přístup, aniž by změnil své rutinní postupy.


Odolná a zároveň prodyšná obuv? Columbia otevřela v Ostravě další značkový obchod - moje nožky\nmoje nožky - rozmazlíme vás i vaše nožky!\ncvičení & hubnutí\npunčochy & silonky\nOdolná a zároveň prodyšná obuv? Columbia otevřela v Ostravě další značkový obchod\nColumbia přichází s širokou nabídkou sportovního oblečení a obuvi na jaro 2016. Kolekce obsahuje vše od triček, košilí a mikin až po bundy a boty.\nPřední světová outdoorová značka Columbia posiluje svoji přítomnost na českém trhu. Od začátku března je v obchodním centru Forum Nová Karolina v Ostravě otevřena čtvrtá značková prodejna Columbia v České republice, která nabídne pestrý sortiment špičkového outdoorového oblečení a bot pro milovníky aktivit v přírodě.\n“Ostrava patří k nejvýznamnějším městům České republiky, a je proto přirozenou součástí naší expanze,” říká Radka Šabatková, Country manager Columbia. “Zájem o naši značku registrujeme i z dalších měst a věřím, že v dohledné době budeme moci oznámit další pozitivní novinky.”\nOstravský obchod se nachází v prvním patře obchodního centra a na ploše 132 čtverečních metrů nabídne vybavení pro venkovní aktivity včetně pěší turistiky, horolezectví, horské turistiky, stejně jako pro aktivity na vodě či sněhu. Jedná se o teprve třetí evropský obchod v novém konceptu vycházejícím ze spolupráce s renomovanými italskými designery ALU SpAa.\nProdejna bude mít otevřeno každý den od 9:00 do 21:00.\nNová kolekce pro outdoorové jaro 2016\nVe své kolekci pro jaro 2016 se společnost Columbia zaměřuje na to, abyste zůstali v suchu a pohodlí. Absolutní novinkou je technologie OutDry Extreme. Tato technologie umožňuje společnosti Columbia jako první na světě umístit vodovzdornou a prodyšnou membránu na povrch oděvů.\nVaše vybavení je tak sice zcela nepromokavé, ale současně prodyšné a pohodlné. OutDry Extreme vás prostě udrží v suchu a pohodlí bez ohledu na to, jak náročné podmínky si příroda na vaše boty a oblečení připraví.\nOutDry Extreme je nejlepší řešení pro extrémní podmínky:\nVodovzdorná a prodyšná membrána umístěna na povrchu oděvů\nPříjemný materiál uvnitř v kontaktu s tělem\nVodovzdorné utěsnění švů\nMateriál odolný vůči odření na povrchu pro zajištění permanentní nepromokavosti\nProdyšná membrána pro pohodlí\nBezešvé Light Rail zipy odolné proti proniknutí vody\nKolekce pro muže přichází s černými kalhotami OutDry Extreme Gold Shell a modrou bundou OutDry Extreme Gold Tech Shell. Pro ženy jsou připraveny rovněž černé kalhoty OutDry Extreme Gold Shell a bílá bunda OutDry Extreme Gold Tech Shell.\nProdyšné a odolné boty Columbia OutDry\nNovinkou jsou také boty, které využívají technologie OutDry. Díky této technologii může společnost Columbia nabídnout aktivním jedincům mimořádně odolnou a zároveň prodyšnou obuv, ve které si budou moci přírody užívat déle než dosud.\nVylepšená pružnost spolu s lehkými moderními materiály pracují v souladu s vaší nohou. Jde především o výkon a pohodlí. Vlajkovou lodí pro jaro 2016 je nová Ventrailia Razor OutDry - lehká, vodovzdorná obuv, která větrá i prostřednictvím své podrážky.\nKonstrukce boty zahrnuje vodovzdornou, prodyšnou technologii OutDry, vícesměrnou trakci podrážky a pohodlný prodyšný materiál. Pro muže je připravena žlutá varianta a pro ženy červená.\nVodovzdorný systém zajišťuje patentovaný proces, v jehož rámci se vodovzdorná a zároveň prodyšná membrána spojí s nejsvrchnější vrstvou produktu. Tím vznikne prvek utěsňující švy a další vstupní body proti vlhkosti. Výsledkem je prvotřídní odolnost proti vodě, prodyšnost a pohodlí.\nKompletní nabídka sportovního oblečení a bot\nKromě novinek, kterými jsou oblečení s využitím technologie OutDry Extreme a boty s technologií OutDry, přichází Columbia na jaro 2016 s širokou nabídkou sportovního oblečení a obuvi. Kolekce obsahuje vše od triček, košilí a mikin až po bundy a boty.\nLady in Black: černé Conversky, kožené šortky a svetřík\nSilonky VOG najdete i na síti :-)\nNová kolekce: oblečení a sandálky Bally RTW jaro/léto 2015\n5x Miley Cyrus v botách Dr. Martens AGGY 1490\nProč chodit naboso, když si můžete obout Conversky?\nPopartové jarní lodičky a sandálky Bionda Castana\nStylové tenisky UBIQ Volg a Fatima Mid - Japonsko dobývá Evropu\nProdukci japonsko-americké designové značky UBIQ se vyplatí sledovat - už jen proto, že v našich končinách zatím není vůbec běžná. Tyhle tenisky si přitom kvalitou zpracování nijak nezadají s teniskami světoznámých značek!\nNohy zdobené prstýnky a francouzskou pedikúrou\nTaylor Swift: Country-pop naboso i v Louboutinkách\nAmerická zpěvačka Taylor Swift působí na současné komerční hudební scéně tak trochu jako zjevení. Ačkoliv zpívá celkem tradiční dívčí country v líbivém popovém balení, alba prodává po desítkách milionů a od roku 2008 má pevnou pozici v žebříčku nejvíce vydělávajících celebrit. Jak se taková hvězda obouvá? Často nijak! :-)


Ruská státní jaderná společnost Rosatom spouští provoz reaktoru na lodi Akademik Lomonosov, první plovoucí jadernou elektrárnu na světě. Plánuje ovšem, že podobných elektráren zprovozní více a bude je prodávat do zemí jako Čína, Indonésie či Súdán.\nJaderné reaktory představují v drsných podmínkách polárních oblastí do očí bijící bezpečnostní a environmentální hrozby. Rosatom tvrdí, že loď je navržena tak, aby byla nepřemožitelná a naprosto bezpečná a aby vydržela všechny případné přírodní a povětrnostní podmínky včetně vln tsunami. Ale upřímně… lodí, o kterých se říkalo, že jsou nepotopitelné, jsme už v historii pár měli. Dost často teď leží na dně oceánu.\nNic není nepřemožitelné. Na stavbu tohoto jaderného Titanicu navíc nedohlíželi žádní nezávislí experti. Ve skutečnosti je konstrukce lodi a jejího trupu obzvlášť zranitelná v případě cyklonů či vln tsunami. Velké vlny mohou celou konstrukci vyplavit na pevninu. Zároveň se loď nemůže sama od sebe hýbat. Pokud se uvolní ze svého kotviště, vlny ji mohou unášet vstříc překážce — ledovci, skalisku či dalšímu plavidlu, a tím pádem i k smrtící nehodě. Srážka či poškození lodi mohou vést ke ztrátě základních funkcí včetně chlazení reaktoru, a tudíž i k úniku radioaktivních látek do životního prostředí.\nLoď se může potopit, zaplavit či ztroskotat a všechny tyto možnosti mohou vést k úniku radioaktivního materiálu. V případě nehody a poruchy chlazení se mají reaktory chladit okolní mořskou vodou. To by byl určitě dobrý nápad, pokud by v případě, že se mořská voda dostane do kontaktu s roztékajícími se palivovými články, nedošlo k explozi.\nPoškozený reaktor může kontaminovat moře ve svém okolí. Všechny rybí populace, které by se dostaly do blízkosti havárie, by byly kontaminované, a to minimálně po desítky let. Dokážeme si vůbec představit, jak těžké by v takovém případě bylo vypořádat se s následky havárie?\nÚnik radioaktivity v Arktidě není vůbec hezký scénář. Okolí Černobylu a Fukušimy bylo velmi těžké vyčistit od radioaktivního materiálu; a teď si představme, že podobné úsilí by měli lidé zopakovat v teplotách pod bodem mrazu a v arktických bouřích.\nAkademik Lomonosov je první plovoucí jadernou elektrárnou svého druhu, která má být statická, má kotvit u břehu a má vyrábět elektřinu pro klasickou přenosovou soustavu. Jaderné reaktory se ovšem na moři používaly i v minulosti, především k pohonu ponorek a ledoborců. A historie jejich používání je plná různých nehod a havárií.\nÚplně první jaderný ledoborec jménem Lenin měl v roce 1965 poruchu chlazení, která vedla k částečnému roztavení jádra. Poškozený reaktor byl pak dva roky od incidentu vyhozen poblíž souostroví Nová země. V roce 1970 se sám od sebe zapnul reaktor na ponorce K-320, čímž uvolnil velké množství radiace, která zasáhla stovky lidí. Nehoda při doplňování paliva do jiné jaderné ponorky v roce 1985 zasáhla 290 pracovníků, vyžádala si 10 životů a 49 zranění. A takto bychom mohli pokračovat. Plány Rosatomu na vybudování celé flotily jaderných elektráren zvyšují riziko, že se historie bude opakovat a že budeme svědky nehod a havárií i v Arktidě.\nDalším problémem jaderné ponorky je vyhořelé palivo. Reaktory, které Akademik Lomonosov používá, jsou malé a musí se doplňovat vždy po dvou až třech dnech. Vyhořelé palivo se má ukládat přímo na lodi a zůstat zde po celých dvanáct let, kdy má být elektrárna na jednom místě v provozu. To znamená, že radioaktivní odpad nebude nikde řádně zajištěn, ale bude si dvanáct let plout na vlnách.\nObčas se setkáme s názory, že jaderná energie nám může pomoci ukončit spalování fosilních paliv. To ovšem rozhodně není případ téhle plovoucí noční můry. Hlavní důvod, proč má působit v Arktidě, jsou právě fosilní paliva — má totiž Rusku pomoci především s těžbou ropy tím, že místnímu těžařskému průmyslu zajistí dostatek elektrické energie pro jeho rozvoj. Takže kromě všech negativ spojených s provozem plovoucího reaktoru bychom ještě mohli vyjmenovat všechna negativa spojená s těžbou a spalováním fosilních paliv především s ohledem na globální klimatickou krizi.\nNepotřebujeme ani nebezpečný plovoucí Černobyl, ani nebezpečnou těžbu ropy v polárních oblastech. Potřebujeme naopak ochránit panenskou přírodu Arktidy před hrozbami, které ji ohrožují.\n28. sprna 2019 v 10.31\nRedakce DR Experti varují: náklady na stavbu reaktorů prudce porostou. Platila by veřejnost\nAugust 28, 2019 v 11.38\nTo, co se stalo 8. srpna v Severodvinsku, byla podle složení uniklých izotopů nalezených v Norsku s největší pravděpodobností havárie jaderného reaktoru. A reakce Rusů byla typická: Přestali posílat data o radiaci do mezinárodní monitorovací sítě...\nAugust 28, 2019 v 12.42\nPořád to samé. Ekoaktivisti se nenávisti k jaderné energii nedokáží vzdát ani tehdy, když by mělo mít snižování produkce oxidu uhličitého přednost před vším ostatním.\nAugust 28, 2019 v 14.39\nPřečetl jste si vůbec ten článek? Ǔčelem toho plovoucího Černobylu má být dodávka energie pro těžbu ropy a zemního plynu...\nAugust 29, 2019 v 15.58\nÚčelem má být náhrada dosluhující Bilibinské elektrárny. Náhrada existujícího zdroje.\nAugust 29, 2019 v 22.1\n"Účelem má být náhrada dosluhující Bilibinské elektrárny. Náhrada existujícího zdroje."\nAno. A taky dočasná náhrada uhelné elektrárny Čaunskaja, která má být po r. 2026 nahrazena novou uhelnou elektrárnou, ale mezitím ji zastoupí ta plovouci JE. V zemi, která si z Arktidy už tak udělala největší jadernou popelnici na světě... A jednu starou jaderku a jednu starou uhelnou elektrárnu stejně vposledku nahradí nová uhelná elektrárna s větším výkonem než mají oba odstavované zdroje dnes. Ten výkon bude nepochybně potřeba pro cca 50 000 chovatelů sobů a rybářů žijících na ploše velké cca jako Turecko...\nAugust 30, 2019 v 1.54\nDneska už naštěstí není tak jednoduché zatloukat...


Slunečné pobřeží - Hotel Kavkaz Golden Dune **** - zájezd | CA Snadné cestování - dovolená, letenky, ubytování\nSlunečné pobřeží - Hotel Kavkaz Golden Dune ****\nUbytování: Hotel Kavkaz Golden Dune\nCena zahrnuje: 7x ubytování, 7x all inclusive, letenku, transfer z letiště do pobytového místa a zpět, letištní, bezpečnostní a pobytové taxy, základní palivový a emisní poplatek, pojištění proti úpadku dle zákona č. 159/99Sb\n10.9.2018 - 17.9.2018 7 17 151 Kč vyprodáno\n13.8.2018 - 20.8.2018 7 18 471 Kč vyprodáno\nALL INCLUSIVE - snídaně, obědy a večeře formou švédských stolů včetně nápojů. Možnost pozdní snídaně do 11:00. Občerstvení a zmrzlina (16:00-17:00), nealkoholické a alkoholické nápoje místní výroby (11:00-22:30).\nPoloha: hotel Kavkaz je situován v klidné části letoviska v první řadě od moře, pouhých 30 metrů od písečných dun, které jej spojují s pláží. Centrum Slunečného pobřeží je vzdáleno cca 1 km. Historický Nessebar, který patří mezi památky UNESCO a je vyhledávaným cílem turistů, je vzdálen od hotelu cca 3,5 km. Letiště v Burgasu cca 35 km.\nPláž: široká písečná pláž, která lemuje celé pobřeží letoviska, je oddělena od hotelu pouze písečnými dunami (cca 150 m). Lehátka a slunečníky na pláži za poplatek.\nVybavení: recepce, restaurace s venkovní terasou, venkovní bazén, dětské brouzdaliště, bar u bazénu, obchod, směnárna, kulečník, posilovna, sauna, kadeřnictví, masáže, WiFi ve společných prostorách.\nSport a zábava: v hotelu se nachází stolní tenis, kulečník a posilovna. Možnost vodních sportů na pláži (za poplatek). V okolí hotelu – především směrem do centra Slunečného pobřeží - se nachází spousta restaurací, barů a diskoték, které nabízí možnost bohatého denního i nočního vyžití.\nNáš názor: kvalitní hotel vzdálený jen pár minut chůze od pláže, který svými službami uspokojí i náročnější klientelu. O zábavu se postará hotelový mezinárodní animační tým.\nPoznámka : Příplatky: příplatek za neobsazené lůžko +8 990 Kč/týden.\n→ Přejít na 7 termínů dovolené Slunečné pobřeží - Hotel Kavkaz Golden Dune ****\nv cenách od 10 880 Kč do 21 990 Kč


Adam Malysz: „Mám velkou chuť do práce.“ – skoky.net\nAdam Malysz: „Mám velkou chuť do práce.“\n21. 5. 2009 - Lucie Černá\nUž zanedlouho Adam Malysz zahájí první soustředění před olympijskou sezónou. Bývalý vítěz Křišťálového glóbu bude skákat na můstcích ve švýcarském Zürichem a před domácími diváky v Polsku ve Wisle a v Zakopanem. Nejlepší polský skokan říká, že má motivaci a je optimisticky naladěný před blížící se olympijskou sezónou.\nProč bude přejíždět právě mezi Zürichem, Wislou a Zakopanem? V Zürichu je můstek odpovídající právě tomu střednímu ve Vancouveru. Veliká výhoda pro Adama Malysze. Poslední závody Světového poháru mu dali neskonalou energii, motivaci a chuť do práce. A proto Malysz nedá spát jarním kvítkům a vyrazí do stopy již takhle brzy. Trénovat bude pod dohledem osobního kouče Hannu Lepistöa.\nDo nájezdové rampy usedne i legenda finského skoku na lyžích. Ptáte se jestli je to Matti Nykänen? Mýlíte se. Ten se dívá možná tak u televize. Ale je to slavný „muž s kamennou tváří“ Janne Ahonen. Tato informace byla uvedena v potaz již s koncem minulé sezóny, ale Janne už chce začít trénovat. Když mluvil s finským trenérem Adama Malysze Hannu Lepistöem, prozradil, že se chystá trénovat před letní GP právě na území jeho dlouholetého rivala Adama Malysze. Budou ti dva trénovat spolu? Vůbec bych se nedivila, protože ve skokanském světě patřili vždy mezi velké kamarády.\nFoto: Janne Ahonen a Adam Malysz (zdroj: archiv)