Animac aposta per la "imaginació" en una 26a edició que torna a la presencialitat - Teleponent\nInici Cultura Cinema Animac aposta per la “imaginació” en una 26a edició que torna a...\nAnimac aposta per la “imaginació” en una 26a edició que torna a la presencialitat\nS'hi projectaran títols recentment nominats als Oscar com la xilena 'Bèstia' i la britànica 'Affairs of the art'\nAnimac, la Mostra Internacional de Cinema d’Animació de Catalunya recupera la presencialitat aquest 2022 i se celebrarà del 3 al 6 de març a Lleida amb projeccions de cinema d’animació, conferències, tallers i activitats paral·leles.\nL’organització d’Animac ha escollit com a tema central la força de la imaginació i per això hi haurà una selecció del millor cinema d’animació i sessions monogràfiques i retrospectives dedicades a aquest àmbit.\nDins de la Secció Oficial Curts es projectaran, entre altres, els recentment nominats als premis Oscar ‘Bèstia’ del xilè Hugo Covarrubias, i ‘Affairs of the Art’ de la britànica Joanna Quinn, Premi Honorífic de la passada edició, o ‘Précieux’ de Paul Mas, nominat al César de França.\nCom a novetat d’enguany, per reconèixer treballs de les noves fornades d’animadors de proximitat, Animac projectarà una selecció de curtmetratges que opten a la primera edició del Premi Animac Talent.cat, que escollirà el millor curt d’escoles o universitats catalanes i valencianes d’animació. El jurat internacional encarregat de decidir el guardó està format per Sylvie Bringas, Eva Palacios, i Jordi Larios.\nDesprés d’una edició 2021 híbrida, enguany, la programació recupera la presencialitat a Lleida, i torna l’espai Animacrea, on els visitants podran experimentar amb els tallers d’escoles d’animació, on descobrir les tècniques i el potencial de l’animació com a mitjà expressiu. Així mateix, les conferències i masterclasses tornen al format prepandèmia i seran exclusivament presencials a la Llotja de Lleida.\nS’han rebut 556 pel·lícules en convocatòria oberta d’una cinquantena de països de procedència, de les quals s’han seleccionat 186 per ser projectades en les diferents seccions de la Mostra.\nSi se sumen aquests films rebuts, juntament amb les retrospectives, monogràfics i altres seleccions de la direcció artística d’Animac, en total es podran veure 251 films: 8 llargmetratges, 5 migmetratges i 238 curtmetratges. Hi haurà 7 estrenes mundials, 5 estrenes internacionals i 67 estrenes a Espanya.\nL’apartat professional d’Animac comptarà un any més amb la secció Incubator, on es presentaran projectes en estat embrionari i un panel d’experts els ajudarà a créixer. En total, s’han rebut 40 projectes nacionals i internacionals, dels quals s’han seleccionat 14 per participar en aquesta secció que enguany tindrà dues sessions, una en línia per a aquells creadors que no puguin venir a Lleida, i una presencial a La Llotja.\nPremi Honorífic, Animation Master i Premi Trajectòria\nEl Premi Honorífic és per al suís Georges Schwizgebel, figura imprescindible de l’animació contemporània més plàstica i dinàmica.\nEl Premi Animation Master recau en el dos cops oscaritzat Phil Tippett, geni nord-americà dels efectes visuals que recentment ha finalitzat el projecte dels seus somnis, ‘Mad God’, que es projectarà a Animac. El dibuixant Miguel Gallardo, de Lleida, rep el Premi Trajectòria per la seva carrera com a il·lustrador, narrador d’històries gràfiques i per la seva desbordant imaginació a l’hora d’expressar-se a través dels seus personatges.\nArticle anterior30 vestits de paper del Museu de Mollerussa exposats en un centre comercial de Pamplona\nArticle següentLa síndica d’Aran demana desvincular el turisme del projecte de JJOO per al 2030


La britànica Katy Dunne venç el Torneig Internacional Les Franqueses - Ajuntament de les Franqueses del Vallès\nPortada > Actualitat > Notícies > La britànica Katy Dunne venç el Torneig Internacional Les Franqueses\nLa britànica Katy Dunne venç el Torneig Internacional Les Franqueses\nS'ha imposat en la final a la cap de sèrie del torneig, Paula Badosa\nLa britànica Katy Dunne, 299 del rànquing WTA, s'ha proclamat, aquest diumenge, vencedora del Torneig Internacional Les Franqueses, en superar a la final la catalana Paula Badosa, en dos sets: 7-5 i 6-3. Dunne s'ha imposat contrapronòstic a Badosa, cap de sèrie del torneig, 124 de la WTA i guanyadora de la passada edició, amb un joc més agressiu i molt més eficaç.\nEn dobles, la victòria ha estat per la parella formada per la francesa Jessica Ponchet i la britànica Eden Silva, que ha vençut amb solvència a la final les britàniques Jodie Anna Burrage i Olivia Nichols, també en dos sets, 6-3 i 6-4.\nEl Torneig Internacional Les Franqueses, enguany dotat amb 60.000 dòlars, gràcies a la col·laboració de l'Ajuntament de les Franqueses i a la Diputació de Barcelona, ha comptat amb una gran afluència de públic durant la setmana, però especialment el dimecres i dissabte i diumenge, amb la disputa de les finals. L'alt nivell de les jugadores ha ofert grans moments de joc en aquesta competició, la més important en pista ràpida que es disputa a Espanya.\nEl Torneig Internacional les Franqueses s'ha clos amb el lliurament de premis a les guanyadores i finalistes, a càrrec de les autoritats assistents: el president de la Federació Espanyola de Tennis, Miguel Díaz; el president de la Federació Catalana de tennis, Jordi Tamayo; el cap de gabinet de la Secretaria General de l'Esport, Quim Perisé; la diputada d'Esports de la Diputació de Barcelona, Maite Fandos; l'alcalde de les Franqueses, Francesc Colomé, i el regidor d'Esports de l'ajuntament de les Franqueses, Juan Antonio Corchado.\nDarrera actualització d’aquest contingut: 24/01/2020 a les 10:11h


Xavier Tomàs: De l'enquesta a l'urna\nDe l'enquesta a l'urna\nA Catalunya i Espanya tenim una mala experiència (i record) pel que fa a les enquestes electorals. Alguns cops per observar dades que infravaloraven les preferències cap a un o altre partit, altres cops amb enquestes que no preveien bé la mobilització dels partits i en darrer terme, del electorat i el nivell de participació en general. En aquest sentit, trobem 4 grans exemples pel que fa a les errades en les enquestes: les eleccions generals del 1996, 2000 i 2004 i les eleccions catalanes del 1 de novembre passat, per citar només alguns exemples. De tots aquests però, hem d’excloure les eleccions generals de 2004, ja que és discutit l’efecte dels atemptats del 11M sobre el resultat electoral, dia en que a més, ja no es podia efectuar cap enquesta sobre intenció de vot segons la normativa electoral (un excel·lent estudi sobre la influència del 11M sobre les eleccions del 14M el trobem amb l’Estudi del Professor Ignacio Lago, DEL 11-M AL 14-M: LOS MECANISMOS DEL CAMBIO ELECTORAL).\nLes eleccions del 1996 van popularitzar a Espanya, l’efecte underdog. Les enquestes pre-electorals (fins i tot les més properes a la data de les eleccions), mostraven una diferència en la intenció de vot (a favor del PP) molt superior a la que les urnes confirmarien; la participació, també va ser sorprenentment elevada (77%). Aquest efecte doncs, es produeix quan els electors es mobilitzen pel candidat que les enquestes consideren perdedor. Les enquestes aportaven una diferència de vots d’entre el 7% (CIS) i el 10% (El Mundo – Sigma Dos), mentre que la diferència final va ser de tant sols, 1,4%.\nQuatre anys després, a les eleccions generals del 2000, la intenció directa de vot (CIS) mostrava una àmplia diferència de vot del PP per sobre del PSOE (30% enfront del 19%). Les empreses demoscòpiques però, volien evitar el mateix error del 1996 i rebaixaren sensiblement aquest diferencial, fins als 4 punts d’avantatge. El resultat final, va ser de 10 punts de diferència, amb una participació, ara inferior al 70%. Aquest és l’anomenat efecte bandwagon, segons el qual els electors reforcen el vot cap a la força política que consideren guanyadora.\nLes darreres eleccions catalanes havien de ser, segons totes les previsions, unes eleccions clarament bandwagon, és a dir, en que els electors votessin en un major grau la força política que es considerava guanyadora, CIU. Finalment, i com sabem, aquest fenomen no es va produir, però tampoc l’invers. És a dir, no hi va haver cap mobilització (més aviat al contrari) de les forces a priori perdedores del 1N. Quins van ser doncs, els efectes predominants en aquestes eleccions? Per una banda, una desmobilització molt accentuada del electorat, especialment de les forces a priori “perdedores” i per l’altra, una inflació massiva de suport cap a la força en principi guanyadora, però que no es va traduir amb vot escrutat.\nTot això ens porta a una conclusió tan polèmica com sòlida: els individus som mals observadors polítics de nosaltres mateixos. Aquesta és la base sobre la que s’estructuren les enquestes electorals que sovint, no capten bé la mobilització del electorat, tant a nivell general (participació electoral del conjunt de la població) com dels partits en concret (tant important com el seu suport difús).\nEtiquetes de comentaris: militància i mobilització electoral


Un riu de gotes solidàries a Ambra – Ràdio Pego\nUn riu de gotes solidàries a Ambra\n11 de març de 2013 Sara Garcia 0 Comment\nEl col·legi públic, junt a l’AMPA, finalitzen el febrer cultural amb una marató solidària sota el lema ‘Gota a gota fem un riu’. L’alumnat va interncanviar aliments per un dorsal blau. Els productes arreplegats, que sumen més de 400 kg., seran destinats al banc d’aliments de Pego.\nDivendres de vesprada la pista d’atletisme del Pujol es va convertir en un riu de gotetes solidàries. Cada alumne d’infantil i primària va intercanviar un producte alimentari per un dorsal blau i una cartolina en la que hi havia dibuixada, també, una gota blava. I és que la direcció del col·legi Ambra i l’AMPA han unit el projecte comenius i este gest solidari per a dir adéu a les activitats del febrer cultural.\nEste riu solidari va recaptar més de 400 kg d’aliments que, com explicava el portaveu de l’AMPA d’Ambra, Jordi Sendra, es destinaran al banc d’aliments local.\n← Les falles de Pego donen per iniciades les festes josefines\nLa Marina Alta es concentra ‘pels drets socials i la regeneració democràtica’ →


Xavier Rius Sant: SOLITARI ESPERPENT AL PLE DE SANTA COLOMA AMB INSULTS REITERATS. Un cop més les sortides de to i monòlegs de Gómez Montero deixen en segon pla la gestió municipal i el debat entre el govern PSC-ICV-EUiA-CiU amb l'oposició responsable de GdG i PP\nSOLITARI ESPERPENT AL PLE DE SANTA COLOMA AMB INSULTS REITERATS. Un cop més les sortides de to i monòlegs de Gómez Montero deixen en segon pla la gestió municipal i el debat entre el govern PSC-ICV-EUiA-CiU amb l'oposició responsable de GdG i PP\nPlataforma per Catalunya va tornar a oferir un trist espectacle al Ple Municipal d'ahir a Santa Coloma de Gramenet, tot i que una de les tres places de regidors que va obtenir el maig de 2011, una continua vacant des de fa vuit mesos, donat que sembla que cap membre de la llista vol acompanyar al cap de PxC, Juan Gómez Montero, i que l'altra regidor de PxC, Esteban Escribano, que forma part del consistori, es va absentar quan encara no s'havia arribat a la meitat.\nGómez Montero, després d'una setmana que algú, sembla, del seu entorn actual o recent, havia fet arribar a altres regidors i a diferents periodistes fotos i informacions, certes o falses, relatives al seu passat polític, alguna totalment certa sobre un familiar proper seu, i d'altres de tipus personal, en cap cas publicables, va convertir el ple en un esperpent d'insults i monòlegs. No pretenc resumir aquí els acords del Ple que ja estan explicats als dos enllaços de sota de l'Ajuntament i de Gramenet 2.0.\nEl portaveu de PxC va aprofitar tots els punts de l'ordre del dia per agotar o superar el temps màxim reglamentari que té cada grup per insultar a tort i a dret, encara que el punt que es votava no tingués res a veure amb que ell argumentava, cosa que va provocar que durés mé de cinc hores. Va dir que "el 99% dels qui treballen a l'Ajuntament són púrria" que "asseuen a l'Ajuntament per no fer res, per cobrar i no serveixen per a res". Va qualificar a l'alcaldessa d'actuar o ser una noia adolescent. Va insinuar que el regidor Esteban Serrano era corrupte o prevaricava, i va qualificar una i altra vegada als regidors de Gent de Gramenet de ser amics dels terroristes i de l'estalinisme. No només agotava o superava el temps màxim amb el seus monòlegs insultants, sinó que diverses vegades va interrompre als regidors d'altres grups sense estar en l´ús de la paraula. Unes afirmacions que en molts altres ajuntaments haguessin motivat l'expulsió immediata del Ple.\nJuan Gómez Montero al Ple d'ahir parlant amb to despectiu.\nL'alcaldessa Núria Parlon el va haver de cridar a l'ordre vàries vegades si bé no el va expulsar tot tenir-ne motius.\nEL CATALÀ MAI NO S'HA PROHIBIT\nEn relació a la moció de suport al Correllegua -aprovada amb els vots de CiU, PSC, ICV-EUiA i Gent de Gramenet, Gómez Montero va dir que el català mai havia estat prohibit a Catalunya, que l'objectiu de la moció "era sembrar odi i divisió" i va qualificar l'arenés de dialecte del català. Comentaris que igual que els que va fer amb motiu de la moció de Gent de Gramenet i l'Assemblea Groga de Santa Coloma (comunitat educativa contra les retallades demanant declara Wert i Rigau persones non grates), va motivar que el públic el repliqués amb exclamacions d'indignació.\nEn algun moment, quan ell era l'únic regidor de PxC a la sala, després de carrergar contra el punt que es presentava va dir amb un to de superioritat o de perdonavides: "Anàvem a votar que no però mira... Va votarem que sí. A veure que fan!"\nDe les tres cadires de PxC, una és buida des de fa 8 mesos. Una altra també ho va estar la segona meitat del Ple.\nGómez Montero, sol a la seva bancada semblava que ahir estava més irritat que altres vegades.\nAlexandra Sevilla d'Iniciativa, defensant la moció contra una intervenció a Síria\n"OJALÀ PUTIN ENVAEIXI EUROPA!" SÍRIA I LES MOCIONS DEL BURKA\nQuan la regidora ecosocialista, Alexandra Sevilla va defensar la moció d'Iniciativa i el PSC contra una eventual intervenció militar a Síria, Gómez Montero va fer una aferrissada defensa de Baixar al Assad i de la postura de Rússia en el conflicte, arribant a dir que "ojalà que Putin envaeixi un dia Europa" i acabi amb l'ordre actual. La moció es va aprovar amb el vots de tots, tret del PP. La portaveu del PP, Mari Carmen Sáez va defensar la posició del govern espanyol, tot remarcant que si en algun moments es decidia una intervenció armada Espanya creia que només estaria legitimada si l'aprovava el Consell de Seguretat. Sáez va intervenir en la majoria de punts del ple i va votar en contra de diversos acords i mocions, però el seu discurs educat i raonat com a oposició quedava eclipsat pel to i la durada de les intervencions de Gómez Montero. El seu tarannà és molt diferent al de Xavier García Albiol a la veïna Badalona, i aquest fet seria motiu de reflexions sobre si és millor o pitjor que el discurs demagog i islamòfob l'adopti el PP i pugi en vots o ho faci PxC, com a Santa Coloma.\nM Carmen Sáez, del PP\nCom a molts altres municipis PxC va presentar una moció en relació al burca i el nicab, que no es va aprovar. El PP va presentar una esmena (a sota hi ha els tres textes) que tampoc es va aprovar. Si que es va aprovar, en obtenir els vots de PSC i CiU una donat-se per assebentast de l'acord del parlament de Catalunya per estudiar els supòsits en els que s'hagi de regular o prohibir el cobriment del rostre en l'espai públic, que es redacti un projecte de llei, i que es doti als ajuntaments de mitjans i eines per aplicar-la i per mediar en els casos d'inconpliment.\nMoció de PxC sobre el burca (rebutjada)\nEsmena del PP a la moció de PxC sobre el burca (rebutjada)\nEsmena del PSC a la moció de PxC sobre el burca, aprovada amb els vots de PSC i CiU\nGÓMEZ MONTERO NEGA QUE DIRIGENTS DE PxC S'HAGIN REUNIT AMB ALBA DAURADA A GRÈCIA\nSergi Arnau amb Gómez Montero al fons\nPxC va presentar també una moció per tal que s'elimini l'aformament a parlamentaris subjectes d'imputació judicial, cosa que motiva que el seu cas passa a ser intruït al Tribunal Superior de Justícia o al Tribunal Suprem. Gómez Montero va dir que PxC era l´únic partit sense càrrecs imputats, va carregar contra la classe política i va qualificar de nou a Gent de Gramenet d'amics dels terroristes i dels crims d'Stalin.\nA diferència del que feien altres vegades Gent de Grament (grup proper a la CUP), el nou regidor de Gent, Sergi Arnau, va rebatre el discurs de Gómez Montero en aquesta moció com també ho va fer en relació a les seves manifestacions sobre la moció sobre educació i el Correllegua. Així Arnau va recordar a Gómez Montero que dirigents del seu partit s'havien reunit recentment amb\nNikolaos Michaloliakos, líder de l'Alba Daurada i amb el diputat Ilia Kasiriadasis, partit considerat des de fa uns dies grup criminal i terrorista per les autoritats gregues.\nGómez Montero va negar que cap dirigent de PxC s'hagués reunit amb líders d'Alba Daurada, reunions de les que ha mostrat imatges el la Directa (clica) en les que s'hi veuen a Segio Concepción de Salt, líder de les Jovgentuts Identàries X Catalunya, i a Alejandro Fernández, ara cap de PxC a Sabadell. Aquest últim, fins i tot, s'ha tatutat l'emblema d'Alba Daurada. També són proves de l'empatia de PxC amb Alaba Daurada diversos escrits i tuits de Josep Anglada o del Secretari de Ralacions Nacionals i Internacionals Enric Ravello lloant l'ascens electoral d'aquest grup.\nTot i que és cert que PxC forma part d'una aliança amb el FPO austríac, el FN francès, la Lliga Nord i el Valms Belang belga, a la que no s'ha integrat Alba Daurada -que aquest mesos s'ha mantingut al marge de les tres aliances internacionals identàries- PxC no només ha lloat el seu missatge i les seves formes i s'ha reunit amb ells, sinó que també l'ha imitat en la manera de vestir i actuar de les Joventuts el tarannà d'Alba Daurada.\nSergio Concepción amb Nikolaos Michaloliakos\nAlejandro Fernández amb el diputat Ilia Kasiriadasis\nMembres de PxC al Ple de Vic el passat 1 de juliol, vestint de negre i amb emblemes semblants als d'AD. Hi veiem a Sergi Concepción i Alejandro Fernández, que aquest estiu s'han reunit amb els màxims líders d'AD.\nLlegir crònica del Ple de Jordi Corachan a Gramenet 2.0\nLlegir resum del ple a la web municipal (clica)\nPublicat per Xavier Rius Sant a 19:21\nEtiquetes de comentaris: Alexandra Sevilla, Anglada, de Gramenet, Gent, Gómez Montero, Javier, Juan, Nikolaos Michaloliakos, periodista, Plataforma per Catalunya, Sant, Santa Coloma, Sergi Arnau, Xavier Rius\nAnònim 3 d’octubre de 2013 a les 18:19\nMai he votat però tinc que dir que de puta mare. Visca PxC i fora els corruptes. Fora els parasits de l' Ajuntament.\nDelmoraejo 3 d’octubre de 2013 a les 19:42\nVisca PXC, endevant.\nAnònim 4 d’octubre de 2013 a les 8:34\nAnònim 4 d’octubre de 2013 a les 12:12\nTontos són els qui fan tumpteries.


El Claustre de Professors i el Consell Escolar del C.C. "MERCERATOR" ha incorporat el Programa d'Incorporació progresiva del Valencià, idioma cooficial a la Comunitat Valenciana, pels següents motius;\n• Ens trobem en una zona on la majoria de la població parla en castella i pretenem que la realitat escolar complemente I'acció educativa de les familias, sense oblidar la integració lingüística en la realitat cultural de la Comunitat Valenciana.\n• Les investigacions dutes a terme en el camp de la sociolingüística indiquen que per aconseguir xiquets i xiquetes bilingües s'ha de començar l'escolarització desde Infantil en la llengua de menor prestigi social .Es evident que en el cas de la Comunitat Valenciana, les dues Ilengües oficials son el valencia i el castella.\n• L'aprenentage del castellà i el seu tractament paral-lel i progressiu de la llengua valenciana per part dels alumnes, no suposa cap remora per al seu procés general d'aprenentage, si es fa amb la metodología adient. En canvi, si su posa una millor adquisició de competencia lingüística.\n• Pretenem que els xiquets i xiquetes del nostre centre, assolesquen una competencia comunicativa múltiple, equivalent en valencià i en castellà i un nivell de llengua estrangera (anglés) d'acord a les possibilltats actuals.


Barcelona, 31 de gener de 2011. – Clade, el grup empresarial cooperatiu català, ha nomenat Ignacio González Uribesalgo com a nou director general, després que fa tres setmanes Xavier López, que ocupava la direcció del grup des de la seva constitució, deixés el càrrec vacant amb la seva incorporació a la direcció general d’Economia Social i Cooperativa i Treball Autònom de la Generalitat.\nGonzález, llicenciat en ciències econòmiques i empresarials per la Mondragón Unibertsitatea i la UAB, ha estat des del juny de 2008 director d’operacions de Suara, una responsabilitat que assumeix Laura Peracaula, que fins ara era directora financera de l’organització.\nIgnacio González va ocupar la direcció general de CTF des del 2007, des d’on va ser un dels líders del procés de fusió de les cooperatives CTF, EAS i Escaler per a la creació de Suara, la cooperativa més gran de Catalunya en el sector d’atenció a les persones.\nAnteriorment, també havia exercit de director d’operacions al grup SAR residencial y asistencial i al grup Agrovic alimentación.\nEl 1992 va formar part del COOB’92 com a director de logística del recorregut de la torxa olímpica dels Jocs Olímpics de Barcelona 92. També ha ocupat posicions de director financer de diverses empreses.\nIgnacio González ha assegurat que “assumeix el repte amb il·lusió i amb una gran responsabilitat. El pla estratègic de Clade pels propers tres anys és molt ambiciós i ens queda molta feina per fer per a poder-lo desplegar i demostrar que l’aposta del grup per les persones, la innovació i la sostenibilitat tenen futur”.\nPer la seva banda, el president del grup, Miquel Àngel Oliva, considera que “el perfil professional de l’Ignacio, així com el fet que provingui d’una de les organitzacions del grup permetrà una transició molt ràpida per treballar de seguida en l’execució dels objectius estratègics”.


L'infern d'una noia de Guissona: el seu pare la va violar dels 8 als 15 anys\n"Era creuar la porta de casa i sentir que estava a l'infern". Així ho ha relatat la noia que ha denunciat agressions sexuals per part del seu padrastre a Guissona (Segarra) des que ella tenia 8 anys i fins als 15. La noia, que ara té 24 anys, ha declarat aquest dimecres protegida per una mampara al judici que s'ha fet a l'Audiència de Lleida. L'home ha negat els fets. "Mai, mai, mai he tocat les meves filles", ha dit.\nTant la víctima, com la seva germana mitjana i la seva mare, en canvi, han declarat que quan convivien l'acusat era una persona molt agressiva, que les insultava, les pegava i que li tenien "por". La víctima, que ha necessitat fer una pausa durant la seva declaració, ha relatat les agressions, que van començar amb tocaments i van arribar fins a les violacions i el sexe oral no consentit.\n"Era creuar la porta de casa i sentir que estava a l'infern"\nLes psicòlogues del servei d'atenció a la víctima (EATAV) que han atès la noia després que denunciés han declarat que el testimoni de la víctima és "creïble" i que el seu relat és "coherent" i "sense contradiccions". A més, afegeixen que el seu estat respon a la situació explicada viscuda. La fiscalia demana tretze anys i mig de presó per a l'home, de 44 anys, P. D. B. A., per un delicte d'agressió sexual continuada.\nLa noia ha dit que no va denunciar els fets fins al 2016, quan en tenia 21 anys. Va ser llavors quan li va explicar a la seva doctora i ella li va dir que ho havia de denunciar. També perquè patia per si el seu padrastre feia el mateix amb les seves germanes. La noia ha declarat que l'acusat la pegava i la insultava "amb qualsevol excusa" i que els tocaments van començar quan ella tenia uns vuit anys i el seu padrastre li estava posant una crema als blaus que ell mateix li havia causat.\nLa nena va explicar-ho a la mare, però no la va creure\nHa dit que un dia li va explicar a la seva mare que l'home l'havia "tocat" però que no la va creure i es va sentir "desprotegida". Més tard les agressions es van anar agreujant fins al punt que un dia, ha explicat, l'acusat la va intentar penetrar analment i li va fer mal i altres vegades l'obligava a fer-li fel·lacions i s'ofegava, ha relatat visiblement afectada. Finalment, als 15 anys li va plantar cara, els tocaments van parar i va marxar de casa, ha explicat.\nLa víctima ha afegit que actualment no pot treballar perquè té molta ansietat i depressió. A nivell social, no pot anar a Guissona tot i que hi té allà les amigues, ha dit, perquè es pot creuar amb l'acusat i no se sent segura. Les agressions que denuncia també han afectat, diu, les relacions amb les seves parelles perquè "quan tinc relacions íntimes em ve al cap la seva cara", ha afegit.\nLa germana diu que el seu pare era "agressiu" i que sabia que "alguna cosa passava"\nUna de les filles de l'acusat, sis anys menor que la denunciant, també ha declarat al judici i ha explicat que el seu pare és "agressiu", que l'ambient a casa no era el d'una família normal i que insultava i pegava la mare i els fills (dues nenes biològiques i un nen i una nena de la seva parella).\n"Vaig sentir que el pare l'obligava a fer alguna cosa que ella no volia"\nLa germana de la víctima també ha dit que ella sabia que "alguna cosa passava". Ha relatat que l'home tractava malament especialment la seva germana. "No vaig veure com la pegava però la veia plorant i amb blaus", ha dit. "A mi em feia por el meu pare i a la meva germana també li feia molta por".\nA més, ha relatat entre llàgrimes que quan era petita va sentir com a la llitera de dalt el seu pare obligava a fer "alguna cosa" a la seva germana que ella no volia. "Recordo escoltar que ella deia que no". La germana de la víctima creu que tot el que li ha passat a la seva germana li ha afectat "moltíssim". Ha fet que no pugui continuar amb la seva vida.


Un tel als ulls: 01/04/11 - 01/05/11\nEls polonesos no només són l'adjectiu amb el que alguns ciutadans d'aquest país ens distingeixen, perquè malgrat que a n'ells els sembli que parlen d'un idioma inintel·ligible, ja m'agradaria veure'ls enfrontant-se a l'hongarès. Bromes a banda, Hipopotam studio són un grup de dissenyadors gràfics polonesos amb una web, i una feina, molt interessant, en polonès i en anglès.\nNo us perdeu, també, el seu "museu virtual", Pica Pic, d'arqueologia de maquinetes pre-gameboy, amb les que podreu interactuar en un acte de nostàlgia els que vau tenir la fortuna d'aconseguir-ne alguna, allà pels vuitanta. Això si, sense so no té cap gràcia.\nAh! i bon cap de setmana!\nEl meu ordinador em diu que he arribat a la xifra de llibres llegits de 3.102. No és gran cosa, però tinc excusa, alguns llibres els he llegit, llegeixo i llegiré sempre, per tant no sé si comptar com a un llibre llegit la relectura. Fa molts anys, potser vint-i-cinc, que tinc feta la base de dades, en dBaseIII (MSDOS), que ha anat passat de PC en PC. Recordo que la vàrem fer en el nostre vell Amstrad, abans de tenir un i486, amb en Miquel, un cosí estimat, lletraferit també, que va morir als trenta-nou anys de càncer per tabaquisme. Gràcies al meu ordinador, doncs, no cometo gaire vegades -encara se n'escola alguna-, de comprar-me un llibre repetit, per exemple. Vull dir repetit en títol, autor i edició, que en les diverses edicions, de segons quins llibres, no només no m'importa, sinó que les busco.\nVeig, però, que el meu objectiu de tenir una biblioteca ben assortida es dilueix en el temps i, sobretot, en l'espai. Apresso el meu fill gran que trobi aviat l'elixir de la vida eterna per a poder llegir amb calma tot allò que encara em falta. Encara que, ves a saber, potser no cal.\nSempre he cregut que sabia llegir prou bé, ho he fet per gaudi i pels estudis, i entenc que no és el mateix en ambdós casos. Però gràcies a la petita col·laboració que faig amb la meva amiga Àngels Amorós a Ràdio Esparreguera, sobre llibres i blogs, he fet un pas més en el meu aprenentatge de reflexionar sobre l'acte de llegir i sobre l'acte d'escriure. La cosa es queda més aviat per a mi, perquè quan fas ràdio cal tenir molt en compte l'oient potencial, segons l'emissora, el tipus de programa i la franja horària, i tampoc es tracta de fer-los adormir.\nFins ara comprava llibres que m'havien recomanat, sempre que, qui me'ls recomanés, em mereixés confiança, que tard o d'hora hi haurà algú disposat a recomanar-te els llibres d'en Follet, i us ho podeu estalviar. També em guiava per criteris acadèmics, pel que havia llegit en altres llibres i, evidentment, sempre he llegit els clàssics. Ara, però, rel del programa he anat llegint llibres que no entraven en aquestes categories, llibres que, d'una altra manera no hagués llegit mai.\nPrescindint de fer cap ressenya canònica, que no és la meva voluntat en aquest espai, massa que ho he de fer, si us plau per força, en els treballs de la universitat, he intentat comprendre què és allò que em diu, intuïtivament (paraula que simplifica anys d'ofici), quin llibre és bo i quin no ho és. Perquè de la mateixa manera que no tot el que està entre dues orelles és intel·ligència, no tot el que està entre dues tapes és literatura.\nPer això et trobes llegint alguna cosa, que t'ha costat déu i ajut aconseguir, escrivint a l'editorial, per exemple, i que ells, amablement, t'han enviat, previ intercanvi de dades, com el número de la Visa, i sobre el qual has trobat distintes referències en el món blogaire sobre si ha estat una injustícia que aquell títol no hagués tingut més ressò. Ho intentes però ho trobes indigerible. Deixant de banda les faltes d'ortografia, imagino que a uns certs nivells l'opció corrector no surt a compte, i que reconec que em posen bastant nerviosa malgrat que jo sigui perfectament capaç de fer-ne, hi ha alguna cosa que et fa avançar en la lectura a empentes i rodolons i amb moltes ganes d'engegar a pastar fang el llibre.\nAltres vegades, et pots trobar amb la sorpresa d'un llibret que te'l mengis amb gasiveria, que no et duri més de dues hores (tot i romancejar) i que trobis que és una injustícia còsmica que no n'hi hagi més. De fet, no dubto que se sent sortir de la terra l'udol de desesperació quan arribes a l'última pàgina. Per què? -amb posat tràgic- per què no n'ha escrit un tros més? I et sents òrfena d'aquell autor i penses en com el mercat fa desaparèixer la literatura sota tones de paper i publicitat.\nEm pregunto quina raó m'inclina cap a una cosa o cap a una altra. Llegeixo molta gent, sobretot del ram del llibre, que se la passen fent comparances i referències amb altres autors, que queden d'allò més intel·lectuals i que em semblen molt correctes. Però, això ve a ser com em deia un conegut meu, periodista a l'Avui, anys ha: "Montserrat, nosaltres no escrivim pels que ens compren, escrivim per la competència". I segurament és això, l'argot, l'especialització, l'exhibició de talent inter nos, que a n'ells els dóna molt de plaer. Malgrat que n'hi ha d'altres als quals no els cal aquest exercici de sibaritisme literari i ens ofereixen qualitat, intel·ligibilitat i gaudi. Però, a desgrat d'aquestes escasses excepcions, hi ha alguna cosa que falla, ells llibres continuen atrapant-me, o no, depenent d'un altre factor. I no vull dir "agradar", perquè si bé en certs contexts és necessària aquesta paraula, sempre he pensat que és opinió i no criteri.\n(N'Eros Ramatxoto, d'El Penjoll, enllaça aquest vídeo que em ve com l'anell al dit)\nQuan arribo a la feina, al mostrador de recepció, sempre hi ha La Vanguardia. Tot i que no hi tinc res contra aquest periòdic, no és la meva capçalera. El gest, gairebé involuntari, és sempre el mateix: girar-lo i ataüllar a qui fan l'entrevista a la contraportada. Aquest dia toca al violinista Nestor Eidler i és ell que em proporciona el meu "eureka" quan parla de per què va voler estudiar amb un professor en particular: Oistrach.\n"¿Por qué precisamente con él?\nEn los otros percibía interferencias, o físicas o narcisistas... Oistrach era el único que me hacía vibrar, sentía que conectaba con la esencia... ¡Quise tocar como él! Como discípulo de Fedora Aberastury, ella me enseñó el camino a los misterios y hacia Oistrach."\nDe La Contra de La Vanguardia, aquí.\nFinalment ho entenc, llegir un llibre d'algú que no menteix, ni que sigui fent ficció, on no hi hagi interferències, físiques o més aviat narcisistes, connectar amb l'essència, notar que el llibre t'embolcalla i no anar ensopegant amb la personalitat psicopàtica de l'autor, enredant com un vailet de quatre anys en un obrador de pastisseria per la Pasqua, només perquè es creu més important ell que no pas la seva obra. Jo, que no vull "tocar" com ningú, només pretenc llegir bé i bo, entenc que això és el que em fa estimar o desestimar un llibre: la veritat que hi pugui trobar en ell.\nAh! i per molts anys Montserrats! Què jo seré atea, però ho he de celebrar per força, sinó he de donar masses explicacions ;)\nPublicat per Clidice a 7:00 59 comentaris Enllaços a aquest missatge\nHi ha molta gent que surt de casa el dia de Sant Jordi sense tenir massa clar quin llibre comprarà. Molts es refien del que els ofereixen les cases editorials amb tota la màquinaria publicitària corresponent al darrera, o de títols d'autors ja consagrats. Qui negarà que ara mateix, al món, això de l'escriure és més un negoci editorial que un transvasament d'idees entre escriptor i lector. O sigui que la gent comprem cenyint-nos, moltes vegades, als mateixos criteris amb què comprem una colònia o una bossa de mà: la publicitat.\nJa és ben curiós que, en el moment que es vénen i es publiquen més llibres al món, tothom es queixa que es llegeix tan poc. La veritat és que sempre s'ha llegit ben poc. Som una generació alfabetitzada que té mala memòria, o a la que no l'interessa la història. Per això recitem consignes sense massa reflexió i de les queixes d'una indústria que s'ha sobredimensionat, en fem lema d'un problema cultural, com si hagués hagut un moment en la història on tothom fos intel·ligent i lletrat, on en les cafeteries, mentre sucàven el croisant a la llet, es mantiguessin encesos debats sobre Aristòtil, Plató i Pitarra.\nEn tot cas ahir, a la ràdio, vam parlar d'alguns llibres que potser podríeu tenir en compte de cara a Sant Jordi i que potser caldrà que n'encarregueu més d'un, que ja se sap com són les coses de la distribució del producte nostrat. Som tan educats, amables i generosos que sempre fem passar el de fora al davant, allò del "vostè primer, insisteixo". Siguem una mica maleducats i passem nosaltres al davant, temps hi haurà, i de sobres, de donar negoci als de fora.\nEl primer que us recomano és d'en Toni Cucarella que, sortosament per nosaltres, s'ha desdit d'això de no publicar mai més i ens fa arribar aquest Hòmens i falagueres, i altres relats. Un bon motiu per fer funcionar el tam-tam literari del país. De l'editorial 3i4.\nUn altre que podeu tenir en compte és el llibre coral Matí i altres contes, 14è Premi de narrativa curte per Internet Tinet (Premis Literaris Ciutat de Tarragona 2010), de Cossetània, un dels autors és el blogaire Josep Manel Vidal.\nTambé hem parlat d'algú que tots els blogaires coneixem bé, en Salvador Macip i el seu El joc de déu, publicat a Bromera. En Salvador és una màquina, de ben segur que ha descobert com clonar-se per fer tanta feina i no ens ho vol dir.\nTambé ens hem fet ressò del Premi Exhaurim-lo! 2011 que atorga El llibreter en el seu blog i que, aquest any, ha anat a parar al llibre Primavera, estiu, etcètera de Marta Rojals, editat a La Magrana. Els criteris per rebre aquest premi em semblen d'allò més curiosos i la seva proclamació no té pèrdua.\nNo hi podia faltar, també, un llibre de poesia. Ja ho sabeu que sempre he dit que no m'agrada, en un intent de fer entendre que "agradar" és el verb més usat i el menys indicat per entendre l'art. Agradar és opinió i no criteri, malgrat que moltes vegades l'hàgim d'utilitzar per mor de ser compresos. O sigui que, de la mà de les Papallones en la llum, podem mirar-nos aquest llibre de la Joana Navarro, Besllum, que encara no he tastat.\nNo hem pogut pas parlar de tants títols que em semblen bones opcions, algunes immillorables com Els neons de Sodoma d'en Xavier Aliaga, que ja en vam parlar, Un riu de crims, que també n'hem parlat, l'últim d'en Jesús M. Tibau I un cop de vent els despentina i, com no, La cendra dels anys, de la Júlia Costa. La poesia d'en Josep Porcar, o d'en Josep Lluís Abad, i el llibre de refranys sobre l'ull editat per automecenatge d'en Víctor Pàmies, Amb cara i ulls, el de l'Ana Bergua i la Carme Sala, L'àvia necessita petonets, i qualsevol que us vingui de gust de l'Olga Xirinacs. De ben segur que me'n deixo, més d'un i més de dos, però n'estic convençuda que ja hi teniu prou traça en això de rastrejar títols i autors que no ens els empapussin com si fóssim oques per a foie.\nAquesta setmana que ve faré vacances blogaires, que no pas de les altres, per això aquest serà l'apunt de portada fins l'altre dimecres. Que tingueu una bona setmana!\nPublicat per Clidice a 6:00 35 comentaris Enllaços a aquest missatge\nCada trimestre pateixo d'estrès, però del dolent, que ja fa ràbia. A les puntes de feina, hi he d'afegir les PACs de la UOC, el Xerrem i ara, per si fos poc, les eleccions municipals i un queixal que m'estan reparant. Hauré de vigilar que, com em va dir ahir l'estanquer quan hi vaig anar a fer la loto 6/49, "millor que no et toqui, no fos que t'agafés un simpòsium d'aquells i et quedessis aplegada aquí mateix". O sigui que espero, de tot cor, que no m'agafi cap simpòsium i pugui arribar al maig amb la salut més o menys endreçada.\nSolc despertar-me amb la ràdio. Dijous al matí, a les set, va començar a vomitar les males notícies de cada dia: que si col·lapse en l'administració americana, que si Portugal demana la intervenció d'Europa, que si l'Hospital Clínic tanca les urgències del carrer València, que si el govern dels millors liquida la sanitat catalana, que si el pare haurà de seguir fotent-se de cap perquè no li operen el genoll ... Vaja, que quan acabem d'estar desperts i hem d'anar cap a la feina a escoltar, ara l'un i ara l'altre, la munió de problemes econòmics d'empreses i particulars, t'entren moltes ganes d'aprendre a fer formatges de cabra.\nLa ràbia mai és bona, la ràbia ens fa terriblement injustos i ens aboca al de sempre: trencar per reconstruir per tornar a trencar, etc. Potser que comencem a humanitzar-nos i deixem enrere aquests recursos que ens ancoren a una humanitat que fou i que ja no existeix. De moment, mentre rumiem la manera de solucionar-ho, potser serà millor desfogar-nos escrivint en una paret, ni que sigui virtual i encara que ens la proporcioni una casa comercial. Proveu d'escriure el que penseu aquí, jo ja ho he fet, i que passeu un bon cap de setmana!\nLes vuit, en Factor X es desperta, avui ell anirà a fer els 55 km en bicicleta que repetirà el dia 10, o sigui que jo podré fer, amb tota llibertat, el que més m'agrada: passar quatre o cinc hores corrent i caminant per la muntanya. I tinc vambes noves!\nM'ho prenc amb calma, estrenar calçat vol dir haver de reduir les expectatives, no fos cas que comencés a encetar-me per tot arreu. O sigui que decideixo que avui "baixaré" a Montserrat. "Baixar a Montserrat" és una broma que ens fem quan tenim ganes de caminar per la vora del riu i volem fer una circular.\nEsmorzo amb el portàtil al davant i aprofito per munyir les vaquetes del Facebook, algun dia hauré d'anar a algun centre a desintoxicar-me dels jocs de Zynga. Vaig al lavabo, faig les meves ablucions matinals, m'embetumo amb crema solar, em poso la roba d'esport i, finalment, amb tota la cerimònia em calço les sabates noves.A la motxilla hi duré apòsits per si de cas. Bastons i barret d'ala ampla són els complements últims.\nColònia Sedó, a dalt, Esparreguera. D'aquí\nSurto de casa en direcció a la Colònia Sedó, tot baixada, passo per la font de la Barona, que encara raja. Els vells plàtans, amb l'enforcadura baixa, em recorden un munt de tardes fent campana i una pila d'intents (malauradament reeixits) en això d'aprendre de fumar, fa eons ja. Depasso la Colònia i enfilo cap a Can Vinyals, sota Can Castells, on abans feien les Aromes. El riu baixa gras, veig la resclosa, on anàvem a pescar amb en Factor X i el meu sogre, son pare. Quantes tardes d'estiu a l'ombra, amb una fanta i ganxitos, empipant els peixos (pesca sense mort) i fent-la petar. Al davant veig la indústria química que ens ha entaforat l'ajuntament d'Olesa, t'agradi o no, i el polígon industrial. Em pregunto com és que som capaços de destruir el nostre territori amb tanta alegria. Sembla que als amos dels terrenys només els convenç el guany ràpid, i així veiem esvorancs en les muntanyes, i clapes de formigó en tot el territori. Recordo que dilluns he d'intervenir en un debat sobre urbanisme, però no hi vull pensar gaire, sé perfectament el que vull dir. Comprovo que el cavall blanc encara hi és en la seva finca. Fa temps que, quan passo per aquesta urbanització, em miro un cavall blanc que tenen en el jardí d'una casa. M'agraden tant els cavalls que, només de veure'n un, ja em sento feliç.\nPassat Can Vinyals enfilo cap a La Puda. No puc evitar fer el camí dels records cap a Güemes, de quan vaig afegir-me a una colla que feien el Camino del nord entre Bilbao i Santiago de Compostela. Van ser dies feixucs, caminant sota la pluja amb un ritme endimoniat, que em va costar una tendinitis d'aquelles "de per vida", un dia que vam sobrepassar els quaranta-cinc quilòmetres sobre asfalt i carregats amb les motxilles. Va ser una mala decisió anar-hi, sobretot perquè jo venia d'un altre ritme i unes altres cabòries fent el GR-11.\nArribant a Güemes ens van informar que el capellà del poble tenia un alberg. Ens hi vam arribar, un home, tret d'una fotografia d'un d'aquests capellans de la teologia de l'alliberament, amb el cabell esborrifat i la barba blanca, ens va rebre, en català. Considerant que el poble estava a Cantàbria això ens va sorprendre prou. N'Ernesto Bustio, càntabre, va ser ordenat a Solsona, fill de càntabres emigrats, i aprofitava qualsevol ocasió que tenia per practicar la llengua que fou seva durant la infantesa i bona part de la seva joventut. Recordo com ens va oferir unes habitacions, les dutxes i el menjar gratuïts, només, si volies, deixaves la voluntat en una caixa. Després del dinar que vam fer entre tothom, peregrins, caminants i gent del poble, sobre les tres de la tarda, els meus companys van marxar al poble, a jugar al dòmino. Jo vaig prendre el llibre i em vaig emperesir al davant de la llar de foc. L'Ernesto es va quedar amb mi i vam començar a xerrar d'això i d'allò. Si mireu l'hipervincle que hi ha en el seu nom, podreu saber part de les aventures que vaig conèixer aquella tarda. Recordo que li vaig preguntar què passava que tots els boscos que trobàvem eren d'eucaliptus. Em va explicar que la gent es venia al negoci ràpid i havia tallat els boscos autòctons per plantar aquest arbre de creixement ràpid, per vendre'ls a les industries del paper. El mal és que aquests arbres són un problema ecològic terrible, perquè dessequen el territori. El guany ràpid, com sempre. Tant li fa si destrueixes la terra dels teus avantpassats si en comptes d'un Seat pots tenir un Audi, o si en comptes de viure en un pis pots viure en una casa, ni que la parella i tu us hàgiu de comunicar per walkie-talkies. Després de sis hores xerrant amb ell, ens vam adonar que fèiem tard per coure el sopar, la gent va començar a aparèixer i jo vaig despertar d'un somni ben estrany.\nErnesto (Ernest) Bustio\nSempre més tindré l'Ernest en la meva memòria com la d'un home del qui, en una sola tarda, vaig aprendre més del que podria aprendre en moltes vides i en moltes escoles. Tant li fa la seva condició de religiós, el que compta és la seva condició d'humà en tota l'extensió del terme. La seva visió de la seva terra, de les barbaritats comeses amb els boscos artificials d'eucaliptus i en les urbanitzacions fantasmagòriques, per buides, enormes (en vaig veure una on havien partit una muntanya per la meitat, literalment), fetes en el territori d'aquell president amb nom de xoriço i que sembla tan simpàtic, sempre m'ha donat un punt de vista immillorable per visualitzar el nostre propi territori.\nPel darrera de La Puda, l'antic balneari ara en ruïnes, que fa una llàstima que trenca l'ànima, enfilo cap a Can Tobella, aquesta serà de les poques pujades del trajecte d'avui. De moment, el calçat respon a la perfecció i no em cal baixar el ritme. Ensopego amb molts ciclistes, es nota que hi ha la Portals a tocar, encara que hi ha molta tradició ciclista en aquesta zona. El Camí de la Sal és un camí perfecte per fer els dies de calor, ombrejat i humit, segueix el curs del Llobregat camí de Monistrol. Em quedo a l'Aeri, el prendré fins el monestir, no tinc cap mena d'intenció d'enfilar-me pel tub.\nCan Tobella, sota el Tossal Rodó. D'aquí\nMentre el camino el penso, aquest territori. M'emociona trepitjar-lo, sentir-lo. La sang no m'hi lliga, sóc filla de lleidatans, però m'hi lliga el naixement i la creixença. Ho vulgui o no, és aquí on he nascut i crescut, és aquesta la terra roja que m'embrutava els genolls, són aquestes pedres les que em feien traus i esgarrinxades, no pas d'altres. I l'estimo, l'estimo tant, que fins i tot em cal fugir ben lluny per tenir ganes de tornar-la a veure, unes ganes que poden arribar a fer mal i tot. Per això m'enfurismo de mala manera quan veig com la maltracten els mateixos que se'n diuen amos.\nEl trajecte amb l'aeri no s'hauria d'acabar mai, l'avantatge de no tenir vertígen és com en pot ser de plaent un viatge dins un cistell penjant. Un cop dalt del monestir no m'aturo i, sense solució de continuïtat, ni perdre ritme, m'enfilo a Sant Miquel. Quan perdré de vista la gentada buscaré algun mirador i aprofitaré per menjar una mica de xocolata enmig del romaní florit i les abelles que el pol·linitzen. El sol escalfa de valent i demà tindré un bonic to bicolor, però no em preocupa, a finals de temporada, amb tantes robes distintes, estaré a quadres. Després de la xocolata, baixo corrent pel camí de les bateries. Tinc una visió: m'acabo d'enamorar i les dipositàries del meu amor per sempre són dues, de color verd i es diuen Bestard Energy. Baixar corrents per camins pedregosos, notar com la sola s'arrapa a la pedra, sense relliscar ni un milímetre, ensopegar un parell de cops, més que res per allò que no s'adormi l'adrenalina, i arribar a Collbató amb una sensació de felicitat explosiva és tot una.\nFinalment arribo a casa després de "baixar" a Montserrat en quatre horetes justes. Potser demà les tornaré a treure a passejar, haver-les conegut bé mereix una celebració!\nDiumenge. Evidentment no me n'he pogut estar i hem sortit a passejar juntes, les meves vambes i jo. Més que res per desentumir la musculatura uns sis quilòmetres. Avui la mare ha fet arròs i ha comprat tortell, vol celebrar que el Barça va guanyar, em sembla, o era que el Madrid va perdre? Ehem ;)\nAquest cap de setmana ha començat en divendres, i és que això d'acumular hores que no et paguen a la feina, i que cal recuperar fent festa, sempre va bé, que no només de diners viu la dona.\nA primera hora he anat a la perruqueria, és important que, ni que sigui pagant i un cop cada dos mesos, un home heterosexual et digui que estàs guapa. Després he agafat l'autobús i he baixat a Barcelona. Feia tant de temps que hi havia d'anar a fer encàrrecs que fins i tot m'he hagut de fer una llista. Primera parada Diagonal-Maria Cristina, en una botiga de telefonia mòbil que ja fa una pila de mesos que m'hi havia d'entretenir.\nPer sort he hagut de fer cua. Si, no m'he begut l'enteniment, en la meva vida n'he hagut de fer moltes de cues, i és on he llegit la majoria de llibres. Aquesta vegada anava previnguda i duia material sabent, a més, que em trobaria una butaca còmoda i que no em caldria patir, ja que quan he agafat el número un xicot la mar d'amable s'ha anotat el nom per cridar-me. Al cap de mitja horeta m'han tret de la meva abstracció i he passat a ocupar, durant una hora de rellotge, el meu lloc al mostrador. Bé, sembla que ja fa massa temps que havia de revisar les tarifes a les que estic acollida i n'he sortit amb un telèfon d'aquests "que fan de tot" (Internet inclosa) per 19 euros i una tarifa substancialment menor de la que tenia fins ara.\nSi, ja ho sé, n'hi ha de més bons i de més nous, però pel que em convé amb aquest ja n'hi ha prou. Fins i tot, de tantes coses que fa, he pensat de deixar-lo al costat dels plats bruts, ves a saber!\nJa era l'hora de dinar, però ho endarreriria per anar a una llibreria on havia vist per la web que tenien un llibre que em convenia. Prenc la línia 3 a Maria Cristina i detecto que ja ha arribat el bon temps amb l'explosió del perfum tan conegut: eau d'aixell, o de sobac per a alguns. Tanmateix, a l'igual que amb les cues, en el metro també m'hi passaria hores. Mare meva quant de material! Baixo a Passeig de Gràcia, el que m'ha donat un llarg recorregut d'observació de la condició humana.\nA la llibreria, una d'aquestes grans, em diuen que el llibre, malgrat que a la web diguin que el tenen, només és per la venda per Internet. Em queixo, perquè la brometa em costarà 8 euros més pel transport, però poc s'hi pot fer. Baixo Passeig de Gràcia avall fins a Plaça Catalunya i ho provo a la llibreria Tal, és normal, no el tenen, això dels canals per comprar qualsevol llibre en català que no sigui dels patums sol ser un drama. Tanmateix em firo amb l'últim Camilleri (iuhu!) i mentre estic pagant, el noi i la noia que hi ha a la caixa parlen entre ells com si jo no hi fos. "S'hauria de matar a 600 banquers, tal com va fer aquell tio d'Olot, i ja ho veuries com s'acabaria això que et prenguin el pis per no pagar la hipoteca". Pago atònita, si hi ha una cosa que em supera més que el feixisme és l'estalinisme. No me'n puc estar i li comento al xicot que, potser, només potser, la seva apreciació no és massa encertada. Decideixo que no tornaré a posar els peus en aquella llibreria, no m'agrada que els meus diners serveixin per pagar el salari a algú que té idees genocides respecte a una part de la meva família. Serà per botigues!\nEl més millor del món mundial ^^\nPrenc la determinació que no em posaré de mal humor, el que ha dit aquest ésser humà (?) no és la primera vegada que ho sento, ni que ho veig escrit. Com si tot el món es pogués guanyar la vida despatxant llibres! Els altres hem de fer altres coses, potser menys nobles, però és el que hi ha, el cas és bufar cullera.\nEntro als grans magatzems de Plaça Catalunya i em compro un desodorant. A Barcelona quan es posa a fer calor no s'està de res, i a mi em fa molta angúnia que em cantin els alerons. Vaig al lavabo i soluciono l'angúnia, després passo per la zona de colònies, localitzo un provador de la meva i ho acabo d'endreçar. Cadascú amb les seves manies.\nAi! totes tenim les nostres flaqueses!\nSurto fora i m'adreço a l'extensió dels grans magatzems del Portal de l'Àngel, tenen la pel·lícula que buscava, el llibre no. És tard, passa de les tres, i em fa mandra ficar-me en cap lloc a dinar, pel que pujo a la cafeteria i demano un plat de noddles i una aigua. Els fideus resulten massa salats i els vaig fent passar mentre em llegeixo mig Camilleri. M'atenen quatre persones amabilíssimes, poca feina que hi ha, i demano un te. Lavabo, higiene bucal i adéusiaus com si fóssim de la família. Miro a la secció de calçat de muntanya, no veig res del que em cal.\nArribo a la Plaça Vila de Madrid, hores d'ara he acomplert una bona part del programa i vaig molt per sota del pressupost previst. Entro a la cadena de botigues esportives i em firo dues bosses amb tub per l'aigua i un kit de neteja de les mateixes. Ja era hora! Era desesperant veure com es feien malbé, sobretot pel tub que no hi havia manera de netejar. Ni em miro el calçat, sé perfectament què tenen i sé que no és el que vull.\nUn invent fantàstic i alhora un desastre per netejar.\nAl carrer Canuda, molt a prop d'allí, hi trobaré el que cerco. Entro a la botiga d'articles de muntanya, un xicot molt amable em demana que vull: Unes sabates per córrer per la muntanya. No se'n pot estar de deixar de mirar-me als ulls i fer-me una repassada general amb posat escèptic. Si, ja ho sabeu, aquelles mirades amb les que et vénen ganes de dir: "el nas gros i els pits petits, coses de la genètica, la panxa, coses dels embarassos, les arrugues, coses de l'edat i el cul, coses de la xocolata" [algú sap si la Rossy de Palma fa seminaris tipus: "como llevar mejor to esto"?] gaires mirades més com aquesta i hauré d'anar més sovint a la perruqueria, caram, que una ja no va aixecant passions ja ho sap (bé, tampoc és que les hagi aixecat mai) però tampoc cal que et destrossin la moral d'una forma tant expeditiva. Tanmateix, molt professional i intentant creure's que, efectivament, la mestressa que té al davant és capaç de córrer, o intentar-ho, per la muntanya, m'adreça on tenen aquest calçat. Li dic que vull unes Bestard, nova mirada escèptica i un vols dir? que, fins i tot em fa dubtar, no et sembla que potser t'anirien millor aquestes altres?, i m'ensenya les Salomon, Asolo i North Face, no, vull unes Bestard, aquestes són per esportistes que corren per la muntanya (i jo sóc una mare i una comptable que corre per la muntanya tres cops per setmana, tot i que això últim m'ho estalvio).\nFinalment li faig entendre que m'agraden les mallorquines, m'agrada la seva sola Vibram, el seu cosit, el seu disseny, sense les floritures absurdes dels demés, i m'ensenya unes Energy que m'encanten. Número? Un sis i mig americà? Segur? (Sí! segur!) Em porta un sis, que em va petit, després em fa emprovar un set, que em va gran, finalment decideix (al·leluia!) que potser em cal un sis i mig. Em pregunto si realment les arrugues són cosa de l'edat o de la paciència que cal prendre. Tot i això no deixa de ser molt amable i, a diferència de la llibreria Tal, sé que aquí si que hi tornaré.\nNo em digueu que no són una preciositat?\nBé, enfilo cap a la Rambla, no me n'estic i entro en la botiga on res és igual, en surto amb un vestit en el qual, potser algun dia, hi cabré. No hi ha res millor que ser optimista. Al triangle compro te i em prenc un suc de taronja. Baixo al metro i retorno a Maria Cristina on esperaré l'autobús que em porti a casa. Estic satisfeta i baldada. Entre el parar dreta i la caminada el meu genoll i la tendinitis es recorden de mi. Bé, els records són mutus. Curiós que només es despertin a ciutat, m'ho he de prendre com un senyal? De tornada a casa arribo just a temps de baixar de l'autobús a la primera parada, una mica més i regalo suc de taronja per aspersió als meus companys de transport. Hauré de trucar a casa perquè algú em vingui a buscar, ara no em veig amb cor de fer ni una passa més, i menys els 900 metres que em queden, marejada i carregada com un ruc.\nUn riu de crims és el títol d'aquest llibre elaborat per vint-i-quatre autors amb un nexe d'unió: l'Ebre. Molt ben editat, és una iniciativa de la Llibreria Serret de Vall-de-roures, March Editor, Centre Quim Soler (web interessant), Ètim i Lo Trull de les Raboses. L'Ebre es tenyeix de roig amb vint-i-quatre relats que no tenen res a envejar a invents literaris d'altres latituds.\nEntre aquests autors hi podem trobar els blogaires de Brevis Coniuratione, The Lost Underground Station, Des del meu mar, Aïllat i llunyà, Ilercavònia, Triticària i Tens un racó dalt del món. I si ens voleu escoltar a la ràdio, podeu fer clic aquí.


Sortida Nocturna amb Raquetes de Neu i sopar inclòs - Vertical Emotions\nSORTIDA NOCTURNA AMB RAQUETES DE NEU - SOPAR INCLÒS\nSortida Nocturna amb Raquetes de Neu i sopar inclòs, de nivel iniciació pels voltants d’Ulldeter fins al naixement del riu Ter.\nDisfrutarem de la tranquilitat i la llum de la nit, o fins hi tot observar les estrelles i la lluna enmig de l’alta muntanya.\nFinalitzarem la ruta amb un sopar tots plegats per compartir l’experiència!\nLa Sortida Nocturna amb Raquetes de Neu i sopar inclòs tindrà aquesta programació:\nPunt de trobada: Parquing Nº5 de Vallter2000. (Davant el Telecadira de Baix)\nDurada de l’activitat: 4 hores, aproximadament.\nSopar: en restaurant típic de Setcases un cop acabada l’activitat.\nPot participar qualsevol persona que tingui un número de peu a partir del 35. No es necesita experiència.\nFrontal amb piles.\n*Es realitzarà amb un grup mínim de 4 participants.\nRaquetes, bastons, Tècnic Esportiu titulat, Assegurança i sopar en restaurant típic de Setcases.


Les escoles com a motor del canvi educatiu\nL'Anuari de l'Educació de les Illes Balears 2018 inclou un monogràfic sobre innovació, a més de diverses experiències dels centres\n3 min. Palma 04/12/2018 14:48\n651x366 Presentació de l'Anuari de l'Educació a Can Oleo. / M.LL. Presentació de l'Anuari de l'Educació a Can Oleo. / M.LL.\nL'Anuari de l'Educació de les Illes Balears arriba al número 15 (es fa des del 2004) amb una edició que inclou un monogràfic sobre innovació educativa, a més d'un recull d'experiències concretes d'alguns centres de les Illes, com el CEIP Ponent, el CEIP Llevant o el CEIP Margalida Florit, entre d'altres. Així ho ha explicat aquest dimarts a Can Oleo Lluís Ballester, un dels responsables de l'Anuari. "Com cada any, aportam les dades del sistema educatiu balear que, després d'aquests anys, ja permeten comprovar-ne l'evolució", ha dit Ballester.\nL'objectiu del Pla d'innovació pedagògica (PIP) de la Conselleria d'Educació és "valorar la tasca que s'està duent a terme a molts de centres", així com deixar palès que són precisament les escoles el motor del canvi educatiu, segons ha explicat Manel Perelló, responsable del Programa de gestió de qualitat de la Conselleria d'Educació i Universitat. "Ja feia temps que als centres públics de Primària i Secundària treballaven en innovació, i hem volgut estimular l'intercanvi d'experiències entre els 58 centres que a hores d'ara formen part del PIP, que es distribueixen en set xarxes de treball", ha continuat Perelló.\nPer la seva banda, el president del Consell Escolar de les Illes Balears (CEIB), Pere Carrió, ha aportat a l'anuari una panoràmica sobre el funcionament del Consell des de la seva creació l'any 2001 fins a la seva actualitat. "El CEIB és l'organisme de consulta i participació de la comunitat educativa", ha apuntat Carrió, qui ha destacat la recuperació d'aquesta entitat després de la legislatura de José Ramón Bauzá. "Bauzá va intentar que desaparegués, però això era impossible perquè el consell escolar és fruit d'una llei estatal. El que sí va fer va ser minvar-lo el màxim possible", ha afegit.\nImpossibilitat d'una llei de consens\nCarrió ha lamentat la manca d'una llei de consens en matèria educativa, sobretot després que el CEIB aprovàs el Pacte per l'educació, encara que sense el suport dels sindicats. "Es va optar per dur-lo a una comissió parlamentària i varen comparèixer més de 80 persones i entitats. Però no es varen posar d'acord. Varen aprovar un document buit i sense sentit", ha explicat. "És gairebé impossible fer una llei educativa sobre el Pacte", ha sentenciat.\nEls tècnics d'intervenció sociocomunitària\nMaria Asunción Sempere ha valorat el primer any d'implantació de la figura del Tècnic d'Intervenció Sociocomunitària (Tisoc) als centres de Secundària de les Illes. "Els professionals es troben amb determinades dificultats socials a Secundària i la incorporació d'educadors socials als departaments d'orientació dels centres ha ajudat a tractar qüestions com l'absentisme, l'assetjament o les problemàtiques d'alumnes amb factors de risc social", ha explicat.\nUn total de deu centres comptaren amb aquesta figura (un per centre) el curs 2017-2018, mentre que aquest curs han estat un total de 18 els triats per la Conselleria. "La selecció es fa en funció de determinats factors, com l'absentisme, la conflictivitat i el nombre de repetidors", ha comentat Sempere, qui també ha destacat que el primer any es va arribar a més de 3.000 alumnes.\nEs discuteix a crits i carregat de droga davant la comissaria de Manacor... i acaba detingut


Sota el Sol de la Toscana | ACAVe Travellers\ndc., 05/03/2017 - 10:13\nL'avió aterra i apareixes en el bressol del Renaixement i llar de Maquiavel, Miguel Ángel i els Médicis, Florència té un magnetisme i romanticisme que t'enamorarà. És la capital de la Toscana i un autèntic museu en viu. Llocs tan bells com el Palazzo Vecchio que presideix la Piazza della Signora. La Galleria degli Uffizi on les obres d'art de Botticelli, Leonardo da Vinci i Miguel Ángel semblen infinites, i una de les catedrals més boniques del món que t'enlluernarà: la basílica de Santa Maria del Fiore.\nDesprés, baixant al sud, a una hora de camí de Siena et recomanem que coneguis els pobles medievals del triangle Monteriggioni, Volterra i Sant Gimignano. No podràs dir que has fet un viatge per la Toscana si a més de les conegudes ciutats de Florència, Siena i Pisa no has visitat algun d'ells.\nSi et vols imaginar un poble que mantingui gairebé per complet la més pura essència de l'època medieval, aquest és Monteriggioni. En realitat, més que un poble es tracta d'una petita fortificació medieval situada sobre un turó. Sant Gimignano, conegut com "La Ciutat de les Mil Torres", és un petit poblet emmurallat d'origen medieval que encara conserva 14 torres i on es va rodar la pel·lícula “Te amb Mussolini”. Si no tens vertigen, és imprescindible que pugis a la torre més alta en la Piazza del Duomo, un dur exercici fins a pujar a dalt per les seves innombrables escales però que les vistes des de dalt a totes les vinyes envoltant la ciutat, són realment precioses. I alguna cosa que segur gaudiràs, és un deliciós gelat en La Piazza della Cisterna, una gelateria amb un premi a la millor gelateria del món i situada al centre neuràlgic de la ciutat. Insuperables! I molt a prop trobem Volterra, un municipi amb un centre medieval molt bé conservat que amaga un bell amfiteatre romà.\nLa següent parada és Siena, que t'encantarà per la seva excel·lent combinació entre art, història i el paisatge natural únic que l'envolta. Passeja pels seus carrerons medievals i deixa't portar pel seu encant. Posseeix alguns llocs que no pots deixar de visitar com el Duomo de Siena, Via Bianchi vaig donar Sopra, Palazzo Pubblico, l'Església de Sant Domenico i La Piazza del Camp, on cada 2 de Juliol i 16 d'Agost es posa tot a punt per celebrar una apassionant carrera de cavalls que té en suspens a tota la ciutat. Siena retrocedeix en el temps, es vesteix amb les millors gal·les, s'omple de banderes i engalana els seus carrers per convertir-se en l'escenari d'un dels esdeveniments més esperats de l'estiu, el Palio. Viuràs uns instants realment emocionants!\nAra ens traslladem al lloc on es va rodar la pel·lícula que dóna nom a aquest post, Sota el sol de la Toscana, en Montepulciano i Cortona.\nEnfilada al cim d’un turó, Montepulciano s'alça al sud de la Toscana, com si els seus palaus renaixentistes busquessin enaltir la seva bellesa encara més. Terra del famós Vi Nobile, les vinyes que envolten la ciutat, nodreixen de raïm als cellers que aconsegueixen vins d'una qualitat reconeguda per tot el món. Per descomptat, gaudeix d'un tast de vins! Cortona, és una ciutat carregada d'història que ofereix una excel·lent combinació entre art, naturalesa i una deliciosa gastronomia. Et recomanem gaudir d'un plaent menjar a la terrassa del Ristorante Tempero on la Bistecca alla fiorentina i la pasta són la seva especialitat. A més, cada any es celebra La Festa de la Bistecca, en la qual la protagonista de la festa és la carn i la gent dels pobles de la Toscana es reuneixen a les places per redescobrir els sabors genuïns del passat i els productes reals de la terra.\nTot el viatge a Itàlia serà una infinitat d'obres d'art i belles construccions arquitectòniques que t'enamoraran. I per seguir amb el bon sabor de boca, et recomanem allotjar-te a l'Hotel Il Borro, de la cadena hotelera Relais & Chateaux i propietat la coneguda família Ferragamo.\nEl temps sembla detenir-se en Il Borro, una fabulosa finca renascuda a la Toscana, formada per un burg medieval, una vila del segle XIX i un antic celler. Submergeix-te en l'ambient de la Toscana provant la cuina tradicional de la Osteria de l'Esborro i algun dels tractaments de Il Esborro Spa o simplement relaxa't a la vora d’una piscina infinita. Provinent de la Dinastia dels Medici, després la família de Savoia i ara la família Ferragamo, que han protegit i preservat aquest preciós oasi fent d'aquest lloc, un equilibrat suspens entre passat i present, un santuari dedicat al benestar i a l'art de la hospitalitat.\nEls dies de turisme per aquesta bellíssima regió poden arribar a la seva màxima plenitud fent una ruta a cavall per tota la localitat, contemplant les vinyes, turons i paisatges. L'hotel compta amb grans i bells cellers on creen el seu propi vi i t'aconsellem seduir al teu paladar amb un apassionant tast on a més de gaudir del seu sabor, podràs adquirir interessants coneixements sobre el món vinícola. I per sucumbir del tot a la cultura i tradició italiana, l'hotel posa a la teva disposició classes de cuina en les quals descobriràs molts secrets de la gastronomia italiana.\nFont: Bestours Viatges\nC/ de Bertrellans, 4, Pral 2ª


Maripau Naranjo assumeix temporalment la direcció de l'Autoritat\nMaripau Naranjo assumeix temporalment la direcció de l'Autoritat Financera\nMaripau Naranjo assumeix de manera temporal la direcció de l'Autoritat Financera (AFA) a l'espera que el consell d'administració de l'organisme proposi una nou director després que Ramón López deixés el càrrec.\nEl ministre portaveu ha assegurat que la decisió es va acordar entre totes dues parts. A més, tenint en compte que el contracte acabava el 2023, Eric Jover ha admès que la quantitat de la indemnització és important.\nS'ha complert amb la prevista en el contracte, que es correspon amb el salari i la responsabilitat de López. El ministre ha aclarit que aquesta indemnització "no surt dels pressupostos de l'Estat sinó dels recursos propis de l'AFA".\nRamón López deixarà de ser director general de l’Autoritat Financera


Arxius de Participació i Ciutadania - Fundació SER.GI\nNotícies de Participació i Ciutadania\nAcollida i acompanyament a famílies refugiades ucraïneses\nDes dels diferents programes que tenim a l’Àrea de Participació i Ciutadania estem realitzant acollida i acompanyament a les famílies refugiades ucraïneses que arriben arran del conflicte bèl·lic. Uns dels punts d’acollida és el que s’ha fet al Centre Cívic de Can Carbó a Lloret de Mar. Liderat per L’Àrea de Serveis especialitzats de l’Ajuntament, […]\nPunt de trobada per a la gent gran a La Bisbal\nAquest mes de gener, des de l’Ajuntament de La Bisbal, hem iniciat un nou projecte d’intervenció comunitària destinat a persones grans al barri del Convent amb l’objectiu principal de crear un espai de trobada per tal de millorar el seu estat de benestar personal, vincular-los en entitats i recursos i fomentar la participació ciutadana. Es […]\nCalendari interreligiós 2022\nEl passat 10 de febrer es va presentar el Calendari Interreligiós 2022 de Lloret de Mar, que va comptar amb una seixantena d’assistents membres de les diferents entitats religioses. Lloret compta actualment amb nou centres de culte de diferents confessions. El Calendari és una iniciativa de la Taula de Diàleg Interreligiós de Lloret, en la que participen […]\nContinuem fent feina d’apoderament de dones\nA l’Alt Empordà hem tancat el taller de dones 2021 amb una doble formació, per una banda, el passat 2 de desembre a Figueres, vam parlar de salut sexual i reproductiva amb la llevadora de l’Hospital de Figueres. Hi van participar una vintena de dones i va resultar molt positiva. Es van compartir dubtes i realitzar nombroses preguntes […]\nDes d’aquest mes de gener del 2021 i fins al setembre, 88 persones nouvingudes a la ciutat de Girona han sol·licitat el Certificat d’Acollida que s’ofereix des de l’Ajuntament. Son persones d’entre 19 i 45 anys, principalment joves fins a 25 anys provinents de diverses nacionalitats com Geòrgia, o d’Amèrica Llatina com Hondures, Colòmbia, Xile, […]\nRetorna la Castanyada a Can Carbó\nFinalment el barri de Can Carbó de Lloret de Mar ha pogut celebrar novament la seva tradicional Castanyada desprès de la pandèmia. La participació ha estat un èxit. Famílies, infants i joves s’han acostat a la plaça, punt neuràlgic de les activitats del barri. Durant la preparació del tall i la cocció, es va crear […]


Els veïns del carrer de Santa Teresa, preocupats per l'evolució de la reurbanització de la zona\nTreballs d'enderrocament dels cinemes El Punt fa uns mesos. FOTO: Mónica GM\nParlem amb el veïnat de Ca n'Altimira i alguns comerços de la zona l'estació de RENFE i el carrer de Santa Teresa\nLaura Arias 24 de març de 2021 04:00\nVa ser l'any 2018 quan coneixíem que la propietat d'El Punt Vallès havia decidit tancar els cinemes de Cerdanyola del Vallès i venia els terrenys on s'ubiquen els cinemes a una constructora privada per a urbanitzar habitatges.\nAixí, la modificació i aprovació del Pla General Metropolità (PGM) suposa la reurbanització a l'entorn de l'estació de RENFE i el carrer de Santa Teresa, on ja han començat les obres i on es troben alguns dels comerços de la ciutat i els antics cinemes El Punt.\nNo obstant això, el veïnat de Ca n'Altimira ha denunciat una sèrie de situacions i han presentat un recurs a l'Ajuntament per lluitar perquè aquesta zona es construeixi "d'una forma millor".\nEls veïns, preocupats pel canvi urbanístic\nEl veïnat aclareix, però, que no estan en contra de l'ordenació urbanística de la zona, necessària des de fa temps, sinó de com s'ha realitzat i del resultat de l'aprovació definitiva.\nLluis Toledano, portaveu de la Plataforma d'Afectats Urbanisme dels veïns de Ca n'Altimira explica que la reurbanització de la zona ha presentat una sèrie de problemes dels quals "l'Ajuntament en té coneixement, però no fa cap actuació".\nEls veïns troben que les coses "no es van fer correctament des del principi" amb l'enderrocament dels cinemes El Punt on no van veure que es complissin les mesures de seguretat amb relació al desamiantatge de l'edifici.\nMés info: Comença el desmuntatge dels cinemes El Punt\nAra, expliquen, el problema més gran és la plaga de rates que pateix el barri. "A l'edifici número 11 del carrer de Santa Teresa no s'està fent cap mena de manteniment: és un edifici abandonat on hi ha okupes i gent amb contractes de lloguer de renda antiga", diu Lluis Toledano.\nA més, els veïns afirmen que el Passeig del Pont s'està esfondrant i, malgrat haver solucionat el problema a curt termini, segueixen pensant que aquest carrer "no és el més adient per fer tanta edificació".\nEl mal estat de les obres i dels edificis abandonats ha provocat una plaga de rates / Cedida\nTanmateix, lamenten no haver estat consultats en la modificació del PGM i ara estan vivint aquesta reurbanització amb incertesa. El que demanen és que la zona "no es massifiqui tant". "Hem passat de 12.000 metres d'habitatge a pràcticament 20.000", explica Toledano.\nEl veïnat Ca n'Altimira explica, però, que no veuen negatiu que es dupliquin els locals comercials. El que els fa por, diuen, és que tots els nous pisos de lloguer es converteixin en pisos turístics a causa de la proximitat amb l'estació de RENFE i a tan sols vint minuts de la Plaça Catalunya de Barcelona. "No volem que sigui així per tots els problemes que generen aquest tipus de pisos turístics".\nEls comerços, adaptant-se al canvi\nComerços de la zona s'han vist obligats a traslladar els seus locals a altres punts de la ciutat a causa de la modificació del PGM. És el cas de la Farmàcia Valls i del restaurant Malagrapa.\n"El canvi ens suposa una sensació agredolça. Sentim pena i nostàlgia, però alhora il·lusió per passar a estar a un lloc més transitat", expliquen des de la Farmàcia Valls, ara ubicada a l'Avinguda de la Primavera número 7, després de 100 anys al mateix lloc.\nMés info: La Farmàcia Valls canvia de local després de 101 anys\nTambé ho veuen així des del restaurant Malagrapa, després d'estar dotze anys ubicats al carrer Santa Teresa: "Quan hi havia el cinema, el carrer tenia vida, però ara estem contents amb aquest trasllat perquè fins i tot hi puc tenir terrasseta..."\nUrbanisme Cinemes El Punt


UD Taradell - Xevi Pillao nou entrenador del Segona Catalana\nXevi Pillao a l'esquerra i el secretari tècnic Joan Antoni Parres planificant la nova temporada.\nXevi Pillao serà el nou entrenador de l'equip de Segona Catalana durant la temporada 2014-2015. Després de confirmar-se que Ramon Mayo i Ramon Ferrer no continuaven i formaran part de la direcció esportiva de la Unió Esportiva Vic, ja podem anunciar que tenim entrenador.\nEn Xevi és taradellenc, tot i que actualment viu a Vic i té 32 anys. Com entrenador ja havia militat al club en categoria juvenil i ha dirigit el juvenil del Centelles durant dos anys i el primer equip centellenc. A aquesta temporada va substituir un altre taradellenc, Jordi Freixas, a la banqueta del Gurb amb la intenció de ser un revulsiu i salvar l'equip, que al final ha descendit a Quarta Catalana.\nAl seu costat hi tindrà un home de la casa. Jordi Peipoch que porta moltes temporades ajudant i formant part de l'equip tècnic del primer equip, serà el seu ajudant més directe.\nEl fitxatge de Xevi Pillao respon a la filosofia del club i del secretari tècnic, Joan Antoni Parres, d'apostar per un tècnic jove, coneixedor del futbol osonenc i titulat amb el carnet d'entrenador nacional.\nPel que fa a la plantilla, de moment hi ha confirmada la continuïtat del porter Nil Murfulleda, juntament amb els jugadors Edu Saborit, David Pujol, Sergi Erra, Joan Canó, Marçal Sala, Pau Sanmartin, Martí Creus, Marc Font, Guillem Parés, Guillem Serrabassa i Xevi Carrillo.\nKevin Delepaut, Ot Mas i Marc Sànchez encara no han pres una decisió sobre el seu futur. Qui no continuarà és Enric Casanovas que es dedicarà a l'arbitratge, Raul Garcia que farà la pretemporada amb un equip de categoria superior i Carles Roca que torna al Vic després de la cessió. Per tant, segurament hi haurà 6 o 7 noves incorporacions. De fet, ja fa setmanes que s'està treballant en aquest sentit.\nRamon Ferrer continuarà al Futbol Base\nEl tècnic Ramon Ferrer, tot i no continuar amb el premi equip, sí que mantindrà la relació amb el futbol base. Així portarà la coordinació de futbol 7 i entrenarà un equip encara per determinar. També és un dels directors del Campus d'estiu del club.


JUMP Math Jornada: Re-evolucionant l'educació - JUMP Math\nAquesta jornada pràctica pretén acostar a docents i directors acadèmics dues solucions educatives que donen un gir de 180° a l’aprenentatge de l’anglès i les matemàtiques en Primària i Secundària.\nJUMP Math: un model d’ensenyament-aprenentatge de les matemàtiques amb el qual tots els estudiants poden descobrir el seu potencial, i els docents poden aconseguir la seva màxima capacitat pedagògica.\nMiquel de Paladella, conseller delegat d’UpSocial.\nFiction Express: assistiràs a un taller d’aquesta iniciativa, una experiència de lectura interactiva i participativa per a col·legis i instituts. Aprendràs com aconseguir que els alumnes es diverteixin llegint.


L'OMS adverteix que s'està en un “moment crític”, davant el creixement exponencial de casos\nL’OMS adverteix que s’està en un “moment crític”, davant el creixement exponencial de casos\nDes de l'organització es va informar que la setmana passada el nombre de casos va créixer un 9% en el món, mentre que les morts van augmentar un 5%. Mentrestant la competència entre laboratoris i l'anomenat “nacionalisme de les vacunes” continuen obstaculitzant la vacunació a escala mundial.\ndimarts 13 d’abril de 2021\nL’Organització Mundial de la Salut (OMS) va alertar avui que la pandèmia de coronavirus està en un "punt crític" per l’augment exponencial dels casos, amb una situació cada vegada més alarmant a Sud-amèrica, un avanç de la malaltia a Àsia i escassetat internacional de vacunes.\nA nivell global, en les últimes 24 hores es va reportar un nou increment en les xifres diàries de casos de Covid-19 amb 664.505 contagis i 12.407 decessos en les últimes 24 hores, que van totalitzar més de 135 milions i de 2,94 milions, respectivament, d’acord amb la base de dades de la Universitat Johns Hopkins.\nA Sud-amèrica, la situació de Xile es va agreujar malgrat les restriccions màximes en vigor i la seva avançada campanya de vacunació contra la Covid-19. El Govern va anunciar avui que l’ocupació de llits de teràpia intensiva va aconseguir el 97% nacional i només quedaven disponibles 135. Per la seva part el Brasil va registrar una mica més de 497 000 casos en els últims set dies, amb una tendència a l’alça del 10% respecte a la setmana anterior.\nDiversos països d’Àsia i del Mitjà Orient van registrar també un fort augment de contagis de coronavirus. l’Índia, per exemple, va notificar avui una nova xifra màxima, amb més de 168.000 casos en les últimes 24 hores, i va superar al Brasil com a segon país amb major nombre d’infeccions.El país de 1.300 milions d’habitants i el principal productor mundial de vacunes contra el coronavirus va registrar a més la seva major xifra de morts pel virus des d’octubre passat, amb 904 en les últimes 24 hores, segons dades del Ministeri de Salut.\nPer part seva, la capital del Japó, Tòquio, va adoptar avui mesures més estrictes contra la Covid-19, mentre les autoritats nacionals lluiten per frenar la propagació d’una variant més contagiosa abans dels Jocs Olímpics, i amb menys de l’1% de les persones vacunades.\nLes autoritats dels territoris palestins de la Franja de Gaza van informar avui 1.764 casos de Covid-19 en un dia i 17 morts, la seva xifra diària més alta des de l’inici de la pandèmia, mentre a Cisjordània es van sumar 998 i nou, respectivament, va informar avui la ministra de Salut del Govern autònom palestí a Cisjordània, Mai al-Kaila. A més, el llançament de la vacunació és limitat i el territori va rebre vacunes només per a 40.000 persones, inclòs un enviament a través del programa global Covax.\nTambé a l’Iran, on es travessa la quarta ona de contagis, el Ministeri de Salut va notificar una xifra inèdita per al país amb més de 23.000 casos de coronavirus en l’última jornada, i 274 morts.\nMentrestant a Europa, mentre milers de persones van inundar avui als carrers de Londres per a fer compres, gaudir d’una cervesa en un pub o anar a la perruqueria per primera vegada en gairebé quatre mesos, després que el Govern fes un altre pas en la seva flexibilització, Alemanya va superar els tres milions d’infeccions enmig d’anomenats d’autoritats a aplicar més restriccions en un país virtualment confinat des de novembre passat.\nAl costat de la funcionària, el titular de l’OMS, Tedros Adhanom Ghebreyesus, va advertir que es va aconseguir "la setena setmana consecutiva d’augment dels casos, i la quarta setmana consecutiva d’augment de les morts", segons l’agència de notícies AFP. No obstant això també val esmentar que es va produir una disminució del nombre de casos i de morts durant els dos primers mesos de l’any.\nEl funcionari també va destacar que fins al moment es van aplicar "més de 780 milions de dosis de vacunes a tot el món", per a una població total de 7 730 milions de persones. Una situació producte de l’anomenat “nacionalisme de vacunes” i el negoci de les patents, els quals impliquen que els països més poderosos acaparin vacunes, mentre la gran majoria gairebé no tingui vacunes per a aplicar.


La commemoració dels 351 anys de Tractat dels Pirineus esdevé en una crida a continuar la lluita – Kaos en la red\nAvui fa 351 anys del Tractat dels Pirineus. Un tractat que va marcar el trossejament del territori\nUnes dues mil de persones es van manifestar ahir pels carrers de Perpinyà per exigir la reunificació de la nació en un ambient festiu reivindicatiu, dins dels actes de la commermoració de 351 anys del Tractat dels&nbsp Pirineus i&nbsp cloenda del Correllengua 2010.&nbsp\nLa marxa va finalitzar al Castellet on es va llegir un manifest on es fa una crida a continuar la lluita. Després es va fer una marxa de torxes fins a la&nbsp Casa Musical, on s’ha fet un sopar amb actuació del Ball de Serrallonga, musicals de Cant’Airenou i Llamp Te Frigui. Durant l’acte, la Plataforma per a la Dignitat de Catalunya Nord va lliurar els premis Josep de la Trinxeria i Francesc de Segarra. Al matí, unes 9.000 persones es van manifestar a la capital nord-catalana en contra de la reforma de les pensions.&nbsp\nHervè Pi, fundador de l’associació Aire Nou de Bao, fou l’encarregat de llegir el manifest on denunciava les institucions nordcatalanes pert la seva política aparador en relació amb la llengua catalana, ja que sobre el paper parlen d’oficialitat, però a la pràctica nohi ha cap visualització, Així com el reclam de ciutadà en mocions a més d’un centenar de municipis de Catalunya Nord per una nomalització lingüística. Hervé també va denunciar la il·legalitat en què es troben els Diables i Bruixes del Riberal a causa de la la Directiva 2007/23/CE que condemna els correfocs a Catalunya nord.\nEl manifest també recull una denuncia a les retallades socials que han generat mobilitzacions al Nord i Sud de l’Albera, on Paris i Madrid s’han posat d’acord per castigar a les classes populars catalanes. Així com les polítiques de Sarkozy pel que fa a la immgrigació, molt especialment contra els "gitanos"\nTot i així, el manifest es mostra optimista sobre la mobilització de poble català pel dret a decidir, reflectit molt especialment en les consultes populars sobre la Independència. És per això que el manifest de la commemoració dels 351 anys del Tractact dels Pirineus, conclou en el sentit que cal continuar la lluita, "El dret a decidir d’un poble amb més de 1000 anys d’història. Un poble de 13 millions d’habitants que s’estén de Salses a Guardamar i de Fraga a Maó. Un poble amb una llengua, una literatura, una música,….. riques i vives que volem seguir defensant i reivindicant".\nCal remarcar, que la coincidència amb les mobilitzacions contra la reforma de les pensions, els actes reivindicatius per commemorar el Tractat de Pirinineus es van haver de modificar en els darrers dies, per la qual cosa s’ha notat una baixada en la participació en relació als darrers anys.\nUna nova mobilització contra la reforma de les pensions.&nbsp\nSeguint el ritme de les cançons reivindicatives sud-americanes, de l’Estaca de Lluís Llach i de temes clàssics d’Edith Piaf, entre nou mil i deu mil persones es van participar ahir al matí a una nova mobilització contra la reforma de les pensions. La policia estima que van ser uns cinc mil, mentre que la CGT assenyalen unes 18.000.\nl seguici ha sortit&nbsp a les 10:30 de la Plaça de Catalunya abans d’arribar a la mateixa zona al cap d’una volta sencera de la ciutat, a través de les rondes, a partir de les 12:00.&nbsp A més&nbsp de la presència habitual de les federacions sindicals, aquesta nova manifestació, que s’ha beneficiat de la clemència meteorològica, ha reunit entre altres una delegació de l’Hospital de Sant Joan,&nbsp del col·legi Jean Moulin i de la xocolateria Cémoi de Perpinyà. Una vegada més s’hi han sentit detonacions, produïdes per la mateixa CGT, però també certa lassitud, ja que la reforma de les pensions està agafant ara el camí de la via legal. Prèviament a la mobilització, el secretari de la central sindical, Bernard Thibault, ja feia saber que continuaran les manifestacions després de les d’aquest dissabte, "fins i tot si s’esquerda la unitat sindical".


L’Ajuntament d’Alzira continua gestionant declaracions i llicències d’obra – RiberaTV\nL’Ajuntament d’Alzira continua gestionant declaracions i llicències d’obra\nEl departament d’Urbanisme de l’Ajuntament d’Alzira, després de l’autorització del Govern d’Espanya per a poder continuar els treballs en el sector de la construcció, es troba en actiu per tal de tramitar declaracions responsables i llicències d’obra que necessiten les empreses constructores per a poder treballar.\nCal tindre en compte que en els espais que estiguen habitats no es podrà realitzar cap treball, segons el Reial Decret del passat diumenge 12 d’abril.\nDes del departament d’Urbanisme es continua donant assistència als constructors, mitjançant el teletreball i a través dels serveis mínims essencials.\nLa regidora d’Urbanisme, Sara Garés, ha manifestat que “el nostre repte és tindre preparats el major nombre d’informes tècnics i jurídics per a quan tornen a reprendre’s les sessions dels òrgans col·legiats suspesos obligatòriament per l’estat d’alarma. Continuem al costat del sector de la construcció treballant dia a dia amb il·lusió i esperança per a superar esta crisi”.\nD’esta forma, el sector pot presentar les instàncies telemàticament, al portal de la ciutadania de l’Ajuntament, catàleg de tràmits, Urbanisme -els que tinguen firma electrònica- o al correu del departament urbanisme@alzira.es a través la instància corresponent.\nL’Ajuntament d’Alzira continua gestionant declaracions i llicències d’obra added by Ribera Televisió on 14 abril, 2020


La UAB participa a la Small World Initiative: recerca de nous antibiòtics - Universitat Autònoma de Barcelona - UAB Barcelona\nLa UAB participa a la Small World Initiative: recerca de nous antibiòtics\nEl projecte està adreçat als estudiants de la UAB, per tal que participin en accions per fomentar vocacions entre els estudiants de secundària, i pretén transmetre la importància de trobar nous antibiòtics eficaços contra les malalties infeccioses. Les inscripcions estan obertes fins al 30 de novembre.\nSmall World Initiative és un projecte participatiu internacional, amb més de 12 països adherits, dirigit a la comunitat educativa amb l’objectiu de fomentar les vocacions científiques a partir de l’exploració de la diversitat microbiana en els sòls i la cerca de microorganismes productors de nous antibiòtics.\nLa idea va sorgir a la Universitat de Yale (EUA) el 2012, com a estratègia per a fomentar la vocació per a la investigació científica en els joves. La iniciativa consisteix a involucrar els estudiants en un projecte de recerca que aborda la necessitat de trobar nous antibiòtics eficaços contra les malalties infeccioses, alhora que contribueix a millorar la informació i consciència ciutadana sobre la greu problemàtica de la resistència a antibiòtics per part dels bacteris patògens. D’aquesta manera, el projecte SWI pretén transmetre a la societat les bases científiques del problema i prendre una actitud activa involucrant els estudiants i la societat en línies d'investigació orientades a solucionar-ho.\nL’experiència a la UAB està coordinada per la catedràtica del Departament de Genètica i de Microbiologia Montserrat Llagostera i forma part del Programa ARGÓ de l'Institut de Ciències de l'Educació de la UAB. A més compta amb el suport de CESIRE del Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya i del Grupo Especializado de Docencia y Difusión de la Sociedad Española de Microbiología. L'activitat es basa en el concepte “aprenentatge servei” i està dividida en tres fases. En una primera fase, al llarg d’aquest primer semestre del curs 2017-18, es definiran els equips de la UAB, integrats cada un d’ells per un professor de Microbiologia i entre tres i quatre estudiants que hagin superat un curs bàsic de Microbiologia que inclogui pràctiques de laboratori. Els estudiants poden procedir per tant de qualsevol grau dels impartits per la Facultat de Biociències, dels graus de Ciències Ambientals i Nanociències i Nanotecnologia de la Facultat de Ciències, dels graus de Veterinària i Ciència i Tecnologia dels Aliments de la Facultat de Veterinària i del grau de Medicina impartit per la Facultat de Medicina.\nEn aquesta primera fase s’assignarà a cada equip de la UAB un Centre d’Ensenyament de Secundària i Batxillerat (CESB) per tal d’establir un primer contacte durant el mes de desembre de 2017 i planificar el calendari d’activitats.\nEn una segona fase, a la setmana intersemestral i a l’inici del segon semestre del curs, el professorat de la UAB instruirà els estudiants de grau sobre els conceptes clau en què es basa aquest projecte (resistència a antibiòtics, aprenentatge servei, proveïment participatiu o crowdsourcing, vocacions STEM) a més d’instruir-los sobre com s’ha de realitzar l’experimentació en els centres, i les normatives de bioseguretat d’obligat compliment que imposa el projecte SWI internacional, obrint debats sobre tots aquests aspectes. Se’ls instruirà també sobre el significat de recerca i innovació responsable (RRI) i sobre la propietat intel·lectual i la seva protecció.\nEn la tercera fase del programa, al llarg del segon semestre del curs, cada equip acordarà autònomament amb el centre que tingui assignat les dates de la realització del projecte. Els estudiants de cada equip impartiran l’experimentació proposada i les activitats dinamitzadores en cinc sessions, tot seleccionant els millors bacteris productors d’antibiòtics que s’hagi aïllat. Aquest bacteris formaran part d’una col·lecció de la UAB i estaran a disposició de qualsevol investigador que els vulgui estudiar posteriorment.\nPer participar-hi cal haver superat una assignatura de Microbiologia i fer la inscripció abans del 30 de novembre a:


Des de Montclar i Mestral fem un pas endavant per tal de donar-vos un millor servei, també a l’entorn digital. Per això, hem estat treballant intensament: primer per conèixer quines eren les vostres necessitats i expectatives com a famílies de l’escola i posteriorment en crear un nou espai web que recollís totes les vostres aportacions. Les principals novetats són:\nFa més d’un curs que Montclar i Mestral van passar a ser un sol col·legi i amb la nova web s’unifiquen tots els serveis en un sol espai on-line. A més, comprovareu que el logotip i també la manera d’expressar el nom de l’escola canvia pel de la Institució Igualada.\nMontclar sempre serà Montclar i Mestral sempre serà Mestral però ara ens convé manifestar de forma clara que les famílies trien un sol projecte quan ens fan confiança i que a més, és compartit per totes les escoles de la Institució.


Olmo & the seagull | Cineclub Diòptria\nDijous 13 de maig de 2021, 20h15\nTítol original: Olmo & the seagull\nDirecció: Petra Costa, Lea Glob\nGuió: Petra Costa, Lea Glob, Moara Passoni, Martha Kiss Perrone, Franz Rodenkirchen, David Barker\nIntèrprets: Petra Costa, Lea Glob, Moara Passoni, Martha Kiss Perrone, Franz Rodenkirchen, David Barker\nFotografia: Muhammad Hamdy\nMuntatge: Tina Baz, Marina Meliande\nMés info: https://www.filmaffinity.com/es/film274849.html\nEn col.laboració amb el cicle Casa Thèkhov - 30è aniversari de La Funcional Teatre\nL’embaràs es un dels processos més injustos de la naturalesa. Una responsabilitat assignada exclusivament a la dona i que redueix a l’home a un simple testimoni d’aquest difícil i extenuant camí. Sovint, la maternitat no és una elecció, i el simple fet de gestar un ésser humà pot esdevenir una experiència dolorosa, com ho mostra la docuficció “Olmo and the seagull” de les cineastes Petra Costa (Brasil) i Lea Glob (Dinamarca).\nLa pel·lícula ens acosta l’experiència dels actors Serge Nicolai i Olivia Corsini, parella dins i fora del teatre, en el vertiginós camí que tensarà la seva relació quan l’artista italiana hagi d’abandonar el paper d’Arkadina que havia preparat durant mesos a la representació de “La gavina” d’Anton Txèkhov, a causa de un embaràs d’alt risc.\nEl desig de llibertat i èxit de l'Olivia xocarà amb els límits imposats pel seu propi cos i el nadó que creix dins seu. Els mesos d'embaràs es desenvoluparan com un ritu de pas, obligant a l'actriu a enfrontar-se a les seves pors més profundes. Olivia es mira al mirall i veu els dos personatges femenins de "La gavina" - Arkadina, l'actriu envellida, i Nina, l'actriu que cau en la bogeria - com a reflexos inquietants d'ella mateixa. El ràpid increment de pes, el debilitament del seu cos, i la seva incapacitat per asserenar-se la portaran a qüestionar el seu propi talent, a engelosir-se amb la nova actriu i a posar al límit la relació pels seus constants canvis de temperament. Fins i tot reflexionarà sobre com el nadó pot imposar les regles del joc i tenir-les a la seva mercè.\nCosta i Glob creen exitosament una narrativa que creua diversos llenguatges, on el tractament de la història funciona al involucrar-nos en la vida íntima dels personatges, presentant-los sense màscares i en posicions que despullen la fragilitat del seu caràcter. La pel·lícula fa un gir més quan el que sembla actuar es revela com la vida mateixa. Aquest retrat del procés creatiu ens convida a qüestionar què és real, què s'imagina i què celebrem i sacrifiquem a la vida.


Gerra d'aigua freda pel Palamós • Ràdio Capital de l'Empordà\nUns desconeguts s’emporten el monòlit de Platja d’Aro que l’Ajuntament va instal·lar al parc dels Estanys\nGerra d’aigua freda pel Palamós\nEl Palamós va caure a Nou Barris davant la Montañesa amb un molt ajustat 1-0. L’equip barceloní encadenava 3 jornades seguides sense sumar i sense marcar gol. Semblava que la victòria del partit anterior del Degà a casa donaria ales per encarar la zona de play-off, però no va ser així.\nEn el primer període, el conjunt palamosí va desplegar un molt bon joc ofensiu. Bonaventura i Guillem Cornellà eren els encarregats de fer perillar la porteria rival. Tot i això va ser Agi qui va tenir l’ocasió més clara de gol en aquest primer temps. A deu minuts abans del descans, un xut llunyà feia reaccionar a la perfecció al porter Joshua, del conjunt barceloní.\nEn la represa, Agi tornava a ser protagonista en el partit. Una jugada clara conduïda pel mateix davanter era l’oportunitat clau per decantar la balança. Tot i això, quan es disposava a fer el xut final a porteria buida després de superar a Joshua, un defensor de la Montañesa enviava la pilota fora. En aquell moment semblava que el Palamós s’enduria el partit, però en una jugada posterior, els de Nou Barris posaven el primer i únic gol del matx. El Palamós buscava igualar el marcador, però les ocasions no arribaven a perillar el rival. A més les coses es complicaven pel Degà, quan en el minut 82, el central Oriol Ayala era expulsat per doble groga i deixava el seu equip en inferioritat.\nEl Palamós continua amb 31 punts, però ha baixat en la classificació fins a la vuitena posició. La zona tranquil·la es manté amb un marge d’onze punts amb el descens.\nCF Montañesa: Tejeda, Alberto García, Santos, Giménez, Pérez, López, Pedro García (Joel), Montoro i Burgada.\nPalamós CF: Manzano, Cano, Ayala, Barrera, Cornellà, Agi, Bonaventura (Serramitja), Alex Cano (Marc Medina), Duran (Gasca), Herrera i Subirana.\nGol: 1-0 Montoro (53′)\nTargetes grogues: Ayala (2) del Palamós CF i expulsió posterior\nArticle anteriorEl CH Palafrugell ensopega altre cop\nArticle següentLa màgia del Garbí Arena dóna la victòria