Els 50 llocs de Barcelona que es mereixen una visita\nEls 50 llocs imprescindibles de Barcelona\nMuseus, places, jardins, edificis modernistes... Aquests són els monuments més destacats del patrimoni de la ciutat\ndijous 18 de febrer 2021\nÉs difícil fer una llista amb tots els monuments (museus, parcs, jardins, places, restes arqueològiques, edificis reconeguts, mercats...) que té una ciutat. Però ens hem animat i hem seleccionat els nostres 50 llocs imprescindibles de Barcelona, aquells que, tant per als barcelonins com pels passavolants, s'han de veure. Alguns estan en aquesta llista pel seu encant, altres tenen un enorme valor històric i artístic, i altres no són gaire coneguts, però mereixen una visita. Gaudiu-los tots!\nNO T'HO PERDIS: 50 coses que has de fera Barcelona.\n1. Plaça de Sant Felip Neri\nPer a molts barcelonins Sant Felip Neri és la plaça més bonica de la ciutat, potser per la seva senzillesa, per la tranquil·litat, per la font i per la història. S'hi arriba passejant per carrers estrets del barri Gòtic. Es troba sobre l'antic cementiri medieval de Montjuïc del Bisbe i en ella es troben l'església i l'escola del mateix nom, habitatges renaixentistes i les antigues cases dels gremis de calderers i sabaters, aquesta última seu del Museu del Calçat.\nSi us fixeu en la façana de l'església de Sant Felip Neri, veureu les restes de la metralla d'una bomba que va llançar el bàndol nacional durant la Guerra Civil i que va causar la mort de 42 persones, la majoria d'elles nens.\n2. Anella Olímpica de Montjuïc\nEl 1992 Barcelona va captivar el món i la ciutat va haver d'adaptar-se al que suposava organitzar uns Jocs Olímpics. Aprofitant l'espai que oferia la muntanya de Montjuïc, es va construir aquesta Anella Olímpica de més de 400 hectàrees que inclou la Torre Calatrava, l'Estadi Olímpic Lluís Companys, el Palau Sant Jordi, les piscines Picornell, la seu de l'INEFC (Institut Nacional d'Educació física de Catalunya) així com el Museu Olímpic i de l'Esport Joan Antoni Samaranch, inaugurat el 2007. A més d'acollir esdeveniments esportius, tant l'Estadi Olímpic com el Palau Sant Jordi s'han convertit també en escenari de grans concerts.\nDesprés d'anys d'excavacions i rehabilitació i més d'una disputa veïnal, el setembre de 2013 es va inaugurar el Born Centre Cultural, un equipament ubicat a l'antic Mercat del Born. A l'interior de l'estructura de ferro i vidre construïda per Josep Fontserè el 1876 –va ser el primer mercat de la ciutat creat segons la moda de l'arquitectura de París– es conserven les restes arqueològiques del barri de Vilanova de Mar, del 1700, i contextualitza el setge que va patir la ciutat el 1714. Una gran passarel·la recorre el centre cultural, que també té sales d'exposicions, una llibreria / botiga i un espai gastronòmic.\nHi ha qui diu que al cementiri només pensa entrar una vegada, i altres que saben separar la seva funció funerària per apreciar el valor artístic de les seves tombes i panteons. Als cementiris del Poblenou i Montjuïc, els més grans de Barcelona, trobem nombrosos exemples de diferents estils arquitectònics i peces de reconeguts artistes. Apropeu-vos sense por. Les visites guiades gratuïtes estan cancel·lades fins a nou avís.\nBarcelona té més de 4,5 quilòmetres de platges, des de la de Sant Sebastià a la de Llevant. Bona part d'elles es troben a la Barceloneta, antic barri mariner i obrer instal·lat a l'illa de Maians a partir del segle XVII. Val la pena passejar pels seus carrers per descobrir algunes de les cases originals del barri, construccions de dues plantes poc ostentoses però plenes d'encant. Un altre dels atractius del barri és la seva variada i excel·lent oferta gastronòmica: des de tapes i vermuts, fins a paelles i marisc.\n6. Búnquers del Carmel\nLocals i visitants poden constatar que són un dels llocs on gaudir de les millors vistes de Barcelona. Aquests canons antiaeris es van construir el 1937, en plena Guerra Civil, quan Barcelona rebia gairebé 200 bombardejos al dia. A partir dels anys 50 i amb el boom de la immigració, van ser habitats. Es van construir barraques i va ser la lluita veïnal la que va aconseguir millores (llum, aigua, contenidors) i més tard que els reallotjaran en pisos amb millors condicions.\nCoincidint amb els Jocs Olímpics, l'Ajuntament va enderrocar les barraques i va deixar aquest espai abandonat, però van ser novament els veïns els que van lluitar perquè es reconegués el seu patrimoni històric. La gran afluència de públic ha fet que es limiti el seu horari per preservar l'entorn i també el descans dels veïns.\nDes de setembre de 2013, la Torre Bellesguard, una de les obres menys conegudes de Gaudí, obre les portes al públic. L'arquitecte la va construir per encàrrec de Jaume Figueras i està a mig camí entre el gòtic i el modernisme. Ja va estar habitada des de cinc segles abans per Martí l'Humà, que va fixar la seva residència als peus del Tibidabo el 1409.\n8. Casa Planells\nEn plena Diagonal trobem la Casa Planells, edifici de Josep Maria Jujol, un altre dels grans del modernisme català, però més discret que els seus coetanis. En un solar molt petit va aconseguir aixecar un edifici espectacular gràcies a línies arrodonides i sense gaires floritures a la façana. A dins, el que més crida l'atenció és l'escala i la barana de ferro forjat.\nCaixaForum és un altre exemple d'edifici recuperat. Puig i Cadafalch va construir aquesta antiga fàbrica tèxtil als peus de la muntanya de Montjuïc per encàrrec de l'empresari Casimir Casaramona. Després de molts anys abandonat, la Fundació LaCaixa va comprar aquest edifici, exemple del modernisme industrial, i li va donar una altra funció, la de centre cultural, social i educatiu. Es va inaugurar el 2002 i a les obres de rehabilitació van col·laborar Arata Isozaki, Francisco Javier Asarta, Roberto Luna i Robert Brufau.\nA més de col·leccions permanents d'art contemporani, hi ha tres espais per a exposicions temporals i la seva programació inclou concerts, xerrades, projeccions, visites guiades i activitats infantils.\n10. Jardí Botànic\nAmb un clima com el que tenim, Barcelona pot presumir d'un Jardí Botànic de més de 14 hectàrees on es preserven col·leccions de plantes mediterrànies de tot el món. S'organitza en cinc àrees: Austràlia, Califòrnia, conca mediterrània, Sud-àfrica i Xile. Un cop a Montjuïc, dediqueu-li una visita perquè tindreu, a més, unes boniques vistes sobre el delta del Llobregat, l'Anella Olímpica i part de l'àrea metropolitana.\nÉs Bé d'Interès Cultural i des del 1929 també Monument Històric Nacional. Està dedicada a la Santa Creu i a Santa Eulàlia, copatrona de Barcelona. Va ser una jove martiritzada pels romans, les restes de la qual descansen a la cripta. A més de la riquesa artística i arquitectònica de l'interior, heu de visitar també el claustre, amb 13 oques blanques (una per cada any de la vida de Santa Eulàlia) i amb gravats mig esborrats del sòl que detallen quin gremi va pagar cadascuna de les parts de la capella.\n12. Estació de França\nNo té res a veure amb les estacions de tren clòniques, on mana el plàstic i les escales mecàniques. L'Estació de França també és filla de l'Exposició Universal del 29 i és la segona estació més gran de Barcelona, després de la de Sants. Hi ha qui la compara amb l'estació parisenca d'Orsay per la seva elegància i monumentalitat. Podreu admirar la marquesina metàl·lica, exemple de l'arquitectura de ferro, amb una nau doble plena de llum i espai. El vestíbul noucentista és igual de bonic, obra de Duran Reynals, que en els últims anys s'ha mostrat com un bon espai per acollir diferents activitats, com mercats de segona mà.\nGaudí va dedicar-li més de 40 anys (els últims 14 exclusivament) i està enterrat sota de la nau. Genera tot tipus d'opinions, però mai indiferència. N'hi ha puristes, que veneren la part feta per Gaudí, i altres que reconeixen la feina feta per Subirachs. En qualsevol cas, és una joia modernista que mereix una visita, per fora i per dins. Quan va ser l'última vegada que hi vau anar? Ara segur que trobeu coses que abans encara no s'havien construït.\n14. Font Màgica de Montjuïc\nÉs obra de l'enginyer Carles Buigas que va idear un nou tipus de font brollador on l'element artístic són les formes canviants de l'aigua. La Font Màgica és una de les darreres obres que es van fer al recinte de l'Exposició Universal del 1929. Amb els 3.600 tubs i les 4.500 bombetes es fan veritables coreografies que es poden veure durant tot l’any en diferents horaris que podeu consultar a la web de l’Ajuntament.\nAl costat veureu el pavelló Mies Van der Rohe, bé, la rèplica idèntica, ja que l'original que es va crear també per a l'Exposició Universal va ser enderrocat poc després.\nAmb aquest nom es coneix al tram de Passeig de Gràcia entre els carrers d'Aragó i Consell de Cent. Allà hi ha cinc edificis claus del modernisme català: la Casa Lleó Morera de Lluís Domènech i Montaner, la Casa Mulleras d'Enric Sagnier, la Casa Bonet de Marcel·lí Coquillat, la Casa Amatller de Josep Puig i Cadafalch i la Casa Batlló de Gaudí. Es va batejar com a mansana o illa de la discòrdia per la rivalitat que existia entre els arquitectes.\nDesprés d'un gran treball de restauració, les drassanes de Barcelona, declarades Monument Històric-Artístic el 1976, llueixen millor que mai. Allà es troba el Museu Marítim, encarregat de conservar, estudiar i difondre una de les col·leccions de patrimoni marítim més important de la Mediterrània. A més de merèixer una visita per la seva arquitectura, el museu també acull exposicions de temàtiques variades i el jardí, amb cafeteria, és un racó molt agradable.\n17. Universitat de Barcelona\nL'edifici més important de la plaça Universitat és, lògicament, l'edifici històric de la Universitat de Barcelona. Va començar a funcionar com a centre docent el 1871 i durant tot el segle va acollir la majoria de facultats i centres de Barcelona, dividides al pati de les Lletres i de les Ciències. Ara acull les facultats de matemàtiques i filologia. Les visites guiades pels espais més especials de l'edifici –el vestíbul principal, l'escala d'honor, els claustres, el paranimf...– s'han aturat temporalment.\n18. Recinte modernista de Sant Pau\nA prop de la Sagrada Família es troba aquesta altra joia del Modernisme, un espectacular hospital obra de Domènech i Montaner. L'arquitecte es va inspirar en els hospitals més moderns d'Europa i en les idees higienistes, així que va dissenyar un centre amb pavellons aïllats (cadascun per a una especialitat), envoltats de jardins i connectats per passadissos subterranis. Domènech i Montaner creia que l'harmonia estètica i l'ambient agradable eren beneficiosos per a la salut.\nDesprés de més de 80 anys al servei de la ciutat, l'activitat hospitalària es va traslladar a un altre edifici, molt més modern, i es van començar les obres de rehabilitació del recinte. Ara es pot visitar per lliure o amb visitar guiades.\n19. Parc del Laberint d'Horta\nPocs saben que és el parc més antic que es conserva a la ciutat i tenir un laberint al seu interior fa que jugui amb avantatge. Està al barri d'Horta, a tocar de Collserola i, a part del dèdal, té un jardí neoclàssic del segle XVIII i un jardí romàntic del segle XIX, així com el palauet de la família Desvalls –propietària del terreny–, fonts, una cascada i diverses escultures sobre la mitologia grega. Entreu i jugueu a ser Teseu i el Minotaure.\n20. Mercat de les Flors / Teatre Lliure\nAquests dos equipaments culturals ocupen el que va quedar de l'antic Palau de l'Agricultura, que es va construir a la muntanya de Montjuïc per a l'Exposició Universal del 1929. La llavors regidora de cultura, Maria Aurèlia Capmany, i l'alcalde Pasqual Maragall van ser els responsables del naixement, el 1983, del Mercat de les Flors com a teatre municipal.\nEl Teatre Lliure de Gràcia creixia i va ser necessari buscar una ubicació per a la nova seu. Després de desestimar el projecte de remodelació de l'antiga plaça de toros de les Arenes, es va oferir al Palau de l'Agricultura, on es troba des del 2001.\nDeclarada Patrimoni de la Humanitat, la Casa Milà, popularment coneguda com La Pedrera, és un dels edificis més estimats de la ciutat, ple de reminiscències marines i mitològiques. Els arquitectes l'adoren per la seva extraordinària estructura: no hi ha cap paret mestra i els amplis i asimètrics finestrals de la façana aconsegueixen molta llum natural. A més de ser una obra d'art en si mateixa, acull exposicions, concerts a la terrassa i un dels pisos conserva els mobles i decoració de principis de 1900.\n22. Mercat dominical de Sant Antoni\nAvis, pares i fills han passat més d'un i de dos diumenges en aquest mercat intercanviant cromos o buscant llibres de segona mà. És únic a la ciutat –s'instal·la als voltants del mercat de Sant Antoni–, un patrimoni, el paradís per als col·leccionistes, on cada diumenge es poden trobar les coses més diverses: llibres descatalogats, segells, còmics de tota mena i de qualsevol època... Encara que no tingueu intenció de comprar, passejar entre les parades i veure la gentada que s'hi congrega des de fa dècades us farà entendre l'encant d'aquest petit gran mercat.\nDurant un temps, els barcelonins no hi passejàvem gaire, convertint-la en un lloc per al turisme més despersonalitzat. Quin error! Aquest carrer emblemàtic –el més famós de Barcelona?– està fent tot el possible per recuperar-se dels atemptats, de l'oblit administratiu, i per tornar a enamorar al públic local. Reconquerim La Rambla!\n24. Camp Nou / Museu del Barça\nEl Camp Nou és l'estadi del FC Barcelona des del 24 de setembre de 1957, quan es va inaugurar la instal·lació. Si encara no l'heu visitat, feu-ho abans que es dugui a terme la remodelació milionària. Una de les opcions més completes és al Camp Nou Experience, que inclou una vista als espais més emblemàtics del Camp Nou, el Museu –per conèixer la història del club i veure tots els seus trofeos–, l'Espai Messi –amb les seves quatre pilotes de or i els seus tres botes d'or– i la zona multimèdia.\n25. Mercat de la Boqueria\nEls venedors han hagut d'aprendre idiomes i a exercir de relacions públiques, perquè a més de ser el mercat municipal amb més oferta alimentària, la Boqueria és ja una atracció turística. És el mercat més gran de Catalunya, amb més de 300 parades i 2.583 metres quadrats de superfície. Poseu-los a prova, segur que trobareu el que esteu buscant, per molt estrany que sembli. I després de comprar, sempre podeu picar alguna cosa al Quim de la Boqueria.\nEl Palau Nacional, edifici emblemàtic de l'Exposició Internacional del 1929, és la seu del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Conté una importantíssima col·lecció d'art romànic, peces dels artistes més representatius del Modernisme català com Gaudí i Ramon Casas, art gòtic, del Renaixement i el barroc i una àmplia col·lecció de fotografia. Aprofiteu la visita al museu per explorar els seus voltants.\nQuan entreu al Palau de la Música, tingueu tots els sentits desperts al màxim, perquè a cada pas trobareu detalls, materials i històries que us parlaran sobre el Modernisme, la música universal i Catalunya. Va ser construït el 1908 per Lluís Domènech i Montaner i declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.\nLa seva gran sala de concerts està vigilada per les muses, i en la seva façana trobareu els busts de Palestrina, Bach, Beethoven i Wagner. Que el seu aire monumental no us confongui, consulteu la programació del Palau perquè no només acull a primeres figures de la música clàssica sinó també propostes contemporànies.\nNo se li podia treure més partit a aquesta muntanya. Si us ve de gust una jornada de passeig entre parcs i naturalesa, Montjuïc és una opció esplèndida. Podeu visitar el Castell (va ser fortalesa i després de la Guerra Civil, museu militar), menjar a la Caseta del Migdia amb Barcelona als vostres peus i recórrer alguns dels jardins més bonics: els jardins de Laribal (la seva cascada enamora); el Palauet Albéniz; els jardins de Mossèn Cinto Vedaguer (dedicats a les plantes bulboses, rizomatoses i aquàtiques) i els jardins de Joan Brossa (un exemple de recuperació paisatgística, ja que durant més de 30 anys va ser el parc d'atraccions de Montjuïc).\n29. Parc de Cervantes\nPodeu recórrer l'ampli parc de Cervantes pujant des de la Diagonal, on hi ha l'entrada principal, o d'una manera més relaxada, baixant amb calma des de la Ronda de Dalt. És una gran zona verda amb camins amples i zones de sol i d'ombra. Però sobretot és conegut pel roserar: des que comença la primavera fins a la tardor, més de 10.000 rosers omplen les quatre hectàrees d'un extrem del parc. A principis de maig acull el Concurs Internacional de Roses Noves de Barcelona.\n30. Parc d'Atraccions del Tibidabo\nTot i ser un dels parcs d'atraccions més antics del món resisteix bé el pas del temps. Hi ha més de 25 atraccions per a totes les edats, des de les més noves fins a altres més 'clàssiques', que li donen certa màgia al parc. Algunes de les seves atraccions més emblemàtiques són el Miramiralls (un laberint de miralls còncaus i convexos que deformen la imatge), la Talaia (oberta el 1921, encara és una atracció única al món); l'avió (rèplica del primer avió que va fer el trajecte Barcelona-Madrid i que conserva en el seu interior elements originals)... i també la ciutat de Barcelona, ja que des de la muntanya gaudireu d'unes vistes impactants. Arribar fins al parc en el Tramvia Blau i en funicular forma part de la diversió.\nMaria del Mar Mateu Reynes\n31. Palau Güell\nTot i ser dels primers encàrrecs importants de Gaudí, les seves altres obres han robat una mica de protagonisme al Palau Güell. L'edifici, situat al Raval, pertany a l'etapa orientalista de l'arquitecte i va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1984. Està estructurat en sis plantes, té una xemeneia cònica que enllaça i ventila els pisos superiors i un terrat espectacular amb 20 xemeneies i un bosc-arc de Sant Martí. Va ser el preludi d'allò que Gaudí faria anys després a la Pedrera. Hi organitzen visites presencials i també virtuals. Aneu-hi sense cap mena de dubte. Val la pena!\n32. Plaça dels Àngels / Macba\nA poc a poc els 'skaters' li estan robant el nom a la plaça, però no li resten protagonisme al Macba, un impressionant edifici amb un gran finestral i que combina les línies rectes amb els cilindres, obra de l'arquitecte nord-americà Richard Meier. Des que s'inaugurés, el 1995, el Macba s'ha guanyat el primer lloc en la llista d'institucions que difonen l'art i les pràctiques culturals contemporànies.\n33. Parc de la Ciutadella\nÉs el gran parc de la ciutat i el més utilitzat pels barcelonins, i és que els seus més de 17 hectàrees donen per a molt. Aquí hi ha el Zoo, els edificis del Parlament de Catalunya, un institut, una església, un llac i un quiosc on es programa música en directe. El nostre particular Retiro o, si ho preferiu, Central Park.\n34. Santa Maria del Mar\nÉs un dels exemples més emblemàtics i representatius de l'art gòtic català. Aquesta encantadora basílica destaca per les seves característiques línies horitzontals, superfícies planes, contraforts quadrats i torres octogonals planes. La gran unitat del seu estil és deguda al fet que va construir-se amb rapidesa, en només 55 anys, de 1329 a 1384. Rep el nom de Maria, patrona dels mariners, i va ser construïda allà on abans hi havia una petita església coneguda com a Maria d'Arenys, per la seva proximitat al mar.\nAl seu ampli interior, amb només una nau, les columnes perfectament proporcionades s'eleven en voltes de ventall, creant sensació d'espai al voltant de l'altar. També hi ha uns vitralls meravellosos, especialment la rosassa del segle XV que es troba al damunt de la porta principal, encara que la finestra original va caure a causa d'un terratrèmol. L'actual va afegir-se l'any 1997, com una celebració tardana dels Jocs Olímpics. És de les esglésies més maques i especials de la ciutat, per a creients i ateus.\n35. El gat de Botero\nÉs el gat més famós del Raval, què dic, de Barcelona sencera. Ara sembla que està a gust a la Rambla del Raval, rellueix, els veïns l'estimen, està tranquil. Però des que l'Ajuntament el comprés a l'artista colombià Fernando Botero, el 1987, el pobre gat ha canviat diverses vegades de casa. Primer va estar a la Ciutadella, a prop del Zoo; després i coincidint amb els Jocs Olímpics del 92, el van traslladar a l'Estadi Olímpic i uns anys més tard va tornar a canviar de casa, en una plaça darrere de les Drassanes.\nOcupa dos vessants del turó de les Tres Creus i del Carmel i des del 1984 és Patrimoni de la Humanitat. Gaudí volia emular les ciutats jardí angleses i es va obsessionar a aconseguir una perfecta integració de les seves obres en la naturalesa. Un exemple d'això són les columnes fetes de pedra que suggereixen palmeres, estalactites i coves naturals. El punt central del parc és una immensa plaça envoltada per un banc en forma de serp recobert amb la tècnica del trencadís i parcialment sostinguda per la Sala de les Cent Columnes, encara que en té 86. La sargantana, a l'escala principal, és l'emblema del parc.\nPodeu consultar a la seva web els horaris d'entrada gratis, així com les ofertes per a barcelonins.\n37. Plaça de la Virreina\nEl barri de Gràcia està ple de places boniques i plenes de bars; aquesta, però, és la que té més encant per a nosaltres. Pel seu bon ambient, cosmopolita i familiar; per l'església de Sant Joan, que la presideix; per ser punt de trobada per a gent del barri i de la resta de Barcelona i per la rivalitat sana que hi ha entre els seus tres bars principals. Podeu tastar-los tots i participar en el debat. Hi ha vida a totes hores!\n38. Museu Picasso\nSi la qualitat d'un museu es mesurés per la quantitat de gent que fa cua per entrar-hi, el Picasso ocuparia un lloc al pòdium. Va ser creat pel desig de l'artista i del seu amic i secretari, Jaume Sabartés, que va cedir la seva col·lecció. Il·lustra els anys de formació de l'artista, amb un fons de més de 3.800 obres que componen la col·lecció permanent i ofereix una dilatada programació d'exposicions temporals.\n39. Fundació Joan Miró\nTot juga a favor de la Fundació Miró. Un: la col·lecció d'obres de l'artista, amb més de 104.000 peces, entre pintures, escultures i tapissos, així com gairebé tots els dibuixos de Miró. Dos: l'entorn, espectaculars jardins i vistes de Barcelona des de dalt de la muntanya de Montjuïc. Tres: l'edifici, obra de Josep Lluís Sert, arquitecte cofundador del GATCPAC (Grup d'Arquitectes i Tècnics Catalans per al Progrés de l'Arquitectura Contemporània) i gran amic de Joan Miró. Quatre: les activitats que s'hi organitzen, moltes per a un públic familiar.\n40. Plaça de Sant Jaume\nSi busquem els seus orígens, porta el nom de l'església que ocupava aquest espai en l'època medieval, i allà es creuaven el Cardo i el Decumanus de la Barcino romana. Allà també va estar el fòrum i el temple d'August, del qual es conserven quatre columnes al carrer Paradís. Per allà passen moltes de les manifestacions que se succeeixen a la ciutat i, per Nadal, s'hi instal·la el pessebre més polèmic, sigui com sigui. És, a més, l'epicentre polític de la ciutat, ja que a una banda està l'Ajuntament i, a l'altra, el Palau de la Generalitat.\nOcupa el que al seu dia va ser la Casa de la Caritat, que va funcionar com a tal fins al 1957, després, l'edifici va quedar abandonat. El 1989 la Diputació de Barcelona i l'Ajuntament van aprovar la creació del Centre de Cultura Contemporània, dins el projecte de millora del Raval, i es va inaugurar el 1995. La major part de l'espai es dedica a acollir exposicions, però al CCCB es fa de tot: festivals de música, de cinema, xerrades, debats...\n42. Monestir de Sant Pere de les Puel·les\nSant Pere dels Puel·les no és de les esglésies més conegudes de Barcelona, però és un dels llocs que sens dubte mereix una visita. Va ser un monestir benedictí, però de l'edifici original només en resta l'església, que va ser reconstruïda després de l'incendi del 1909. Forma una parella immillorable amb la bonica plaça on està ubicada, amb diverses terrasses i restaurants.\n43. Mercat de Santa Caterina\n44. Temple romà d'August\nÉs un altre exemple de la Barcelona romana. Va ser un temple de culte dedicat a August i ocupava la part central del Fòrum. El pas del temps ho va destruir, però a finals del segle XIX, durant les obres de construcció del Centre Excursionista de Catalunya, es van trobar tres columnes. Una quarta columna, que va estar exposada a la plaça del Rei fins a finals dels anys 50, ja acompanya les altres tres. Les podeu veure al pati del darrere d'aquest centre, al carrer Paradís.\n45. El Call\nEl barri jueu de Barcelona ocupava part de l'actual barri Gòtic, entre els carrers del Call, la plaça de Sant Jaume, Banys Nous i Sant Sever. A més de passejar per aquests carrers, si voleu aprofundir més en la vida de la comunitat, al MUHBA El Call veureu alguns objectes com llums rituals i làpides funeràries, així com l'exposició 'Salomó ben Adret de Barcelona (1235-1310). El triomf d'una ortodòxia'. I per si no n'hi hagués prou, podeu visitar la sinagoga.\n46. Plaça de Prim\nA la plaça més emblemàtica del barri del Poblenou es conserven les casetes blanques dels pescadors, quan era un barri mariner. És una plaça senzilla, amb tres grans bellaombres, una font, alguns bancs i un únic restaurant que té el privilegi d'ocupar la plaça com a terrassa. Ja que sou aquí, seria un sacrilegi no provar la cuina marinera que preparen a Els Pescadors.\n47. Església de Santa Maria del Pi\nEntre les places del Pi i de Sant Josep Oriol hi ha l'església de Santa Maria del Pi, d'estil gòtic català i declarat el 1931 Bé Cultural d'Interès Nacional. A més d'admirar els seus detalls arquitectònics, heu de saber que acull concerts de guitarra i els caps de setmana diversos artistes exposen i venen les seves pintures a la plaça.\n48. Plaça Reial\nÉs una de les poques places porticades de Barcelona. Al centre veureu la font de les Tres Gràcies, obra d'Antoni Rovira i Trias, i els fanals són de Gaudí. És una de les places amb més vida de la ciutat, sobretot a la nit, ja que hi ha un munt de restaurants, bars i locals nocturns. Desitgem que puguin tornar a obrir aviat.\n49. Plaça de les Glòries Catalanes\nAl voltant de la plaça de les Glòries s'han anat construint diverses fites arquitectòniques i culturals per Barcelona. D'una banda, la Torre Agbar de Jean Nouvel, que va canviar l''skyline' de la ciutat, i per un altre el nou Mercat de Bellcaire, o Encants, amb una impressionant coberta ondulant de Fermín Vázquez que reflecteix el bullici del mercat. Però allà també hi ha el Disseny Hub Barcelona, el Teatre Nacional de Catalunya (obra de Ricardo Bofill) i L'Auditori (dissenyat per Rafael Moneo).\n50. Conjunt històric de la colònia Güell\nSortim de la ciutat de Barcelona per anar fins a Santa Coloma de Cervelló, al Baix Llobregat, per visitar el recinte industrial de la Colònia Güell. L'empresari tèxtil Eusebi Güell va traslladar totes les seves indústries del barri de Sants a aquest poblet, fugint de les revoltes socials. Gaudí i el seu equip d'ajudants es van encarregar del projecte, que incloïa hospital, fonda, escola, comerços, teatre, la cooperativa i la capella, a més de les fàbriques i els habitatges dels obrers. Gaudí només va poder construir la cripta de l'església, ja que la mort de Güell va canviar els plans i va deixar el projecte a mitges.\nAra mateix està tancada al públic temporalment.


Condemnen Ernest de Hannover a deu mesos de presó i a no beure alcohol\nLa sentència també li impedeix viure a la seva residència d'Àustria durant tres anys\nErnest de Hannover. Leonardo Fernandez / Getty\nBarcelonaEl príncep alemany Ernest de Hannover, encara casat amb Carolina de Mònaco, ha estat condemnat a deu mesos de presó condicional per un tribunal austríac, que a més li prohibeix beure alcohol durant aquest temps i li exigeix abandonar temporalment la seva actual residència a Àustria. La condemna, segons informa Efe, es pot recórrer i no preveu l'ingrés a presó del condemnat tret que se salti la sentència –un cop sigui ferma– per haver insultat, amenaçat i agredit en estat d'embriaguesa l'estiu passat agents de policia i altres persones. Els incidents pels quals se'l va condemnar van tenir lloc entre juliol i setembre a la localitat austríaca de Grünau im Almtal, on té una luxosa residència i un pavelló de caça.\nEnuig de l'aristòcrata\nEl tribunal regional de Wels, a 200 quilòmetres a l'oest de Viena, va considerar també provat que l'aristòcrata, de 67 anys, va amenaçar greument una parella que treballava en una propietat de la Fundació del Duc de Cumberland. La sentència inclou que Ernest de Hannover no podrà viure durant almenys tres anys a la seva residència de Grünau im Almtal, cosa que ha desencadenat un fort enuig en l'aristòcrata, que considera una imposició impossible d'acceptar. "Impossible! Hi visc des de fa cinquanta anys", va exclamar, segons recull l'agència austríaca Apa. El tribunal també l'obliga a sotmetre's a un tractament de psicoteràpia.\nEl tribunal també obliga l'aristòcrata a sotmetre's un tractament de psicoteràpia.\nAl principi del judici, celebrat ahir, el príncep es va proclamar "no culpable", va lamentar els fets, va demanar disculpes i es va acollir al dret de no declarar. Els seus advocats van argumentar que des dels incidents havia mostrat bon comportament i van recordar que van tenir lloc quan el príncep passava per una complicada situació personal per l'enfrontament amb el seu fill per la direcció de la fundació familiar. A més, van justificar l'erràtic comportament d'aquells dies per haver estat sotmès a uns "forts analgèsics" que li va receptar el dentista.\nEl primer incident va tenir lloc el 15 de juliol quan el noble va insultar, va amenaçar i va atacar agents de policia que es van presentar a la seva residència. Aleshores el van reduir i el van enviar a passar la nit en un hospital psiquiàtric. Els problemes de l'aristòcrata amb les forces de l'ordre van anar a més aquella setmana perquè, tal com recull la Fiscalia, quan va anar a la comissaria cinc dies després per posar una denúncia per violència policial va tornar a ser detingut després d'haver amenaçat dos agents amb un bat de beisbol. El príncep va protagonitzar un últim incident al començament de setembre en un edifici residencial de la Fundació del Duc de Cumberland, on va trencar una finestra i va amenaçar i coaccionar una parella de treballadors.\nalcohol Ernest de Hannover


A Aventura't som escaladors amb molts anys d'experiència, ens dediquem amb entusiasme a millorar les nostres habilitats en aquest esport.\nA la nostra Escola de Muntanya hi trobaràs activitats d'escalada per a tots els nivells, preparem activitats tant per a nens de 6 anys com per a persones d'edat avançada. Això és possible perquè adaptem l'itinerari i el nivell a l'edat i forma física del participant.\nActivitats infantils: Gràcies al nostre rocòdrom mòbil podem portar l'emoció de l'escalada a qualsevol lloc i per a totes les edats. Festes d'aniversari, extraescolars, tasts, cursets, entrenaments i dança vertical.\nActivitats d'empresa: Cohesió d'equips, recerca de líders, confiança, companyonia i fins i tot adrenalina o relax.Si la vostra empresa, organització, club, .... vol assolir alguns d'aquests objectius, ho pot fer a través d'activitats com l' escalada, on comprovareu que les aparences enganyen, ja que la força és fàcilment compensada amb tècnica, confiança i voluntat. Contacteu amb nosaltres pels programes específics amb aquesta i altres activitats.\nSortides organitzades: Si no tens grup d'escalada, o us manca la seguretat suficient, o si vols portar el teu grup a gaudir de la muntanya, nosaltres us hi acompanyem amb totat seguretat.\nCursos d'escalada: Regularment fem cursos d'escalada on pots aprendre les tècniques necessàries per escalar amb la màxima seguretat.\nEntrenaments dirigits: Regularment organitzem entrenaments dirigits al rocòdrom de la UPC. Per aquí han passat escaladors de gran nivell (8a i superior).


Opinions sobre BN Outsourcing | BN Outsourcing\nAlguns dels nostres clientes opinen sobre BN Outsourcing i sobre el servei que la nostra empresa els està oferint des de fa molts anys. Això és el que han dit:\n¿Què opinen els clients de BN Outsourcing?\nBN Outsourcing/Grup BN no és un simple proveïdor. És un partner molt important per a la imatge de la nostra botiga. Cobreixen i s’anticipen perfectament a les necessitats de la nostra operativa. Tenen tota la nostra confiança.


Brandon Bryant va ser un dels primers operadors de drone que va explicar la seva traumàtica experiència als mitjans. Imatge: Democracy Now! “ Mentre escric, éssers humans altament civilitzats volen per damunt del meu cap, i intenten matar-me. No senten animositat contra mi com a individu, ni jo contra ells. Només estan "complint amb el seu deure", com se sol dir” George Orwell. Escriptor britànic. Segurament ho recordareu: el passat mes de desembre, un drone va llançar un míssil damunt d'un casament que se celebrava al Iemen. Arran del fatal “error”, quinze persones van morir-hi. Qualsevol crim bèl·lic és horrible però veure com una bonica celebració familiar esdevé, de cop i volta, un espectacle dantesc és una constatació plàstica de la manca de sentit de la guerra. Si la brutal matança és causada per un aparell misteriós, que sobrevola l’espai aeri sense pilot, la fe en el destí de la Humanitat s’enfosqueix encara més. Ara com ara, un infern similar\nFrançois Hollande ha traït el seu electorat i s'ha llançat definitivament als braços de la doctrina neoliberal. A la imatge, en una apassionada trobada amb la cancellera Angela Merkel. Foto: AP. El niu d’amor de l’actriu Julie Gayet i el faldiller François Hollande està ubicat al número 20 de la rue du Cirque . La singular coincidència ha donat peu a tota mena de bromes, al voltant del xou mediàtic que ha mantingut milions d’espectadors adherits a les pantalles. Arran de l’embolic, els mitjans tampoc han perdut l’oportunitat de revisar l’àlbum dels records i han desgranat, amb pèls i senyals, la llarga tirallonga d’ affaires vinculats a diferents homes d’estat, en alguns casos acompanyats de greus crisis institucionals. Penso en Bill Clinton: se’n recorda més la taca de semen, descoberta amb fruïció al vestit de Monica Lewinsky, que no pas la desvergonyida deslleialtat de la qual va ser víctima la classe treballadora nord-americana. Un cop ocupat el despatx oval d\nUn voltor reposa sobre la barana d’una terrassa al barri de la Torrassa de l’Hospitalet de Llobregat. Com si obeïssin el dictat d’una al·legoria macabra, aquests carronyaires han començat a desplaçar-se als nuclis urbanitzats , lluny del seu hàbitat muntanyenc habitual. Foto: Ajuntament de l’Hospitalet. Un fuster sense sostre que demana ajuda a les entitats suposadament solidàries i només hi troba negatives. Veu com els seus responsable viuen a cos de rei, a costa de la caritat. En una ocasió, va sofrir un atac de cor i, mentre jeia a terra, dues dones van aprofitar per robar-li el telèfon i els diners. Assegura que ha deixat de confiar en l'espècie humana: Ha començat a pensar en un arbre i una corda. Un avi que mata el seu company d'habitació, a cops de bastó, en una residència de Toledo. L'assassí pateix Alzheimer incipient i aquesta podria ser la causa de la seva agressivitat, asseguren els experts. D'on surt la violència? De les plaques amiloides de\nUn assistent al polèmic esmorzar de Sanlúcar de Barrameda es diposa a obrir un dels brics robats al Banc dels Aliments gadità. Imatge: Qué.es. Sens dubte, una de les notícies més rellevants d'aquestes festes ha estat el "regal" de reis que l'empresa Sacyr ha fet als panamenys amb la paralització de les obres d'ampliació del Canal. Mitjans com el "New York Times" o el "Wall Street Journal" s'han fet ressò del nou fiasco de la Marca Espanya a l'exterior. Com que en aquest país ja estem acostumats als costos sobrevinguts en les obres públiques la informació no ens ha sorprès excessivament. L'exemple més recent que recordo és el projecte Castor, de greus conseqüències socials i mediambientals però si repasséssim l'hemeroteca de ben segur que la llista de casos impunes seria tan llarga que no ens quedaria altre remei que posar-hi pell morta. Malgrat que aquí ens tremolava la terra, Ana Pastor no va pas perdre els nervis. S


EUROPA PRIORITZA EL CORREDOR MEDITERRANI – Callosa Digital | Notícies Marina Baixa\n20 Octubre 2011 by Callosa d'en Sarrià Digital\nEl corredor d'Algesires a St. Petersburg Foto: ACN\nBrussel·les l’aprova fins a Algesires i Sevilla, però inclou una bifurcació per Saragossa i Madrid amb què recupera el corredor central, si bé rebutja foradar els Pirineus\nLa CE vol que l’eix costaner siga el primer\nEl corredor mediterrani és, des d’ahir, oficialment prioritari. La Comissió Europea, això sí, evita pronunciar-se del tot i aposta també per la resta d’eixos ferroviaris de la carta als Reis que el govern espanyol ha promès a un mes de les eleccions. El ministre de Foment, José Blanco, només s’haurà d’empassar un gripau: en plena crisi, Brussel·les no pensa gastar-se ni un euro a foradar els Pirineus, tal com VilaWeb havia avançat el 5 d’octubre, tot i la insistència aragonesa. “No tot ha de passar pel centre”, advertia ahir l’eurocomissari de Transports, Siim Kallas, que va descartar la travessia central pirinenca per “poc realista”, “immensament cara” i “preocupant per al medi ambient i la seguretat”. A l’Estat no es van fer esperar les mostres de satisfacció i les curses per penjar-se la medalla, tot i la sospita que Kallas podria estar servint cafè per a tothom.\nResulta, així, que el corredor mediterrani es bifurca a Tarragona. El ramal natural baixa per la costa fins a Almeria (bona notícia: no mor a Cartagena), i d’aquí travessa cap a Sevilla, la gran novetat d’ahir, tot i que no resseguint el litoral, com reivindicava el lobby Ferrmed, sinó desviant-se 120 quilòmetres per l’interior, via Granada. L’altre ramal no és més que el corredor central disfressat –menys la travessia, és clar–, ja que entra cap a Saragossa i Madrid, i arriba a Algesires per Còrdova. Hi ha, doncs, corredor “Madriterrani”, perquè els trens de mercaderies provinents del nord d’Àfrica podran arribar a Barcelona i la frontera passant per Madrid. Brussel·les, que també ha inclòs l’eix atlàntic amb dues línies des de Portugal fins a Irun, fins i tot ha inclòs en la xarxa bàsica (a acabar el 2030) connexions interiors entre Madrid i Gijón i la Corunya, via Valladolid, a més d’una fins a Albacete. També hi ha l’eix cantàbric-mediterrani, amb la connexió entre Pamplona i Sagunt. Tothom content.\nDe tots, això sí, Brussel·les només esmenta el corredor mediterrani en la llista de deu eixos a prioritzar abans del 2020. Amb diners comunitaris ja reservats fins a aquesta data només hi ha el tram de Barcelona a València, tot i que la CE també inclou la resta (València-Sevilla) en el paquet de trams que es proposa que estiguin fets d’aquí a nou anys. Kallas preveu almenys que les obres hi comencin aquesta dècada, tot i que el seu mapa de prioritats és ple d’equívocs, la presentació va ser un caos i les interpretacions són molt diferents depenent de la font. El tram d’Algesires a Madrid, per exemple, també figura entre els que estaran llestos el 2020 –les obres s’iniciaran el 2015–, però no es diu res del que falta fins a Saragossa i Tarragona.\nBrussel·les podria estar passant la patata calenta a Madrid i deixant-li mans lliures per decidir si prioritza les obres a l’àrea mediterrània, a l’atlàntica o a la Meseta, sabent que no tindrà prou diners per acontentar tothom. El pastís dels ajuts europeus representa uns 32.000 milions, a repartir entre tots els corredors de la UE. Aquests fons serviran per pagar un 50% dels estudis de les infraestructures, un 40% dels trams transfronterers i colls d’ampolla, i un 20% de la resta. Kallas admet que ara “serà decisió de les autoritats espanyoles” dir on “posen els diners primer”. Catalunya haurà de barallar-se amb la resta d’autonomies. L’esmena europea a l’Espanya radial i autàrquica és només parcial, perquè els futurs governs espanyols podran decidir que Madrid continuï sent el quilòmetre zero. Kallas ha acceptat gairebé tots els grans eixos proposats per Blanco. Els euròcrates consultats, però, veuen poc menys que impossible que les arques d’un Estat intervingut de facto com l’espanyol, amb el BCE comprant el seu deute, pugui permetre’s pagar aquest brindis al sol.\nSi l’Estat “es retarda o incompleix” els terminis de construcció dels corredors anunciats ahir, la Comissió li “demanarà explicacions” i, després de consultar-ho amb els altres governs, podria prendre les “mesures adequades”. En principi, però, no preveu castigar Madrid tallant-li l’aixeta dels ajuts.\nL’informatiu: La Unió Europea diu que el Corredor serà Mediterrani\nVilaWeb: Pressió al govern espanyol per la priorització de l’eix mediterrani\nEl País: Europa apuesta por el Mediterráneo\nEl Mundo: Bruselas da luz verde al Corredor Mediterráneo, que llegará hasta Algeciras\nAquesta entrada ha esta publicada en Estat Espanyol, País Valencià. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n← XVIII MARXA BTT A CALLOSA D’EN SARRIÀ\nEL PRESIDENT VALENCIÀ REP FINALMENT ELS FAMILIARS DE LES VÍCTIMES DEL METRO →


Katoa | Carles Clarà\nDesprés d’haver dedicat pràcticament tota la seva vida a la pràctica esportiva, va decidir fer d’aquesta afició la seva professió. Es va iniciar en el món del tennis des de ben petit, passant després pel futbol, i practicant triatló durant els últims anys.\nÉs un apassionat del cos humà en totes les seves àrees, des de l’anatomia fins a l’estudi del cos en moviment, la qual cosa l’ha portat a formar-se àmpliament sobre el seu funcionament, les seves patologies i la seva forma de compensar disfuncions, sobretot en l’àmbit esportiu.\nEl seu treball es basa en les teràpies manuals: massatge, estiraments, mobilització, dinamització muscular, exercicis terapèutics i reeducació postural entre d’altres. Per a ell, aquests tractaments resulten molt importants tant a nivell preventiu (per a la millora del rendiment) com terapèutic (per a la recuperació).\nLi encanta el lema: “Cuida del teu cos, és l’únic lloc que tens per viure”.\nQuiromassatge (especialitat en massatge esportiu)\nMètode Kynalis (mètode de treball manual basat en les cadenes musculars)\nNivell I Check Your Motion (mètode d’anàlisi i correcció del moviment humà)\nEmbenat Neuromuscular (Kinesiotape)\nQuiropràxia (manipulació de columna)\nConeix la passió de l’Edu per l’esport i la seva professió com a entrenador. Aprofundeix en la seva trajectòria i resultats esportius.\nDescobreix el compromís d’Arnau amb l’esport des dels seus inicis, la seva formació i els seus assoliments com a esportista.


La reunió entre el president del Partit Popular, Pablo Casado, i la portaveu de Ciutadans al Congrés, Inés Arrimadas, per parlar de possibles coalicions per a les eleccions autonòmiques a Galícia, País Basc i Catalunya se celebrarà aquest dimarts a la tarda a la Cambra Alta.\nEn una entrevista a esRadio, Casado ha anunciat que es veuria amb Arrimadasaquesta setmana per intentar arribar a un acord davant les eleccions basques i gallegues del pròxim 5 d'abril, però ha indicat que en el cas de Galícia el PP és "una marca que ja aglutina tot l'electorat de centre-dreta en les seves sigles". Per la seva banda, la formació taronja insisteix que la seva proposta comprèn les tres comunitats autònomes i que el seu objectiu és sumar esforços per fer front a el nacionalisme a les urnes.\nFonts de Cs han confirmat que es produirà una trobada entre els dos polítics després que Arrimadas ho sol·licités aquest dilluns "davant la negativa del PP a concórrer en coalició a les eleccions d'aquest any a Galícia, País Basc i Catalunya". A més, han precisat que la reunió serà aquesta mateixa tarda al Congrés.\nSi finalment el PP i la formació taronja decidissin presentar-se junts als comicis gallecs i bascos, haurien de decidir-ho en els pròxims dies, ja que el termini per registrar coalicions electorals acaba el dijous al cas de Galícia i el divendres a Euskadi.


Notícies - Joan Torné, col·leccionista dels Tres Tombs: 'Si l'Ajuntament no se'n fa càrrec, ho hauré de cremar tot'\nJoan Torné, col·leccionista dels Tres Tombs: 'Si l'Ajuntament no se'n fa càrrec, ho hauré de cremar tot'\nEl carreter espera que totes les peces de la festivitat puguin acabar sent patrimoni de Sant Cugat\nJoan Torné té més de mil objectes de la festa de Sant Antoni Abat en una finca a la Carretera de Rubí / Font: Cugat Mèdia (Guillem Babitsch)\nel 16/gen/20 Anabel Piñar Cultura PDF\nA la carretera de Rubí, en una nau enmig de camps, es troba la història de Sant Cugat convertida en dotze carros de cavalls, eines del camp, portadores de raïm, màquines de segar, de ventar... Es tracta de més d'un miler d'objectes del camp que ha anat recopilant al llarg de tota la seva vida el carreter i col·leccionista dels Tres Tombs Joan Torné.\nQuan Torné mori, probablement no quedi ningú a Sant Cugat que vulgui encarregar-se de mantenir tots aquests objectes, ha lamentat ell mateix en declaracions a Cugat Mèdia, durant una connexió al magazín 'Connectats'. 'Si l'Ajuntament no se'n fa càrrec, m'hauré de desfer de tot i cremar-ho', ha avisat Torné, que afegeix que hi veu una altra solució si l'àrea de Cultura no hi intervé.\nJoan Torné, col·leccionista de peces de Tres Tombs / Foto: Cugat Mèdia\nEl col·leccionista ha lamentat que no veu sensibilitat per part del consistori per convertir el material en patrimoni històric del poble i exposar-ho en un museu, destí final on els agradaria que acabessin totes les peces, ara guardades a la finca de l'expresident de la Comissió de Sant Antoni Abat, Josep Masó. 'No oblidem que Sant Cugat va ser pagès. Què passarà amb tot això? No es pot llançar!', ha expressat Torné, que ha afegit que els objectes també són història de la gent de poble, ja que molts d'ells són donacions.\nTot el que s'ha pogut anar recollint, regalat de gent del poble, per no llançar-ho aquí ho tinc, en una nau plena de coses que no sé on aniran a parar


El Pi considera prioritari que la nova llei turística incentivi la reconversió dels establiments turístics obsolets – News – El Pi\nEl portaveu d’EL PI-PROPOSTA PER LES ILLES BALEARS al Parlament de les Illes Balears, Josep Melià, ha criticat al Govern per la manca d’informació amb relació a la nova llei turística anunciada a Madrid. “Encara no coneixem la lletra petita ni el contingut íntegre, el mínim que havia de fer el Govern és remetre l'esborrany als grups parlamentaris i als agents socials el mateix dia que feia el seu acte propagandístic a Madrid”.\nEl Pi considera que amb els anuncis fets fins al moment per part del Govern no s’hi introdueixen temes clau per a la formació. “La nova llei no compta amb una normativa flexible que permeti i incentivi la modernització dels establiments sense augment de places i altures. Tampoc introdueix el canvi d’ús per reconvertir hotels obsolets i de baixa qualitat. Aquesta mesura ha estat un autèntic fracàs de l'executiu Armengol”, ha assegurat el portaveu.\nSegons Melià, “les obligacions ambientals i laborals que es plantegen només seran factibles si s'acompanyen d’ajuts i un termini que permeti la seva implantació, no es poden establir obligacions que puguin posar en risc la viabilitat d'uns negocis que han fet un important esforç de modernització i han patit l'impacte de la pandèmia”.


Cultura contra la repressió. 'Ho tornarem a fer' | En directe - La Tornada\n'Catalans, catalanes: mobilització pacífica, democràtica, cívica i permanent'. Les paraules de Jordi Cuixart en l’últim torn de paraula al judici del Tribunal Suprem encara ressonaven quan Santa Perpètua de Mogoda preparava la segona edició del Cultura contra la Repressió o, com també l’han anomenat aquest any, el Cuixart Rock. I d’aquella declaració al Suprem en va sobresortir un lema que ha esdevingut referent: 'Ho tornarem a fer'.\n'Ho tornarem a fer' van ser, sens dubte, les paraules més repetides al llarg del dia en la jornada d’homenatge que Òmnium Cultural va voler dedicar per segon any consecutiu al seu president empresonat, Jordi Cuixart. El dia començava amb actuacions per als més petits: El Pot Petit i La Belluga reunien famílies al Parc de la Ribera de Santa Perpètua i feien ballar a nens i nenes al ritme de les seves cançons.\nEncara en el torn de matí, Gossos despenjaven els instruments i, durant uns minuts, es tornaven a unir per actuar per al seu amic Jordi Cuixart. I és que per als amics es fa el que sigui i Jordi Cuixart, d’amics, en té molts. La mateixa amistat que feia possible que Gossos tornessin als escenaris també provocava el que seria l’únic concert de l’any de Txarango. L’organització havia anunciat una actuació sorpresa i, a primera hora del matí, havia destapat el misteri per anunciar que seria el grup del Ripollès qui pujaria a l’escenari per actuar contra la repressió.\nEntremig de temes com “Una lluna a l’aigua”, “Compta amb mi” o l’imprescindible “Agafant l’horitzó”, Alguer Miquel aprofitava per recordar el seu amic i llegir algunes de les cartes que els havia enviat des de la presó parlant de les lluites compartides. Abans, havia estat la cantant Mireia Vives qui, acompanyada per Marcel Mauri i Txell Bonet, havia llegit una carta que Jordi Cuixart havia escrit especialment per a l’ocasió. La lectura de Vives provocava un dels moments més emotius de la jornada.\nMireia Vives també va ser partícip d’una altra de les actuacions especials de la jornada. Ovidi4, amb la cantant valenciana, l’activista David Fernández, el guitarrista Borja Penalba, el poeta David Caño i, en aquesta ocasió, també el cantant Feliu Ventura, va oferir a Santa Perpètua el que seria el seu darrer concert. Ho van fer a un Escenari Llibertat per on també passarien al llarg del dia Cesk Freixas i Roc Casagran, Dolo Beltrán o el pallasso Jordi Pesarrodona.\nMentrestant, a l’escenari principal es succeïen les actuacions durant tot el dia. Maria del Mar Bonet i el guitarrista Borja Penalba, van recordar l’enyorada Laura Almerich en un altre dels moments emotius de la jornada quan Penalba va interpretar “Laura”. Oques Grasses i Pepet i Marieta van posar el punt més festiu a la jornada i, abans de les últimes actuacions, el vice-president d’Òmnium Cultural, Marcel Mauri, va prendre la paraula sobre l’escenari acompanyat per familiars i amics de Cuixart.\nLa jornada s’acostava al final, però el retard que es va anar acumulant durant el dia va fer que els últims concerts acabessin més de dues hores més tard de l’horari previst. Joan Rovira i la Companyia Elèctrica Dharma, que van fer pujar les germanes de Jordi Cuixart a l’escenari per interpretar “Resistir es vèncer”, van deixar pas a l’última actuació de la nit: Itaca Band. Els més fidels al grup de Montcada i Reixac van aguantar fins les 10 de la nit per veure l’últim concert del dia. Itaca Band en va fer prou amb mitja hora per convertir el concert en una autèntica festa i tancar amb energia una jornada dedicada a totes les preses polítiques i, especialment, a Jordi Cuixart.


Turquia bombardeja a les milícies kurdes al nord de Síria - VilaWeb\nTurquia bombardeja les milícies kurdes al nord de Síria\nL’Exèrcit turc ha atacat avui amb foc d’artilleria posicions de les milícies kurdo-sirianes Unitats de Protecció Popular (YPG) a la regió siriana d’Afrin.\nLes forces kurdes, aliades amb els Estats Units i la seva coalició contra l’Estat Islàmic, es van retirar d’Afrin amb milers de civils l’any passat després d’una ofensiva de Turquia. Les unitats de YPG i les Unitats de Protecció de les Dones (YPJ), la branca femenina, es van mantenir actives a les proximitats de Tell Rifaat, que està majoritàriament sota el control del govern de Damasc.\nEls Estats Units s’estan retirant del país i Turquia havia dit que posposava una ofensiva en els territoris on es troba les Forces Democràtiques Sirianes. YPG i YPJ però, formen part d’aquest col·lectiu.\n‘S’ha emprat l’artilleria per respondre a les provocacions de les YPG contra les nostres forces a Tel Rifaat, a la regió d’Afrin’, ha assenyalat el ministeri turc de Defensa en el seu compte de Twitter.


Laos Archivos | L'escola del món\nA Laos hi arribem volant des de Bangkok, i aterrem directament a Luang Prabang. Luang Prabang és una ciutat situada al nord del país. Ens disposem a passar-hi uns dies tranquils. Aquesta ciutat és considerada Patrimoni de la Humanitat per…\nArribem a Vientiane des de Luang Prabang i ens hi espera la Yuko, una gran amiga japonesa amb qui vaig compartir mil i una aventures durant el temps que vaig viure a Bristol. Ara ella viu a Vientiane, així que ens espera allotjament gratis…


Abril | 2011 | El bloc dels verds\nPosted on 22 Abril 2011 by Antònia Escoda\nLa historia de l’energia nuclear va començar pels bombardejos sobre la població civil japonesa, i, ha estat seguida d’incidents, accidents i catàstrofes. I ara al Japó , ja hi tornen a ser . I aquest cop el causant del problema es l ’imprevisibilitat i la força de la natura.\nEls perills de l’energia nuclear no venen nomes dels possibles disfuncionaments en el transport o dels reactors, però també de les irradiacions i les contaminacions per l’aire, l’aigua o els aliments.\nLa subestimació sistemàtica de la gravetat dels incidents, la manca de comunicació, la persistència de l’actitud : « feu-nos confiança, som experts » no son acceptables. La particularitat de l’energia nuclear es a més, el generar una important quantitat de residus que no sabem com tractar, eliminar, emmagatzemar.\nEl dilluns 28 de març, Armènia va tenir un tall quasi total de la xarxa d’internet, ja que el 90 % dels usuaris estaven connectats a un sol cable, que vaser tallat. Durant 5 hores, el pais no va tenir accés a les xarxes , amb la penalitat que això va suposar per a les empreses del país. Armènia, depèn directament dels cables del seu pais vei, Geòrgia, per la connexió a la xarxa Internet.\nL’operador de telecomunicacions Georgian Railway Telecom que buscava l’origen d’aquest panna sobtada va trobar finalment una causa insòlita i inesperada: una senyora de 75 anys, feia un forat prop de casa seva amb una aixada per a buscar coure , causant aquest tall general.\nAra farà un any, l’erupció d’un volca Islandès , va provocar un caos als aeroports i en general a les comunicacions en tota Europa…\nAquests dies llegíem a premsa que els veïns del Bon Repòs estaven pendents de les indemnitzacions per la caiguda d’un roc a casa seva…\nEl Govern de CIU , li ha anat d’un pel de tenir que tirar-se enrere en la mesura d’eliminar els 80km per hora als afores de Barcelona , per culpa d’un insistent anticicló que feia empitjorar la qualitat de l’aire a la capital Catalana…\nTotes aquestes situacions, unes mes tràgiques que d’altres, unes altres tragi-còmiques diria, ens haurien de fer reflexionar una mica sobre l’actitud de prepotència que tenim davant del dia a dia, davant de les circumstancies i els elements que ens envolten.\nEns hem, tornat voluntàriament , ignorants…\nIgnorants , per voler ignorar el que ens envolta. No tenim en compte les circumstancies naturals que poden en uns minuts trencar tots els esquemes de societat perfecta que ens hem fet, o l’idea de societat perfecta que ens hem imaginat.\nEns exclamem per les revoltes als països àrabs , però no movem un dit per canviar-ho. Mirem amb enveja la tenacitat dels Islandesos en no voler assumir el càstig d’una crisi que no han provocat els ciutadans, però continuem sense moure’ns com si això no tingues res a veure amb nosaltres.\nContinuem emmirallant-nos en grans projectes, encara que no tenim ni un duro per a fer-los.\nConsentim que es construeixi en llocs inundables, sota tarteres, etc..\nEns adonem de les injustícies , però ja es queixaran els veïns, perquè nosaltres ja tenim prou feina , per a mantenir el nostre petit confort personal.\nUn dels llibres mes venuts els darrers temps ha estat el de Stephane Hessel, “Indigneu-vos”, però , i que??\nPotser ara llegirem tots el nou que es presenta, el “Reacciona”, de Jose Luis Sampredo, amb altres autors.\nPerò ho farem de debò?\nEl futur, també en termes humans, passa per canviar de sistema i construir un planeta habitable i amb dignitat per a tothom.\nPerò qui serà el “guapo” que començarà?\nEspai d’opinió de Radio Valira 19-04-2011\nComentari sobre els comentaris\nPosted on 20 Abril 2011 by Antònia Escoda\nPodem compartir part de l’anàlisi que fa Jordi Pasques en clau post- electoral. Però cal que precisem la posició dels Verds d’Andorra per si no s’ha entès prou clarament. En cap moment volem pressuposar que no estem dins el Consell estrictament per la llei electoral. Som conscients que ens cal millorar, segurament en molts i variats aspectes, per tal que la nostra formació atragui més votants en properes cites electorals. Hi estem treballant, escoltem les consideracions tant dels propis militants, com de ciutadans, simpatitzants, o no, que ens fan arribar les seves observacions. També en parlem amb els nostres companys europeus que en el passat es trobaven amb un pes electoral semblant al nostre actual i que, a poc a poc, han anat superant etapes, és exemplar en aquest sentit l’evolució dels Die Grünen, que després de 20 anys han assolit el govern de Baden-Wurtenberg. Volem sobretot aclarir la nostra posició sobre la llei electoral. En primer lloc, cal dir que la nostra crítica a la llei electoral no la fem la nit electoral, amb vista als resultats. La nostra crítica a la llei electoral és una prèvia, és una constant, present de sempre en el nostre programa electoral. I encara que les combatem, acceptem les regles del joc cada cop que ens presentem a unes eleccions. En segon lloc, nosaltres no diem, en cap moment, que calgui eliminar la representativitat del territori. Diem, senzillament, que el pes del territori per sobre de la població és desproporcionat, i en això sembla que l’informe de l’OSCE recolza la nostra anàlisi. Reconèixer això no implica, necessàriament, demanar un Consell escollit únicament amb una llista nacional i escrutini proporcional. Es poden estudiar moltes propostes, es pot pensar, per exemple, en 2/3 de consellers en llista nacional i 1/3 en llista territorial. En aquest cas, cada parròquia triaria 1 conseller i, per donar encara més obertura, per què no proposar que els consellers territorials es triessin a dues voltes… No és escabellat dir que el territori té, actualment, un pes desproporcionat i que els comuns tenen la possibilitat de presentar propostes de Llei, això sí, si prèviament les consensuen entre ells. I posats a assenyalar els comuns, no seria hora de començar a replantejar-nos, també, la repartició de consellers al comú? En el seu moment, no dubto del gran esforç de consens que es va fer. Però les lleis, igual que passa amb els homes i les societats, han d’anar evolucionant i adaptar-se així a les necessitats reals de la ciutadania. Verds d’Andorra no demanem que es faci una llei electoral a la nostra mida, simplement creiem que cal obrir un sa debat democràtic sobre una mancança de la nostra llei electoral, les conclusions del qual ja arribaran. De moment, ja se’n parla. Un organisme internacional coincideix amb l’anàlisi que fem els Verds d’Andorra de la situació i ja s’han generat moltes opinions en aquest sentit. O més ben dit, moltes coses que abans es deien en petit comitè es comencen a discutir a la plaça pública… El debat està llançat!\nPublicat a La Tribuna del Diari d’Andorra 19-04-2011\nPosted on 14 Abril 2011 by Antònia Escoda\nEn una entrevista, en aquest mateix diari, per a les eleccions, en Ricard Poy em va demanar si pensava que els Verds a Andorra havíem arribat a un sostre d’electors. En aquell moment li vaig dir que no, que l’ecologia política , si bé te dificultats per anar guanyant terreny al sud d’Europa, és un projecte de futur, i així ho demostren els resultats dels Verds Alemanys, els països nòrdics, o Europe-Ecologie a França. De fet, el meu pensament segueix sent el mateix.\nAra bé , si que he d’admetre , que no resignar-me, que tenim un sostre, i aquest ens l’imposa la llei Electoral d’Andorra.\nEls Verds venim denunciant certs aspectes d’aquesta llei des de que vam presentar-nos a les eleccions generals del 2005. I ara hem trobat un aliat de talla per demanar que es modifiqui part d’aquesta Llei: val la pena agafar-se el temps de llegir l’informe de l’OSCE/ODIHR(Office for Democratic Institutions and Human Rights), i veureu que molts punts reforcen postures dels Verds d’Andorra:\n– la diferència de representativitat dels consellers entre parròquies és d’un 400% (Canillo-ALV) quan l’OSCE creu que el màxim hauria de ser d’un 15%\n– veuen carències en el control del finançament\n– en contra de les recomanacions de l’OSCE no es contempla la possibilitat d'”observadors” locals o internacionals, només poden haver-hi interventors nomenats per les llistes que es presenten.\n-la presència de polítics en les meses electorals pot ser percebuda com un mitjà de pressió i, en aquest sentit, es posa en entredit\n– malgrat reconeixen una presència de dones important en les candidatures, estan (excepte en el cas dels Verds) en posicions «menys elegibles», si bé és cert que, sense voler-ho, el Consell sortit de les passades eleccions ha resultat ser paritari.\n– l’OSCE posa èmfasi en l’evolució generalitzada arreu cap a una participació en les eleccions locals de la població resident no nacional, recordem que el Consell d’Europa també fa recomanacions en aquest sentit\n– l’OSCE descriu molt bé la dualitat entre una meitat del Consell escollida per sistema majoritari, i l’altra meitat per sistema proporcional. L’escrutini de la llista nacional, en teoria proporcional, introdueix un factor de distorsió de caire majoritari: en comptes de fixar un percentatge mínim de vots per entrar en el repartiment d’escons, que segons els països pot ser d’un 3 o 5%, deixa fora els minoritaris\nUn fet que no contempla l’informe de l’OSCE per haver-se produït després de la visita dels experts, però que creiem que constitueix una disminució de les garanties democràtiques és la divulgació de la identitat de les persones que han permès amb la seva firma, la validació de les candidatures, pressuposant la seva preferència per una determinada opció política.\nTot això ens ha de reforçar en la demanda de revisió de la nostra Llei Electoral.\nA mi, personalment, em fa molta ràbia que vinguin de fora a dir-me el que he de fer, però, malauradament, sempre sembla que hem d’anar a remolc dels països veïns per a acomplir reformes importants. Ja ens ha passat amb la Constitució , amb la transparència fiscal, amb les lleis fiscals,…Crec que és urgent fer-se una idea clara del que volem ser , i planificar el camí per aconseguir-ho..\nLa llei electoral va ser pensada per afavorir la governabilitat, però no ha evitat dos anys de bloqueig institucional. A més, afavoreix un clar bipartidisme, negant qualsevol oportunitat als partits minoritaris. La presència de les parròquies , no hauria d’afectar la representativitat dels consellers. Ara toca repensar-la, i corregir esbiaixos o buits legals, com el que ens demostra l’atribució del 14è conseller de la circumscripció nacional.\nEs hora de que el ciutadà participi en tots els moments de la vida política, no només al moment d’exercir el vot, sinó també participant en les meses electorals sense necessitat de ser designat per un partit. Es hora que qualsevol pugui donar suport a la candidatura que vulgui , per pur esperit democràtic, sense que se l’etiqueti. Es hora que algú es plantegi el dret de vot dels residents a les eleccions locals, és a dir comunals.\nAquestes línies no pretenen polemitzar amb ningú, ni són un ajustament de comptes, sinó una reflexió personal i una crida a l’acció.\n“El poble que valora els seus privilegis per damunt dels seus principis, aviat perd uns i altres”. Dwight D. Eisenhower\nTribuna del Diari d’Andorra 13-04-2011


Albert Batet, protagonista de la segona conferència del cicle de la Cambra | Canal Reus TV\nAlbert Batet, protagonista de la segona conferència del cicle de la Cambra\n12:57 - 29 gener 2021\nEl candidat de JuntsxCat a Tarragona ha incidit en la necessària col·laboració dels agents del territori per aconseguir els fonts europeus de recuperació.\n“No podem perdre l’oportunitat que representa per la demarcació de Tarragona la possibilitat d’accedir i d’aconseguir els Fons Europeus de recuperació”. Així s’ha expressat el candidat de JuntsxCat, Albert Batet, durant la segona sessió del cicle ELECCIONS, ECONOMIA I EMPRESA que organitza la Cambra de Comerç de Reus.\nBatet ha advertit de l’amenaça que suposa el centralisme estatal a l’hora de poder garantir un repartiment equilibrat d’aquests Fons que són molt necessaris per confortar la situació que viu el territori amb l’afectació per la pandèmia. I en la mateixa línia ha volgut apuntar a la necessària cooperació territorial per garantir l’èxit d’aquest objectiu. El discurs de Batet, a partir de les qüestions concretes que li ha plantejat la mateixa Cambra, ha estat molt centrat en el sector turístic, atenent la seva importància en la realitat econòmica de la demarcació recordant que representa el 20% del PIB a casa nostra.\nEn aquest sentit ha apuntat el paper que pot jugar l’Aeroport de Reus per afavorir la recuperació del sector, amb la creació d’un corredor segur per garantir l’accés dels visitants. Precisament sobre l’aeroport s’ha posicionat a favor del reinici de les obres l’Estació Intermodal Central, una obra de titularitat estatal que continua paralitzada des de fa anys i que la Cambra reivindica de manera existent. En qüestions de mobilitat el candidat independentista ha subratllat el seu compromís per reclamar major dotació per l’Autoritat del Transport Metropolità del Camp de Tarragona i, també, per impulsar la creació de l’ATM de les Terres de l’Ebre.\nLes infraestructures, la gran reclamació del territori\nSobre infraestructures ha posat en valor el consens territorial existent per reclamar el desdoblament de la C12, coneguda com l’EIX DE L’EBRE, entre Amposta i Lleida. Batet també ha tingut ocasió de dibuixar les línies bàsiques del model comercial que proposa la seva formació, amb una potenciació del comerç tradicional a qui reclama, això sí, capacitat d’especialització. I ha assenyalat l’oportunitat que representa l’aplicació de les APEUS per poder executar un model que revitalitzi els centres de la ciutat.\nSobre energia ha denunciat la situació que viuen les comarques de Tarragona, amb una xarxa de distribució deficient i amb un consum elevat d’energia que, paradoxalment, no es conforta des de les companyies elèctriques amb descomptes equitatius per les empreses el que mina la seva competitivitat. Finalment s’ha referit a la Llei de Cambres, recordant el compromís de JuntsXCat en el tràmit parlamentari durant la passada legislatura i la voluntat de garantir la seva aprovació, en un futur immediat, per afavorir la indispensable activitat de les Cambres.\nDilluns, el PSC\nEl cicle ELECCIONS, ECONOMIA I EMPRESA que organitza la Cambra i que es pot seguir, en directe i en diferit, als Canals de la corporació a You Tube, Facebook, Linkedin i a la mateixa web, es reprèn dilluns vinent a les 17.30h amb la participació de la candidata del PSC, Rosa Maria Ibarra.\nReus Cambra de Comerç de Reus eleccions 14f


Els Visas: VIA BARON RAMPANTE\nVIA BARON RAMPANTE\nTres dies de festa i no poder sortir fins l’últim, aquest és el nostre calendari per aquesta setmana. El VISA i jo tenim compromisos familiars els primers dies però ens guardem el diumenge per fer una escapadeta, tot i que diuen que farà molta calor.\nLa zona on anirem, no cal ni parlar-ne, anant com vaig amb el VISA, és condició no negociable, Vilanova de Meià.\nA les nou estem a Cal Cirera davant d’un bon esmorzar i a les 9, 30 ja aparquem al Pas Nou on tan sols hi ha un cotxe.\nEl nostre objectiu, la via “Baron Rampante” una línia molt directe que sorteja en “lliure” la gran zona de sostres de la paret , dic el “lliure” perquè nosaltres ens hem afartat de fer A0.\nLa via no dóna respir des dels primers metres fins l’ últim i la primera tirada n’ és un exemple.\nEl primer tram la roca és lletja , encara que no del tot dolenta, però l’aspecte no és encoratjador, el primer pas tonto el tenim a l’altura del segon parabolt, just per superar un petit forat i el segon que no és tan sols un pas si no un seguit de moviments està en posar-te sota el sostre i flanquejar a l’esquerra fins a superar aquest i poder entrar a la reunió.\nLa segona és un xic més difícil que la primera, el primer tram molt vertical fins l’entrada d’ un diedre perfecte és dur però factible, el tram de diedre és més fàcil però després cal flanquejar a l’esquerra i enfilar un desplom que ens deixa a una rapissa on hi ha la reunió. Aquest darrer tram és molt dur, tot i agafant-te a les assegurances per fer A0.\nLa tercera ja és més punyetera, sortida de la reunió amb la primera assegurança a 5 metres, després ve un tram fàcil per agafar el primer bombo on hi ha un pas molt difícil i obligat, per agafar unes petites rapisses que et porten a l’esquerra al darrer tram molt i molt difícil. Aquí tot i fer-ho en A0, les assegurances estan un xic separades i per tant costa més arribar-hi.\nLa quarta, ja comença com l’anterior i d’entrada hi ha un pas que et treu els colors, tot i agafat en A0 a la segona assegurança, cal sortir a la dreta per sota un sostret amb unes preses arrodonides per arribar a pinçar el següent, la por, la fa el fet que l’assegurança que deixes queda per sota dels peus i a poca distancia de la rapissa on hi ha la reunió i una caiguda és costellada a la reunió inevitablement.\nEn la cinquena i sisena hem trobat una lleugera divergència amb la ressenya, la cinquena ha resultat un xic més senzilla que la sisena i amb això hem coincidit tant el Visa com jo. Si la primera presenta un petit tram més potent que la resta. La sisena, sobretot a partir de la meitat es fa més mantinguda.\nUna vegada a la feixa dubtem si pujar fins el cim o sortir per la feixa, aquesta darrera opció guanya i en poca estona ja estem de nou al cotxe.\nDe baixada tan sols fem la parada obligatòria per fer la Cervesa i directes a casa.\nPublicado por Els Visas en dimarts, de maig 05, 2015\nJaumegrimp dimarts, de maig 05, 2015 5:54:00 p. m.\nVaja viotes que us casqueu!! poques us en dèuen quedar a Roca dels Arcs.\nEls Visas dimarts, de maig 05, 2015 10:35:00 p. m.\nHola Jaume, encara en queden unes quantes per fer, tot i no comptabilitzar les d'artificial difícil que ja les tenim excloses de la llista (no tenim edat per segons quines bogeries) i això de portar pitons, com feiem fa anys, ja és historia per nosaltres


Indignació de l'atletisme vers les últimes mesures - Carrer Lliure\nIndignació de l’atletisme vers les últimes mesures\nIniciEl Dia a diaIndignació de l’atletisme vers les...\nEntrenadors, atletes i seguidors clamen en contra del tancament dels equipaments atlètics als municipis de les zones afectades per les restriccions implementades per lluitar contra el coronavirus.\nEl passat divendres, fins a 12 municipis van patir una sèrie de mesures i restriccions que afectaven de ple la vida de la gent. En concret, aquests municipis de la zona afectada eren Barcelona, L’Hospitalet de Llobregat, Cornellà de Llobregat, Badalona, Sant Adrià del Besòs, Santa Coloma de Gramenet, El Prat del Llobregat, Viladecans, Sant Boi de Llobregat, Esplugues de Llobregat, Sant Joan Despí i Sant Just Desvern.\nA això hem de sumar les restriccions a la ciutat de Lleida i d’altres municipis de la comarca del Segrià i la Noguera. Prèviament, tres barris de L’Hospitalet ja havien patit restriccions. El pas dels dies es vivia amb neguit i nerviosisme entre la població catalana, conscients que les mesures implementades podrien afectar a les activitats culturals, esportives, d’oci i turístiques.\nTambé des de dilluns passat, la població de Figueres ha vist com la seva pista quedava tancada, arrel de la situació dels contagis al municipi. D’aquesta manera, el CAF tampoc pot seguir amb els entrenaments a la capital de l‘Alt Empordà.\nEn concret, l’esport va rebre de valent, quan els municipis, a través de la Generalitat i del pla PROCICAT van prohibir l’entrada als equipaments esportius a l’aire lliure. Això deixava en una situació compromesa les pistes d’atletisme que, malgrat tot, portaven mes i mig complint amb les mesures de seguretat, sense que hi hagués hagut cap descontrol.\nDivendres, un cop implementades les mesures, vam saber que Barcelona i L’Hospitalet tancaven les pistes d’atletisme. Així, la Mar Bella, Serrahima, la UB, Nou Barris o Hospitalet Nord deixaven de donar servei als atletes (tot i que els campus sí que han continuat) i deixaven els entrenaments dels atletes en punt mort o stand by. Els clubs, a hores d’ara, continuen buscant alternatives.\n‼🖖🏽 CLAM de @UFECcat contra la suspensió de l’activitat esportiva\n👉 La unió de federacions (també amb @Atletisme_FCA) demana evitar el tancament dels equipaments\n🗣 “El sector esportiu de Catalunya ha creat espais segurs per practicar esport i estem preparats” pic.twitter.com/PKEb0jLbp1\n— CarrerLliure (@CarrerLliure) July 19, 2020\nLa resta de municipis es van unir al tancament de les pistes. D’aquesta manera, una quinzena d’entitats catalanes han vist com els entrenaments es tallaven de cop. Això va provocar una allau de crítiques per part de l’entorn de l’atletisme català.\nAmb el lema “Esport és salut”, els clubs afectats van iniciar una campanya, juntament amb l’UFEC, de cara a demanar a la Generalitat que obrin els equipaments de cara a poder seguir els entrenaments, doncs les pistes d’atletisme (i per extensió, els gimnasos i els pavellons esportius), no son un focus de contagi.\nEls centres esportius és on s'han adaptat més amb les mesures de control, seguretat i higiene pel COVID-19, esperem considerin els tancaments @esportcat @BCN_esports pic.twitter.com/vcZZPJuGYQ\n— Club Esportiu Universitari (@ceu_atle) July 18, 2020\n⚠L’esport demana als jutjats la suspensió del tancament de les instal·lacions decretat pel govern\n📢Una decisió injusta, arbitrària i desproporcionada\nLes reclamacions del sector👇https://t.co/qb7ovILlK3 #EsportÉsSalut #NoSomOciSomSalut #SomEsport pic.twitter.com/INa3zbQhU5\n— Unió de Federacions (A 🏡) (@UFECcat) July 22, 2020\nAmb tot plegat, els Ajuntaments també han demanat al PROCICAT que s’elimini aquesta decisió de tancar les pistes d’atletisme. Santa Coloma de Gramenet o Sant Boi del Llobregat han estat alguns dels municipis en demanar aquesta mesura, reclamant que els espais estan “habilitats per a la pràctica segura de l’esport” i que sempre “han respectat les mesures de distància i higiene”.\n‼👉 A banda de les pistes d’atletisme a Barcelona i L’Hospitalet, les de Badalona, Montcada, El Prat, Sant Boi i Cornellà també resten tancades\n📝 A Santa Coloma l’alcaldessa ha demanat al PROCICAT la reobertura de les pistes Antonio Amorós. Altres municipis també ho reclamen pic.twitter.com/8xLtRRueD5\n— CarrerLliure (@CarrerLliure) July 20, 2020\nAmb el pas dels dies, els diferents grups d’atletisme i atletes a nivell individual s’han buscat la vida de cara a poder seguir entrenant. A Lleida, vam veure com Bernat Erta marxava a Madrid i Aleix Porras es decidia per entrenar a Mollerussa (fora de les restriccions). A Barcelona, hem vist a Sara Gallego entrenant a la pista del Muntanyenc de Sant Cugat.\nOtro dia salvado fuera de la pista… Aun y así, no tiene sentido seguir intentando salvar los muebles entrenando en estas condiciones indefinidamente. Pese a compromisos vamos a cumplir ya una semana sin acceso a la instalación. #Coherencia #Esport @scgramenet @ucatletisme pic.twitter.com/H7kXHnmEsX\n— Quim Garcia Romera (@Quim_3000) July 23, 2020\nD’altra banda, en els últims dies s’han encès dos debats més. El primer, sobre el motiu de l’obertura de camps de futbol per a entrenaments d’aquest esport dins de la zona afectada:\nPero campos de futbol de barrios como el Guinardó están abiertos….¿Cómo es posible?\n— alex lopez (@alexlvila) July 20, 2020\nVal a dir que els campus de tots els esports han continuat funcionant, però també és cert que d’altres equipaments (privats) com ara clubs de Tennis, també han restat oberts als seus clients.\nL’altre gran problema és el mes d’agost, on les pistes solen tancar i amb les mesures aplicades fins al moment no sembla que la decisió hagi de canviar per part dels ajuntaments.\nL’atletisme és dels pocs esports universals, i amb més representació de federacions als JJOO, necessitem la pista d’atletisme la nostra pràctica, només tenim 3-4 opcions en tota la ciutat, totes de pagament, i ara ens neguen l’entrada, tanquen a l’agost, @david_escude https://t.co/7PDvAdyZoX\n— Pau Fradera Miralles (@paufm400) July 24, 2020\nEls atletes es pregunten perquè altres equipaments de la ciutat (platges) o bé el sector serveis (bars i restaurants) no han patit mesures 100% restrictives, així com ho ha patit l’esport i més en concret, l’atletisme.\nFins ara, la Generalitat no ha aclarit aquest punt en concret, el perquè del tancament dels equipaments esportius a l’aire lliure (amb recinte tancat) com son les pistes d’atletisme. Queda clar que, si bé hi ha esports que tenen prioritat de moviments, d’altres es veuen evocats a decisions arbitràries que acaben afectant l’esdevenir de les entitats i dels mateixos esportistes.\nEtiquetes: confinament, pistes


El Parc Científic de Barcelona, col·laborador de l'ASEBIO Investor Day - Parc Científic de Barcelona\nEl Parc Científic de Barcelona, col·laborador de l'ASEBIO Investor Day\nEl Parc Científic de Barcelona col·labora en la segona edició de l'Asebio Investor Day, que es durà a terme els dies 25 i 26 de setembre a la Borsa de Madrid. L'esdeveniment –organitzat per Asebio conjuntament amb la Plataforma de Mercats Biotecnològics, l'ICEX España Exportación e Inversiones i el Mercado Alternativo Bursátil-BME– té com a principal objectiu posar en contacte empreses biotecnològiques que desenvolupen projectes innovadors amb inversors i companyies farmacèutiques capdavanteres d'arreu del món. El termini de presentació de sol·licituds finalitza el proper 31 de juliol.\nA la 1a edició de l'esdeveniment, l'any 2017 al Parc Científic de Barcelona, més de 80 empreses van mantenir prop de 100 reunions amb 55 inversors nacionals i internacionals (Foto: Asebio).\nL'Asebio Investor Day és un punt de trobada entre emprenedors i inversors del sector de ciències de la vida. El programa –que s'articula entorn a presentacions de companyies, panells d’inversors i reunions one-to-one– ofereix a les empreses una plataforma privilegiada per doner a conèixer el seu projecte a fons de capital risc, corporate funds, business angels i plataformes de crowdfunding de referència mundial.\nEn la seva primera edició, que es va dur a terme el 2017 al Parc Científic de Barcelona, més de 80 empreses del sector biotecnològic van mantenir prop de 100 reunions de paternariat amb 55 inversors nacionals i internacionals, entre els que destaquen: Andera Partners (França), Biogeneration Ventures (Països Baixos), Caixa Capital Risc, Capital Cell, CRB Inverbio, Everis-Fitalent, Grifols, Inveready, Johnson & Johnson Innovation (Regne Unit), Kurma Partners (França), LSP (Països Baixos), Merck Ventures (Països Baixos), MSD Licensing (Regne Unit), Panakes Partners (Itàlia), Sofinnova Partners (França) e Ysios Capital. Es pot consultar la relació completa al següent enllaç [+]\nLes empreses seleccionades per participar en aquesta edició de l'Asebio Investor Day tindran l'oportunitat d'agendar reunions one-o-one amb inversors i companyies farmacèutiques nacionals i internacionals, presentar el seu projecte al fòrum d'inversors i participar en diverses activitats de networking. Les candidatures seran avaluades per un comitè assessor.\n► Les sol·licituds s'han de presentar a través d'aquest formulari [+]. El termini d'inscripció finalitza el proper 31 de juliol.\n► Més informació: Web de l’ASEBIO Investor Day.


Sam Belluga: de juny 2016\nUn somni rere un altre. Aquella paret tant imponent que veus des de la carretera i que mira de reüll el Cavall, amb aquella taca taronja i aquell sostre característic, que es converteix en un gegant quan la mires verdaderament des sota, sempre m'ha atret, sempre m'ha cridat. Pare i germà me n'han parlat, de les vies clàssiques que hi transcorren, de les sensacions, de les caravanes de cordades que hi havia anys enrere esperant gaudir d'aquesta majestuositat i mica en mica el meu instint d'exploració va anar creixent.\nTrobat el company de cordada apropiat, un dia clar de ni fred ni calor i carregats amb tot i material i més, em disposo a assolir el meu repte en un dels itineraris més bonics de la paret, la Sánchez-Martínez.\nArribem a peu de via suats pel curt però concentrat desnivell. La placa de la via ja no hi és, però no hi ha dubte del seu traçat. No em puc entretenir a explicar els detall de cada llarg, però tots i cadascú d'ells tenen el seu què que t'exigeix concentració, col·locació, estratègia i bona forma. Sorprèn, en comparació amb altres vies de Montserrat, que està molt ben assegurada. Allà on es pot equipar no hi ha res i en les plaques trobes tot tipus d'assegurances. On l'assegurament és més precari és en els trams concebuts per escalar en artificial (cordinos malmesos, burins putrefactes...). Aquells que ho intenten en lliure han de ser valents. En el meu cas, em desplaço agafant-me a tot allò que trobo i gaudint de l'impressionant pati que tinc sota els meus peus.\nSis horetes de plaques, diedres, encastaments, fissures verticals i horitzontals, bavareses, flanquejos, panxes... La roca bona en quasi tota la via... No tinc més paraules, una via de 5 estrelles, un orgasme.\nNo menys exigent va ser baixar la canal dels avellaners, quan ja tens el cap el la gerra de cervesa i el desig de comunicar l'èxit de l'expedició a casa.\nPublicat per Estel Parés a 3:43 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: amics, escalada, Montserrat, personal


Clínica Diagonal - Mantenir la salut sexual és molt més important del què pensem\nCLINICA DIAGONAL CLÍNlCA DE MEDICINA INTEGRAL - Mantenir la salut sexual és molt més important del què pensem\nDr. Ruiz Romero, Javier - 18 Jan. 2017\nLa medicina sexual masculina i en concret, trastorns com la disfunció erèctil i el dèficit de testosterona masculí lligat a l’edat, poden semblar temes de salut superficials. Res més lluny de la realitat. La salut sexual és una part molt important del benestar físic i emocional d'una persona i constitueix, per si mateix, un marcador del seu estat de salut.\nL’activitat sexual actua com alliberador d’una sèrie de substàncies (hormones i neurotransmissors) com l’oxitocina, la dopamina i la serotonina que no només desencadenen el benestar, la calma, el plaer i l’autoestima; sinó que tenen un paper determinant per mantenir el nostre organisme saludable. Quan espaiem les relacions sexuals, quan la nostra sexualitat no és satisfactòria, -també quan som víctimes de l’estrès-, augmenta la segregació de cortisol i adrenalina, amb la conseqüent pujada de la pressió arterial, l’augment dels nivells de sucre a la sang i la supressió del sistema immunològic. Tenir relacions sexuals satisfactòries dues vegades per setmana fa pujar un 30% les immunoglobulines que ens defensen de les infeccions dels virus, bacteris i fongs.\nL’activitat sexual també té beneficis a nivell local. L’absència de sexe comporta debilitat del teixit dels cossos cavernosos, una menor oxigenació de l’endoteli vascular i per tant, una tendència a la fibrosi i a la disfunció erèctil.\nQueda clar doncs, que el cos humà es beneficia de l’activitat sexual i que les alteracions de l’erecció i el dèficit de testosterona tenen un gran impacte en la salut general i en la qualitat de vida de l’home.\nA Clínica Diagonal reconeixem la transcendència que per la salut tenen les alteracions de la salut sexual i som conscients de la complexitat i la importància d’un correcte diagnòstic, habitualment multidisciplinari. La sexualitat representa un marcador de salut tan important com l'exercici físic i la dieta. Per al 87% dels homes i el 83% de les dones de totes les edats, el sexe és important o molt important. Per tant, l'edat i el gènere no influeixen a l'hora de determinar la importància atribuïda a la sexualitat.\nEls problemes d’erecció i la disminució dels nivells plasmàtics de testosterona acostumen a formar part d’un problema sistèmic i freqüentment, constitueixen el signe amb el que debuta una patologia cardiovascular o una síndrome metabòlica. És coneix que les alteracions de la funció erèctil suposen, en si mateixes, un “trastorn sentinella” que ens alerta de malalties subjacents encara no diagnosticades i que el metge ha de descartar davant la seva presència. Pot tractar-se de trastorns tan greus com ara una diabetis, una hipertensió arterial o una insuficiència coronària amb infart de miocardi. A més, no sols té implicacions físiques importants, sinó també emocionals.\nDavant una disfunció erèctil o d’un dèficit de testosterona no podem limitar l’actuació mèdica a donar unes píndoles o pautar tractament substitutiu. Les alteracions de la sexualitat són una oportunitat per a l'avaluació i intervenció en la salut de l’home: la disfunció erèctil pot constituir una porta perquè l’home, consulti al seu andròleg i prengui consciència de la importància de mantenir-se amb salut.\nMés informació a: http://androbcn.es/


TF JORNADA 6 – HUITENS | CD BERENGUER DALMAU\n← TF JORNADA 5\nEQUIPS del MES DE MAIG →\nTF JORNADA 6 – HUITENS\nPublicado el 31 mayo, 2016\tpor cdberenguer\nPUNT i FINAL A LA TEMPORADA OFICIAL 2015-16\nAmb les dues eliminatòries de huitens de final dels Jovens i dels alevíns, més l’últim partit de la fase preliminar del junior hem posat punt i final a la temporada oficial. Lamentablement no hem pogut superar les eliminatòries de huitens dels dos equips que s’havien classificat, els alevins tingueren un rival molt superior, com era el NB Xàtiva Valencia, segon equip del Valencia BC (per qüestions legals de la competició s’anomenen Xàtiva) equip de categoria autonòmica i on militen jugadors que segurament jugaran en la selecció valenciana la pròxima temporada, en el primer partit disputat a les Naves del Santo Càliz els nostres van ser molt clàrament superats pels valencians per 56-5, en el partit de tornada els nostres xiquets van eixir a gaudir del bàsquet ja sense pressió i van fer un bon partit malgrat la diferència física i tècnica del rival, almenys posaren ganes i plantaren a cara a tot un equip d’autonòmica, al final 14-65 va ser el resultat.\nEl JOVENS no tingué molta sort en el sorteig, el CB Xirivella es va aprofitar de la seua veteranía i experiència en aquest tipus d’eliminatòries. En el partit d’anada els de Frank després d’una acceptable primera part es van enfonsar, i els locals tragueren una bona renda de +16 punts (76-60). En la tornada els jovens posaren tota la carn en la graella, i a punt estigueren de donar la sorpresa, però els de Xirivella, molt experimentats imposaren el seu ritme i una duresa en el seu joc que va ratllar la violència, els nostres jovens jugadors no estan acostumats encara aquest tipus de joc i no pogueren capgirar el marcador encara que va faltar poc estigueren fins a +14, malgrat que van fer un molt bon partit va ser insuficient la victòria per 68-63 per superar l’eliminatòria.\nEl diumenge per la vesprada els juniors s’acomiadaven de la competició amb un intranscendent partit front al CB Beniparrell, el partit va començar amb alternatives però pràcticament en el primer quart ja es va decantar a favor dels locals per la seua aclaparadora superioritat física en el rebot i en el joc interior, poc pogueren fer els nostres pivots superats en alçada i sobre tot en quilos pels beniparrellins. A més els nostres jugadors tampoc tinguerem el día en el tir exterior, que va propiciar fàcils contratacs dels de Beniparrell, almeys es va defensar bé i no es van baixar els braços durant tot el partit. El resultat final va ser de 61-31 a favor dels locals.\nDesprés de nou mesos de competició oficial, amb els partits del cap de setmana posem punt i final a la temporada 2015-16. On en octubre el nostre equip senior va aconseguir la Lliga Valenciana, i també cap dels nostres equips han baixat de categoria, ara toca descansar, reflexionar sobre les errades comeses i començar amb serenitat a pensar en la temporada 2016-17.


Aleix Bou obté una brillant segona posició… – Club Natació Terrassa\nMai 16, 2018 Jaume Vidal General, Secció de Patinatge\t0 comments aleix, alemanya, bou, copa, patinatge\nEl patinador cadet Aleix Bou va classificar-se en una magnífica segona plaça en modalitat de lliure en la Copa Alemanya que va tenir lloc a Friburg el cap de setmana passat. Aquesta prestigiosa competició internacional va aplegar més de 200 patinadors de les categories sènior, júnior, juvenil i cadet de vint-i-dos països d’arreu del món.\nL’egarenc va signar una actuació esplèndida en un campionat que es va desenvolupar segons els nous criteris de puntuació que es volen implantar de cara a la temporada que ve i que volen assimilar el patinatge sobre rodes amb el patinatge sobre gel. Bou, que excel·leix en l’aspecte artístic, va veure’s afavorit per aquest sistema. Sota els sons de la cançó Fever de Michael Buble, el patinador del CN Terrassa va quallar un disc curt molt encertat, en el qual va encadenar una suma d’elements ben executats que el van situar en la segona posició.\nBou va refermar el segon lloc en el programa llarg, desenvolupat amb la cançó Transcendence de Lindsey Stirling. Novament, va completar una actuació molt convincent, en la qual va executar amb brillantor un doble axel, el combinat doble lutz, doble metz i doble ripper i el doble ripper. L’egarenc va protagonitzar piruetes combinades de mèrit i va patinar amb velocitat. Va sumar un total de 91,96 punts, només per darrere de l’italià Edoardo Parasi, campió amb 101,38. El també català Biel Jané va completar el podi amb 77,34.\nQuart en figures obligatòries\nEl patinador local va competir també en la modalitat de figures obligatòries, en la qual va ocupar la quarta plaça final. Bou va anar de menys a més. Va executar correctament el canvi doble tres interior enrere i el bracket exterior endavant i va sobresortir en la interpretació de la tercera i quarta figura, el canvi bucle exterior endavant i el rocking interior endavant, respectivament. Va totalitzar 127,6 punts, a poc més de cinc del tercer classificat, l’alemany Maximilian Konstanty (132,9). L’or i la plata van correspondre als italians Alessandro Trisciani i Matteo Sacchetti.\nLaia Bou, dotzena en figures obligatòries júnior\nL’altra representant del CN Terrassa en aquesta prestigiosa competició internacional va ser Laia Bou, germana gran d’Aleix, que va assolir el dotzè lloc en categoria júnior en la modalitat de figures obligatòries. La patinadora terrassenca va millorar progressivament la seva actuació. Després d’executar correctament la primera figura, va mostrar-se més encertada en la segona i la tercera. Bou va acabar sumant 104 punts en una classificació que va liderar l’alemanya Alina de Silva amb 114,9.


Roger Cerdà: “És el moment d’invertir” | L'Informador\nRoger Cerdà: “És el moment d’invertir”\nPublicat a 30 de desembre de 2017 el 7:00. Escrit per Juan Antonio Cloquell\nL’Informador fa balanç de l’any i del que està per vindre en 2018 amb l’alcalde de Xàtiva, Roger Cerdà\nEstem a punt de finalitzar 2017, el segon any natural amb Roger Cerdà a l’alcaldia de Xàtiva. Quin és el balanç?\nJo crec que la conclusió d’aquest any és que el canvi que es va iniciar al 2015 i que es va anar treballant de manera intensa al 2016 ha començat a materialitzar-se enguany. Estem en una millor situació econòmica, les xifres de l’atur estan baixant i l’Ajuntament de Xàtiva està registrant unes xifres a destacar en endeutament i en inversió. Hem creat un pla director d’inversions, el Xàtiva Creix, on hem integrat totes les inversions que es van a produir entre el 2017 i el 2021. Concretament, hem aconseguit aprovar uns pressupostos per a 2018 que van a suposar una inversió de 3 milions d’euros. A més, estem treballant intensament per reduir l’endeutament i hem previst acabar el 2018 en un nivell d’endeutament bancari de 8 milions d’euros, just la mitat que teníem al gener de 2016. Tot açò ho hem aconseguit reduint els impostos, una reducció acumulada del 15% en l’impost més important per a les famílies com és la contribució urbana. A més a més, en aquest any també hem vist com han començat a materialitzar-se les diferents inversions que arriben des de la Generalitat. En aquest sentit, cal destacar que anem a adherir-nos al Pla Edificant que va a suposar la construcció del nou centre d’educació especial Pla de la Mesquita, i s’estan fent altres inversions important com les de rehabilitació de vivendes en el casc antic amb 4,5 milions d’euros i on hem rebut més de 100 peticions per part de particulars, o la millora dels accessos de la ciutat. En definitiva, estem materialitzant totes aquelles qüestions que va plantejar aquest equip de govern i estem millorant la vida de les persones sense deixar a ningú enrere, prova d’açò és l’increment del 50% en les partides de Benestar Social respecte a altres exercicis.\nEl pla Xàtiva Creix, més que de l’any, podríem dir que és el pla més important de tota la legislatura?\nI que inclús va a transcendir de la pròpia legislatura. Hem debatut, planificat i temporalitzat totes les inversions que s’han de fer en la ciutat. Som conscients de quines són les necessitats i de que cal fer moltes inversions. Sense anar més lluny, una de les primeres accions ha sigut el canvi de lluminàries ja que la il·luminació de Xàtiva era molt deficient. D’altra banda, també tenim el compromís de seguir implementant els pressupostos participatius i tenim en marxa el centre juvenil del barri Nord-Oest, el projecte del centre social de l’Attillio Bruschetti, es va a recepcionar el projecte de la coberta de la piscina de la Ciutat de l’Esport… En definitiva, són actuacions d’un volum mitjà i que no són el capritx d’un alcalde o d’un equip de govern, sinó que són fruit d’un pla estructurat, que respon a unes necessitats i que faran que la ciutat millore els seus serveis.\nL’ocupació és el gran objectiu d’aquest Ajuntament?\nHem de ser plenament conscients que encara estem en una situació molt complicada ja que tenim més de 2.000 aturats a Xàtiva. És cert que la xifra ha baixat i que en aquesta legislatura hi ha hagut una reactivació econòmica però no és l’Ajuntament qui ha de solucionar les xifres de l’atur sinó els empresaris locals. Per aquest motiu, nosaltres ens hem posat al seu servei i, dins de les nostres possibilitats, hem millorat les seues capacitats d’ocupació i estem treballant colze a colze amb ells. El nivell d’interlocució amb les empreses de la ciutat és molt positiu i anem tots en un mateix camí que anirà donant els seus fruits.\nJuntament amb la millora de la il·luminació, possiblement altra de les actuacions més visibles per a la ciutadania és la millora de l’accés a Xàtiva des de l’autovia.\nPense que són d’eixe tipus d’obres que queden en el temps i que solucionen problemes del dia a dia. La configuració del trànsit que tenim fa que els vehicles acaben en la rotonda del tanatori i el nivell que suporta és tremendament elevat ja que aquesta rotonda supera els 25.000 vehicles al dia. Açò ens obligava a pensar en alternatives i ja hem començat a construir una rotonda que, a més, interconnectarà els dos polígons. A banda, se sumarà un nou vial que anirà per la part de darrere de la Ciutat de l’Esport per poder arribar a la zona d’Ausiàs March sense haver de passar per la ronda. Finalment, l’actuació es completarà amb una nova rotonda a l’altura del Paquito Coloma. Amb açò aconseguirem que una persona que tinga que arribar des de l’Hospital Lluís Alcanyís fins la gasolinera de Novetlè no tinga que acabar en la rotonda del tanatori, millorant la fluïdesa i la connexió dels diferents polígons i de l’entrada a la ciutat.\nPerò si per alguna cosa es recordarà 2017 és per ser el primer any de la nova Fira d’Agost. Ara que han passat uns mesos, com veu el resultat?\nMolt positivament. Després de la consolidació dels espais culturals i de la programació, era el moment d’abordar aquest canvi de l’estructura comercial de la Fira. La gent sempre és resistent al canvi i estic satisfet ja que han sigut moltes més les opinions positives. En temes de seguretat vam veure la necessitat d’incloure les vies d’evacuació i en tema comercial devia tenir una estructura molt més coherent. En aquests moments ens estem replantejant el tema del Reial de cara a la propera Fira. Però, en definitiva, cal treballar en potenciar-la i promocionar-la per recuperar l’espai que mereix front altres fires. El canvi ha fet que ens visite més gent i que aquesta estiga més temps.\nHa comentat abans que els dos primers anys de legislatura han sigut de contenció de la despesa i reducció de deute però el proper 2018 es presenta com el gran any de les inversions.\nÉs el moment d’invertir. Fins al moment no podíem demanar cap préstec, sols un al 2017 per fer front a l’herència rebuda i per pagar els terrenys de la Ciutat de l’Esport, la gasolinera de la Font del Lleó… Entenem que el moment actual és un moment on l’Ajuntament té capacitat per a invertir. Tenim clar que hi ha necessitats, la ciutat té que créixer, hem de millorar l’ocupació, els serveis, l’oferta cultural, les instal·lacions esportives, la infraestructura d’aigua, el clavegueram…\n2018 serà l’ultim any complet de l’actual equip de govern. Com poden afectar les properes eleccions al dia a dia polític de Xàtiva?\nLa nostra obligació és seguir treballant fins a l’últim dia. Estem ací per a quatre anys i hem d’acabar la legislatura el millor possible. Tinc clar que anem a mantenir el nivell de treball i la proximitat de les eleccions farà que es puga incrementar el debat polític en determinats aspectes. Però pense que anem a un procés que, per la nostra part, va a ser tranquil on explicarem a la ciutadania tot el que hem fet en aquests anys i on esperem que, per part dels veïns i les veïnes de Xàtiva, se’ns valore aquesta gestió i siga recolzada. El funcionament intern del govern no deuria de patir cap modificació però açò també dependrà de la resta de partits i dels seus interessos.\nFinalment, què els diria als nostres lectors ara que estem a les portes del Nadal?\nQue passen el millor possible aquests dies. És un bon moment per fer balanç del que ha sigut l’any i per pensar el que va a ser 2018. Són dies de gaudir en família i amb els que més volem i els xativins i xativines han d’estar tranquils de cara al futur ja que la ciutat està en mans d’un govern que sap el que fa i que està dia a dia treballant per la millora d’aquesta ciutat i per a que ningú es quede enrere.