Daniele Barbaro - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDaniel Matteo Alvise Barbaro\nDaniele Barbaro retratat per Paolo Veronese amb els llibres escrits per ell mateix.\n8 febrer 1513\n13 abril 1570 (57 anys)\n26 febrer 1561 (Gregorià) –\n17 desembre 1550 (Gregorià) –\n26 de febrer de 1561\nin pectore per el papa Pius IV\nPatriarca d'Aquileia (1550)\nBarbaro family (en)\nDaniele Matteo Alvise Barbaro més conegut com a Daniele Barbaro (Venècia, 8 de febrer de 1514 - Udino, 13 d'abril de 1570) va ser un cardenal, patriarca catòlic i humanista italià estudiós de la filosofia, la matemàtica i l'òptica. És conegut com a traductor i comentarista del tractat De architectura de Vitruvi i el tractat de La práctica de perspettiva.\nRetrat de cavaller amb pell de Paolo Veronese, identificat com retrat de Barbaro.\nVa néixer a Venècia, fill de Francesco di Daniele Barbaro i Elena Pisani, la filla del banquer Alvise Pisani. Barbaro va estudiar filosofia, matemàtica i òptica de la Universitat de Pàdua. Ha estat documentat, com obra seva,el disseny del jardí botànic de la universitat de Pàdua.\nBarbaro va servir a la República de Venècia com a ambaixador en la cort d'Elisabet I d'Anglaterra a Londres, i com a representant al Concili de Trento. El seu nomenament com a cardenal va poder haver estat secret (in pectore) per evitar causar complicacions diplomàtiques. El 1550 va ser escollit Patriarca d'Aquileia, un nomenament eclesiàstic que requeria l'aprovació del Senat de Venècia.\nA la mort del seu pare, va heretar una finca al costat del seu germà Marcantonio Barbaro. Es va encarregar a l'arquitecte Andrea Palladio que dissenyés la que ara és coneguda com a Villa Barbaro, declarada Patrimoni de la Humanitat.\nDaniele Barbaro i Palladio van visitar plegats Roma; l'arquitectura de la villa reflecteix el seu interès pels antics edificis que van veure allà. L'interior de la casa està decorada amb frescs de Paolo Veronese, qui també va pintar retrats a l'oli de Daniele, un que el mostra vestit com un aristòcrata venecià, i altre que ho mostra amb sotana o vestit clerical.\nLa fama de Barbaro és principalment deguda a la seva vasta producció en les arts, les lletres i les matemàtiques. Principalment va ser un culte humanista, era amic i admirador de Torquat Tasso, mecenes d'Andrea Palladio, i deixeble de Pietro Bembo. Francesco Sansovino ho va considerar com un dels tres millors arquitectes venecians, juntament amb Palladio i el seu pare Jacopo Sansovino.\n(1542) Exquisitae en Porphyrium Commentationes.\n(1542) Predica de sogni, publicat sota el pseudònim del reverend pare Hypneo da Schio.\n(1556) Una traducció a l'italià amb un comentari extens de Vitruvi "Deu Llibres d'Arquitectura, publicat com Dieci di libri dell'architettura M. Vitruvio. L'obra va ser dedicada al cardenal Hipólito II d'Este, patró de la Villa d'Este a Tivoli.\n(1567) Dell Eloquenza, Diálogo.\n(1568) La practica della perspettiva, un llibre sobre la perspectiva per als artistes i arquitectes. En aquest tractat es descriu com utilitzar una lent amb una cambra fosca.\nUn tractat sense publicar i sense acabar sobre la construcció de rellotges de sol: De Horologiis describendis escrito de demanda, Venècia, Biblioteca Marciana, Cód. Lat. VIII, 42, 3097).\n↑ «La pratica della perspettiva di monsignor Daniel Barbaro» (en italià), 1569. [Consulta: 24 novembre 2014].\n↑ Trebbi, 2009, p. 374.\nTrebbi, Giuseppe. Barbaro Daniele, in Nuovo Liruti: dizionario biografico dei friulani. 2: l’età veneta. A-C, editorial=Forum editrice universitaria (en italià), 2009.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Daniele Barbaro\n(anglès)The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary\n(anglès)Biografia nel sito del Museo Galileo di Firenze\nEdizione Nazionale Mathematica Italiana: Daniele Barbaro (italià)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Daniele_Barbaro&oldid=23980941»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 5 jul 2020 a les 08:25.


AQUEST BLOG HA CANVIAT D'ADREÇA: visiteu WWW.GUILLEMCARBONELL.CAT: Tendències / "La cola continua después de los conos" ¿Dormiríeu al carrer per comprar una entrada d'U2?\nTendències / "La cola continua después de los conos" ¿Dormiríeu al carrer per comprar una entrada d'U2?\nEn plena era Internet encara hi ha qui té els ànims de passar una nit fent cua davant la FNAC del Triangle per a comprar una entrada de música, en aquest cas dels U2. Fa una setmana va tenir la seva gràcia veure com alguns dels que ho havien fet se'n quedaven sense perquè els que les compraven per la xarxa se'ls havien "colat". Bé, la veritat és que a primera hora del matí no és que hi hagués molta gent esperant, potser unes 30 persones. El que era graciós és que la cua era discontínua: gent + espai lliure per a càrrega i descàrrega + gent, i això feia que la concentració quedés encara més difuminada. A sota veureu la segona part de la cua. I és que un cartell deia: "La cola continua después de los conos".\nJo de fet crec que caldria prohibir les cues per la nit. Poden generar problemes d'ordre públic i, no ens enganyem, genera absentisme laboral, desplaçaments des de molt lluny i gent que agafa galipàndries. I si a sobre ja existeix un sistema telefònic, internet i potencials possibilitats de fer sortejos, millor.Igual que per fer publicitat no val tot, per vendre entrades, tampoc hauria de valer tot.


Albert Bradomin: 2012\nPublicat per Albert Bradomin a 8:51 2 comentaris:\nHi ha un llibre que vaig tenir la sort d'adqurir fa vint i nou anys, publicat per l'editorial Grasset, i que em vaig fer enviar a Badajoz, on feia el servei militar l'any 1983, dos anys després de l'intent -en molts aspectes reeixit- de cop d'estat militar a Espanya. El llibre du per títol Mensonge Romantique et Verité Romanesque, de l'aleshores inclassificable autor francés René Girard, fill d'Avinyó i també fill del critic teatral que va donar a aquella vila els inicis del Festival de Teatre que li han donat coneixença arreu del món. El llibre em va arribar a les mans mercés a l'enviament que me'n va fer la meva millor amiga d'aquell temps, la més estimada, des de Barcelona. El vaig recollir al correu després d'haver-hi invertit una bona part de les cinc mil pessetes que el meu avi, puntual, em feia arribar cada mes. Era als inicis del mes d'Octubre. Des de les primeres pàgines, la lectura em va arrossegar i se'm va endur com un corrent. Em vaig passar la major part de les hores en aquella oficina de la "Compañía" fullejant i sotsratllant el llibre, adés amb blau, adés amb vermell, amb un d'aquells llàpisos de doble color i doble, gruixuda punta, que segurament ja han desaparegut de la ciruclació fa molts anys. Més d'un i més de tres cops en un d'aquells inacabables matins em tenía que aixecar sobtadament després de desar - com un llam - el llibre en un calaix o en el prestatge, llençant-lo amb dissimul cap al costat. "Susórdenes mi capitán! ... susórdenes mi teniente! ... Normalment l'ensurt no arribava a ser. Trobar soldats en hores de feina fullejant novel.letes del Far West era quelcom amablement tolerat en tots els ordres de la supervisió militar espanyola. Cal afegir que uns mesos més tard, quan em varen fixar un correctiu de dos mesos de calabós, vaig tenir la clamorosa experiència de veure com l'oficial de guàrdia d'un d'aquells díes em va prendre l'exemplar de Els Germans Karamazov quan llegía assegut a la banqueta d'aquell "cuarto". Ho va fer bastant convençut que Dostoievski podría ser un autor inspirat pel marxisme o, cosa molt pitjor, el comunisme. Mai he estat massa procliu a fer broma amb les coses d'Espanya. Anys enrera em vaig prendre la molèstia de llegir León Felipe, Cernuda i sobre tot Machado. Espanya em feia estimar-la, i l'estimava. El cas és que, aquell día d'hivern i boira de Badajoz, quan vaig tornar a seure a la banqueta de la cel·la i vaig veure que hom m'avia pres aquell llibre de les mans bò i fent obrir la porta de ferro amb la seva finestreta de forrellat adient, em va caure l'ànima als peus.\nPotser per experiències d'aquesta mena i altres que vaig viure en aquella tardor trista i nuvolada prop de la riba del Guadiana, en aquella Sancha Brava, la troballa de "Mensonge Romantique ... " em va resultar providencial. Les pàgines dedicades al Quixot les vaig passar depressa, molt de pressa. Després va venir Madame Bovary, Julien Sorel, Mme. de Rênal, i Proust, sobretot Proust. Una part ben avorrida, per la sofisticació de l'orgull de l'esnobisme, i sobretot pel poc interés que mai havien tingut per al mi els precedents de la primera guerra mundial, si ho comparo amb la fal.lera que em despertaven les aventures d'aquells adolescents que van passar pel seminari de Tübingen a les acaballes del Segle XVIII. La mal anomenada Transició ens va deixar a molta gent orfes d'un passat rebel i gloriós en el que aixecar semblables ambicions futures i aspirar a uns mensuals honors en la fira de les vanitats, preludi de la generació dels porros, l'heroína i, una mica més tard, la SIDA.\nAllí, en aquell miserable cul del món cultural i de tota mena, és on vaig descobrir realment les Memòries del Subsòl, llibre de capçalera d'alguns amics i amigues del meu temps. Llibre, els ressons del qual ens arribaven amb una música propera, interior, indesxifrable, producte només d'aquell fenòmen que fa la sordera causa directa de la fascinació per herois que no ho són, però que uns i altres necessitem crear per tal de no quedar en la solitud de les nostres febleses, i l'incomprenssible corrúa del nostre destí, indiferent a la nostra sort, petita, mediocre, i impossible de restituïr en cap panteó d'herois civils o eterns.\nEl gran moment, les Memòries del Subsòl, de Dostoievski. El doble miserable, l'orgull més erm i més pobre, i aleshores vaig començar a comprendre el món al que havía anat a parar i del que no sortiría fins a mes d'Agost del següent any. Les lògiques implacables de les humiliacions diàries. El més dur de tot, però, va ser comprovar, entre tots aquells joves entre els que m'hi incloc, com n'és de terrible la predisposició humana a agenollar-se per tal de rebre un "regard" d'aquells dels que Jean Paul Sartre en va fer una sencera vida literària.\nPublicat per Albert Bradomin a 8:19 Cap comentari:\nEl primer llibre que em va caure a les mans del Professor Avishai Margalit va ser a Chicago, en un viatge de feina vaig poder entrar en una d’aquestes grans superfícies del llibre que internet s’està carregant (gràcies nostre senyor!), en la secció de filosofia, arrenglerat en un recó miserable, on una de les senyores de la neteja havia oblidat la galleda d’aigua bruta. Era una edició de butxaca de “The Ethics of Memory”. El segon llibre el vaig comprar a París, a can Gallimard, una llibreria que - sense moure’s del lloc en seixanta anys – ha estat llençada (“geworfen”, que diria Heidegger) a un Boulevard Saint Germain ple de botigues de Prada, Gucci, ... i tota mena d’estris del luxe amb els que París es vol situar en els corrents oceànics que ensumen i xuclen el plàstic de les targes de crèdit, tal qual surten de les portes dels avions que aterren a Charles de Gaulle. A Gallimard, es tracta d’un exemplar molt més ben editat i presentat de “La Societé Décente”, The Decent Society. Que jo sàpigui, en castellà només s’ha editat per Gedisa el magnífic llibre sobre la disputa – mil.lenària - iconoclasta, “Idolatría”. Sigui com sigui, fem un gran homenatge a la llibreria que té als prestatges tota mena de clàssics filosòfics, i les col·leccions editorials que fan de França i la seva llengua un dels rocs més sòlids de l’Europa que no pot morir. Homenatge i admiració eterna per la llibreria Gallimard ...!\nEl professor Margalit em va signar l’exemplar de cobertes grogues de La Société Décente. El vaig poder sentir parlar en una conferència a la Istanbul Bilgi University. Tinc una feina que m’obliga a viatjar i molt de tant en tant em proporciona ocasions tan estimables com aquesta. Veu trencada, ulleres gruixudes de cul d’ampolla d’Anís del Mono, com les vocals feixugament arrenglerades de la seva signatura, intervé enmig del debat amb els conceptes centrals del seu pensament. Concebem el món en la seva dimensió sociopolítica d’acord amb les lleis de la família, i, en el pensament polític que es pretengui decent cal fer un espai a dues conductes, una institucional i una altra social, conductes que, fonamentalment, no humiliïn els ciutadans. Dues conductes per a dos subjectes diferents: les Institucions i la societat, que poden coincidir o no en la humiliació. I què vol dir humiliar? Significa expulsar una persona – o un grup sencer de persones -- de la família humana. De facto, la família humana pot ser definida tant per Jesucrist com per un brètol. Estructuralment tots som inclosos i inclusius. Aquest fet i la mort biològica ens fan iguals a tots. I també és la condició de possibilitat de la covardia o de la salvació, que n’és el contrari (i no pas la condemna, com li agradaria al Kardenal dels Akelarres de la Kastellana). Veure passar el Mal Radical i mirar-s’ho asseguts, Sense Destí, en termes de Imre Kertész, cosa diferent de "lliurement". El concepte central de Margalit és que no hi ha diferències d’essència entre les persones. En Acte, tots som part de l’Acte Pur d’Aristòtil, som barreja, "mélange", impuresa, beneïda ambiguïtat que participa i tem, alhora.\nEl comportament institucionalment indecent significa legislar o administrar excloent persones, bo i acceptant de forma tàcita o explícita una diferència d’essència entre les persones que “formen” part de la comunitat legislada. La conducta decent és la de les institucions i estats, entitats socials i econòmiques que NO humilien les persones. I prou. Que no les consideren implícita o explícitament “part aliena”. Les conseqüències socials i polítiques de la segregació fàctica, sociopolítica, de determinats “grups” són prou evidents per a un Jueu amb nom mallorquí, hereu de relats familiars xuetes ben coneguts a Israel des de fa segles i generacions. El professor Margalit fa una distinció molt interessant pel que fa a les formes de d’humiliació, adés social adés institucional, o bé ambdues. La distinció em va semblar molt escaient des del primer dia que en vaig llegir la seva arquitectura, a Madrid. Eren els dies del “soufflé” de l’estatut. Allò va marcar un abans i un després. Es pot dir que la societat espanyola fins a aquells moments es comportava amb formes no humiliants envers els catalans, Catalunya, la nació sempre observada a l’interior del drama espanyol en moviment. Espanya com a societat – no en les seves institucions - es volia encara acollidora de Catalunya. Les declaracions d’amor i l’afirmació de l’espanyolitat de Catalunya es volien perfectament positives, socialment parlant. Aquestes mateixes persones que et trobaves arreu de les espanyes es volien diferenciar de les minories extremistes d’origen franquista i que ja començaven a tornar a covar-se en l’ou de la serpent de certa premsa i certes elits financeres i empresarials madrilenyes. Socialment, decididament, no volien humiliar. Una altra cosa ja són els comportaments institucionals considerats normals per part dels espanyols en relació a com les seves institucions espanyoles tracten Catalunya. Catalunya només pot ser espanyola, i, per tant, no pot ser. En aquest sentit, els espanyols no humilien com a societat però són tolerants amb la humiliació que practiquen les institucions espanyoles. T’ho diuen amb simpatia, amb la mateixa naturalitat que accepten les sentències del tribunal constitucional espanyol. Amb simpatia i “campechanía” assumeixen que tens que deixar de pensar-te com a membre d’una nació que no sigui la seva, I aquí ve la segona part. Les institucions espanyoles sí que s’han proposat des dels inicis de la democràcia el fet de rebaixar les conquestes democràtiques dels anys setanta, quan no els va ser possible aturar la demanda d’autonomia política catalana. Allò va ser un error, una feblesa que cal corregir. I per tant les humiliacions institucionals practicades per les institucions espanyoles de tota mena cal que siguin acceptades com quelcom de natural.\nUna nova febre es desfermarà aviat, quan es produeixi la confluència de la humiliació institucional espanyola i les tensions de la societat de l'Espanya de les autonomíes. I pot passar que convinguin no pas a “un sol amor” sinó més aviat a un sol boc expiatori. Aquesta pesta no és nova. Arriba de molt, molt lluny. I la crisi econòmica no ha fet més que posar en evidència aquest nou nihilisme de dretes, quixotisme que no “es troba” molins de vent, sinó que els construeix de veritat, a còpia de milers de milions d’euros i trajectes de trens per sempre deficitaris. Espanya s’assembla cada dia que passa, més i més a si mateixa. Es la voluntat de poder narrada no pas per un Nietzsche, sinó per un Don Juan Tenorio institucional. Grotesca hidalguía que s’ha democratitzat. Quin serà, doncs el boc expiatori que permeti als espanyols mirar-se a la cara i reconèixer-se novament diferents entre ells davant l’angoixa de ser tots iguals? Imatge patètica, posterior a la cacera de Botswana, la crisi no respecta rés. “Todos nos parecemos demasiado”. Això és intolerable i cal que trobem un culpable, el sacrifici del qual s’inicïi per una expulsió i després per una exclusió. Definitiva indecència?\nPublicat per Albert Bradomin a 15:43 Cap comentari:\nPublicat per Albert Bradomin a 12:14 Cap comentari:\nEl meu Gaziel, pascal·lià\nFa molts díes que no obro les memòries d'en Agustí Calvet, de la Editorial Selecta. I no he volgut fer-ho per a donar forma a la segona entrada del meu blog. Què en recordo, avui, d'aquelles lectures? Fem-li a Gaziel doncs un petit homenatge proustià. Així la ocasió d'evocar una petita peça del nostre record, alliberat de les rivalitats, fòbies, afectes en freudià, d'antany. I tornar a fer-lo lluïr, el meu Gaziel d'aquells diumenges de l'hivern de 2004, com la madalena sucada en la llet calenta i el seu deliciós vaf de pà de pessic. Ara ja lliure de la tristesa i de la necessitat de reprimir-la, pel dolor d'haver-nos allunyat tant de casa, tots plegats. Què se'ns ha perdut aquí, a Madrid?\nLes muntanyes d'Àvila, el crepuscle rogenc de la Sierra Oeste, des de la finestra de les golfes de casa. Tomba el vent d'hivern contra els vidres i xiula sense aturador. Llegeixo com l'home desgrana adés i ara les corredisses amb en Juli Garreta - Santfeliuenc com ell - pel Bois de Boulogne, i ara la companyía del Sanxo català saltant taulells a les Meditacions en el Desert, Sanxo caigut en els enganys de la guerra del 36 i enlluernat de totes les Insules Baratàries que Catalunya va comprar en aquella carnisseria, aquell tast de l'escorxador d'Europa que hauría de venir anys després.\nEl meu record: era l'hivern de 2004, els atemptats de Madrid i el canvi de govern. En aquesta ciutat permanentment reflexa - una de les tragèdies que li són imposades per la seva geografía - l'origen islamista de la massacre d'Atocha envaïrà la premsa, les ràdios episcopals i no episcopals, les tertúlies a la feina, als bars. La gent que ha votat socialista no es deixa veure, ni parla. El complement de tot alló: l'intent aznarià de fer corresponsable dels atemptats El Tripartit de Catalunya i de retruc tota l'esquerra espanyola. Gaziel m'arriba en aquell moment com una llum, solitària, pascal·liana en la renúncia a tota ambició, a tota lluita inútil guiada pel desig d'imitar els que ens agredeixen, diría jo. L'home Gaziel camina per la seva memòria, ajudat només pel bastó de la llengua, i escriu. La partida s'acaba. Queden pocs anys i la desfeta del 39, a principis dels quaranta, en una ciutat com Madrid, per a un català de credencials veritablement europees com ell, havía de semblar-li molt pitjor que la del 1714. Pocs anys per endavant, i l'espill de la llengua, la veritable intimitat. Passar comptes amb l'ethos - ithos en la prununcia correcta - de tota una vida. En circumstàncies com les que Gaziel escrivía, la veritat sens dubte existeix i s'imposa a tot desig, a tota frivolitat, i ja no ens queda pell per a maquillar. Ja no queden esglésies civils, ni ideologíes, tot ha resultat en el que és, mer fracàs, i només resten, a una banda, la violència i els seus estralls; a l'altra la veritat, sempre íntima, sempre nua i muda, demanant unes paraules per vestir amb humil decència i habitar amb molta discreció, un lloc en el revolt del camí, com un lliri del camp dels que parla Mateu, a la Bona Nova.\nAvui, amb l'aventura de l'Estatut fracassada, amb el dopatge financer sense més adroguería que la que donen als bancs per a la seva síndrome d'abstinència, amb Europa, i especialment Espanya, plena de pobres invisibles - i més que n'hi haurán ("España va bien") -, amb tot aquells encenalls volant novament en el crepuscle de les muntanyes d'Àvila, ensumo el vaf de la magdalena de Gaziel. La violència i la veritat s'ignoren mútuament com separades per una fossa eterna, però mariden visualment i creen els espectres de Don Ramón del Valle Inclán. Com la Sra. Lilian Gish i en Robert Mitchum, cantant, a la nit d'estiu de la Nit del Caçador, acaronant l'escopeta, asseguda al portal de casa, la bona padrina cuida els nens que dormen, i canta, i prem els canons que evitaràn que es desfermi la indecència, un cop més, en aquesta eternitat de diàleg sord entre el bé i el mal...\nAcabem amb alegria, però. La bona amiga Clara em fa un regal per als inicis del blog. L'encontre de Gaziel amb Valle-Inclán, com no, a Madrid, relatat pel mateix Gaziel:\nFragment de «Aquell Madrid tibetà (desembre 1908-juliol 1909)»\nPublicat per Albert Bradomin a 10:36 Cap comentari:\nSóc un admirador de Gaziel i també de Valle Inclán. Viatjo pels indrets de Ramón Llull, i la Mediterrània m'ha acompanyat tota la vida. Els seus marges em conviden a pensar. Aquests tres referents són els que faig servir per a escriure en aquest blog, i, amb el mateix nom, piulo de tant en tant en el meu compte de twitter. Sóc fonamentalment un alter ego desubicat. Per donar-li una mínima dignitat a aquest sentiment no massa presentable, he associat les meves lectures a els tres grans noms que m'esmerço a recordar i honorar. Ells m'han ajudat des de diferents formes a sobreviure a Madrid, aquest Singapur de la Meseta, tal com l'ha definit l'Enric Juliana, amb qui estic també endeutat per les seves inigualables cròniques com a director de La Vanguardia aquí, enmig d'aquest "páramo" de catalanitat.\nJa es veu que la forma més decent de definir-me és la de ser un lector. Un simple lector però també un bon lector. I com a recompensa, vull pensar que gaudeixo de la silent amistat dels fills dels meus admirats, els seus llibres.\nHe escollit el meu cognom a partir del personatge del Marqués de Bradomín. Llegeixo i rellegeixo les Sonatas del gran gallec Valle-Inclán. No m'interessen les seves idees polítiques, i he connectat amb ell a partir dels temes estètics que les seves obres representen. L'anàlisi acurada i actualitzada de la "polis" del Callejón del Gato, ens donaría una vona ensulsiada política a tot l'estat. Contrariàment al que pensen molts catalans, hi han personatges excènctrics, peninsulars, que han sapigut també posar Espanya a distància, lluny del discurs mimètic i "frontista", inevitablement ofés i esclau. I, de vegades, talment com Valle-Inclán, amb molta més intel.ligència i efectivitat.\nEl Marqués de Bradomin m'agrada perquè és un personatge al que no hom pot conéixer a partir dels seus pensaments, ni tampoc només a partir dels seus actes. Ni tampoc per la especial distància que el mateix Valle-Inclán hi posa, una mica despectivament, a l'estil de Cervantes per les ridiculeses a les que dedica el seu Quixot. El Marqués acaba impactant els personatges que l'envolten i acaba essent víctima de la caixa de Pandora en la que ha decidit viure, repetint de forma mimètica un model de fracàs grotesc, però que ell s'entesta a convertir en una mena de subjectivitat romàntica que li resulta increïble, fins i tot a ell mateix. Cau en provocacions permanents i finalment acaba sol, arraconat ... en una mena de teatre interior, amb el pati de butaques buid, un silenci que prefigura aquelles obres de Max Aub, on el soliloqui i la desesperació juguen aquelles avorrides - exiliades - partides d'escacs ... Si el Marqués es delía per ser un petit Faust a l'espanyola, més aviat acaba recordant el personatge pre-histèric de les Memòries del Subsol de Dostoievski, capaç d'orgull, però, a diferència del rús, incapaç de confessió. Tots els que hem projectat els nostres desitjos a milers de kilòmetres del lloc que ens va veure néixer, i hem materialitzat algún cop aquest viatge, sabem de la distància que ens condemna a la caiguda en el ridícul i la comicitat. La desubicació, tard o d'hora.\nPublicat per Albert Bradomin a 12:11 Cap comentari:


Cap de Creus amb caiac: d’octubre 2011 --------------------------------------------------------------------------------\nAquest divendres també vàrem anar a la Prona i mentre aguanti el temps nosaltres hi anirem. Hi ha gent que es gasta una milionada per tenir una casa a primera línea de mar i després en fan un ús escàs. Nosaltres tenim un xalet comunitari en un dels racons més bells del CdC i no hem de pagar ni un duro per estar-hi. Què més podem demanar? Fins i tot, els últims que hi van anar, el van deixar més net del que l’havien trobat. Ostres! Això tampoc és del tot cert, ens vàrem deixar de recollir dues llaunes de cervesa que hi havia al fons del mar, davant mateix del refugi, llençades per algun torrat, mal educat i porquet. Penòs!\nLa sortida l'hem fet l’Albert i jo, L’Albert venia amb un mono molt fort, havia estat dues setmanes currant a la gran metròpoli i necessitava l’elixir de la sortideta. Ha estat un plaer pels sentits, tot i que la pesca no ha estat reeixida, la imatge del golfet pintat de llum rosada a la posta del sol o la posterior sortida sobre les boires de portaló, s’ha quedat impresa en les nostres retines i emmagatzemada a la memòria gràfica del nostre cervell.\nAquests dies l’aigua és extraordinàriament transparent, hi ha llocs que un disc de Sechi (disc blanc de 20 cm de diàmetre que serveix per mesurar la transparència de les aigües) baixaria a més de 30 metres i el veuries perfectament. Penso que els peixos també hi veuen molt, hi veuen tant que ens endevinen els pensaments, al menys els nostres artificials no els volen mossegar, crec que la línea és absolutament visible per a ells, ni el fluorocarbó funciona com engany. A més, amb la quantitat de peix petit que hi ha, tan sols els espets mosseguen l’artificial, aquests ganuts mossegarien una sola de sabata després d’una bacanal, això sí, ho fan bàsicament a primera hora del matí.\nEl mar està ple de velers capitanejats per jubilats francesos. Aquest sí que s’ho han guanyat i ara saben gaudir-ne. Cap de Creus s’està convertint en un reducte ocupat per aquests nous i silenciosos habitants. El silenci i l’harmonia tan sols trencada per uns (francesos) més joves, que cada setmana que fa bo, venen des de la costa vermella amb les seves motos aquàtiques fent una fressa horrorosa i deixant tot tipus de contaminació escampada per aquesta costa.\nNosaltres des de la nostra posició privilegiada hem disfrutat tot el que hem pogut d’aquests dies d’estiu tardà, tot veient el paisatge etern, les seves llums, el pas dels migrants tardorals que floreixen als penya-segats i que espantem al nostre pas.\nSón dos quart de nou del vespre de diumenge, estic petat, des de quarts de cinc del mati que vaig amunt i avall. Avui hi ha hagut la Radical Marbrava, prova de natació feta des de Calella fins a LLafranc tot passant per les illes Formigues. Porto molt de temps recolzant proves de natació a mar obert, però avui ha estat la cursa que hi ha hagut més feina pels caiaquistes de totes les que he fet.\nLa sortida dels nedadors ha estat tumultuosa, semblava un ramat de bisonts desbocats, normalment han de ser més ovelles que bovins i nosaltres gossos de tura, però avui eren folls, a més, han començat a desviar-se cap a l'esquerra i ha estat una mica difícil d'encarrilar-los correctament cap a la primera boia. Posteriorment la segona boia l'han mogut (l'organització) perque no estava al seu lloc, aquest ha estat un altre moment de desconcert, més tard quan enfilavem cap a les Formigues hi havia un contrallum molt fort que feia força difícil la visibilitat frontal. En definitiva el desseny amb ziga-zaga i la deficient senyalització feia complicat la feina dels caiaquistes de tura.\nAquesta prova té molt per millorar a nivell organitzatiu. Des de la tasca en el disseny del recorregut, fins la senyalització del mateix, passant per la tasca de les embarcacions a motor i la del caiacs de suport. Hi ha molta, molta feina a fer!\nCrec que l’organització hauria de fer un esforç o la prova perdrà pistonada perquè, els nedadors han estat perjudicats en diverses ocasions. Cal que estudien i millorin alguns aspectes.\nNo entraré en detalls perquè ara tot just he arribat a casa i com he dit abans estic petat, però aquí queda per si algú d’ells ho llegeix. La organització cobra uns diners i ha de donar una qualitat de servei, ells són els darrers responsables, al menys això és el que s’espera per part dels que paguen i en pateixen o gaudeixen de les conseqüències del treball fet amb anterioritat. Als voluntaris se’ls hi ha de donar les gràcies i no se’ls hi pot fer cap retret.\nEm quedo amb el més positiu, una bona colla de nova gent que hem conegut i una jornada de mes d’octubre gaudint d’un temps excepcional amb molt bona companyia.\nAquest migdia membres del CRAM han hagut de sacrificar un cap d’olla a la platja de la Rubina de Castelló d’Empúries. L’animal ha aparegut mal ferit a causa d’un atropellament fet per una embarcació aquest cap de setmana. Com que el grup familiar que l’estava buscant podien embarrancar, els membres del CRAM han pres la decisió de sacrificar-lo amb una injecció letal per evitar mals majors. Moment que mostra la il•lustració. L'aparició de cetacis joves morts i mal ferits s'ha sovintejat durant aquestes darreres setmanes. Alguns energumens se'ls hauria de "sacrificar" retirant-los el permís de portar embarcacions.\nTot just fa un parell d’anys que vàrem començar a publicar en el bog i ara estem a punt de fer les 60.000 visites i sou 76 seguidors declarats. Poc que ens haguéssim pensat el dia en que amb en Manel i la Júlia parlàvem d’iniciar aquesta aventura que avui arribaríem on estem.\nL’objectiu primer era el de poder influenciar en la manera de percebre aquest espai que és el Cap de Creus per part del nostre col•lectiu, donant a conèixer tots els seus valors, sent els naturals els que més presència tindrien en els nostres escrits per una raó clara d’afició i obsessió personal.\nHem tingut col•laboradors d’un alt nivell literari que amb els seus escrits han elevat el blog a una alçada que mai hagués pogut donar-li. Destacarem les col•laboracions d’aquest estiu de la Marta Duch que era la nostra corresponsal a Graenlàndia!, o els magnífics escrits del lletra ferit d’en Martí Quer parlant de la pesca o, els inoblidables posts d’en Manel fent referència als fars o d’altres temes.\nTambé es molt complaent trobar-te per mar companys que t’identifiquen i mostren la seva gratitud al treball que portem fent en aquests dos anys de caminar junts i que ens encoratja a continuar fent aquest esforç.\nTreball aquest, el de publicar amb una alta freqüència, que ara ens està conduint a la mort del propi blog. Resulta que des de fa molts mesos varem superar la capacitat de publicació gratuïta (2 gigues). Per poder superar aquest entrebanc em vaig donar permís a fer publicacions amb un altre nom (adreça de correu) per així evitar el col•lapse. Tanmateix encara tenia possibilitats d’accedir com a primer autor per poder introduir millores en el disseny, penjar els àlbums de fotos de cada mes, etc. etc. Malauradament des del mes d’agost em va aparèixer un estrany missatge i des d’aleshores ja no he pogut accedir al blog des de l’adreça “mestra”. Actualment tan sols ho puc fer des de la corresponsalia i, l’únic que puc fer, és penjar escrits des d’un editor molt primari, amb mot pocs recursos. Suposo que els de blogger volen que passi per caixa a pagar i això ho trobo excessiu i no ho penso fer.\nEn definitiva, o trobo algú que pagui (espònsor) l’ampliació de la capacitat de memòria en el núvol de blogger o en faig un de nou.\nActualment estic en un període de reflexió per veure que faig, la veritat és que per ara encara em queden energies per continuar...., algun dia s’acabaran..., això no pot ser etern. Per exemple, aquest estiu vaig passar un moment de crisi per la feinada que representa portar-ho endavant, dia a dia. També trobava molt poc feed-back amb els lectors. Ara m’he refet...., però no hi ha garanties de poder continuar per sempre....\nPot arribar un moment en que ja no pugui accedir de cap manera, si això passa he donat d’alta un nou blog que es dirà.: mardamunt2.blogspot.com. Ara ja existeix però no hi he fet res. Si tinc ànims miraré de fer el traspàs en les properes setmanes, però si m’agafa la “depre” , igual tanco la barraca.\nSi algú sap d’algú altre relacionat amb el món del caiac i que vulgui fer d’espònsor, que ho digui, seria un altra solució, però no m’agrada, això em lligaria i hi ha gent que si ens lliguen ens morim.


Marblehead (OH) Hotels - PREUS AMB ELS DESCOMPTES MÉS GRANS a tots els hotels a Marblehead (OH)\nexperiència [Marblehead (OH)]\nAl visitar Marblehead (OH), vosté es sentirà com a casa a South Beach Resort Hotel, què li ofereix u\nAl visitar Marblehead (OH), vosté es sentirà com a casa a South Beach Resort Hotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix South Beach Resort Hotel asseguren una estada plaentera als seus clients. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany, platja privada, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, pesca. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de South Beach Resort Hotel la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Marblehead (OH).\nImpressions dels viatgers sobre Marblehead (OH)\nDescobreixi els barris de Marblehead (OH)\nSobre Marblehead (OH)\nAgoda.com ofereix una selecció dels millors hotels a Marblehead (OH), Estats Units per a que la seva visita assoleixi les seves expectatives. Oferim una gran gama d'hotels per ajudar-vos a trobar el millor lloc on estar a Marblehead (OH). Moltes àrees, cada una amb una atmòsfera distinta, esperen ser descobertes a la ciutat. Marblehead (OH) té moltes atraccions per explorar amb un passat fascinant, un present intrigant i un emocionant futur. Hi ha tantes coses per fer, potser vol quedar-se una altra setmana o més per tal d'experienciar-ho tot. Pot confiar en Agoda.com per ajudar-lo a trobar les millors ofertes als hotels de Marblehead (OH).\nAllotjaments a Marblehead (OH)\nQuè fer a Marblehead (OH)\nTrobar més allotjaments a Marblehead (OH)\nHotels Marblehead (OH) populars


Projecte la llum - Outreach\nmichelle estupiña castaño,\neloi gonzález valencia,\nsamuel marín salcedo,\nsamya d. nogales bustos\nA casa i per parelles, l’alumnat havia de construir el seu espectroscopi seguint algun dels models que podien trobar als webs proporcionats a classe.\nA continuació, d’una banda, al laboratori vam descompondre la llum amb l’ajut d’un prisma. Després, amb els seus espectroscopis, van observar els espectres de la llum del sol, d’una bombeta incandescent, del fluorescent, de la làmpada de vapor de sodi i la flama obtinguda de diferents compostos químics: NaCl, LiCl, CaCl2, KCl i CuCl. A més a més, van intentar capturar la imatge observada i vam poder veure que no amb tots els espectroscopis s’obtenien els mateixos resultats. També van valorar la dificultat que sorgia en capturar l’espectre amb el mòbil\nD’altra, havien de cercar informació al voltant de les aplicacions dels espectres. Per a presentar el pòster al 1r Congrés de Fotònica per Joves, van escollir la pregunta: Com els científics esbrinen la composició química dels estels?\nVa resultar una activitat on la gran majoria es va involucrar en veure assequible el muntatge de l’espectroscopi. Com hi havia diferents models, cada grup va construir-ne un seguint el seu propi criteri de “comoditat” i temps que volien dedicar-hi. Això també va permetre una valoració posterior dels diferents aparells construïts.\nA més , van trobar-se els inconvenients d’usar els models més senzills a l’hora de capturar la imatge amb el mòbil i la importància que té la xarxa de difracció per a obtenir espectres d’alta resolució.\n← Projecte EyeTool: Procés de construcció d'un Eye Tracker DIY i ús d'aquest per a l'estudi de la hipòtesi ull-ment Propagació de la llum →


Recerca - Coronavirus Vall d'Hebron\nCol·labora amb la recerca de la Covid-19\nAvui, encara no hi ha cap tractament específic per combatre la Covid-19. És per això que més de 140 investigadors i investigadores de Vall d’Hebron estan centrant la seva tasca en aprendre tot el possible sobre el virus SARS-CoV-2. Només sumant esforços i treballant junts podrem posar-hi fi.\nUn equip polivalent i multidisciplinar format per professionals de 28 grups de recerca diferents (epidemiòlegs, internistes, genetistes, viròlegs, immunòlegs, biòlegs moleculars…) i 31 Serveis Clínics de l’Hospital Vall d’Hebron, treballen de manera intensiva per conèixer millor aquest nou virus.\nLa COVID-19 segueix sent una realitat que ens afecta a tots i a totes. És per això que no ens aturem aquí i gràcies a la dedicació de tots els professionals i a les col·laboracions que mantenim amb altres centres de recerca i hospitals, i amb el suport i la generositat d’organismes, entitats, empreses i particulars, podrem posar fi al Coronavirus.\nAmb tu sumem\nNomés sumant esforços podrem combatre aquesta pandèmia.\nForma part, tu també, de la solució.


El Centre de Dia d'Onda celebra el seu V aniversari amb una jornada de portes obertes\nEl Centre de Dia d'Onda compleix el seu V aniversari i, per aquest motiu, dimarts 12 de setembre, l'Ajuntament ha organitzat una jornada de portes obertes amb la finalitat de celebrar-ho i seguir donant a conèixer què activitats i serveis presten al municipi.\nEl d'Onda és un Centre Municipal amb quaranta places d'estada diürna i està destinat a majors de 60 anys o persones de qualsevol edat que requerisquen cures especials, ja siga per malaltia o per postoperatori. Per a la seva cura, el Centre de Dia compta amb un equip de professionals especialitzats en cadascuna de les necessitats que els majors poden tenir: metge, infermera, psicòleg, treballadora social, animadors, etc.\nMari Carmen Aguilella, tinent d'alcalde de Política Social de l'Ajuntament d'Onda, ha explicat que “el Centre de Dia realitza un treball exemplar amb els majors d'Onda” i ha assenyalat que “des de l'equip de govern cerquem contínuament aconseguir el benestar dels onders, especialment d'aquells que més ho necessiten. Per açò, ens preocupem que el Centre de Dia oferisca cada dia millors serveis i més innovadors. A més, el centre no solament beneficia als majors, sinó també a les famílies que se senten desbordades a l'hora de compatibilitzar el seu treball amb la cura dels seus familiars”. En aquest sentit, Aguilella ha recordat que el Centre de Dia ofereix la Unitat de Respir Familiar destinada a conciliar l'activitat laboral, personal i familiar dels familiars que assumeixen la cura de les persones majors. Aquest servei a més ajuda en la recuperació i manteniment de l'autonomia personal de les persones majors; fomenta el desenvolupament de les relacions personals i socials; i facilita la permanència de les persones majors en el seu entorn habitual, evitant el seu ingrés en centres.\nA més, s'ofereixen serveis de transport adaptat, acolliment, menús personalitzats, higiene personal, atenció a la salut, fisioteràpia, atenció social, servei de podologia, activitats esportives, tallers d'informàtica, o fins i tot proposa teràpies amb aromateràpia. També disposa del servei Wappa Sènior, una aplicació mòbil que permet que els familiars estiguen informats a través del telèfon de les qüestions relatives a la vida diària i a les cures o incidències que puguen esdevenir a la persona usuària del centre.\nFinalment Aguilella ha assenyalat que per a l'equip de govern, “el benestar dels nostres majors és una prioritat. Per açò seguirem invertint tots els nostres recursos, tant humans com a econòmics, per a millorar la seva qualitat de vida i ajudar-los en el seu desenvolupament diari a través dels tallers i serveis que ofereix el Centre de Dia”.


LA IMPORTÀNCIA DEL JOC EN LA INFÀNCIA - MUM'S MGZ\nEL JOC EN LA INFÀNCIA\nsetembre 8, 2017\nEl joc esdevé una peça clau en el desenvolupament integral de l’infant. Aquest afavoreix diversos aspectes com, per exemple, la creativitat, la resolució de conflictes, l’aprenentatge de rols socials, entre altres.\nEls infants quan juguen, aprenen. El joc facilita el desenvolupament psicomotor, cognitiu, afectiu i social. El joc no és només una possibilitat d’autoexpressió per als infants, sinó també d’autodescobriment, d’exploració i d’experimentació. A través del joc arriben a conèixer-se a si mateixos i a formar-se conceptes sobre el món que els envolta.\nL’infant quan juga gaudeix i se sent feliç, s’expressa lliurement, desenvolupa les seves capacitats intel·lectuals i psicomotrius, desenvolupa les seves habilitats socials, adquireix responsabilitats i capacitats de judici, coneix la seva cultura i el món adult, desenvolupa la creativitat i la imaginació, descobreix les seves possibilitats i les seves limitacions, entre altres aspectes.\nQuan l’infant juga pot treballar la força, la velocitat i el desenvolupament muscular, ajudant a la sincronització de moviments, comprensió de la lateralitat, a la coordinació ull-mà , a la percepció dels sentits, millorant la precisió gestual i el llenguatge.\nEls jocs manipulatius, per exemple, jugar amb plastilina, omplir i buidar objectes…, afavoreixen el desenvolupament del pensament. El joc simbòlic afavoreix l’empatia i facilita el procés d’abstracció del pensament (representacions mentals). A més es produeix un domini del llenguatge, ja que l’infant mitjançant el joc s’expressa verbalment amb els seus iguals i els adults. A partir del joc, els infants poden establir diverses relacions afectives i treballar les seves emocions.\nEls espais de joc poden ser molt variats: jocs al carrer, a casa, a l’escola, les ludoteques, etc. Serà clau que aquests espais siguin estimulants, ordenats i segurs. Qualsevol objecte en mans d’un infant pot esdevenir un material per jugar, no ha de ser necessàriament una joguina.\nL’infant ha de jugar, ho necessita. Ha de disposar de temps per fer-ho. Ha de jugar amb altres infants, amb l’adult i sol/a. Els adults haurem d’ oferir a l’infant l’oportunitat de jugar i no imposar-li la tipologia del joc a realitzar.\nAixí, doncs, hem de creure en les oportunitats que ofereix el joc a l’infant, i, sobretot, compartir estones de joc amb els més petits.\nÉs necessari que trobem un temps per dedicar als nostres petits, per jugar amb ells i compartir una estona d’oci plegats.\n# Sara Pacheco Escoda. Pedagoga i educadora infantil


'Go home!' és un cicle de 4 peces ('Jo després de tu', 'La llista', 'Casa de nines russes' i 'Realités parallèles') que pretenen reflexionar sobre la relació entre la vida i llar. L'actualitat ens explica intensament el drama dels desnonaments. La reflexió escènica en un espai desubicat com L'Àtic22 és ideal per col·locar-nos en la mateixa vivència que l'intèrpret. Com funciona el cicle? L'exhibició de les diferents peces està pensada perquè anant a la sala el mateix dia durant quatre setmanes es puguin veure les 4 peces, però també assistint els 4 dies d'exhibició setmanal seguits es pot gaudir de totes les peces.


CAMPANYA PER EVITAR L’ACAMPADA AL PASSEIG DE BARRUERA – Pirineus TV\nL’Ajuntament de la Vall de Boí ha dut a terme una campanya per tal d’evitar l’acampada al passeig del riu de Barruera. Aquestes setmanes d’estiu havia detectat un fort increment de persones pernoctant en autocaravanes, furgonetes camperitzades i, fins i tot, tendes de campanya instal·lades al mig de la via pública. Davant d’aquesta situació, el consistori ha reforçat la senyalització que indica la prohibició de pernoctar a la zona i ha demanat ajuda als Mossos d’Esquadra.\nDes del consistori no volen que la zona es converteixi en un indret d’acampada lliure perquè, entre altres qüestions, és perillós en estar tant a prop del riu.\nDes que s’ha col·locat la senyalització s’ha notat un descens important d’autocaravanes, passant d’una cinquantena a una desena amb una setmana de diferència. Des del consistori afegeixen que l’objectiu és anar incrementant les zones adaptades per acampar-hi, amb els seus corresponents serveis, per tal d’anar endreçant aquest tipus de turisme.


El termini per a sol·licitar les ajudes als xicotets comerços de València comença demà | Valencia Extra\nEl termini per a sol·licitar les noves ajudes municipals per als establiments comercials gestionats a la ciutat de València per persones autònomes, xicotetes empreses o microempreses comença demà. L’Ajuntament ha destinat 1.240.743,75 euros per a concedir aquestes prestacions per a sufragar despeses corrents, com el de lloguer, l’aigua o la llum, derivats del funcionament i millora d’aquests negocis. En paraules del vicealcalde i portaveu del govern municipal Sergi Campillo: “aquestes ajudes, impulsades amb la finalitat de pal·liar l’impacte econòmic de la crisi del coronavirus, se sumen a altres com les del Pla Resistir (que, fins a les 12 hores de hui, han demanat per la Seu Electrònica Municipal 1704 autònoms o xicotetes empreses)”. “Entre les dues iniciatives se sumen més de 30 milions d’euros d’ajudes per a sostenir sectors de la ciutat greument afectats per la Covid-19”, ha remarcat.\nEl vicealcalde Sergi Campillo ha informat de l’inici d’aquest termini per accedir a la convocatòria d’ajudes al comerç, publicat hui en el Butlletí Oficial de la Província de València (BOPV), en donar compte d’altres ajudes acordades en la reunió de la Junta de Govern Local per sufragar els sectors econòmics més afectats per la pandèmia. Així, acompanyat de la també vicealcaldessa Sandra Gómez, ha destacat, per exemple, que l’Ajuntament hui ha decidit suspendre la taxa de mercats als bars que es troben en els mercats municipals de la ciutat “mentre duren les restriccions perquè no poden exercir la seua activitat”.\nPel que respecta a les sol·licituds presentades durant aquest per accedir a les prestacions del Pla Resistir, “que financen les tres administracions valencianes (Ajuntament, Diputació i Generalitat) amb vora 29 milions d’euros, Sergi Campillo ha reiterat que “des de hui, autònoms i xicotetes empreses poden accedir a aquesta prestació pels mitjans municipals, que atendran totes les peticions que complisquen els requisits sense tindre en compte l’ordre d’entrada”.\nMILLORES PER A NATZARET\nD’altra banda, en la reunió de govern de hui s’ha acordat cedir l’ús temporal a favor de Ferrocarrils de la Generalitat de part d’una parcel·la situada al carrer d’Adolfo d’Azcárraga, per a l’apilament de materials i instal·lacions necessàries per a les obres de la línia 10 de Metro València, “que contribuiran a la revitalització del barri de Natzaret”. Aquesta cessió, de caràcter temporal, no superior a cinc anys, afecta una superfície de 1.920 m², que forma part d’una parcel·la de 22.627 m². I entre les condicions d’aquest acord és que aquesta cessió no dificulte ni desincentive l’execució de planejament d’acord amb l’ús dotacional educatiu preveu el Pla General.\nEl vicealcalde Sergi Campillo ha manifestat que “l’arribada del metre a aquest barri és un pas molt important que s’afegeix al fet que s’avança en el Parc de Desembocadura i altres dotacions com la Ciutat Esportiva del Llevant o el futur centre de formació professional, batxillerat i formació per a persones adultes de Natzaret que es desenvoluparà a través del Pla Edificant, i tot això és mostra de l’aposta del govern de Joan Ribó per dignificar aquest barri comptant amb el diàleg dels veïns i veïnes i atenent a les seues reivindicacions i la idiosincràsia característica de Natzaret i el seu entorn”.\nLa Junta de Govern també ha acordat adscriure a la Delegació de Cultura Festiva uns immobles situats al carrer del Rosari per a l’ampliació del Museu de la Setmana Santa Marinera per a desenvolupar, entre altres, tasques de preservació, custodia, investigació i divulgació de les peces que componen les col·leccions del museu. Es tracta d’un espai de 160 m que, segons ha manifestat Sergi Campillo, permetran la reorganització de l’espai del museu que, d’altra banda, “preveu l’execució d’obres en sufragats amb fons Edusi per modernitzar l’espai i donar-li un major atractiu i difusió entre la ciutadania i en un futur de cara al turisme”.\nREMODELACIÓ PLAÇA BARÓ DE CORTES, A RUSSAFA\nPer altra part, la Junta de Govern ha aprovat hui el projecte d’obra de Remodelació integral de la plaça del Baró de Cortes i carrers laterals al Barri de Russafa, amb un pressupost de licitació de 314.257,1 euros. Sergi Campillo ha informat que aquests treballs “que han sigut fruit d’un procés de participació ciutadana i un exemple de diàleg amb el veïnat de la zona”, afecten l’espai situat al voltant de l’església de Sant Valer i Sant Vicent Màrtir, que és un Bé de Rellevància Local, “la importància i el valor paisatgístic de la qual s’han vist minvats per les condicions en les quals es troba l’espai en l’actualitat”.\nSergi Campillo ha recordat “allò que els veïns i veïnes entenen i han expressat en el procés participatiu, en què han demanat una plaça que hauria d’afavorir la trobada informal, la sociabilitat i la convivència, evitant la degradació actual a conseqüència del seu ús com a aparcament”.\n“L’actuació, dignificarà el gran espai central diàfan que pretén albergar activitats de diferent índole i visibilitza l’entrada al mercat des de la plaça. A més, es preveu ampliar i confinar millor la zona de contenidors de residus al costat del mercat per al seu major control d’olors, a més d’augmentar la periodicitat de recollida d’aquests”. Aixi mateix, “es preveu disposar aparcabicis i grans jardineres al costat de la bancada per a generar un espai més amable i de major qualitat ambiental, així com substituir els fanals existents per noves lluminàries eficients de tecnologia LED, a més d’ampliar la dotació amb quatre nous elements en la zona pròxima al mercat”, ha explicat en aclarir que la necessitat d’aparcament dels venedors del mercat es resoldrà mitjançant l’habilitació de la zona ORA per al seu ús exclusiu durant l’horari de mercat.\nPer últim, entre altres assumptes, la Junta de Govern Local també ha acordat les esmenes del projecte del Pla Local de Prevenció d’Incendis Forestals del municipi de València, obligatori per als municipis amb terrenys forestals en zones d’alt risc segons el qual estableix la legislació estatal i autonòmica. Ara l’Ajuntament traslladarà el text a la Conselleria d’Agricultura, Desenvolupament Rural, Emergència Climàtica i Transició Ecològica perquè done el vistiplau abans de l’aprovació definitiva pel Ple.


ARA Barcelona 24/01/2012 17:26\n260x366 Pandiani, Álvaro, Cristian i Javi Márquez, camí de Miranda. / PERICOSONLINE.COM Pandiani, Álvaro, Cristian i Javi Márquez, camí de Miranda. / PERICOSONLINE.COM\nL'Espanyol jugarà aquest dimarts al vespre un dels partits més importants de la temporada, amb la tornada de Copa del Rei contra el CD Mirandés (21.30 h, Cuatro), i tindrà el suport de quatre futbolistes de la plantilla que estan lesionats.\nWalter Pandiani, Álvaro Vázquez, Cristian Álvarez i Javi Márquez han decidit desplaçar-se en cotxe fins a Miranda de Ebro, com informa el portal PericosOnline. El davanter uruguaià, conegut aficionat als cotxes i camions, serà qui condueixi una furgoneta.


Vols barats de Lanzarote a Ciutat de Mèxic des de 828 € a Iberia\tEnorme en extensió i rica en història i tradició, la capital mexicana fascina per la bellesa de les seves atraccions turístiques i l'amabilitat de la seva gent. Coneguda com Tenochtitlán durant l'Imperi asteca, la ciutat…\nNecessitem que ens indiquis les dates concretes del viatge per poder mostrar-te els preus per a aquest trajecte. Vols barats de Lanzarote a Ciutat de Mèxic (MEX) de Lanzarote a Ciutat de Mèxic Lanzarote-Ciutat de Mèxic, Mèxic On et portem?\tSi l'origen i la destinació són a Espanya, se't mostrarà l'opció de "família nombrosa". Si, a més, esculls com a origen o destinació algun punt de les Illes Canàries, les Illes Balears o Melilla, se't mostrarà l'opció de "resident" en alguna d'aquestes regions. I, si el vol és entre Madrid i Barcelona, s'activarà l'enllaç de "Buscar Pont Aeri".\nConsulta l’oferta de vols de Lanzarote a Ciutat de Mèxic i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Lanzarote a Ciutat de Mèxic. Els preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Lanzarote a Ciutat de Mèxic fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


El bloc de la Biblioteca: Recomanació de març\nLa lectura que us recomano aquest mes de març és Migrants d’Eduard Altarriba.\nL’editorial Bang amb la seva col·lecció «El meu món» ens torna a premiar a tots els lectors amb un llibre sobre la migració. Igual que en l’anterior publicació, Què és la guerra?, Migrants és una obra divulgativa de coneixement, on explica un tema d’actualitat des de tots els punts de vista.\nDe gran format i disseny atractiu, aquest llibre ens apropa de forma sintètica al tema de la migració, quines són les seves causes i conseqüències, i quins són els aspectes humanístics i legals que la concerneixen.\nLa senzillesa i l’exhaustivitat són dos dels trets característics del llibre que, juntament amb la informació gràfica (mapes, gràfics, esquemes, infografies) permeten al lector entendre el fenomen migratori de la humanitat.\nTal i com diu Mònica Baró a la revista Faristol «El llibre fa una mirada profunda a una situació difícil, pren partit pels milions de persones que, per les causes més diverses, es veuen obligades a abandonar la seva llar, i denuncia les contradiccions i la hipocresia que solen aparèixer en els discursos sobre aquesta qüestió».\nEntrevista a Gemma Pasqual\nPremi de Narrativa de Ciència-ficció, Manuel de Pe...\n14è Premi Helena Jubany de narració curta\nArticle sobre el còmic\n53è remi d'Honor de les Lletres Catalanes\nLlibres sobre el feminisme\nEl talent de Lotte Reiniger\nRepte de lectura # Mataródellibres\nFòrum virtual sobre el foment de la lectura i la s...


Arqueologia de la vinya i el vi – Font de la Canya\nIndicadors arqueològics d’època ibèrica (550/200 aC) a Font de la Canya. 1, podall o falçó de ferro per a la poda i manteniment de la vinya. Llargada: 20 cm.\nConstrucció experimental d’una premsa de vi ibèrica del jaciment dels Estinclells (Verdú, L’Urgell) (s. III aC). www.ceparqueologia.cat\nIndicadors arqueològics d’època ibèrica (550/200 aC) a Font de la Canya. Askos ibèric per a servir el vi o beure’l (segle III aC). Enòcoa o gerra ibèrica per submergir-la al crater i servir el vi als convidats (segle V aC). Ceràmica grega de l’Àtica (Grècia) per al servei i consum del vi. Fotografies: Ramon Álavarez (UB) i equip Font de la Canya.\nFont de la Canya, segle III aC. Fotografies: CRBMC.\n10 de juny de 2014 a les 6:33


Pessics: Postals de Nadal.\nUna de les activitats que deixo per últim moment són les postals de Nadal, quan no ens falten les fotos per posar dins, ens falta tota la postal.\nAquest anys tenia aviat pensat com les faria, però això va fer que em confiés massa i vaig haver de córrer com sempre a últim moment, ja que no tenia les fotos per posar dins.\nLes fotos les demano a Paper Lover i aquest any vam decidir que serien selfies que ens hauríem fet durant les vacances d’estiu. Ja veieu que tot semblava indicar que a principis de desembre les postals estarien fetes i enviades. Doncs van sortir just una setmana abans de Nadal i sorprenentment van ser totes a les seves destinacions per les dates indicades.\nVaig utilitzar la tècnica de fer un dibuix amb una base d’oli i pintar amb aquarel·la a sobre per descobrir el dibuix amagat. Pintura amb base d’aigua.\nUs he de dir que a mi no em va anar massa bé fer el dibuix amb cera tova, em va funcionar millor marcar el dibuix amb una espelma ( a més tova millor) i que quanta més aigua tenia la pintura millor era el resultat.\nQuan van estar seques els hi vam aplicar una capa de purpurina líquida per sobre i per finalitzar vaig seguir el contorn amb retolador daurat.\nTot és anar fent proves.\nVam utilitzar la mateixa tècnica mare i filla per fer les nostres postals, ja que la petita va ajudar-me una estona, però després va decidir treballar per ella i va fer les que va donar als seus companys de classe.\nLes de la petita de casa les vam fer tipus tag per poder penjar a l’arbre.\nVam arrodonir les cantonades i els hi vam posar cintes de colors diferents.


Regaleu l'Anuari per Nadal! - Fet a Sant Feliu\nRegaleu l'Anuari per Nadal!\nUna publicació en paper que recull l'any en més de 80 pàgines, en notícies, imatges, entrevistes, infografies i anàlisi. El podeu comprar a L'Ossó o diumenge al matí a la Plaça de la Vila\nDivendres, 21 de desembre de 2018 14:45h\nPodeu comprar L'Anuari 2018 a Libreria Ossó i Carlin\nDimecres es va fer la presentació de L'Anuari a Els Pagesos / Foto: Marc Rius\nAquest es el cinquè Anuari de Fetasantfeliu / Foto: Marc Rius\nL'Anuari de Fetasantfeliu és una publicació a tot color que resumeix l'any amb notícies, fotos, infografies i anàlisi. Aquest 2018 hem publicat la cinquena edició d'aquest projecte que ens fa il·lusió compartir amb socis i lectors del Feta. Dimecres el vam presentar en un acte festiu a Els Pagesos, però si no vau poder venir dimecres però voleu fer-vos amb un exemplar de L'Anuari, el podeu trobar a la llibreria L'Ossó. El preu de l'Anuari és de 15 euros. A més, aquest diumenge 23 el podreu comprar a la parada que posarem l'equip de Fetasantfeliu a la Plaça de la Vila.\nLa presentació va comptar amb la intervenció del periodista santfeliuenc Pere Bosch, que va destacar el paper dels mitjans de proximitat i com permeten aterrar realitats i problemàtiques que afecten arreu del país a escala local.\nA més, també va intervenir Judit Espert, membre del Consell Rector, que va fer un repàs al projecte de Fetasantfeliu durant aquest any, la periodista Carme Verdoy, que va presentar el contingut i el propòsit de L'Anuari i el president de la cooperativa, Jordi Ferrer, que va agraïr a col·laboradors, socis i lectors pel suport al projecte.\nUna mirada global a Sant Feliu aquest 2018\nL'Anuari vol ser una aproximació a l'actualitat santfeliuenca d'aquest 2018 a través d'un disseny atractiu amb un pes destacat de la imatge, tant amb la selecció fotogràfica de les galeries d'imatges de Fetasantfeliu com amb infografies sobre diverses dades de la ciutat i la il·lustració de Martí Viladomat. L'Anuari inclou una cronologia que recull les notícies més destacades de cada mes i l'espai "fets i gent", sobre temes que han estat rellevants aquest any a la ciutat, a més del reportatge i l'entrevista de l'any, i un apartat especial dedicat als 10 anys de la cooperativa Sant Feliu Viu, que gestiona el diari.\nA més, es manté el bloc d'opinió amb anàlisi i reflexions sobre temes diversos que han marcat l'any a la ciutat, com l'habitatge, la convivència o el context preelectoral. Han escrit articles Helena Trias, Arnau Picón, Anna Cobo, Joan Oñate, Andreu Carpi, Rosa M. Maristany i Jordi Ferrer. La portada és un dels valors afegits i toc artístic de L'Anuari. Cada any és un artista santfeliuenc qui rep l'encàrrec d'il·lustrar la coberta. Aquest any ha estat Mr Bernad, que ha fet una obra creada especialment per l'ocasió, tant a la coberta com amb la contracoberta.\nL'Anuari és una publicació elaborada per Fetasantfeliu, coordinat per la redactora Carme Verdoy i amb la col·laboració de l'equip de Consell de Redacció: Mireia Amigó, Judit Espert, Roger Carbó, Jordi Ferrer, Marc Rius i Anna Rovira. La maquetació i disseny és a càrrec de l'estudi Kocori.


L’illa Q del Turó de la Peira estrena habitatges i supermercat – NouBarris.Net\nL’illa Q del Turó de la Peira estrena habitatges i supermercat\n29 de Novembre de 2018 28 de Novembre de 2018 Informatius El Turó de la Peira, Equipaments, Habitatge, Urbanisme\nQueda pendent la construcció dels equipaments projectats a la parcel·la\nLes 100 famílies afortunades en el sorteig del passat juliol ja han començat a entrar als habitatges nous construïts a l’illa Q del Turó de la Peira. El passat dissabte se’ls hi van lliurar de les claus dels habitatges de protecció oficial de la promoció ‘El Turó’, situada entre els carrers d’Aneto, Inca, Montsant i Besiberri. Als baixos de l’edifici s’acaba d’inaugurar també un supermercat. També s’ha reurbanitzat tot l’entorn que envolta l’edifici. S’ha donat prioritat als vianants amb voreres més amples i un sol carril de circulació als carrers d’Inca, Aneto i Sant Iscle. El carrer de Besiberri s’ha convertit en un espai exclusivament per als vianants.\nAquesta parcel·la, sobrant del procés de la remodelació del barri va ser adquirida per la Cooperativa FEM CIUTAT, SCCL, dins del marc dels convenis signats entre l’Ajuntament de Barcelona, la Federació d’Associació de Veïns i Veïnes de Barcelona (FAVB) i la mateixa cooperativa, facilitant la promoció de pisos protegits de preu assequible a la ciutat. L’edifici consta de 100 habitatges amb una superfície que va dels 72 als 87 metres quadrats, aproximadament. La distribució interior comprèn tres dormitoris, sala menjador, cuina i dos banys. Totes les estances principals dels habitatges ventilen i s’il·luminen a l’exterior. A més, tots els habitatges tenen vinculada una plaça d’aparcament, que també gaudeix de protecció oficial.\nEn el marc d’aquest acord es contempla també la construcció d’un nou edifici per a equipaments, que va ser petició expressa del Districte i que incorporarà un nou espai per a l’associació de veïns i veïnes, un nou local per al Casal de Gent Gran del Turó de la Peira, i el retorn al barri del Centre de Serveis Socials Turó Can Peguera, una llarga reivindicació veïnal.\n10 d'Abril de 2016 Primera pedra dels habitatges de protecció oficial del carrer d’Inca\n18 d'Agost de 2017 Tot el que portarà el nou curs a Nou Barris\n← Guanya el sí a la construcció del nou Mercat de Montserrat\nSense dret a reallotjament per no tenir padró continu →


CCOO iniciarà mobilitzacions a Caprabo per exigir la retirada de l'expedient de modificació de les condicions de treball\nEl 27 de gener va finalitzar el període de consulta de l'art. 41 (modificació d'horaris, trasllats...) sense acord\nCCOO exigeix la retirada de l'expedient per aturar la por i la incertesa que crea la direcció de Caprabo amb aquestes mesures al conjunt de la plantilla. Per això CCOO inicia mobilitzacions, la primera és el proper divendres 5 de febrer entre les 9.30 i 10.30 h. davant la central de Caprabo de C/ de les Ciències, 135 - L'Hospitalet de Llobregat.\nDes de l'inici de les negociacions CCOO va deixar molt clar a l'empresa que no quedaven suficientment acreditades les causes ni organitzatives ni econòmiques per realitzar una nova modificació de condicions laborals, l'empresa també va deixar clar des del primer moment que amb acord o sense acord s'aplicarien les modificacions.\nAl llarg d’aquesta tanda de negociacions CCOO considera que ha forçat que la posició de Caprabo hagi canviat i s’hagi minimitzat l'impacte de les modificacions inicials, després de la qual cosa l'empresa s'ha replantejat algunes de les mesures. Redueix l’impacte (menys canvis de centres, canvis d’horaris i torns) i altres mesures per reduir el seu impacte, tot i així l'empresa manté inamovible la modificació de condicions per a 16 persones del departament d'administració.\nMalgrat les rectificacions, per a CCOO segueix sent rebutjable l'expedient. CCOO avisa l’empresa que no pot aplicar aquestes mesures unilateralment tal com recull l'acord de novació de conveni de l'any 2012. Tot i així l'empresa vol començar a aplicar de manera individual les modificacions previstes. Si finalment l'empresa no retira i aplica l'expedient, el Gabinet Jurídic de CCOO estudiarà la possibilitat d'interposar demanda de conflicte col·lectiu.


La pintura de Boldini, la fotografia de Eamonn Doyle i la tècnica del pastel, protagonistes de les properes exposicions de Fundació Mapfre - Bonart\nLa pintura de Boldini, la fotografia de Eamonn Doyle i la tècnica del pastel, protagonistes de les properes exposicions de Fundació Mapfre\nbonart madrid - 15/07/19\nLa proposta expositiva que Fundació Mapfre presentarà aquesta propera tardor a les seves sales de Madrid i Barcelona representa, un any més, una suggerent combinació de pintura i fotografia, amb períodes i propostes estètiques molt diferents.\nLa programació arrencarà el 12 de setembre a Madrid, amb la presentació de l'exposició de l'irlandès Eamonn Doyle. La mostra, que es podrà visitar a la Sala Bàrbara de Bragança, suposa la primera presentació a Espanya de la feina d'aquest singular fotògraf, l'obra ofereix, entre d'altres descobriments, una peculiar visió de la capital irlandesa i els seus habitants. Les seves sèries I, ON, i End., La "Trilogia de Dublín", transmeten, amb el seu ús estratègic de la retallada i l'enquadrament, moments de quietud i d'energia frenètica, de soledat i de comunitat. La mostra inclourà també el seu últim treball, la sèrie K, amb fotografies en color i gran format d'una sèrie de figures espectrals que, emplaçades tant a la costa oest d'Irlanda com -per encàrrec exprés de la Fundació- a Extremadura, canvien constantment de forma.\nEl 18 de setembre, a la sala Recoletos s'inaugurarà L'esperit d'una època: Boldini i la pintura espanyola de finals del segle XIX. Giovanni Boldini (Ferrara, 1842 - París, 1931), de qui tampoc fins ara s'havia pogut veure a Espanya una mostra representativa, es va convertir en un dels més influents retratistes en l'àmbit internacional en el trànsit del segle XIX al XX. Instal·lat a París des de 1871, va mantenir al llarg de tota la seva vida un estil basat en la intuïció de l'instant, la captació del moviment i una frescor que desafia les poses impostades del passat, tot això reflectit en ràpides pinzellades i gestos insòlits sense perdre mai de vista l'atenció a la figura ia l'expressió del retratat. L'exposició proposa així mateix un diàleg entre l'obra de Boldini i la de pintors espanyols que, actius igualment en l'àmbit del canvi de centúria i també amb projecció europea, comparteixen en certa manera territori pictòric amb l'italià. La relació, il·lustrada amb obres de, entre altres noms, Mariano Fortuny, Raimundo de Madrazo, Joaquín Sorolla o Ignacio Zuloaga, revela sorprenents coincidències i rics contrastos.\nA Barcelona, a la Casa Garriga Nogués, a partir del 3 d'octubre s'oferirà una proposta un tant sorprenent: Tocar el color: La renovació del pastís, presenta, a través de més de gairebé un centenar d'obres, una lectura nova de l'evolució d'aquesta tècnica pictòrica i del paper que va exercir en les successives innovacions artístiques que a través de les que es forja la modernitat artística. Entre els "pastelistas" recollits en la mostra es troben Eugène Boudin, Mary Cassatt, Odilon Redon, Edgar Degas, Pablo Picasso, Joan Miró o Hans Hartung, artistes que amb el seu treball van conferir noblesa a les guixos de colors i van atorgar un estatut nou a una tècnica que es popularitza de manera molt destacada al llarg del segle XX.\nJoan Miró Pablo Picasso Edgar Degas Fundació Mapfre Odilon Redon Eugène Boudin Boldini Eamonn Doyle Mary Cassatt\nLA COL·LECTIVA "POTTERY POINTS" A LA GALERIA YUSTO/GINER\nSHURUQ HARB (PALESTINA, 1980) GUANYA EL PREMI FUNDACIÓ HAN NEFKENS - FUNDACIÓ ANTONI TÀPIES


"Tourists go home": ¿defensa veïnal o turismefòbia?\nBarcelona ha viscut en poc més d'una setmana diverses protestes en contra del turisme massiu\nArran, l'organització juvenil de l'esquerra independentista catalana, reivindica les accions contra autobusos o bicicletes turístiques: "estem farts de l'ocupació per part de les empreses turístiques de l'espai públic dels barris"\n03/08/2017 - 06:00h\nUna organizació independentista ocupa la sede del PP a Barcelona para reclamar el referéndum\nEl desembarcament de les bicis de lloguer 'online' a Barcelona posa en peu de guerra al sector\nETIQUETAS: turisme, turismofobia, arran, cup, tmb, Bus Turístic, ABTS\nSetmana d'accions contra el turisme a Barcelona. Dues mobilitzacions contra el turisme massiu, ambdues reivindicades per Arran, l'organització juvenil de l'esquerra independentista catalana, han sacsejat la capital catalana durant els últims dies. Primer va ser la pintada a un autobús turístic amb el lema "El turisme mata els barris" i la punxada de les rodes dijous passat, acció que Arran va reivindicar diumenge a través d'un comunicat i d'un vídeo.\nQuatre dies més tard, més punxades. En aquesta ocasió, a les rodes de les bicicletes de lloguer, vehicles principalment usats per turistes i empreses que han generat polèmica els últims mesos per l'ús de l'espai públic que fan aparcant les seves bicicletes en els aparcaments del carrer. "Ja estem fartes, de l'ocupació per part d'empreses turístiques, de l'espai públic del barri. Actuem! Uneix-te al combat", clamava el tuit de l'assemblea d'Arran del barri del Poblenou, que va difondre les imatges.\nArran és una organització juvenil que té 54 assemblees entre Catalunya, les Illes Balears i la Comunitat Valenciana. Va néixer el 2012 de la confluència entre Maulets i la CAJEI -dues organitzacions que portaven actives 25 i 10 anys respectivament en el moment de la Unió- i algunes assemblees locals de joves. Els seus eixos ideològics són l'independentisme, el feminisme i el socialisme, pel que es declaren anticapitalistes i tenen en el seu punt de mira, entre d'altres, la indústria turística.\nArran a la seu del PP Arran\nLes seves accions al carrer no són noves, però aquest any han aconseguit més enrenou mediàtic com a conseqüència de la condemna per part de la majoria dels partits polítics. Van començar al març la seva campanya per reclamar el referèndum amb un escarni a la seu del PP a Barcelona, fet pel qual el president del PP català, Xavier Garcia Albiol, els va titllar de "feixistes". Al juny es van encadenar a les portes de la Borsa de Barcelona, per defensar el referèndum "com una eina per al canvi social".\nAquest estiu, la mateixa campanya ha seguit amb les accions contra el turisme massiu, que no s'han quedat únicament a la capital catalana. Van encendre pots de fum davant un restaurant al port de Palma i van penjar pancartes a favor de l'"habitatge per als veïns" en un pis d'Airbnb a València. Un portaveu d'Arran, que no vol donar el seu nom, explica que la seva "pràctica política va més enllà d'aquestes accions". Per exemple, perquè "articulen un moviment juvenil que enforteix les xarxes del territori". Però reivindica que aquestes accions directes "són importants per l'efecte que generen, perquè ara s'està parlant de la problemàtica del turisme als Països Catalans".\nCrítiques a les accions d'Arran\nI no són pocs els que han reaccionat a les accions d'aquest grup. Des de l'Ajuntament de Barcelona, el regidor d'Empresa i Turisme, Agustí Colom, va condemnar l'acte contra el bus turístic però el va definir com "un acte vandàlic aïllat". L'alcalde accidental de la ciutat, Jaume Collboni, en canvi, va advertir Arran que "es trobaran amb l'Ajuntament, el Govern i la justícia si segueixen per aquest camí". L'alcaldessa, Ada Colau, a qui molts han criticat per no haver-se pronunciat amb suficient rapidesa, va afegir a través de les xarxes socials que "protestar pel turisme no pot passar mai per intimidar persones ni danyar equipaments".\nFora de l'Ajuntament, la majoria dels partits també s'han mostrat contraris a aquests fets. El portaveu del Govern, Jordi Turull, va condemnar els actes "sense matisos" i ha demanat que es "replantegessin aquest tipus d'accions". La CUP, en canvi, no ha condemnat els actes. La seva portaveu parlamentària, Mireia Boya, va definir les accions d'Arran com "simbòliques" i va demanar que "no es dramatitzen". Boya ha afegit, en una entrevista a RAC1, que a ells se'ls demana que renunciïn a la violència, però que "la violència la provoca el Govern".\nNo és la primera vegada que parlamentaris cupaires defensen accions d'Arran. De fet, l'organització juvenil comparteix el seu marc teòric amb la Candidatura d'Unitat Popular (CUP), tot i que afirmen no ser les seves joventuts perquè funcionen autònomament. Les dues organitzacions s'engloben dins de l'esquerra independentista, espai polític del qual la CUP és el front institucional. Juntament amb altres organitzacions de caràcter polític, laboral o estudiantil, Arran va recolzar la candidatura electoral CUP-Crida Constituent (CC) i per això participen del Grup d'Acció Parlamentària. Les decisions preses en aquest òrgan se sumen a les grans decisions a les de les assemblees territorials de la CUP, agrupades en el Consell Polític, i defineixen el sentit del vot dels parlamentaris de la CUP-CC.\nConseqüències de les accions contra el turisme de masses\nTransports Metropolitans de Barcelona (TMB) va denunciar als tribunals l'atac al bus turístic i va valorar els danys materials i de parada de servei en 1.849,24 €. L'Ajuntament i el Govern de la Generalitat ja han anunciat que es personaran en el cas.\nDiverses agrupacions de la ciutat relacionades amb el comerç i el turisme consideren que no n'hi ha prou. "Confiem que es posaran en pràctica immediatament els recursos i mecanismes necessaris per erradicar aquestes manifestacions vandàliques", escrivien 27 entitats en una carta adreçada a l'alcaldessa aquesta setmana. "Els actors econòmics demanem que es garanteixi l'ordre", afegeix Gabriel Jené, president de Barcelona Oberta, una de les entitats signatàries.\n"La repressió existeix i som conscients que per cada acció política que fem hi haurà conseqüències", admet el portaveu d'Arran. Prefereix no dir el seu nom perquè - "d'acord amb les seves línies ideològiques", diu- les seves portaveus públiques són dones. "Ja tenim a desenes de persones en casos repressius per altres accions", afegeix.\nBarcelona té 'turismefòbia'?\nA causa d'aquests actes i altres manifestacions contra la indústria turística s'ha estès l'ús de la paraula 'turismefòbia' -l'odi i pànic cap als turistes- entre empresaris, mitjans de comunicació i polítics. El president del grup municipal popular a Barcelona, Alberto Fernández Díaz, assegurava en un comunicat que la ciutat "és víctima de la 'turismefòbia'" i definia els actes d'Arran amb aquest mateix terme.\nDes de moviments veïnals, com els agrupats en l'Assemblea de Barris per un Turisme Sostenible (ABTS), creuen que aquest terme no respon a la realitat de la ciutat. Àlex Garcia, membre de l'ABTS, considera que aquest terme "se l'han inventat des de la indústria turística per autovictimitzar-se". Afirma que ells no s'identifiquen amb aquesta paraula, que "no surt dels col·lectius veïnals". A més, afegeix que ells no estan "contra els turistes", sinó que lluiten contra una "falta de les polítiques que ajudin a regular". Preguntats per aquest terme, des d'Arran coincideixen que no existeix: "És una problemàtica que s'inventen per no plantar cara a la precarització laboral i la destrucció del territori".\nQue el turisme és una preocupació a la ciutat de Barcelona no és cap novetat. El passat mes de juny es feia públic que aquesta activitat supera per primera vegada l'atur com a principal problema per als barcelonins, segons les dades del baròmetre municipal. També per primera vegada els veïns que demanen limitar el turisme són més que els que creuen que ha d'augmentar, va revelar l'Informe d'Activitat Turística 2016, encara que en el mateix informe s'exposa que el 87% dels barcelonins creuen que el turisme és beneficiós per a la ciutat.\nCartell en contra del turisme SANDRA LÁZARO


Saber més respecte al cognom Kirsty és saber més sobre aquelles persones que amb tota probabilitat comparteixen uns orígens i avantpassats comuns. Aquest és el motiu pel qual és freqüent que el cognom Kirsty sigui més abundant en uns certs països del món en concret que en uns altres. En aquesta pàgina és possible conèixer quins són els països del planeta en els quals existeix una major quantitat de persones amb el cognom Kirsty.\nEl cognom Kirsty en el món\nLa globalització és un fenomen que ha fet que els cognoms es difonguin molt més lluny de de el país en què es va originar, de manera que podem trobar cognoms asiàtics a Europa o cognoms americans a Oceania. De la mateixa manera ocorre en el cas de Kirsty, que com es pot comprovar, és possible assegurar que és un cognom representat orgullosament en gairebé tothom. D'igual manera existeix països en els quals certament el nombre de persones amb el cognom Kirsty és major a la de la resta de països.\nEl mapa del cognom Kirsty\nL'oportunitat d'informar-se en un mapamundi sobre quins països posseeixen una major quantitat de Kirsty en el món, és de gran ajuda. Col·locant-nos sobre el mapamundi, damunt d'un país concret, som capaços de veure la xifra exacta de persones que porten el cognom Kirsty, per a aconseguir així la informació precisa de tots els Kirsty que pots trobar en l'actualitat en aquest país. Tot això ens ajuda també a comprendre no solament d'on és oriünd el cognom Kirsty, sinó també d'en quina manera s'han desplaçat i s'han traslladat les gents els orígens de les quals formen part de la família amb el cognom Kirsty. De la mateixa manera, podem veure en quins països s'han arrelat i desenvolupat, motiu pel qual si Kirsty és el nostre cognom, resulta atractiu saber a quins altres llocs del globus és possible que migrés alguna vegada un avantpassat nostre.\nPaïsos amb més Kirsty del món\nNova Zelanda (98)\nSi ho mires atentament, en aquesta web et presentem tot allò que és important perquè puguis tenir la informació real de quins països tenen un major número de Kirsty en tot el planeta. D'igual manera, és possible veure'ls de forma molt gràfica en el nostre mapa, en què els països en els quals resideixen una quantitat major de persones amb el cognom Kirsty poden veure's pintats en un to més fort. D'aquesta manera, i amb un simple cop de vista, pots localitzar sense dificultat quins són els països en els quals Kirsty és un cognom més freqüent, i en quins països Kirsty és un cognom insòlit o inexistent.


la càpsula - Com gestionar l’estrès a l’adolescència?\nCom gestionar l’estrès a l’adolescència?\nEines per gestionar millor els canvis i els estats d’una nova etapa\nAnna Villanueva Garcia. Psicòloga i psicoterapeuta\nHospital de Dia per a Adolescents Sant Pere Claver – Fundació Sanitària\nL’etapa adolescent és un període de molts canvis a situacions i estats nous. Això pot significar alts nivells d’estrès i ansietat pels joves. Fins i tot de vegades els ocasionen símptomes tant físics com psicològics. Per exemple, canvis sobtats d’humor, manca de concentració, irritabilitat, cansament, trastorns de la son o alteracions en l’estat d’ànim. Tots aquests símptomes també tenen repercussió en la família que conviu amb l’adolescent. Hi ha fórmules saludables i adequades per a poder gestionar aquests estats.\notes les etapes de desenvolupament humà de la vida d’una persona tenen en comú els processos de creixement. Però en l’adolescència el procés de creixement és més complex i pot ser viscut amb molta més angoixa i por.\nMolts són els motius d’aquesta complexitat però fonamentalment parlem de novetats, canvis i dols en totes les esferes, tant a nivell psicològic com corporal, intel·lectual i relacional.\nDe vegades aquestes variacions succeeixen de forma molt ràpida, sense temps d’integrant-les, fora del control del jove i dins d’un període de forta fragilitat emocional ja que l’adolescent es mostra sensible a tot allò que rep i sent.\nDavant aquest tipus de situacions es poden desenvolupar estratègies saludables per a poder gestionar aquest moment vital:\nReconèixer els símptomes. Aquest és el primer pas per posar-hi remei. És important que el propi adolescent s’adoni que pot estar sentint-se angoixat. Cal que pugui detectar els símptomes com una preocupació excessiva, canvis d’humor sobtats, irritabilitat, alteracions de la son i/o de l’alimentació.\nEstratègies per a descarregar l’estrès. Hi ha activitats que ajuden a descarregar la tensió i l’estrès, com l’activitat física. És important la pràctica d’activitats amb les quals l’adolescent pugui gaudir. Per exemple les activitats esportives en equip, excursions amb amics, la pràctica d’skate... Alguna d’aquestes activitats també es poden fer en família.\nSuport dels amics. L’adolescent necessita el suport del grup d’iguals. És vital potenciar que l’adolescent pugui mantenir els seus lligams socials, que en definitiva són qui contenen i donen sentit i identitat a l’adolescent. Sovint els joves expliquen els seus problemes i tensions internes als seus amics, i no pas als pares. L’adolescent necessita diferenciar-se de l’adult i començar a buscar espais d’intimitat amb els seu grup d’iguals.\nSuport dels pares. Cal obrir vies de comunicació amb l’adolescent i està obert al diàleg amb el fill/a en qualsevol moment o situació. Quan els pares parlin amb l’adolescent, aquest s’ha de sentir comprès i escoltat. Cal transmetre interès en allò que explicai i valorar de forma positiva els seus punts de vista. Els pares han d’atendre els nous aspectes adults del fill/a que estan començant a aparèixer, encara que signifiquin diferències amb els pares i a la vegada atendre els aspectes infantils que encara perduren. En conclusió, els pares han de tenir molta capacitat d’adaptació. A vegades poder realitzar alguna activitat conjunta i familiar, afavoreix el diàleg entre pares i fills/lles.\nCreació d’hàbits i certes rutines. És important la creació de certs hàbits i rutines saludables com els hàbits de dormir. Davant de situacions estressants sovint queda afectat el ritme del son, i a la vegada, la falta de son i el cansament també fan augmentar l’estrès. És important poder dormir un nombre d’hores suficients i regular els horaris de dormir, intentant limitar les hores d’exposició a la televisió o l’ordinador. També ajuda el poder realitzar activitats tranquil·les o relaxants abans d’anar a dormir. És important mantenir uns bons hàbits alimentaris. Les rutines també donen certa sensació d’estabilitat i contenció, que poden ajudar a reduir l’ansietat.\nBuscar ajuda professional. Si la simptomatologia abans esmentada no millora o hi ha un agreujament dels símptomes, cal consultar a un professional.\nConsulta el programa per adolescents Consulta Jove\nConeix el programa Sport Jove


optimitzar Archives - Page 10 of 10 - vida de sabor autèntic\nJa arriba el bon temps, hem endarrerit els rellotges i es fa de nit més tard, els dies són llargs, fa olor de primavera… I les amanides per dinar vénen molt de gust. Però hi ha qui queda estancat entre molt reduïdes opcions (recordeu l’acudit que no era un acudit, si no realitat pura, “I com pot ser creativa la cuina vegetariana?”).\n1) Si penseu en la base d’una amanida penseu en (ompliu el buit).\n-8/9 punts: em sembla que em dedicaré a les arts endevinatives a partir d’ara!\n-4/7 punts: m’hi dedicaré a estonetes lliures, com a hobby.\n(Potser he incrementat la credibilitat com a pitonissa o potser he d’allargar una mica més l’exili…)\nEls qui seguiu aquí i no heu perdut la fe en les meves arts, us faré el darrer truc d’il·lusionista. Trauré del barret ingredients que no havíeu imaginat o que no hauríeu pensat que farien la mateixa funció, o millor! (more…)


El Govern exigeix "canvis i una solució" a la Moncloa per frenar la causa del Tribunal de Comptes La República\nEl Govern exigeix “canvis i una solució” a la Moncloa per frenar la causa del Tribunal de Comptes\nACN Barcelona.-El Govern ha exigit a la Moncloa que treballi per trobar “una solució” i apliqui “canvis” per frenar la causa del Tribunal de Comptes. Així ho traslladarà el president […]\nACN Barcelona.-El Govern ha exigit a la Moncloa que treballi per trobar “una solució” i apliqui “canvis” per frenar la causa del Tribunal de Comptes. Així ho traslladarà el president de la Generalitat, Pere Aragonès, al cap de l’executiu espanyol, Pedro Sánchez, durant la reunió que mantindran aquest dimarts a la tarda a la Moncloa. Tal com ha explicat la portaveu del Govern, Patrícia Plaja, durant la roda de premsa posterior al Consell Executiu, la Generalitat farà una “oposició frontal” al reclam econòmic del Tribunal de Comptes. “Treballem per minimitzar al màxim l’impacte de la demanda”, ha asseverat la portaveu. De fet, els serveis jurídics de la Generalitat ja treballen en el cas, segons ha explicat Plaja. La portaveu no n’ha donat més detalls.\nEl Tribunal de Comptes reclama 5,4 MEUR a una quarantena d’excàrrecs per les despeses suposadament irregulars i a favor del procés, en l’acció exterior del Govern des del 2011 al 2017. El tribunal desglossa les partides gastades i les atribueix a cada dirigent. Cada partida hauria de ser rescabalada solidàriament entre tots els seus responsables. Així, a l’expresident de la Generalitat Artur Mas i al seu exconseller d’Economia, Andreu Mas-Colell, se’ls reclamarien un màxim de 2,8 milions d’euros a cadascun, tot i que la xifra hauria de ser repartida amb altres exalts càrrecs. A Carles Puigdemont i Oriol Junqueras els reclamarien un màxim d’1,9 milions d’euros a cadascun.


Empresa i comitès arriben a un preacord en l’ERO de la CCMA - comunicació21\nRedacció|2013-07-31T11:38:22+02:0031 juliol 2013|Comunicació21\nLa direcció de la Corporació i els representants dels treballadors de TV3 i Catalunya Ràdio han arribat aquest dimecres al matí a un principi d’acord per al procediment d’acomiadament col·lectiu. El preacord ara ha de ser ratificat per les respectives assemblees de treballadors i pel consell de govern.\nEl document estableix la sortida fins al 2017 de 225 persones, 205 a TV3 i 20 a Catalunya Ràdio, quan inicialment eren 249 i 58, respectivament. Els afectats principalment seran els treballadors que tinguin 61 anys o més i que els facin els propers quatre anys, als quals aniran prejubilant progressivament.\nA més, també es permetran les baixes voluntàries i la possibilitat de reduir la jornada. Les indemnitzacions per a les sortides voluntàries serien de 20 dies per any treballat amb un topall de 12 mesos i un permís retribuït de quatre mesos lligat a l’antiguitat.\nA banda, la direcció de la CCMA es compromet a no presentar cap ERO en dos anys.


EQUIP COMPETICIÓ BTT MOTO CLUB SEGRE 2013: 2009\nFinal de temporada a Calaf. Ultima prova Copa Catalana.\nDiumenge passat dia 4 d'octubre es va disputar l'última prova de la Copa Catalana de BTT a Calaf, amb la qual cosa l'equip Bassella-MC Segre-Conor dóna per finalitzada la temporada oficial. L'equip, com de costum, va deixar ben alt el pavelló lleidatà amb el 3r lloc de l'Albart Aubet en sub21, el 8è lloc del J. Mª Puigpinós en sub23, tot i arrossegar un fort refredat, la 12ª posició del Xavier Domènech en junior i la 19ª posició de l'Óscar Berral en elit. Des d'aquí l'equip i la directiva volem agrair el suport que ens han dispensat tant les institucions com els patrocinadors.\nDavid Boix: 1r a Fonteta i guanyador junior de la Copa Catalana de descens\nDiumenge 27 de setembre es va disputar a Fonteta l'última prova de la Copa Catalana de descens. L'equip Bassella DH Team hi va participar amb uns resultats magnífics en categoria junior: victòria del noi d'Ogern David Boix i 4ª posició del Ruben Esteve. Amb aquests resultats el David es proclama campió junior de la Copa Catalana de descens 2009. Per altra banda el Ruben Esteve acaba desè de la general final junior.\nRetorna la competició de XC i DH. L'equip segueix en la seva línia.\nDesprés d'una llarga aturada estiuenca tant els corredors de descens com els de cross-country han reprès la competició. El passat 13 de setembre a Vallnord es disputà la penúltima prova de l'Open d'Espanya de descens. El nostre corredor David Boix, després de superar una lesió en un braç que l'ha tingut inactiu una bona temporada, hi va acudir aconseguint un molt bon 8è lloc en la categoria junior que el manté entre els 10 millors junior nacionals.\nPer altra banda diumenge passat es va reprendre també la competició de BTT cross-country amb la penúltima prova de la Copa Catalana de BTT celebrada a Àger. L'equip Bassella-MC Segre-Conor hi va acudir al complet amb els següents resultats: X. Domènech 6è junior, A. Aubet 4t sub21, J. Mª Puigpinós 5è sub23 i O. Berral 18è elit.\n4ª etapa Titan Desert: Puigpinós 3r classificat absolut\nResultat impressionant del Josep Mª en l'etapa d'avui de la Titan classificant-se 3r absolut de l'etapa i pujant fins al 5è lloc de la general. No cal dir que està primer en la classificació de sub23.\nDemà l'últim tram per culminar una Titan fantàstica.\nTitan Desert 3ª etapa: Puigpinós 1r sub23\nJa han sortit les classificacions d'avui i la cosa va millorant tot i que ja estava prou bé. En aquesta tercera etapa El Josep Mª Puigpinós ha quedat 1r sub23 amb la qual cosa segueix lider de la categoría i es col·loca 9è absolut. Ara qüestió d'aguantar i pujar alguna posició en scratch.\nTitan Desert 2ª etapa: Puigpinós 2n sub23\nA la primera part de l'etapa marató disputada ahir de més de 120 Km. el nostre corredor Josep Mª Puigpinós es va classificar en 2ª posició de la categoria sub23. Oficiosament a falta de confirmació en la web de l'organització es col·locaria 1r classificat de la general sub23.\nTitan Desert 1ª etapa: Puigpinós 3r sub23\nAhir es va disputar la 1ª etapa de la Titan desert 2009 i el nostre corredor Josep Mª Puigpinós amb els colors de la selecció catalana va obtenir la 3ª posició de la categoria sub23 i 14ª de la general. Aquí podeu llegir la crònica de l'etapa: http://www.titandesert.com/es/cronica_dia.php.\nDe moment un bon inici. Estem a l'espera de tenir declaracions telefòniques del corredor que us transcriurem tan aviat com sigui possible.\nEl podi del David Boix\nAquí teniu al David (si no el coneixeu és el de l'esquerra de la foto) tot content després del seu primer podi de l'any en categoria júnior. Les fotos són cortesia de l'organització de la prova de Maçanet i descarregades de Fotosport.org.\nCopa Catalana XC-Flix\nDissabte i diumenge passats es va disputar a Flix una nova prova de la Copa Catalana de BTT amb participació de tot l'equip excepte del lesionat Jordi Argelich, dissabte es va disputar una contrarellotge i diumenge la cursa. Bona actuació en general i més en concret de l'Albert Aubet que es va enfilar al 3r lloc del podi de la categoria sots-21. Aquests són els resultats i com queden les classificacions generals.\nX. Domènech, categoria júnior: 7è CRI, 12è ralli, 9è general Copa Catalana.\nA. Aubet, categoria sots-21: 4t CRI, 3r ralli, 5è general Copa Catalana.\nJ. Mª Puigpinós, categoria sots-23: 6è CRI, 5è ralli, 2n general Copa Catalana.\nO. Berral, categoria elit: 16è CRI, 32è general Copa Catalana.\nA. Herreros, categoria fèmina sots-23: 2a ralli, 3a general Copa Catalana.\nFelicitats David!!!!! 1r podi de la temporada en categoria júnior\nJa ho dèiem fa uns dies “el podi està ja molt a prop”. I tant que ho estava. Ens referíem al David Boix que s’havia quedat a un pas del podi júnior en la Copa Catalana de Descens. Doncs ha estat aquest passat diumenge, a la 3ª prova de la Copa Catalana DH disputada a Maçanet de Cabenys, quan el David ha pujat al podi en acabar en 2ª posició de la cursa júnior. Enhorabona, primer podi en la nova categoria que de ben segur que no serà l’últim. D'altra banda el Pau Boix ha quedat en 20ª posició cadet i segueix adquirint experiència de cara a l’any vinent.\nCopa Catalana Descens Vilajuiga\nL'equip de descens Bassella-MC Segre DH Team va disputar diumenge passat a Vilajuiga la 2ª prova de la Copa Catalana de descens. Els resultats van ser molts bons. En categoria junior el David Boix va quedar en 4ª posició junior tot i ser el 1r any que competeix en la categoria i no poder acabar la 2ª màniga per una punxada. En la 1ª màniga va obtenir el 2n millor temps de la categoria i hem de tenir en compte que en la segona passada pel recorregut els corredors normalment milloren el temps ja que arrisquen una mica més, un cop assegurat un temps correcte a la 1ª màniga, el podi està ja molt aprop. El Ruben Esteve va finalitzar en una molt bona 15ª posició també en junior. I en cadet el Pau Boix, tot i ser infantil, va obtenir una meritòria 18ª posició, la qual pronostica uns molts bons resultats quan entri en edat cadet.\nNOTICIAAA!!!! Puigpinós a la Titan Desert amb la selecció catalana\nTal com diu el títol la selecció catalana ha escollit entre altres al nostre corredor Josep Mª Puigpinós per anar a disputar la Titan Desert d'enguany (www.titandesert.es). Així que es vagin produint novetats sobre el tema us informarem.\nFinal de temporada a Calaf. Ultima prova Copa Cata...\nDavid Boix: 1r a Fonteta i guanyador junior de la ...\nRetorna la competició de XC i DH. L'equip segueix ...\n4ª etapa Titan Desert: Puigpinós 3r classificat ab...\nFelicitats David!!!!! 1r podi de la temporada en c...\nNOTICIAAA!!!! Puigpinós a la Titan Desert amb la s...


CORNELIUS I AEMÍLIA, ELS AMIFTRIONS DE TÀRRACO - CòdolEducació\nYou are here: Home / CENTRES EDUCATIUS / CORNELIUS I AEMÍLIA, ELS AMIFTRIONS DE TÀRRACO\nCornelius i Aemília, els amfitrions de Tàrraco\nVIURE COM AUTÈNTICS ROMANS\nEl duovir (alcalde) de Tàrraco, Lucius Cornelius Romanus i la seva esposa Aemilia busquen nous habitants per a la ciutat. Per aquest motiu han organitzat una sèrie de visites al centre neuràlgic de la ciutat: el Fòrum de la Colònia, amb l’objectiu de promocionar la civilització romana, així com els costums i la vida quotidiana en una de les capitals de província més importants de l’Imperi. Un recorregut per la basílica del Fòrum, seu de l’administració local, el mercat, el temple i els carrers de la ciutat. Els grups que responguin a la crida del duovir de Tàrraco rebran un missatge personalitzat de Lucius Cornelius i Aemilia motivant-los a visitar la ciutat.\nConèixer les principals característiques del Fòrum de la Colònia.\nDescobrir i experimentar la vida quotidiana de l’època romana: administració, classificació social, religió, família…\nPrincipals edificis públics de Tàrraco\nL’administració pública a l’època romana\nL’habitatge a l’època romana\nReportatge de l’activitat a l’InfoK de Televisió de Catalunya\nLa ruta “Tàrraco pas a pas” i l’activitat “Desperta Tàrraco, comencen els Ludi” són el complement ideal de la visita al Fòrum de la Colònia. També es pot combinar amb una visita a l’Observatori Blau del Museu del Port de Tarragona, una oportunitat única per a submergir-se en el Mare Nostrum.\nC/ de Lleida s/n (veure mapa)\nCicle mitjà i cicle superior d’Educació Primària, ESO, Batxillerat, Cicles Formatius i Educació Especial.\n6,5€ pels alumnes del Baix Camp. 130€ grups de 20 o menys participants (preu subvencionat per la Fundació Privada Montsant).\nSÀPIENS, POSA’T ELEGANT! DESPERTA TÀRRACO, COMENCEN ELS LUDI!