Comunicat de suport als mitjans públics catalans • Ràdio Capital de l'Empordà\nRàdio Capital de l’Empordà condemna la intervenció del govern espanyol als mitjans públics catalans i dona suport als seus professionals\nRàdio Capital de l’Empordà condemna la voluntat del govern espanyol del PP, amb el suport del PSOE i de Ciutadans, d’intervenir els mitjans públics catalans Televisió de Catalunya, Catalunya Ràdio i l’Agència Catalana de Notícies, en aplicació de l’article 155 de la Constitució. Denunciem aquesta intervenció com un atac a la llibertat d’expressió i d’informació, principis que com a mitjà de comunicació de proximitat entenem com a fonamentals per la qualitat democràtica de la nostra societat.\nDes de la humilitat d’un mitjà de les nostres característiques, des d’aquest racó de l’Empordà volem expressar el nostre suport als professionals d’aquests mitjans, que al llarg de la seva trajectòria han posat de manifest la professionalitat, el rigor i el compromís amb la missió de servei públic que els és pròpia. Els mitjans públics han estat instruments de cohesió social i vehicle per a l’expressió i participació de les diverses perspectives i opinions que configuren la realitat del país. Això també els ha fet referents per a aquells mitjans que modestament procurem treballar amb qualitat en l’àmbit local. Tot el nostre suport perquè puguin continuar amb una tasca tan important.\nPals, 21 d’octubre de 2017\nArticle anteriorHomenatge pòstum al psicòleg Lluís Maruny\nArticle següentEl Palafrugell encaixa la segona derrota contra el Liceo (3-5)


APPLE COMPARTEIX EL PRIMER TRÀILER DEL PROGRAMA 'PHYSICAL' DE TV+ PROTAGONITZAT PER ROSE BYRNE - APPLE NEWS\nApple comparteix el primer tràiler del programa 'Physical' de TV+ protagonitzat per Rose Byrne\nApple ha compartit avui el primer tràiler teaser del seu proper programa de comèdia fosca 'Physical'. El programa està protagonitzat per Rose Byrne com una mestressa de casa angoixada a San Diego dels anys 80, que es veu arrossegada per la mania de l'aeròbic de la dècada i ha de lluitar contra els dimonis personals al llarg del seu nou viatge.\ncom és que només funciona un airpod?\n'Physical' es llançarà el 18 de juny Apple TV+ . Va ser creat per Annie Weisman, que ha treballat en programes com 'About a Boy', 'Suburgatory', 'I Feel Bad' i 'Desperate Housewives'. L'espectacle està dirigit pel director de 'I, Tonya' Craig Gillepsie, així com per Liza Johnson i Stephanie Laing.\nAmbientada a l'idíl·lic però fràgil paradís de la platja de la assolellada San Diego dels anys 80, 'Physical' és una comèdia fosca de mitja hora que segueix a Sheila Rubin, una mestressa de casa torturada en silenci i aparentment obedient que dóna suport a la candidatura del seu marit intel·ligent però controvertit per a l'assemblea estatal. Però a porta tancada, Sheila té la seva pròpia visió fosca i divertida de la vida que poques vegades deixa veure al món. També està lluitant contra un complex conjunt de dimonis personals relacionats amb la seva pròpia imatge... és a dir, fins que troba l'alliberament a través de la font més improbable: el món de l'aeròbic.\ncom restablir l'iPhone 11 pro max\nAl principi, enganxada a l'exercici en si, el veritable camí de la Sheila cap a l'apoderament arriba quan descobreix una manera de combinar aquesta passió recent descoberta amb la tecnologia naixent de la cinta de vídeo per iniciar un negoci revolucionari. La sèrie fa un seguiment del seu viatge èpic des d'un facilitador sufocat i passat per alt fins a una força econòmica poderosa i segura, mentre Sheila es transforma en algú que avui donem per fet (però era totalment radical en aquell moment): la guru de l'estil de vida femení.\nAltres propers Apple TV+ Els llançaments inclouen 'The Mosquito Coast' el 30 d'abril, 'Mythic Quest' la segona temporada el 7 de maig, 'Trying' la segona temporada el 14 de maig, 'Lisey's Story' el 4 de juny i 'Home Before Dark' la segona temporada l'11 de juny. Durant l'esdeveniment de la setmana passada, Apple també va anunciar que la segona temporada de 'Ted Lasso' s'estrenarà el 23 de juliol.\nFòrums Apple News Política De Privacitat Com Tos Altres\nressenyes de l'iphone 12 pro max\nCom desbloquejar l'iPhone 8\nairpod pro no cancel·la el soroll\non van les descàrregues en un ipad\nCom canviar les piles del teclat del Mac\npots connectar dos airpods a un mac?\npodeu utilitzar Apple Pay per a les compres d'aplicacions


Rato torna al banc dels acusats per les irregularitats en la sortida a borsa de Bankia | NacióDigital\nper Aida Morales , 26 de novembre de 2018 a les 11:18 |\nRodrigo Rato fa setmanes que dorm i fa vida a la presó. Hi va ingressar el passat 25 d'octubre pel cas de les targetes "black". No obstant això, aquesta setmana sortirà momentàniament de Soto del Real per tornar a passar pel banc dels acusats. Aquest dilluns, i després de cinc anys d'instrucció, l'exministre i expresident de Bankia compareixerà a l'Audiència Nacional amb 33 persones més, per les suposades irregularitats en la sortida a borsa de Bankia, el juliol del 2011.\nEn aquesta causa, els acusats seran jutjats per presumpta estafa als inversors que van donar suport a la sortida de Bankia a la borsa, després de la fusió de Caja Madrid, Caja La Rioja, Caixa Laietana, Bancaja, Caja Segovia, Caja Ávila i Caja de Canarias. Segons l'auto d'obertura de judici oral, els membres del consell d'administració van aprovar "comptes maquillats" sobre la veritable situació de les entitats amb un "conseqüent perjudici", tant per a aquelles persones que van subscriure accions de l'entitat mercantil com per a l'Estat.\nEl judici, que s'allargarà presumiblement fins la setmana que ve, deriva de les investigacions que va portar a terme el jutge de l'Audiència Nacional Fernando Andreu, arran de la querella de Unión, Progreso y Democracia (UPyD). En aquest cas, el partit llavors liderat per Rosa Díez va acusar el banc d'haver estafat els seus inversors, així com d'haver falsificat els comptes.\nA aquesta querella s'hi va sumar, poc després, la que van interposar ciutadans del moviment 15-M. Arran de la investigació de l'Audiència van sortir a la llum les famoses targetes "black", que han acabat propiciant condemnes a Rato i a 63 persones més a penes de presó d'entre quatre mesos i quatre anys de presó i sis mesos.\nNova cita als tribunals aquest divendres\nL'exministre del PP afronta, de fet, una setmana complicada jurídicament. Aquest divendres també està cridat a declarar pel jutjat d'instrucció 31 de Madrid, en una peça separada que se'n despenja, i que versa sobre un possible frau fiscal entre els anys 2014 i 2015 en el marc de l'entitat financera. Concretament, la citació és als Jutjats de Plaça Castella de Madrid a les 11.30, després que l'Audiència de Madrid s'hagi negat a arxivar aquesta investigació.\nConjuntament amb Rato, aquest divendres també hi compareixerà el seu excunyat Santiago Alarcó, a qui s'investiga per haver comès un delicte de blanqueig de capitals, segons la Unitat Central Operativa de la Guàrdia Civil.\nPrimera condemna per les targetes "black"\nLa sala segona del Tribunal Suprem ja va confirmar, el passat 3 d'octubre, la condemna imposada a Rato per un delicte continuat d'apropiació indeguda en el cas de les targetes "black". La sentència de l'alt tribunal ratificava les línies mestres de la resolució de l'Audiència en el sentit que Rato "va mantenir i ampliar un sistema pervertit des del seu origen" d'on va extreure 12 milions d'euros. A part de Rato, hi ha 63 condemnats més.\nL'expresident de Bankia, però, va ser el condemnat amb penes més altes d'aquest cas, després del ja difunt expresident de Caja Madrid, Miguel Blesa, a qui l'Audiència Nacional havia imposat una pena de sis anys. Abans d'entrar a la presó, l'exministre va mostrar penediment. "Demano perdó a la societat", va expressar. També es va disculpar davant "aquelles persones que hagin resultat afectades o decebudes" pels seus actes, i va agrair en nom d'ell i de la seva família les mostres de suport.\nA banda de Rato, set persones més també van rebre ordre d'ingressar a la presó. Es tracta de Jorge Gómez Moreno, José María de la Riva, Francisco Baquero, Gonzalo Martín Pascual, Francisco José Pérez, José Antonio Moral Santín i Miguel Ángel Abejón.\nPolítica, Borsa, acusat, targetes black, banc dels acusats, Rodrigo Rato


Un mosso de Lleida, entre els 29 detinguts per narcotràfic en l'operació de la policia espanyola a Catalunya i Saragossa\nper ACN - Fotografia: EP 08/04/2016 00:00h\nUn mosso de Lleida, entre els 29 detinguts per narcotrÃ fic en l'operaciÃ³ de la policia espanyola a Catalunya i Saragossa| ACN - Fotografia: EP\nEl detingut a Lleida d'entre les 29 persones implicades en l'operació contra el narcotràfic que la policia espanyola va dur a terme a Catalunya i Saragossa aquest dimecres és un mosso d'esquadra. Segons fonts de la policia espanyola, l'agent va quedar en llibertat després de declarar.\nL'operació, anomenada 'Picapedra', va permetre desarticular una organització criminal especialitzada en la introducció i comercialització de substàncies estupefaents a Saragossa i Catalunya. La policia va comissar cinc quilos de cocaïna, 236 grams d'heroïna, 2,3 quilos de marihuana i 37.000 euros en efectiu. Dinou dels detinguts van ingressar a presó de manera preventiva.\nEn l'operació, es van efectuar registres a Saragossa, Barcelona, Lleida, Sant Feliu de Llobregat, Ripollet (Vallès Occidental), Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat), Sant Adrià de Besós (Barcelonès), Cerdanyola del Vallès (Vallès Occidental) i Sabadell, segons va informar la policia espanyola aquest dimecres.\nA més de la droga i diners en efectiu, es van decomissar catorze quilos de substància adulterant, armes de foc, munició, vuit vehicles, premses mecàniques pel compactat de la droga, balances de precisió, batedores, envasadores i diversos materials per elaborar, adulterar i distribuir la droga com ara filferros o plàstics.\nLes investigacions es van iniciar el setembre de l'any passat en detectar la presència d'un grup criminal jerarquitzat que es dedicava al narcotràfic, establert a Saragossa i del qual formaven part principalment persones de nacionalitat colombiana. La policia espanyola creu que l'organització tenia un grau d'especialització alt.\nEnxampat després de fugir de la Guàrdia Civil amb 14.000 euros en tabac de contraban\nCondemnen el pare de l'alumna de l'institut de Bellcaire que va amenaçar el professor de gimnàstica


Vins blancs - Enoturisme Penedès 500 - Vins i caves ecològics\nVins blancs\tPeter\t2019-05-07T14:13:05+00:00\nVarietat: L’avi de +500 es veremar de forma manual el dia 20 d’octubre per així aconseguir una maduració completa de la nostra Montònega del Pla de Manlleu a 600 metres d’alçada. La fermentació es va dur a terme en bóta nova de castanyer de 650 litres durant tres setmanes. Posteriorment una maduració de 4 mesos a la mateixa bóta ens va permetre mantenir la tipicitat d’aquesta singular varietat i la frescor del nostre territori.\nGrau alcohòlic: 12.2%vol.\nConservació i servei: Gaudi-lo a una temperatura entre 6 y 8ºC.\nVarietat: La Parellada Montonega o Montonenca és una varietat de raïm blanc que s’ha adaptat molt bé a cotes més altes de cultiu a les habituals amb la Parellada comú. En les terres de El Pla de Manlleu on l’alçada mínima de conreu és de 500 metres per sobre el nivell del mar, aquest raïm s’expressa a la perfecció. Es caracteritza per ser un cep rústic, resistent a les malalties criptogàmiques i amb gra de pell doble.


Grieshaber's REBSTOCK Kehl Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHauptstrasse 183, Kehl, Kehl, Alemanya - Veure al mapa\nMés informació sobre Grieshaber's REBSTOCK\nDissenyat tant per oci com per negoci, Grieshaber's REBSTOCK està situat idealment a Kehl am Rhein; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Kehl am Rhein. L'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, habitació familiar, restaurant per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. Parc infantil, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Kehl am Rhein, el Grieshaber's REBSTOCK és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Àlex Fenoll: 'No donaré la mà a algú que no ens respecta' - VilaWeb\nDilluns 24.02.2014 18:04\nAutor/s: Liz Castro i Josep Casulleras Nualart\nEntrevista amb el responsable de Shareisfashion, que s'ha negat a donar la mà a Felipe de Borbó\nÀlex Fenoll, un empresari que assisteix al Mobile World Congress, s'ha negat a saludar Felipe de Borbó aquest matí. En una entrevista a VilaWeb, ha explicat el motiu i el significat del seu gest: 'Ha estat per coherència amb mi mateix, i d'autoestima al nostre poble. Som en un moment en què hem cremat les galeres, és el moment dels gestos. Els ho hem de dir, i els ho hem de dir a la cara. Ho han de saber. Si no ens respecten les nostres garanties democràtiques, no som amics d'ells. Quan m'ha dit "amic", li he respost: "No ets amic meu. Seràs amic meu quan em respectis." No li donaré la mà a una persona que no ens respecta.' Àlex Fenoll és director general de l'empresa responsable de la xarxa Shareisfashion.\nAquesta és l'entrevista en vídeo a Àlex Fenoll:\nFelipe de Borbó, en una comitiva en què hi havia també el president de la Generalitat, Artur Mas, i el conseller d'Empresa, ha anat saludant els assistents, però Fenoll s'hi ha negat: 'No us vull donar la mà, perquè no ens deixeu votar', li ha etzibat. Vegeu el vídeo de l'incident.


[toggle_item style=»font-size: 13px;» title=»Tinc una parpella caiguda de naixement i mai m’ho he operat. Ara estava pensant a operar-me de blefaroplàstia i em pregunto si podria corregir-se la parpella caiguda en la mateixa intervenció?»]Sí, tant si t’operes d’una blefaroplàstia superior, inferior o de quatre parpelles, la correcció de la parpella caiguda es pot realitzar en el mateix moment.\n[toggle_item title=»Tinc una ptosis palpebral i el meu cirurgià m’ha recomanat una blefaroplàstia superior per millorar-ho. S’obrirà més la parpella en realitzar la blefaroplàstia?»]No. La blefaroplàstia superior corregeix l’excés de pell i greix en la parpella superior però el grau d’obertura de la parpella depèn del múscul elevador de la parpella. L’única forma de corregir una parpella caiguda és actuant sobre aquest múscul i només un cirurgià oculoplàstic té la formació necessària per realitzar aquest tipus d’intervenció.\n[toggle_item title=»Pot realitzar-se una cirurgia de parpella caiguda només amb anestèsia local?»]Sí, però depèn del tipus de pacient i del tipus de parpella caiguda. En cas de realitzar-se així, el pacient només ha de tolerar durant un minut la infiltració de l’anestèsic local. Posteriorment el pacient no notarà cap dolor ja que la zona estarà dormida. En ser intervencions de curta durada, són ben tolerades pels pacients.\n[toggle_item title=»Tinc problemes oculars en tractament i tinc por de operar-me de ptosis»]Només excepcionalment contraindiquem una cirurgia d’aquest tipus en un pacient amb alguna patologia ocular. Normalment són els casos d’ull sec sever. En aquests pacients, qualsevol intervenció ocular o sobre les parpelles pot accentuar el seu problema. La majoria de pacients amb ull sec tenen graus lleus o moderats, que no són una contraindicació per a una cirurgia de ptosis però sí poden requerir una cirurgia més conservadora.\nEls problemes de retina o glaucoma no són cap contraindicació ni s’agreugen amb aquesta cirurgia. Estar operat de cataractes o de làser per a miopia o hipermetropía tampoc ho són.\n[toggle_item title=»Tinc una assegurança de salut i vull saber si la correcció de la parpella caiguda està coberta en la meva pòlissa»]La cirurgia de parpella caiguda (ptosis) estarà coberta per la pòlissa en els casos en què la ptosis sigui prou important com per ocasionar una pèrdua de camp visual. La majoria de parpelles caigudes haurien d’estar cobertes per una assegurança de salut.\nEl Dr. Nieto treballa amb gairebé totes les companyies asseguradores del país.\n[toggle_item title=»El meu metge em va prescriure aspirina infantil un cop al dia per un problema vascular, diu que és per millorar la circulació de la sang. Hi ha cap problema per operar-me?»]Els medicaments antiagregants (Aspirina, AAS, Plavix, Tromalyt i altres) i anticoagulants (Sintrom principalment) que prenen molts pacients s’han de suspendre prèviament a la realització d’una cirurgia de ptosis, ja que interfereixen amb la coagulació de la sang i poden ocasionar un sagnat postoperatori. Consultarem amb el teu metge la possibilitat de suspendre aquesta medicació.\n[toggle_item title=»Podré llegir després d’una cirurgia de parpella caiguda?»]La majoria de pacients no tenen cap problema per llegir des de l’endemà de la intervenció. Pot haver-hi sensació de sequedat ocular els primers dies que pot tractar-se amb col•liris hidratants.\n[toggle_item title=»Quan puc incorporar-me a la feina després de l’operació?»]Depèn fonamentalment de l’ofici que tinguis. Si es tracta d’un treball que requereixi un esforç físic important has de descansar una setmana, mentre que si treballes des de casa amb ordinador podràs fer-ho probablement als dos dies de la intervenció. El temps de descans de la feina depèn també de si estàs de cara al públic, si no és el cas, pots reincorporar-te durant la primera setmana en el moment que et trobis suficientment recuperat. Sempre intentarem que el temps de baixa sigui el menor possible.\n[toggle_item title=»Quan puc tornar a maquillar-me després d’una cirurgia de parpella caiguda?»]Depèn. En casos de cirurgia transconjuntival, durant la primera setmana ja que no hi ha incisió a la pell. En els casos en els que es realitzi per via externa és millor esperar 2 setmanes per maquillar a prop de la incisió.\n[toggle_item title=»Quan puc tornar a prendre el sol després d’una cirurgia de parpella caiguda?»]Mentre durin els blaus no s’ha de prendre el sol. Després, en casos de cirurgia transconjuntival podràs exposar-te al sol. En casos de cirurgia per via externa podràs fer-ho al mes de la intervenció amb l’ús de protecció solar als mesos de calor.\n[toggle_item title=»Puc dutxar-me normalment després d’una cirugia de ptosis?»]Podràs dutxar-te amb normalitat l’endemà de la intervenció tret que el doctor t’indiqui el contrari.\n[toggle_item title=»Quan podré tornar a portar lentilles després d’operat?»]Probablement puguis portar-les al final de la segona setmana.\n[toggle_item title=»Podré llegir després de la cirurgia?»]La majoria de pacients no tenen cap problema per llegir des de l’endemà de la intervenció. Pot haver-hi sensació de sequedat ocular els primers dies que pot tractar-se amb col•liris hidratants.


Brunete: "Objetivo Guardiola" - Rival Petit - Blogs de l'indirecte!cat\nBrunètics Dimecres, 8.12.2010. 02:30 h\nAENA, Constitució, exèrcit, Guardiolato, Pilota dor\nNi la salvatge vaga protagonitzada pels controladors aeris, ni la posterior militarització decretada pels Rugalcaba i companyia, han pogut eclipsar l’esperpèntic espectacle propiciat i protagonitzat –una vegada més- per la inoperància de la directiva sandronunyista a l’hora de gestionar el desplaçament de l’expedició blaugrana per disputar el partit de lliga contra l’Osasuna. La militarització ha provocat l’aplaudiment fàcil d’una gran majoria de la població davant d’un col•lectiu amb mala premsa i poques simpaties, però quan es tracta de recórrer als militars...alto les seques! no fos cas que perdéssim bous i esquelles. No he vist entrar el tancs per la Diagonal, però sí que he fet la mili i he patit el 23F i les seves conseqüències. Els militars...ni per fer tallafocs als incendis, ni per treure runa als terratrèmols. No hi ha millor exèrcit que el de Costa Rica. Que ja sabem el que passa: comences cedint l’espai aeri i t’acaben militaritzant la Moncloa, la Zarzuela i la Generalitat. I el que seria molt pitjor: la militarització del Barça, com ja va passar de manera equivalent als primers anys de la dècada dels quaranta. I parlant de militars, no estaria de més recordar –just aquesta setmana que se celebra el nosequin aniversari de la Constitución Española- que és una consti redactada sota l’atenta mirada d’un exèrcit fill de la dictadura franquista on se li reserven atribucions mai vistes en una constitució democràtica. I que només li queden els votants de més de 50 anys que no es van abstenir i que encara no s’hagin mort.\nL’Osasuna s’havia encarregat de netejar els 15 centímetres de neu que cobrien la gespa del Sadar. L’Osasuna, un equip amic, però amb un president –Patxi Izco- soci del Maligne i que es declara “español y madridista”, i un entrenador –Camacho- que no sabem com es declara però del que no en tenim cap dubte és de quin peu calça. Es comenta que una bona part dels 15 centímetres de neu era caspa acumulada d’ambdós personatges. Amb aquests antecedents doncs, i amb la vaga salvatge en marxa, el nostru president prenia el mandu de les operacions donades les bones relacions que manté -diuen- amb el director general d’AENA. En Sandrusku potser es pensava que parlar amb AENA era com tractar amb el diariogol o el pelíkano, beneficiaris directes de la Due Dilligence, i obedients submisos a les pitjors i més indignes consignes de la directiva. I és que s’ha de ser una mica –o bastant- babau per confiar en aquests aristòcrates de la funció pública, aquesta casta dominant que controla –juntament amb altres funcionaris d’elit com ara l’Agència Tributària, el Banc d’Espanya, el Tribunal Suprem, etc.etc.-, tot el poder de l’estat i disposats al que calgui per seguir mantenint els seus privilegis de casta. Amb aquesta mena de personal i amb funcionaris de segona fila de la FEF, confiava el gran Sandro Rosell. Com era d’esperar, la camisa li van aixecar.\nL’innocent comportament de la nostra directiva era aprofitat per la caverna per mobilitzar tots els seus recursos –que no són pocs- per recargolar més encara el seu delirant assetjament - tocats com venien dels esdeveniments de la darrera setmana- i, de barroera i descarada manera carregar, al crit de Guardiolato, contra qui no se sotmet ni se sotmetrà mai als seus designis, el gran líder d’aquest club, Pep Guardiola, que s’ha vist obligat a encarnar-se -de facto- en la figura de President per incompareixença d’una directiva més desapareguda que l’ànima catalanista del PSC. El Sandrusku a Cerdanyaberg, el super nét Cardoner a Pamplona abaixant-se els pantalons i la resta de directius ni saben, ni contestan. L’extraordinària roda de premsa post partit d’en Pep Guardiola ha generat la reacció de totes les famílies blaugranes sense distinció i ha provocat –via web- la carta oberta als socis en la que el covard i poruc president Rosell assumeix tota la responsabilitat dels despropòsits del cap de setmana. En resum, la gestió del desplaçament a Pamplona, la mobilització de la Brunete i la roda de premsa d’en Pep, han estat el leiv motiv de quantitat d’interessants articles i de cròniques brillants. Menció especial a l’extraordinari article De Guardiola a Segurola, de Rubén Uria, de lectura obligada. Una altra interessant crònica a Diarioyoya i un recull dels millors articles a Racoblaugrana.\nA la caverna se li amuntega la feina. La darrera setmana ha estat horrible. Molt tocats pel clàssic, impotents davant la injusta sanció d’un partit del que mai lesiona ningú, l’or de Moscou emportant-se el mundial 2018 cap a Rússia, l’or negre dels xeics àrabs emportant-se el del 2022 cap a Qatar, encara amb la ressaca de l’amistós a Portugal on han renegat públicament de la roja i just quan comencen a descarregar tota l’artilleria contra l’entrenador blaugrana, zas! es troben amb la designació dels tres petits de la Masia com a candidats a la pilota d’or. Indigestió total a la Brunete: El Balón de Oro reconoce el fútbol y los valores de la selección.\nLa campanya contra Guardiola encapçalada pel Marca i recolzada per l'As està arribant a cotes mai vistes a la premsa esportiva espanyola. Els videoblocs de l’Inda acusant obertament al Barça de “equipo del regimen” i a Guardiola de “fascista”, i els editorials del Relaño repetint –a la manera goebbeliana,- en dos articles diferents el paràgraf següent: "Pero el Barça es especial, ya se sabe. Sólo él se retiró de la Copa (¿recuerdan? contra el Atlético) sin sanción. Sólo él jugó una vez a las doce de la noche (¿recuerdan? contra el Sevilla). Sólo él retiró a dos jugadores de la Selección para jugar la Supercopa (¿recuerdan? Xavi y Puyol, contra Islandia). Sólo él pudo acudir a la justicia ordinaria sin reproche, tras lo del cochinillo. (La Federación cambió la norma, luego el Barça se retiró de esa vía y la Federación le aplicó el beneficio de retroactividad administrativa y no cumplió el cierre). Todo eso es villarato, no sólo (que también) lo de Iturralde y demás" són una petita mostra de la perillosa deriva instal•lada en el sí d’aquestes redaccions i de la Brunete en general.\nÉs trist i penós que la caverna segueixi aquesta escalada d’assetjament en contra de la figura d’en Pep Guardiola, però es més trist encara que el nostre president, malgrat la carta oberta als socis i aficionats, participi del linxament i segueixi dispensant un tracte de favor als impresentables del diari Marca.\n3744 lectures 12 comentaris\n8 de desembre de 2010, 19.14 h\nQue algú truqui la dona o els pares de'n Bacus, és boig o potser si que va torrat, pobret ajudeu aquest sonat o encara pendra mal tot sol...clar que...potser és el anticrits parlant al reves i per això no sabem de que collons parla aquest Bacus.\nLector desconcertat Barcelona\n8 de desembre de 2010, 19.08 h\nBacus, ara només cal que aprenguis a escriure amb uns minims i ja et poden donar una columna....per cert, el malta és milor que el blended, llavors segur que les teves escriptures tindran un ninim de coherència....collons qui paio aquest bacus. Hauria d'estar penat escriure amb una taxa tan alta d'alcohol en sang.\nbacus cambio i corto\n8 de desembre de 2010, 17.14 h\n-be, deu vendre els llibres i de donar conselles a tot arreu on escriu o reben publicitat estatak (banners, promos 4 pagines estil -yo no soy tonro), o compren 10.000 diaries al dia o un gilipolles com el trastamara feu pensar que 100.000 kukes a tribuna catalana per comprar uns servidors, quan costa 30e al any domini i sense limit inclos el lladrocini està servir................\nllista de capullos i titelles.\nen b-culla que apart de fotocopiar brosa i tenir l'escrot sencer s'atre... Llegir més\n8 de desembre de 2010, 16.51 h\nser professor universitari o catedràtic és un passatemps, voler transmetre els teus coneixaments, no la principal font d'ingressos, el diner és el que menys importa..... 4 rals, val molt mes passar-s'ho bé i sentir-te realitzat veient com els teus coneixements seran útils per 30 alumnes.................\n8 de desembre de 2010, 16.37 h\nem venen ganes d'agafar una destral i començar a tallar caps de manera republicana dels prediquen una cosa i practiquen una altra tipus coní que es declara no-funcionaria i els spin doctors de la uni-pública. ciut o ll'altre l'anti ciut, d'on no ni ha no en raja, es com dir fotu aquesta carrera que ningú fa i la única sortida professional és fotre de professor d'aquesta carrera que ningú fa o sortir al carrer amb la maleta i buscar negoci, buscar clients... pel 'projecte' que puguis tenir... Llegir més\n8 de desembre de 2010, 16.18 h\ntots els que han fet vaga algun cop i no poden anar com qüelsevol altre mortal un parell de dies a praha o london..... que callin o no tornin a fer vaga mai més en la seva vida...\nuna vaga és per fotre..... per canviar les coses, una posició de força sobre que mana si els treballadors o la patronal, una que no foti canya de que serveix? de res per omplir diaris?\n8 de desembre de 2010, 16.11 h\nno és així el faig es fotre 1/2 passades gol al espai al davanter que el cabró no corre i són mig gol davant del porter, una que es desideix a correr xuta sol davant del porter i arribo jo llançant-me cames per davant i lo foto dins, ni predator ni mandangas, botes puma de segona mà gastades per un esquerrà.\nmolesto... putos grafitis? modereu... foteu-hi password encryptats... internet és això la llibertat té un preu........ estic en aquesta merda des de principis dels 90.... em fot... Llegir més\n8 de desembre de 2010, 15.56 h\ncom marco gols en competicions iinternacionals? doncs estil futbol americà, entro jo, pilota, porter, porteria creuant la clenxa de guix entre els tres pals amb els peus, el pit, el cap i tot menys els braços i les mans.\n8 de desembre de 2010, 15.41 h\nno fa falta donar-li moltes voltes al cap, el que funciona és l'equip pq està compensat i és potent cadascú al seu lloc... assenyalar a un apart d'en messi és no entendre un borrall de futbol, xavi i iniesta serien suplens a primera catalana després de rebre un parell de seques i tocar esquena a terra de quin pa si dona.\n8 de desembre de 2010, 15.26 h\npilota d'or hauria de ser en laudrup, xavi i inieste s'acostaran a la visió de joc i la passada al peu, però la croqueta i el regateix d'en laudrup no el té ni en messi....\nentre els 3 li donaria com a jugador més complet a messi.... té la filigrana els altres .... mmm... pa trasi....\ncom ho diria, si hem foteu a jugar amb 10 del barça seria la pera si fots en xavi o en cruiff al premianenc el fotriem fora després de no raskar ni bola i criticar a la rest ade companys del equip pq no l... Llegir més


Rellotge de sol de Cal Llobet | Mapes de Patrimoni Cultural\nRellotge de sol de Cal Llobet\nRellotge de sol de Cal Llobet Rellinars\nCamí de Les Ferreres, s/n\n08179 - 209\nEl rellotge visible actualment està molt degradat. De l'original no se'n pot precisar res més sense algun tipus de suport fotogràfic. Està pintat de color blanc, per sota de l'actual.\nRellotge de sol situat a la façana principal de la masia de Cal Llobet, a mà esquerra entre la planta pis i les golfes o sota coberta. Per accedir-hi cal prendre el camí de Les Ferreres, un cop deixada l'església enrere. Després de deixar a mà esquerra el Gibert de Baix, i un cop passat el revolt del torrent de l'Esbarzer a mà esquerra hi ha la masia.\nEl rellotge és del tipus vertical declinant, orientat a migdia. Forma un pla rectangular i està gravat damunt d'un suport de morter de calç, sense policromar, on en altres temps hi havia un quadrant molt més gran que l'actual. S'observa un marc lineal intern d'uns deu centímetres de gruix. A la part superior central hi ha la data gairebé il·legible de 1795; als laterals dret i esquerre superior, s'hi ha gravat uns asteriscs semblants a la representació senzilla de les estrelles mentre que a la part inferior, se situen les hores, amb numeració àrab. Només es llegeixen de les 9 del matí a les 2 de la tarda. Les línies horàries estan gairebé esborrades. El gnòmon, de ferro, és de vareta simple amb perfil arrodonit.\nEl rellotge consta a l'inventari de rellotges de sol catalans, de la Societat Catalana de Gnomònica amb el núm. de referència 2878.\nSegons el cadastre, l'any de construcció d'aquesta masia és de 1800 tot i que al segle XVI ja es parla de la família Llobet, relacionada amb alguns afers un xic convulsos, relacionats amb el robatori de varis porcs, que Els Ferreres varen denunciar al batlle de Rellinars. L'any 1975, segons el cadastre, es va efectuar alguna reforma.


Determinades les seus de la fase final de la Copa de Raspall que continua a Oliva\nEl trinquet Municipal d’Oliva acollirà aquesta vesprada a partir de les 18:30 hores la tercera partida del Grup A de la IV edició de la Copa de Raspall Professional – President Diputació de València. Serà un duel apassionant que enfrontarà a la parella de Ian i Roberto (Ajuntament de Bellreguard) contra la formació de Mario i Brisca (Ajuntament d’Oliva).\nTot fa preveure una partida intensa i atractiva, a més la parella capitanejada pel vigent campió de l’Individual i la Lliga Professional arriba amb grans necessitats al duel, ja que va caure en el seu debut i una nova derrota complicaria sobre manera el seu pas a la ronda de semifinals. Mentre que per a la parella de Mario i Brisca una nova victòria, i més si sumaren els tres punts en joc, els deixaria quasi amb els dos peus en la fase final, ja que en la primera partida van superar a la parella de Sergio i Coeter II que substituïa a Miravalles per un contundent 25 per 5.\nPrecisament, ahir es van anunciar el calendari i els trinquets que acolliran la fase final d’aquesta quarta edició de la Copa de Raspall:\n1ª Semifinal – 01/07/2018 – 11:30h. - Trinquet d’Oliva – 1r Classificat Grup B contra 2n Classificat Grup A\n2ª Semifinal – 02/07/2018 – 18:30h. - Trinquet de Xeraco – 1r Classificat Grup A contra 2n Classificat Grup B\nGran Final – 11/07/2018 – 18:30h. – Trinquet de Castelló de Rugat – Guanyador 1ª Semifinal contra Guanyador 2ª Semifinal\nLa Copa continuarà demà dimecres a partir de les 17:00 hores al trinquet de Guadassuar amb una nova partida del grup A. El duel enfrontarà a la parella de Guadi i Canari (Ajuntament de la Llosa de Ranes) contra el conjunt de Sergio i Miravalles (Ajuntament del Genovés).\nL’activitat de la setmana en la Copa de Raspall es completarà amb dos nous duels del grup B:\n15/06 – Grup B – Trinquet de Genovés – Marrahí i Josep (Ajuntament de Villanueva de Castellón) contra Pablo i Tonet IV (Ajuntament de Barxeta)\n16/06 – Grup B – Trinquet de Bellreguard – Montaner i Sanchis (Ajuntament de Montesa) contra Moltó i Néstor (Ajuntament de Barxeta)\nA més, el divendres arrancarà la XI Copa d’Escala i Corda – President Diputació de València, amb el duel que enfrontarà al trinquet de Sueca a partir de les 18:30 hores a la parella de Puchol II i Carlos (Ajuntament de Vinalesa) contra Genovés II i Nacho (Ajuntament del Genovés).


Resultats de la cerca bàsica: 2,580\n1. certificat sanitari oficial per a l'exportació de productes alimentaris\nCertificat sanitari oficial que garanteix les condicions sanitàries d'una partida de productes alimentaris exportada a un altre país. [...]\n2. anèmia per dèficit\nAnèmia deguda a la manca d'alguna substància nutritiva necessària per a la síntesi d'hemoglobina o per a la maduració eritrocítica. [...]\n3. selecció per nivells independents\nMètode de selecció artificial per a més d'un caràcter que consisteix a descartar els animals amb un rendiment inferior a un mínim establert per a cadascun dels caràcters. [...]\n4. selecció per índex multicaràcter\nMètode de selecció artificial per a més d'un caràcter que consisteix a ordenar i seleccionar els candidats d'acord amb el seu mèrit net a partir de tota la informació fenotípica dels caràcters. [...]\n5. tractament per alta pressió\nTècnica de conservació d'aliments que consisteix a sotmetre'ls a una pressió de milers d'atmosferes per destruir-ne els enzims i els microorganismes i aconseguir que els aliments mantinguin unes propietats organolèptiques comparables a les dels aliments frescos sense l'ús d'additius. [...]\n6. marcatge per fred\n7. marcatge per incisions\nMarcatge que consisteix a fer una incisió a l'orella de les vaques, les ovelles, les cabres, els porcs i els conills. [...]\n8. agressivitat per por\nAgressivitat que manifesta un animal com a resposta a estímuls que li suposen una amenaça, especialment quan no pot fugir. [...]\n9. marcatge per fixament\nMarcatge que consisteix a fixar o col·locar una aplicació al cos d'un animal. [...]\n10. depressió per consanguinitat\nDisminució de la mitjana fenotípica dels caràcters principalment reproductius consecutiva a l'aplicació de la cria en consanguinitat. [...]\nPàgines 1 / 258


16 apartaments en venda a Casa Burés, a Ausiàs March, Eixample\nPreu a consultar Pis En venda\n16 exquisits apartaments en venda a Casa Burés, una obra mestra modernista amb una ubicació ideal al centre de l'exclusiu Eixample de Barcelona, amb una renovació exquisida i excepcionals serveis comunitaris\nPosis en contacte amb Lucas Fox Barcelona avui i parli amb un assessor sobre aquesta propietat\nAquesta propietat forma part de Casa Burés, Barcelona. Una promoció residencial realment única amb més de 100 anys d'història. Casa Burés, Barcelona. Veure més detalls sobre aquesta promoció i cadascuna de les seves propietats\nUna promoció residencial realment única amb més de cent anys d'història i uns serveis comunitaris, incloses 2 piscines. Una oportunitat realment única.\nConstruïda entre 1900 i 1905, Casa Burés li ofereix la possibilitat d'adquirir una propietat a l'Eixample de Barcelona, en un dels edificis modernistes més impressionants i més ben conservats del món.\nCada porta, finestra, sostre, terra, escultura i full de vitrall ha estat estudiat minuciosament per experts en el patrimoni modernista de Catalunya. Els elements més valuosos van ser restaurats per artesans especialistes, mentre que altres es van substituir per peces idèntiques adaptades a les necessitats de l'actualitat o es van convertir en detalls decoratius.\nEl procés de renovació a reinterpretat els valors modernistes de l'edifici i els ha adaptat a diferents estils de vida en forma de 26 exclusives propietats de luxe.\nEls 16 apartaments Berenguer mesuren entre 120 m² i 170 m². Aquests antics apartaments de lloguer han estat restaurats amb molt d'afecte i representen una oportunitat única per als amants del districte de l'Eixample.\nAmb una varietat d'opcions quant a la grandària i la distribució, alguns amb vistes al carrer i altres al tranquil pati interior, tots aquests apartaments conserven l'ambient modernista de l'edifici gràcies a les seves sostres alts, finestres i terres hidràulics fets a mà.\nL'acollidora i fresca decoració interior combina l'estil tradicional amb tocs funcionals com la combinació de la sala d'estar i la cuina, separats per pantalles corredisses de vidre per potenciar al màxim la llum i estalviar espai.\nLa promoció de Casa Burés ofereix als propietaris accés a serveis inigualables a tot Barcelona. Existeixen 2 zones comunitàries, la planta baixa inferior i les terrasses superiors, que permeten als residents la possibilitat de relaxar-se i gaudir d'aquest exquisit entorn. La planta baixa inferior ara inclou una piscina coberta, gimnàs, home cinema, celler i una zona de treball, a més d'una cuina professional amb zona de menjador, ideal per entretenir grups grans d'amics. La terrassa superior ofereix una piscina exterior. A Casa Burés pot gaudir d'una qualitat de vida insuperable durant tot l'any.\nUn edifici únic durant més de cent anys: Construïda entre 1900 i 1905, Casa Burés pren el seu nom del seu primer propietari, Francesc Burés, fundador d'una de les empreses tèxtils més pròsperes d'Espanya. Originalment, la planta baixa allotjava la seu de l'empresa, mentre que la primera planta, de 1.000 m², era l'habitatge familiar dels Burés. Les plantes superiors, a les quals s'accedeix a través d'un dels primers ascensors instal·lats a Barcelona, llavors constaven de dotze apartaments de lloguer de 300 m². La façana de l'edifici, a la intersecció del carrer Ausiàs March i el carrer Girona, segueix sent igual de impressionant ara que quan la van construir. No obstant això, és a l'interior on es troba el major tresor de la Casa Burés.\nValors modernistes: La renovació de Casa Burés no només conserva l'estructura de l'edifici i els seus elements decoratius catalogats, sinó que també manté tots els avantatges de la seva arquitectura modernista: llum, espai, habitabilitat, materials d'alta qualitat i màxim confort.\nConservació del passat: Cada porta, finestra, sostre, terra, escultura i full de vitrall ha estat estudiat minuciosament per experts en el patrimoni modernista de Catalunya. Els elements més valuosos van ser restaurats per artesans especialistes, mentre que altres es van substituir per peces idèntiques adaptades a les necessitats de l'actualitat o es van convertir en detalls decoratius. Per exemple, les portes corredisses que abans dividien les habitacions ara separen les zones de dia i de nit. A més, els exquisits patrons del paper pintat que adornaven les parets dels dormitoris van servir d'inspiració per al disseny de les mampares de vidre mòlt que ocupen el seu lloc.\nS'ha tingut en compte fins a l'últim detall.\nCasa Burés queda molt a prop de Passeig de Gràcia, del Palau de la Música, la Rambla, el mercat de la Boqueria, el recentment remodelat Passeig de Sant Joan, el Parc de la Ciutadella i l'encantador barri del Born a la Ciutat Vella de Barcelona. El recent renovat OneOcean Port Vell i les platges de la Barceloneta queden a poca distància a peu.\nCasa Burés té una ubicació magnífica per gaudir al màxim l'estil de vida relaxat de l'Eixample. Restaurants d'estrelles Michelin, cafeteries de disseny, galeries d'art creatives, exquisides botigues de decoració de la llar, botigues independents i exclusives botigues de queviures queden tots a poca distància a peu de l'edifici.\nBCN1957 Preu a consultar\nEn venda, Pis €765,000\nPis de 90m² en venda a Eixample Dret, Barcelona\nEn venda, Pis €1,600,000\nEn venda, Pis €809,000\nPis de 118m² en venda a Eixample Dret, Barcelona\nÀtic de 189m² en venda a Eixample Dret, Barcelona\nDimensions del terreny 222m²\nEn venda, Pis €1,675,000


IB3 | Andratx i Platges de Calvià segueixen líders dels subgrups A i B a la tercera divisió\nPortada > esports > Andratx i Platges de Calvià segueixen líders dels subgrups A i B a la tercera divisió\nAndratx i Platges de Calvià segueixen líders dels subgrups A i B a la tercera divisió\nLa jornada ens deixa la victòria del Cardassar després d’onze partits\nAndratx i Platges de Calvià continuen comandant amb ma de ferro al capdavant de Tercera Divisió, cada un al seu grup. Tot després d’una jornada que ens deixa la victòria del Cardassar després d’onze jornades feia que no guanyava el conjunt de Sant Llorenç, Victòria a Es Moleter, contra el Sóller i per 2 gols a 0. Un partit que ens deixa aquesta meravella de Joan Andreu, més conegut com a menut. El jugador del Cardassar es desfà de dos defenses i el seu xut entra directe per l’escaire de la porteria de Pau Seguí. Al minut 82, el Cardassar va sentenciar amb una contra que Miguel Alessandro finalitza.\nEl Platges de Calvià, com deim, també es manté ferm en el lideratge. Els dos gols dels calvianers varen arribar a la segona part. El primer de Miquel Jaume amb aquest xut. El segon, que certificava els tres punts, de Riverón que culmina aquesta contra.\nEl Mallorca B s’allunya del liderat amb la travelada a Alcúdia. El filial vermell no va poder passar de l’empat a 0 i això que abans del descans Luka Romero va disposar d’un penal. El seu llançament el va aturar Nico que va veure les intencions a la perla mallorquinista. El Formentera va aconseguir una victòria al derbi pitiús contra el Sant Jordi i se situa quart. Els dos gols varen ser a la segona part. Iago Beceiro va transformar amb seguretat un penal al minut 54. Amb temps complert, Canina va aconseguir el gol de la sentència. El Llosetense es va asegurar tres punts més a casa derrotant el Sant Rafel. La nova incorporació llosetina, Recalde, va avançar l’equip local. A la segona part, Montori assegurava la victòria de l’equip de Nico López.\nL’Andratx continua també intractable i va guanyar el Felanitx a domicili. Al minut 17, James va avançar els andritxols. 10 minuts després, Bonet va eixamplar distàncies. A la segona part, el Felanitx va enviar una pilota al pal amb un xut de Julià. Hi va respondre l’Andratx amb un altre xut a la fusta d’Ernesto. Finalment, Julià retallava distàncies al 88 amb un gol de penal.\nEl Club Esportiu Eivissa segueix l’estela de l’Andratx. L’equip pitiús va aconseguir derrotar per la mínima el Ferriolense amb un gol de Nahuel Losada just abans del descans. El Constància va derrotar per 3 a 1 el Portmany cercant enganxar-se a la zona de dalt. A la mitja hora, Alberto avança els locals i, dos minuts després, Saul amplia distàncies. Després del descans, Enric Sánchez situa el 3 a 0 al marcador. El gol del Portmany el va aconseguir Carlos Mora .


‘Rumba. La girafa que volava fent badalls': la imaginació com a teràpia - Alicanteplaza\nIl·lustració de Maria Beitia.\nVALÈNCIA. L’àvia se n’ha anat a viure a la Lluna però ningú ha avisat Papu d’aquesta circumstància inesperada. Per sort, té a prop Rumba, l’única girafa que posseeix la virtut excepcional de poder volar cada vegada que badalla. Juntament amb aquesta bestioleta i el seu sistema aeri particular, el protagonista d’aquesta història descobrirà a poc a poc els defectes que l’esmentat mamífer demostra com a pilot inexpert, que inclouen freqüents aterratges forçosos i alguna desorientació, alhora que emprén tot un camí ple de situacions excitants i delirants durant el qual tractarà de superar la tristesa a què la nova etapa l’havia portat. Ara bé, aconseguiran tots dos personatges arribar finalment i sense cap més incident fins a aquell lloc desconegut i llunyà en el qual sembla haver-se amagat l’anciana?\nRumba. La girafa que volava fent badalls (Milrazones, 2019) esdevé així un àlbum il·lustrat per a entendre i superar la mort d’una persona estimada; un conte escrit des de la innocència que es centra, per tant, en l’enyorança i l’afecte cap a aquells que ja no hi són, sense oblidar-se’n, però, d’estimular i potenciar la capacitat imaginativa dels primers lectors. Cal destacar ara que aquest és el segon text literari d’Aleix Aguilà, un autor més conegut pels seus escrits narratius i teatrals per a adults que no pas per al públic a què aquest llibre, en principi, es dirigeix. Amb tot, l’escriptor és capaç de concebre una narració àgil i sorprenentment fascinant amb una gran senzillesa estilística, una virtut que engrandeix de fet el valor poètic que desprén tot el relat.\nContràriament, Maria Beitia fa més de quinze anys que es dedica professionalment a la il·lustració. Ha treballat per a segells editorials reconeguts, com ara Akiara Books, també dedicat als àlbums il·lustrats, i per a altres publicacions infantils, com per exemple Cavall Fort. Així mateix, forma part del Col·lectiu Artístic Intrèpidbus, que es dedica a la creació de projectes per als més menuts en formats diferents. Amb aquesta associació ha publicat tres àlbums musicats, L’eriçó Bru, Lua, històries per dormir i En Rocu i el mar dels invisibles. Casualment, dos d’aquests, s’han traslladat al teatre amb una molt bona acollida. A més, les seues il·lustracions també es poden trobar mensualment a la revista digital Catorze Cultura Viva.\nEn aquest treball, però, Beitia s’allunya amb radicalitat del seu estil habitual i planteja una proposta estètica diferent, que s’acosta una mica al que ja havia esbossat a Canciones de sol y luna, un conte-CD de Marta Gómez. Es tracta d’un plantejament amb un cert gust naïf, tot i que francament captivador, en què la vivesa potent del cromatisme, la candidesa expressiva i la semblança compositiva i formal d’aquestes imatges amb el dibuix infantil són alguns dels trets amb què ens captiva. És per això que a Rumba no hi ha ni rastre d’aquella essència pictòrica basada en el lirisme de les textures, les taques subtils de color i els detalls narratius; una manera de fer que no es troba a faltar en aquest àlbum i que sembla haver inspirat també les imatges d’una altra il·lustradora, com és Rocio Araya.\nLa capacitat creativa de Beitia és, en definitiva, notable, no sols per a resoldre amb gràcia i eficiència la narració visual sinó també per endinsar-se i interpretar una història que amaga dobles significats i que comença a revelar-nos deliciosament des de les guardes, que també són les encarregades de finalitzar el llibre. Aleix Aguilà i Maria Beitia són, per això, un bon tàndem. Una parella d’escriptor i il·lustradora que s’enriqueixen l’un a l’altre des dels llenguatges que cadascú domina i que aposten per una obra amb un tema complicat, com ara és la mort, sense por i amb franquesa, esperança i, tot i que semble estrany en aquesta qüestió, amb un gran sentit de l’humor. Potser és en aquestes qualitats on resideix, verdaderament, el valor del llibre.


Alguna cosa estranya està passant a Mont-roig del Camp, a la comarca del Baix Camp. Estranya i desgraciada, perquè els gossos del poble s'estan morint perquè algú els enverina. Són moltes les persones que han perdut animals. De moment han mort 25 gossos que han menjat un tros de carn que hi havia per terra. Els veïns estan espantats perquè tot i que no se'n té un coneixement a fons, el verí és inevitablement letal.\n29 Abr 2005 - 21.19\nA Mont-roig del Camp els propietaris de gossos i gats estan espantats perquè algú es dedica a enverinar els animals. Al turó de les Creus s'han enverinat 25 gossos, tots han mort, la meitat només en els últims quinze dies. A tots els va passar el mateix: van menjar trossos de carn que hi havia a terra.\nAlguns veïns han portat la mostra al veterinari però les analítiques per conèixer el tòxic són molt cares. A més, els verins són letals i no es pot evitar la mort dels animals. Els afectats pensen denunciar els fets a l'Ajuntament per mirar de trobar una explicació, i sobretot una solució, a aquest misteri.\nLa Marató dedicada a les malalties infeccioses tanca amb 7.215.676 euros\nL'"ús excessiu de la força" l'1-O, al resum del 2017 de Human Rights Watch


4t ESO | Institut Serra de Noet\nAvui 77 alumnes i professors hem sortit ben d’hora de l’institut i ens hem desplaçat a La Molina per gaudir de la primera jornada d’Esquí i Snow de l’Institut.\nMonitors de Cota 2500 ens han distribuït en grups i hem estat quatre hores fent classes… Llegeix més»\nSortida de 4t d’ESO a la Universitat Autònoma\nEl dilluns 27 de gener els nostres alumnes de 4t d’ESO van visitar la Universitat Autònoma de Barcelona. Per aquesta activitat d’orientació acadèmica vam tenir com a guies dos alumnes del grau de periodisme de la mateixa universitat. Vam dur a terme una visita… Llegeix més»\nComiat Promoció 2015-19\nAquest dilluns 17 de juny, vam celebrar l’acte de comiat de la promoció 2015-19 al Pavelló de Suècia. Els nostres alumnes van gaudir de la festa acompanyats de les seves famílies, dels seus professors, de la representant de l’AMPA Anna Vilaredes, del Regidor d’Educació… Llegeix més»\nLa Baells 4t ESO\nEls nostres alumnes graduats de 4t d’ESO, avui estan de ruta i travessa pel pantà de La Baells. Ja han montat les tendes i ara gaudeixen d’un merescut repòs abans de sopar!\nExpo Innova PETIT 4t d’ESO\nAquest divendres 7 de juny s’ha celebrat la 3a edició de l’Expo Innova PETIT al nostre institut, organitzat i impulsat per l’Agència de Desenvolupament del Berguedà. Més de 100 alumnes dels diferents Instituts de Secundària de la nostra comarca, han presentat els seus projectes… Llegeix més»\nXerrada sobre el Franquisme a Socials 4t d’ESO\nAquest dimecres 5 de juny, el Sr. Adolfo Peñacorada ens ha fet una xerrada a l’alumnat de la classe de 4t d’ESO de l’assignatura de Ciències Socials. Ens ha explicat la seva vida en temps del Franquisme. Ha sigut molt interessant i li estem… Llegeix més»\nEls alumnes de 4t han estat rebent dins l’àrea d’Educació Física, la formació en Suport Vital Bàsic a càrrec d’instructors de l’Associació Berguedana “De Tot Cor”.


La transfusió de sang\nActualitzada 19/03/2019 a les 15:55\nExisteix una llegenda sobre l’intent del metge Giacomo di San Genesio de curar el papa Innocenci VIII quan aquest va entrar en coma. Segons relata el cronista Stefano Infessura, el 1492 van usar sang de tres nens de 10 anys i li van administrar al pontífex via oral amb l’esperança que es despertaria. El Sant Pare i els tres nens van morir. Alguns historiadors posen en dubte la veracitat d’aquest relat però el cert és que la història de les transfusions de sang té molts protagonistes i està plena de moments curiosos.\nÉs al metge anglès William Harvey a qui s’atribueix el descobriment de la circulació sanguínia a començaments del segle XVII i fou el doctor francès Jean-Baptiste Denys qui va dur a terme la primera transfusió de sang amb èxit el 1667, utilitzant plomes d’aus com a cànules. Aquesta història té diferents versions: una diu que va emprar sang de gos, l’altra que era d’ovella, però ambdues coincideixen que el pacient, malalt de sífilis, va morir poc després.\nTot just començat el segle XX, l’any 1901, es va descobrir que els humans teníem diferents tipus de glòbuls vermells, quan l’austríac Karl Landsteiner va descriure el sistema AB0, i 40 anys després, el 1940, el sistema RH, fet que va obrir la porta a les transfusions segures. Enmig d’això, l’any 1914, el metge argentí Luis Agote va inventar un mètode per conservar la sang, afegint citrat de sodi, per transferir-la més endavant.\nLa ciència mèdica ha evolucionat molt en els 80 anys que han passat des de la Segona Guerra Mundial. El nombre de persones que han sobreviscut gràcies a les transfusions de sang és incalculable. El dessagnament per ferides, la cirurgia i les anèmies són només alguns del casos en què la transfusió resulta sovint l’única sortida.\nA Catalunya portem un segle a l’avantguarda en aquest camp del coneixement i la tecnologia. Des de la creació del primer servei de transfusions sanguínies del món, el 1936 a Barcelona per part del doctor Frederic Duran-Jordà, fins a l’actualitat, quan la més avançada indústria internacional d’hemoderivats és de matriu catalana.\nLa tecnologia lligada a la manipulació i creació d’hemoderivats és molt avançada però encara depèn de la generositat de molta bona gent que dóna part de la seva sang.


Miquel Àngel Carrillo: "Contribuir a que la gent es distragui de la rutina a través de les emocions no té preu" | Lleida.com\nIdealista, optimista o, senzillament, algú que aplica una màxima molt simple: la felicitat és l'objectiu bàsic de la vida. I a partir d'aquí, a viure en conseqüència. Això és el que intenta el Miquel Àngel Carrillo, ànima del Funatic i hereu d'una tradició d'exhibidors de cinema que es remunta a meitats del segle passat, l'època daurada de les sales de cine. Tot i que reconeix que ara cal esforçar-se el doble, també assegura que la satisfacció és molt més alta. Recomana anar al cine sol, perquè res iguala la possibilitat de sentir plenament el vincle màgic entre la història de la pantalla i les pròpies emocions, i no s'imagina fent una altra cosa que el que fa. En tot cas, hauria de ser una feina que li agradés i amb la que pogués aportar alguna cosa al món.\nLi costa parlar d'ell mateix, però hem aconseguit que una peça clau del món del cinema de Lleida conversi no només sobre aquesta indústria i el que significa sinó que també ens projecti fragments de la seva personalitat.\nPresenta't. Qui és Miquel Àngel Carrillo?\nUn gestor d'un espai cultural. Gestiono una sala de cinema, m'agrada molt la feina que faig i estic molt content.\nLa feina et defineix, doncs?\nJo crec que la feina defineix a tothom. Jo tinc una màxima que intento transmetre al meu fill, que és que tothom hauríem de treballar en allò que ens agrada, i no preoucpar-nos tant de l'aspecte crematístic. D'aquesta manera és més fàcil que la feina formi part d'allò que defineix el nostre ADN.\nTot i que a mi m'agrada molt el cinema, en definitiva estic gestionant una empresa privada on tot ha de ser sostenible. I allà, implementes per a que això sigui possible, característiques de la teva manera de fer i de ser. La feina marca molt el perfil d'algú sempre i quan t'ompli. Això no ho pot dir molta gent.\nSegons la teva màxima, mirant el Funatic, tenim unes quantes pistes sobre tu.\nProbablement. Intento que tot estigui al seu lloc. Jo sóc molt perseverant i cuido molt els detalls. De tota manera, seria incòmode i pretenciós pensar que l'espai respira coses de la meva manera de fer. Però és que en definitiva, allò que faig s'impregna de com sóc, potser de manera encertada o no.\nCom va començar aquesta passió pel cinema?\nPer la meva família. Des de molt petit, he respirat el concepte de negoci de la indústria del cinema. Som venedors de cultura i per vendre, t'ha d'agradar el que vens. No sabria separar què m'agrada més: el cinema o poder experimentar amb l'explotació d'un espai d'exhibició, amb tot el que embolcalla el cinema.\nQuè significa per tu anar al cinema?\nDes de la perspectiva de la pròpia indústria, una de les coses que m'atrau és que una pel·lícula està adreçada a un públic molt transversal i molt ampli i genera una sèrie de conductes col·lectives. Nosaltres estem en primera línia per poder analitzar quins són els elements que s'han posat en i veure les respostes que es generen davant d'aquest producte. Des d'aquesta perspectiva, el cinema és un negoci molt bonic i atractiu per treure conclusions de comportaments col·lectius i reaccions davant estratègies adreçades a un públic molt ampli. I després, està el producte. Transmet emocions. És preciós. Molts altres productes no poden transmetre sensacions com aquestes. D'una banda, et permet utilitzar mecanismes d'anàlisi purament empresarial i, de l'altra, el que fas no és fred, és subjectiu. I no sé si hi ha gaires negocis que t'ho permetin. En pocs negocis trauràs aquesta plenitud relacionada amb el producte i alhora amb la forma d'explotar-lo. Els qui ens dediquem a això, tenim la sort de viure-ho.\nDeies que la teva família s'havia dedicat a això\nSí, el meu pare havia estat empresari als anys 50-60 de sales de cinema arreu del territori lleidatà. Estem parlant d'una època, l'època daurada d'aquest negoci, en què el cinema era una de les poques formes d'oci i en poblacions de menys de mil habitants, podia haver més d'una sala de cinema. En aquells anys, hi havia una sèrie d'ingredients que ja no existeixen. El meu pare bé explotava o feia la programació de més d'una cinquantena de sales. Als anys 70, va venir a Lleida i va tenir el Cinema Bahia. Després de 5 anys de tenir-lo, va obrir el Lumiere, que es va inaugurar el 24 de juny de 1981.\nRecordes perfectament la data\nSí, i tant. La recordo bé perquè va ser una situació curiosa. La inauguració estava prevista pel dia 19, però per un seguit d'inconvenients amb la instal·lació elèctrica, no es va poder obrir fins cinc dies després. Tot i que jo només tenia 12 anys, allò em va quedar marcat. Va ser molt estrambòtic. Després de la sessió d'inauguració, amb 'El cantor de jazz', es va haver d'aturar tot fins que la instal·lació elèctrica va estar del tot a punt.\nHas repetit aquesta situació?\nNo em va deixar cap efecte negatiu ni traumàtic. El que sí m'ha passat és que jo he viscut situacions similars en les meves pròpies carns. De fet, sense anar més lluny, l'obertura després de les últimes obres que hem fet al local la vam haver d'endarrerir cinc dies perquè anàvem amb retard i no arribàvem. Forma part del meu historial (Riu). Bromes a part, no em va quedar un trauma de la inauguració del Lumière, sinó imatges gravades de tot el que comportava, com un gran generador per poder fer la inauguració. Al final, es va obrir el dia 24. El resum és que la meva família s'ha dedicat sempre a això. L'estima pel cinema potser l'he anat adquirint jo mateix. Però l'atracció per la indústria, pel negoci de l'exhibició, sens dubte ha estat una herència. La gent es pensa que aquest negoci és d'una manera i jo des de petit ja vaig mamar què hi ha al darrere. Té les seves particularitats i és molt bonic.\nI t'ha enganxat prou com per superar els obstacles i tota l'evolució en aquesta indústria del cinema\nEl meu pare va tenir un problema físic l'any 97 i jo em vaig incorporar llavors. Han passat 23 anys i les coses han canviat de dalt a baix. Et puc confessar que per a que la gent vagi al cinema ara, hem de treballar deu vegades més del que treballàvem llavors. Ni t'explico la diferència amb 20 anys abans de l'any en què jo em vaig fer càrrec del negoci! (Riu) Ara, la gent va al cinema, però per aconseguir-ho has de treballar molt. I tornem al punt inicial: si t'agrada val la pena. Jo trobo que la feina és molt més rica ara. Fa vint anys, la incidència de la pròpia feina era menor. Hi havia una pel·li a la cartellera i la gent hi anava. Ara, la satisfacció és més gran. Res no funciona per inèrcia, si funciona alguna cosa és perquè has sabut trobar la manera de fer-ho. I penso que, en els 30 anys que porto en aquesta professió, mai no havia estat tan gratificant.\nDedicar-te a això et converteix en un idealista?\nPotser és la idea preconcebuda d'aquest negoci. Jo no tinc aquesta sensació. Tot i que és evident que la gent que ens dediquem a aquest negoci ens costa molt pensar en fer una altra cosa. Potser és el retorn que tens de la gent o potser és l'addicció de vendre un producte tan bonic. A més, pot haver molta gent que ven coses, però nosaltres venem un producte diferent cada setmana. Això genera molts ímputs positius, perquè la feina no és rutinària, cada setmana renovem l'energia. A més, la feina està totalment allunyada de l'avorriment, perquè una pel·li i una altra no tenen res a veure.\nAra que parles en termes de venedor i producte, quina necessitat diries que resol el cinema?\nEl fet que puguis observar el comportament col·lectiu d'un públic molt divers, tens experiència per calibrar el que la gent necessita i és aquí on entra la nostra intervenció. El concepte de vendre sembla que tingui un aspecte pejoratiu, però el que distingeix la nostra feina és precisament girar 180º aquesta idea. Intentem vendre el producte perquè coneixem les inquietuds de la gent, no al revés. I això és molt bonic.\nTambé caldria diferenciar entre el cinema més comercial i el que nosaltres intentem oferir aquí. El que busca únicament entreteniment i el que vol fer sentir emocions. El que busquem nosaltres és evadir però des del vessant emotiu. Que l'evasió vingui a través de les emocions i no tant per l'espectacle visual que puguis tenir al davant. Des de la perspectiva dels anys, això m'omple molt més. Aconseguir no només que la gent pugui sortir durant dues hores de la seva pròpia rutina sinó que, a més a més, s'hagi enriquit emocionalment, no té preu. I que a través d'alguna acció concreta, ni que sigui anecdòtica, hagis contribuït a generar això... buah! Aquí tenim moltes converses filosòfiques de pa sucat amb oli (riu) durant els minuts posteriors a les pel·lícules i allà detectes les sensacions que ha deixat en el públic aquella pel·lícula. Si a sobre has previst que aquell film generarà una sèrie de reaccions i has fet una comunicació determinada apostant per aquell efecte i finalment coincideix el que passa amb el que havies previst, té un component brutal.\nI compensa la resta\nClar. A mi m'agrada molt la feina que faig, però no es tracta de viure en un èxtasi continuat. Hi ha moments de problemes, com li passa a tothom. La diferència potser és que moments com el que explicava, es repeteixen vàries vegades al dia. I això compensa moltíssimes coses. Que s'espatlli una màquina o moments complicats com els actuals amb grans preocupacions, amb reptes que no ens podíem imaginar... Tot i això, som uns privilegiats els qui ens dediquem a això! En molts negocis s'espatllen màquines, però no en tants negocis tens les satisfaccions que tenim nosaltres. És maquíssim. I això forma part d'aquesta feina i especialment del tipus de cinema que oferim nosaltres. Perquè està molt més encarat a les emocions. I no vull dir amb això que una pel·lícula comercial no faci sentir emocions. Les emocions són subjectives. Benvingudes siguin.\nLa distracció també és necessària\nClar! El “subidón” que genera simplement la distracció és molt necessari.\nI aquestes sensacions és més fàcil sentir-les en una sala de cinema que a casa?\nSegur. L'experiència col·lectiva és un fet potenciador. Compartir una sensació amb més gent té un efecte multiplicador d'aquella sensació. Després està la vivència més personal. De tota manera, jo sóc ferm defensor d'anar al cinema sol.\nSí, perquè penso que el visionat d'una pel·li no deixa de ser una connexió entre el que es projecta a la pantalla i un mateix. Tot allò que distorsiona aquella màgia, hauria de desaparéixer. Jo tinc la sort de poder veure moltes pel·lis sol. Les reaccions que genera una pel·lícula es poden frenar si tens al costat una persona. Per exemple, hi ha pel·lícules que són capaces de generar un plor profund, que va més enllà del mateix argument, perquè la història ha connectat d'alguna manera amb les teves vivències. Si has anat al cinema amb algú, et frena aquesta reacció tan profunda. Aquesta sensació potser només te l'ha generat a tu. Allò és un moment privadíssim.\nÉs un moment d'intimitat total\nSí. I tothom hauria de tenir el privilegi de poder-lo exterioritzar dins del seu univers de la manera més natural possible.\nEstàs fent una defensa de veure pel·lícules a casa?\nNo! A casa, hi ha molts elements de distorsió. D'entrada, l'espai. Al menjador de casa fas un munt de coses diferents: dines, descanses, discuteixes, veus un partit de futbol... Per a que tenir aquesta sensació d'intimitat ha d'haver un ritual. A casa és irrepetible aquest ritual. Posant un exemple totalment prosaic: si tens ganes d'anar al lavabo, el fet d'estar al cinema fa que les teves necessitats fisiològiques no tinguin tanta importància. A casa, posaràs pausa i aniràs al lavabo. És només un exemple.\nEl que sí que estic fent és apologia de veure les pel·lis sol. I això va en contra del nostre model de negoci! (Riu) Però és cert que el que plantegem ara amb sales encara més petites i més privades del que ja tenim és precisament donar l'oportunitat a que si algú vol tenir aquesta experiència íntima veient una pel·lícula, la pugui tenir el dia que vulgui a l'hora que vulgui.\nA què et dedicaries si no estiguessis en aquest món?\nA alguna cosa que m'agradés. Posaria els cinc sentits en alguna cosa que em motivés. Qualsevol cosa que tingués un punt creatiu. Que la teva manera de veure la vida pogués tenir alguna incidència. Sense pensar gaire, podria ser donar classes. Serviria per generar un seguit de sinèrgies motivadores en altra gent.\nEn definitiva, aportar alguna cosa\nSí. I això té a veure amb l'evolució en positiu de la indústria del cinema. Abans era molt més fàcil fer diners que ara, però alhora ara la feina és molt més creativa. I en aquest sentit, és molt més motivador tenir una sala de cinema ara que fa 20 anys. Pateixo més però gaudeixo més.\nSí... Positiu. No sé si no ser negatiu vol dir ser optimista. Però és que les coses xungues ja passaran. I no es tracta de ser il·lus. Pots pensar que les coses aniran a millor i alhora dubtar si te'n sortiràs. Però és que és una qüestió d'aplicar el sentit comú.\nNo tinc vocació de superheroi. (Riu). Potser demanaria poder fer feliç a la gent. Viure en un món més just. De fet, això faria més feliç a la gent. De fet, penso que tot és més senzill del que de vegades pensem. La vida passa ràpid. Jo intento no fer màximes d'absolutament res. Que cadascú trobi la felicitat com vulgui i pugui, que no té perquè coincidir en tots els casos. I per això també és tan important fer una feina que ens agradi. Hauria de ser un principi bàsic, una cosa que s'hauria d'explicar a tots els infants; un aspecte que ens ocupa tantes hores de la nostra vida, ens ha d'agradar. No recordo quin responsable d'educació explicava en una entrevista que el sistema educatiu hauria d'estar adreçat a fer descobrir a tots els infants la seva habilitat i a partir d'aquí, potenciar-la i desenvolupar-la. Per exemple, si a algú li agrada el surf, per poder dedicar-s'hi i ser bo, cal tenir coneixements de física, d'hidrologia, d'educació física... aprendre de totes aquestes matèries amb una motivació clara és molt més engrescador i fàcil. Jo estic completament d'acord amb això. Lligant-ho amb la pregunta, si fos un superheroi, potser el superpoder podria ser fer descobrir a tothom la seva pròpia habilitat i així, aconseguiríem que la gent fos més feliç.\nI la teva habilitat la tens identificada?\nNo. (Riu). Sempre dic que si no fes el que faig, no sé què faria.\nDe vegades, no cal que les habilitats siguin professionals\nUn director de cinema responia a la pregunta en què era millor: fent guions o dirigint. I ell deia que era més un tema de prova-error. No es tracta de tenir un do, sinó de treballar i provar coses fins que funciones. I crec que és el meu cas. No és tant que jo tingui una habilitat o un do, sinó que tinc l'experiència d'anys de treball.\nTens alguna pel·lícula que t'hagi marcat?\nHi ha moltes pel·lis que m'han arribat a regirar molt, que m'han fet plorar molt. Per posar un exemple de fa unes quantes temporades: 'The rider'. Em va semblar una pel·lícula d'una poesia meravellosa. I no tenia res a veure ni amb la història ni amb el protagonista, però em va deixar una gran petjada. És la imatge que tinc al perfil del whatsapp. És curiós que no necessàriament s'han de tenir experiències vitals que tinguin a veure amb la història per emocionar-se amb ella. Pot ser perquè la veus en un moment determinat o hi ha una identificació íntima amb allò que t'està explicant que connecta amb el teu interior. Això no és un mèrit de la pel·li. I això passa de vegades: algú surt tocat i un altre, gens. I es pregunta per què l'altre plora¡. Doncs el que ha passat és que la història ha deixat una petjada en el seu món interior. I si ho veiés la persona que ha dirigit la pel·lícula, tindria un moment de plaer enorme, de satisfacció màxima.\nSegurament, per la gent que dirigeix o que actua a les pel·lis és envejable la vostra posició\nIndubtablement. Quan venen directors aquí, que confesso que no els hi paguem més que el viatge i les dietes, de vegades em pregunto perquè ho fan, si els hi suposa “perdre” tot un dia entre les hores de viatge i el temps que passen aquí. Un exemple concret és el Jonás Trueba, que ha vingut tres cops. Hi ha una gran sintonia personal, ja no és només un tema professional. Va venir al cinefòrum que vam fer de la seva pel·lícula 'La verge d'Agost' i es va quedar tot un dia aquí. Per què ho fa? Probablement la resposta és la que suggereixes. Si no és així, no tenen la possibilitat de veure quina és la reacció del públic. I deu ser una gran satisfacció veure què pensa el públic d'un projecte que a tu t'ha ocupat anys de feina. Encara que sigui un sol espectador que s'emocioni o t'abraci o que et digui alguna cosa que li ha aportat la pel·lícula, deu ser una gran satisfacció. I suposo que per això ho fan, el que reben no té preu.\nEls exhibidors, al cap i a la fi, no som els creadors però fem nostra aquesta sensació. Si ja a nosaltres ens suposa un gran plaer veure que el públic surt emocionat, imagina't com deu ser si has creat aquest producte.\nVosaltres la trieu, també aporteu un criteri\nSí, però la distribució no funciona com es pensa la gent. De vegades, pot semblar que és com si anem a una botiga i triem d'entre totes les pel·lis que hi ha. I no és així. Sí que tenim una línia editorial i podem triar la “botiga” on triem les pel·lícules. I en lloc d'anar a un gran centre comercial, nosaltres anem a la petita botiga de proximitat. I allà, triem producte, segons el que s'ajusta al teu públic i a la línia editorial.\nPotser de tots els obstacles que en les últimes dècades s'ha posat al camí de les sales de cinema, aquesta pandèmia és el més greu. Ni l'aparició del VHS, ni les plataformes digitals ni res. Aquest té un doble perill. Un és real, la gent ha deixat d'anar a les sales, esperem que hi tornin, però de moment, aquesta part de públic no ve. I, d'una altra banda, que la gent pot perdre l'hàbit d'anar a les sales de cinema. Jo crec que ha de passar molt temps en aquesta situació per a que es doni això. El forat ha de ser molt més llarg. No puc demostrar-ho, però crec que estem remuntant. Les dues primeres setmanes després d'obrir van ser dramàtiques, però ara la gent comença a venir, qui té més por sent que altres han anat a veure una o una altra pel·lícula i, al final, s'anima. Si després de tot el que ens ha passat, la gent pot fer aquesta reflexió i tornar al cinema, el forat no és tan gran com perquè el públic perdi l'hàbit. Jo descarto la possibilitat, hauria de durar molt aquest parèntesi per a que el model de negoci de les sales de cinema estigués en perill. Les coses no tornaran a ser igual que abans, però ens podem anar recuperant. De fet, justament abans de tancar pel Covid19, vam tenir els dos millors mesos de la història d'aquestes sales. Esperem que tard o d'hora, passi tot això.\nCom t'agradaria passar a la història? Com voldries que et recordessin?\nVols dir que he de passar a la història? (Riu)\nSuposo que com algú que ha intentat fer feliç a la gent. La felicitat és el principi bàsic de tot. Hauríem de viure amb aquesta idea. Això lliga amb que aquest divendres, incorporem a la cartellera el documental del Pau Donés. I aquests dies parlava amb l'equip del Funatic que és sorprenent que un documental amb aquesta textura que saps de què va i saps què proposa hagi tingut una resposta tan massiva. El mateix tema el pots tractar de moltes maneres. I el Pau Donés va transmetre una llum que el públic espera trobar en aquest documental. La conclusió és que el Pau, per l'experiència vital que va tenir en els últims 5 anys, ha transmés determinades sensacions. I ara, quan ha passat el testimoni a la gent per a que la gent respongués, el públic ho ha captat. Tot és bastant simple. Intentar buscar els aspectes positius i ser feliços. Poca cosa més hi ha. Si el que pots deixar a la gent més propera això, doncs ja està. I penso que si el Pau Donés ens està veient des d'algun lloc, que no en tinc ni idea de si és així, deu estar satisfet i orgullós de la resposta que està tenint el públic.\nAntoni Tolmos: "L'èxit és poder dir que no a una gira internacional”


Les Portes d'Or Nancy França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n21 Rue Stanislas, Nancy, Nancy, França, 54000 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nBarri Nancy Nancy\nMés informació sobre Les Portes d'Or\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Nancy, Les Portes d'Or és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Taquilla Fnac, Catedral, escultura de bronze.\nEl Les Portes d'Or, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, telèfon, ventilador, aparell de televisió per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Les Portes d'Or.


Arxius de Professionals - El Portal de Sabadell\nTria Advocats Tria Advocats neix de la unió de tres professionals del Dret. Després de col·laborar durant un llarg període de temps, decideixen constituir una societat professional per atendre els necessitats processals i d’assessorament dels seus clients, els quals operin en una societat en plena evolució i cada dia més exigent. Els advocats del despatx provenen de l’empresa privada, de l’exercici de professions lliberals i de l’administració pública, la summa d’aquesta experiència permet oferir als clients les millors solucions. Comptem amb un equip de tres advocats amb àmplia i contrastada experiència, així com diversos consultors especialitzats en temes econòmics i tècnics. Tria advocats, els nostres serveis Dret civil Dret penal Dret laboral ...\n22 octubre, 2019 / 0 Comentaris\nMSE INTERPRET Language Services\n16 octubre, 2019 / 0 Comentaris\nECOSUN DIOCCA SL\n15 octubre, 2019 / 0 Comentaris


Els Pessebres Vivents mantenen una arrelada tradició – Comarques de Ponent\nEls Pessebres Vivents mantenen una arrelada tradició\nadmin Posted On diciembre 21, 2007\nEl pessebre vivent és l’escenificació del naixement de Jesús segons els evangelis de Lluc i Mateu, feta amb actors i aprofitant un paratge rústic, un monument arquitectònic o un indret orogràficament espectacular. Les representacions tenen lloc els mesos de desembre i gener, en ocasió de les festes nadalenques. L’origen del pessebre (aquell que hom sol fer a les cases i a les esglésies amb figures plàstiques) es troba en les representacions litúrgiques de la nit de Nadal i a la primera escenificació que en féu Francesc d’Assís a Greccio (Itàlia) l’any 1223 del naixement de Jesús. El pessebre sortí de les esglésies i fou molt popular ja a la fi del s XV. (…) El pessebre vivent és l’escenificació del naixement de Jesús segons els evangelis de Lluc i Mateu, feta amb actors i aprofitant un paratge rústic, un monument arquitectònic o un indret orogràficament espectacular. Les representacions tenen lloc els mesos de desembre i gener, en ocasió de les festes nadalenques. L’origen del pessebre (aquell que hom sol fer a les cases i a les esglésies amb figures plàstiques) es troba en les representacions litúrgiques de la nit de Nadal i a la primera escenificació que en féu Francesc d’Assís a Greccio (Itàlia) l’any 1223 del naixement de Jesús. El pessebre sortí de les esglésies i fou molt popular ja a la fi del s XV. Nàpols fou un centre de tradició pessebrística molt important, i d’allà, gràcies a les relacions, sobretot comercials, que els Borbó hi mantenien, es difongué per la Península Ibèrica, i molt especialment a Catalunya. La tradició popular, difosa a Catalunya, col·loca les figures essencials (la Mare de Déu, l’infant Jesús, sant Josep, el bou, la mula, els adorants —pastors i reis—, l’àngel anunciador, etc) enmig d’un paisatge construït, tradicionalment, amb trossos de suro, molsa, etc. El primer fou el d’Engordany (Andorra), iniciat per Esteve Albert, i ha estat continuat per altres, com són els de Corbera de Llobregat, l’Espluga de Francolí, Sant Pere de Rodes o Pals, per mencionar-ne alguns de fora de les nostres contrades. AGENDA PESSEBRES VIVENTS Linyola (Pla d’Urgell): Dies 26 i 30 de desembre, i 1, 6 i 13 de gener, a 2/4 de 7 de la tarda, en un recinte ubicat darrera de l’Església parroquial de Sant Joan Baptista. Tornabous (Urgell): Dia 23 de desembre, d’1 a 2 de la tarda, a càrrec dels nens i nenes de l’Esplai, a l’Ajuntament de Tornabous. Vallbona de les Monges (Urgell): Dia 29 de desembre, de 2/4 de 7 a 2/4 de 8 del vespre, pels carrers del centre de la població. Rocafort de Vallbona (Urgell): Dies 23, 26 i 30 de desembre, i 1 de gener, de 2/4 de 7 a 2/4 de 8 del vespre, per tot el casc antic de la població. Camarasa (Noguera): Dies 26 i 30 de desembre, i 1 i 6 de gener, a les 7 de la tarda, a la Plaça Major. Penelles (Noguera): Dies 25 i 30 de desembre, a les 7 de la tarda, a la Creu de Terme, al nucli antic del poble. Rialp (Pallars Sobirà): Dia 30 de desembre, de 5 a 7 de la tarda, al carrer del Mig. Sort (Pallars Sobirà): Dia 21 de desembre, a càrrec del CEIP Àngel Serafí Casanoves, a 2/4 d’11 del matí, a l’Escola, al carrer Sant Ot. Mont-roig de Segarra (Segarra): Dies 23 i 26 de desembre, de 6 a 8 del vespre, al centre del poble. Una altra expressió artística pròpia d’aquestes dates és la representació dels Pastorets, que és un entremès o drama popular en què es representa els pastors adorant Jesús. Els Pastorets constitueix el gruix més important de les peces teatrals més conegudes del cicle nadalenc. AGENDA PASTORETS Tremp (Pallars Jussà): «Els Pastorets», de Folch i Torres, a càrrec del grup Tea Tremp. Els dies 26 i 30 de desembre, a les 7 i a les 5 de la tarda, repectivament, al Teatre La Lira. Bellpuig (Urgell): Dia 26 de desembre, a càrrec dels alumnes del CEIP Valeri Serra, a les 7 de la tarda, al Teatre Armengol.


Cercs lliura el premi Santa Bàrbara a la campanya Tot és possible - Regió7\nCercs lliura el premi Santa Bàrbara a la campanya Tot és possible\nA l'acte es reconeixeran totes les entitats i veïns que col·laboren en la iniciativa solidària\n29·11·19 | 11:54\nConcert solidari de Tot és possible ARXIU PARTICULAR\nL'Ajuntament de Cercs. La campanya, que ha sorgit aquesta tardor, busca finançament per al tractament que ha de rebre l'Arlet, una nena del municipi malalta de càncer.\nDes de fa un parell de mesos, el municipi de Cercs -així com també d'altres poblacions de la comarca- s'ha organitzat per programar activitats per recaptar diners per a aquesta causa solidària. És per això, que el consistori de Cercs ha apostat per donar el premi que es lliura anualment a totes les entitats i particulars que col·laboren en aquesta iniciativa o fent també un reconeixement especial a la família de l'Arlet. Els representants d'una dotzena d'entitats de tot el municipi que han col·laborat en la iniciativa Tot és possible o que ho faran properament assistiran al lliurament d'aquest premi, segons han confirmat fonts del consistori.\nEl lliurament del premi serà aquest dissabte, 30 de novembre, a l'antic Hogar del Minero del Museu de les Mines de Cercs, a la colònia de Sant Corneli. A les 12 del migdia es constituirà un ple municipal extraordinari amb la presència de l'alcalde i els regidors de tots els grups per aprovar el lliurament d'aquest guardó que va néixer per reconèixer persones i entitats que siguin "un exemple a seguir per la seva implicació, solidaritat, treball i esforç", fent referència als valors de l'ofici dels miners.\nSeguidament, a la 1 del migdia, continuaran els actes en honor a Santa Bàrbara, patrona dels miners, amb un concert a càrrec de la Coral Kantikum de l'Escola Municipal de Música de Puig-Reig, i per tancar es portarà a terme la tradicional traca a la Plaça Sant Romà.


Una setmana més, dos detencions per maltractaments en l'àmbit domèstic - FÒRUM.ad\nUna setmana més, dos detencions per maltractaments en l’àmbit domèstic\nOn: 06/08/18 12:41\nEl Cos de Policia ha procedit a la detenció de 16 persones durant aquesta darrera setmana (del 30 de juliol al 5 d’agost de 2018). Dotze de les detencions s’han dut a terme pels presumptes delictes contra la seguretat del trànsit i altres quatre delictes. El comunicat de la policia diu el següent:\n– El 30/07/2018 a les 04:40 hores, un home no resident de 25 anys, amb una taxa de 1’65 g/l., control rutinari.\n– El 30/07/2018 a les 23:00 hores, un home resident de 26 anys, amb una taxa de 0’84 g/l., així com a presumpte autor del crebantament d’una suspensió judicial del permís de conduir, control rutinari.\n– El 31/07/2018 a les 18:25 hores, un home resident de 44 anys, amb una taxa de 0’96 g/l., control rutinari.\n– El 01/08/2018 a les 23:50 hores, un home resident de 28 anys, amb una taxa de 1’81 g/l., control rutinari.\n– El 02/08/2018 a les 03:42 hores, un home resident de 24 anys, amb una taxa de 1’00 g/l., control rutinari.\n– El 03/08/2018 a les 00:30 hores, un home resident de 32 anys, amb una taxa de 0’86 g/l., parada rutinària.\n– El 03/08/2018 a les 04:32 hores, una dona resident de 23 anys, amb una taxa de 1’11 g/l., control rutinari.\n– El 04/08/2018 a les 00:10 hores, un home resident de 22 anys, amb una taxa de 1’20 g/l., control rutinari.\n– El 04/08/2018 a les 06:30 hores, un home resident de 21 anys, amb una taxa de 1’15 g/l., control rutinari.\n– El 04/08/2018 a les 12:50 hores, un home resident de 42 anys, amb una taxa de 0’97 g/l., control rutinari.\n– El 04/08/2018 a les 14:47 hores, un home resident de 41 anys, amb una taxa de 3’29 g/l., requeriment degut a uns presumptes danys a la barrera d’un aparcament Comunal.\n– El 30/07/2018 a les 22:35 hores a Encamp, un home resident de 28 anys, com a presumpte autor dels delictes de maltractaments en l’àmbit domèstic, violació de domicili, injúries, amenaces i resistència greu a funcionaris de policia en l’exercici de llurs funcions.\nRequeriment en un domicili particular d’Encamp per unes desavinences. Sobre lloc, som informats que l’interessat ha accedit al domicili de la seva exparella a traves d’una finestra, presentant la dona diversos blaus als braços. Aquest ha oposat resistència a la detenció, proferint injúries i amenaces als agents interventors.\n– El 01/08/2018 a les 08:40 hores a Escaldes-Engordany, un home resident de 23 anys, com a presumpte autor d’un delicte de maltractaments en l’àmbit domèstic.\nRequeriment en un domicili particular d’Escaldes-Engordany, ja que l’interessat ha maltractat la seva exparella.\n– El 02/08/2018 a les 05:00 hores a Santa Coloma, dos homes residents de 24 i 25 anys, com a presumptes autors: el primer -danys, injúries i resistència greu-, i el segon -danys, resistència greu i conducció sota l’efecte de l’alcohol (2’26 g/l.)-.\nRequerits ja que dues persones han efectuat unes pintades a la porta del garatge d’un immoble d’Andorra la Vella, així com altres dues pintades a l’interior d’un garatge i aparcament d’Andorra la Vella i Santa Coloma, facilitant el descriptiu dels interessats. Posteriorment són controlats i detinguts, oferint resistència a la detenció.\n– El 03/08/2018 a les 00:30 hores a Escaldes-Engordany, un home no resident de 19 anys, com a presumpte autor d’un delicte contra l’Administració de Justícia -crebantament d’una pena d’expulsió substitutòria- i contra la salut pública\nPrevious Post: El FeMAP encara una setmana amb 7 concerts\nNext Post: Dos ferits greus en un accident a la C-14 a Coll de Nargó


La cantant ha revelat que el seu marit es troba millor de l'artrosi crònica que patix\nFa pocs mesos, Mario Vaquerizo fea públic que patia artrosi crònica, una malaltia per la que haurà de seguir un tractament de per vida. L'home d’Alaska no ha encaixat gens bé esta situació i, tal com afirmava en algunes entrevistes, no està passant pel seu millor moment. És per això que amb motiu de la presència de la seua dona en el 50é aniversari del Parc d’Atraccions de Madrid, Alaska ha sigut entrevistada i preguntada pels ànims de Mario i pel seu estat de salut actual.\nA les preguntes dels periodistes, interessats per la salut del cantant de Nancys Rubias, Alaska ha tranquil·litzat als mitjans amb les següents declaracions: «Està millor. Una volta passada la fase aguda del dolor, ja està tot bé. (...) Està amb la rehabilitació i, a partir d’ara, començarà a fer un poc d’exercici per a recuperar la musculatura perquè se li ha quedat...». També ha explicat que «Mario haurà de posar-se seriós i cuidar-se bé la resta de la seua vida, fer rehabilitació i exercici.»\nAlaska ha parlat sobre el seu home i la seua salut | INSTAGRAM\nLa premsa també s’ha interessat per saber com afronta la parella este nou problema i com és el seu dia a dia, ja que ara Alaska s'ha de fer càrrec del seu home i exercir un nou paper com a infermera, a la qual cosa ella ha contestat: «Sóc bona com a infermera, l’única cosa que em desespera és que ell es desespere. (...) Ell és molt bon pacient perquè si un metge li recepta una pastilla, se la pren, però quan la pastilla no produïx l’afecte que ell vol, es desespera».


23/04/2015 | 07:00\nEl ‘crack’ financer i la posterior crisi econòmica han fet créixer l’interès de molts ciutadans per entendre el funcionament del sistema actual… i per descobrir alternatives possibles. En ocasió de la Diada de Sant Jordi, destaquem quatre llibres diversos en els seus enfocaments i temàtiques. Tots ells coincideixen en un punt principal: l’estat de les coses no és immutable i hi ha altres maneres d’organitzar la societat i l’economia. A ‘Bancocracia’, Éric Touissant reclama posar el sector financer al servei de les persones. Al volum col·lectiu ‘Con voz propia’, s’exigeix que la vida i el benestar es prioritzin per sobre del lucre i de la productivitat. Joan Marc Simó proposa, a ‘Residu zero’, reformular els sistemes productiu i de consum per acabar amb la propagació de tòxics i residus. I el sociòleg Erik Olin Wright explora alternatives al capitalisme desregulat amb ‘Construyendo utopías reales’.\nUna presa de pèl multimilionària\nÉric Toussaint ha publicat títols com ‘La crisis global’ o ‘La deuda o la vida’. A ‘Bancocracia‘ (Icària Editorial, 2014), fa un examen ferotge al sector financer, que inicia cronològicament amb la febre desreguladora impulsada pel reaganisme i pel thatcherisme. El belga aspira a divulgar protestes i propostes de manera accessible. Aquesta intenció s’evidencia amb l’estructura de l’assaig, seqüenciat en capítols breus que sovint responen a preguntes formulades als seus títols respectius (“Què podem esperar sobre els anuncis recents d’una regulació bancària?”, “Quina ha estat l’actuació del Banc Central Europeu des de 2010?”). El resu ltat té quelcom de manual de consulta per a indignats amb la banca, ple d’anècdotes i dades esfereïdores.\nL’autor explica els regals multimilionaris que el sector ha rebut després del crack de 2007. I critica els processos de concentració d’unes entitats que assoleixen tamanys perillosament colossals (tres bancs britànics, per exemple, poseeixen actius per valor del 350% del PIB del Regne Unit). Touissant usa una prosa discursiva, ferma, amb recordatoris constants de les actuacions i frases cíniques de governants i (des)reguladors. Se centra principalment en el sector financer i en la seva influència sobre el poder polític, però també comenta la pèrdua de drets laborals i de serveis públics. I insisteix en la necessitat de socialitzar tota la banca.\nRepensar la manera de produir i consumir\nJoan Marc Simon és un dels fundadors de Zero Waste Europe, part d’una organització que proposa reconsiderar el teixit productiu i apostar per una economia circular que no generi residus i tòxics, sinó materials sempre reutilitzables. Amb ‘ els orígens de l’obsolescència programada, destinada a sostenir la producció industrial mitjançant la fabricació de productes caducs.\nEl llibre també vol oferir solucions de futur, maneres d’aturar les trencadisses mediambientals comeses en nom del creixement econòmic, l’autoregulació empresarial i el ‘low cost’. S’indiquen polítiques i s’apunten innovacions positives en l’àmbit de l’enginyeria i el disseny, encara que els seus efectes siguin limitats… sovint per unes legislacions hostils o poc compromeses. La crítica a les institucions espanyoles i catalanes es complementa amb notes d’optimisme sobre la minimització de residus i optimització del reciclatge a localitats diverses, des de la italiana Capannori a l’estatunidenca San Francisco.\nTransformar la realitat des de l’escepticisme\nAmb ‘Construyendo utopías reales‘ (Akal, 2014), el sociòleg Erik Olin Wright examina possibles models organitzatius que redueixin la desigualtat socioeconòmica. Critica durament el capitalisme actual, però defuig un enfocament frontista. A parer seu, tot sistema incorpora elements variables de capitalisme, estatisme i socialisme (entès aquest en un sentit ampli). I tots ells, en si mateixos, comporten perills. També distingeix entre democràcies directes, representatives i participatives, sempre amb flaqueses, amb possibilitats de ser instrumentalitzades per persones o col·lectius amb poder polític o econòmic suficient.\nEl lector acompanya Wright en la seva cerca analítica i interpretativa d’una barreja de components que potenciï virtuts i neutralitzi defectes de cada model. El sociòleg camina amb prudència felina sobre terreny minat: intenta detectar pros i contres, intenta trobar equilibris possibilistes. L’objectiu és posar el poder dels estats al servei d’una ciutadania renovadament conscient i associativa, que participi en estructures independents del sector públic (encara que hi puguin col·laborar) i distants de l’ànim de lucre pur dels mercats (encara que hi puguin competir). L’autor busca un camí de sortida al laberint de la desigualtat en forma d’utopia real. I la seva tendència a l’ambivalència, al matís, facilita que pugui fer reflexionar a tota mena de públics, encara que aquests no comparteixin receptes i anàlisis.\nAlternativa feminista i integral\nA ‘Con voz propia‘ (La Oveja Roja, 2014), Cristina Carrasco encapçala un equip de set especialistes que escriuen petits assajos sobre diversos aspectes de l’economia feminista. Aquest plantejament de divisió en diversos articles fa que el llibre suposi una introducció a facetes diverses d’aquest pensament. La proposta és econòmica, política i social: reordenar le s prioritats, substituir els mantres de la productivitat i la competitivitat per una manera de viure i de treballar més plena. Perquè que l’economia feminista no solament vol ser un matís corrector de les desigualtats estructurals entre sexes (en l’àmbit professional i més enllà), sinó una alternativa integral del sistema vigent.\nAtès que diversos textos analitzen la crisi econòmica actual, el volum suposa una magnífica oportunitat d’observar el present amb perspectiva de gènere. Una de les idees recurrent és la necessitat de dimensionar el treball de les cures i el treball reproductiu com a forces necessàries per al sosteniment de la vida i de l’economia. Segons explica Carrasco, la seva invisibilització també afavoreix la concentració de riquesa perquè “la producció capitalista desplaça costos cap a l’esfera domèstica” i “paga una força de treball molt per sota del seu cost”. Les autores empren una prosa bastant inclusiva, apta per a lectors interessats però no especialitzats.


Última sessió del cicle de conferències “El nostres Marx” - Facultat de Ciències Polítiques i de Sociologia - UAB Barcelona\nÚltima sessió del cicle de conferències “El nostres Marx”\nLa sessió va ser presentada per la professora de Sociologia Pilar Carrasquer, i van intervenir els professors de la Facultat i representants de diferents àrees de coneixement: Joan Botella, de Ciència Política; Rafael Grasa, de Relacions Internacionals; i Fausto Miguélez, de Sociologia.\nAquest, dijous 11 d’abril va tenir lloc la quarta sessió del cicle Els nostres Marx, aquesta vegada dedicat a “Els Marx que hem llegit, aplicat i ensenyat”. La sessió va ser presentada per la professora de Sociologia Pilar Carrasquer, i van intervenir els professors de la Facultat i representants de diferents àrees de coneixement: Joan Botella, de Ciència Política; Rafael Grasa, de Relacions Internacionals; i Fausto Miguélez, de Sociologia.\nEn l’acte el professor Joan Botella va establir una genealogia de l’evolució dels estudis en Ciències Polítiques/Ciència Política i Sociologia a l’Estat espanyol per a explicar alguns dels trets de l’ensenyament del marxisme avui. En Rafael Grasa es va centrar en els cicles d’anàlisi i lectura de Marx desenvolupats a través de la seva pròpia experiència autobiogràfica. Per la seva banda, el professor Fausto MIguélez explica el valor de Marx per a la Sociologia per la seva pregunta sobre com i per què canvien les societats i qui té el poder i per a quins objectius l’exerceix. Lamentablement, i a diferència de les sessions anteriors, únicament una vintena de persones van assistir a la sessió.


Agafeu-vos a la cadira: el govern de Girona prepara un nou vídeo - Diari de Girona\nAgafeu-vos a la cadira: el govern de Girona prepara un nou vídeo\ntapi carreras girona 18.11.2020 | 00:11\nContractació. L'Ajuntament vol explicar a la ciutadania el pacte del nou govern (JxCat i ERC) -ja fa més de dos mesos i mig- i el nou pla de govern. Encara no s'ha vist perquè el vídeo ha d'informar d'inversions i no se sap quants diners enviaran l'Estat i la Generalitat\nEncara hi ha espectadors que tenen a la retina alguns dels vídeos de l'equip de govern de Girona, aleshores format només per JxCat, en ple confinament. Els regidors s'autoanimaven cantant i ballant, amb missatges com «aquest equip som la canya» o felicitant el Sant Jordi als gironins. Uns vídeos que «buscaven» pujar la moral dels ciutadans i del mateix govern però que van fer posar vermell alguns dels qui el van visionar.\nPerò agafeu-vos a la cadira: l'equip de govern prepara un nou vídeo i, aquest cop, amb els seus nou companys d'ERC. Per evitar l'excessiu rebombori, aquesta vegada el govern gironí ha contractat un expert al qual ha pagat 1.200 euros (+ IVA). Ho ha revelat el portaveu de Ciutadans, Daniel Pamplona, que vol saber quan es podrà veure i quin sentit té la contractació.\nLa regidora del PSC Bea Esporrín també es pregunta quan preveu presentar el pla de govern d'aquest nou govern. Del pacte entre JxCat i ERC ja en fa dos mesos i mig. Es va fer públic, per sorpresa, l'1 de setembre, amb una maniobra que algú pot considerar una «jugada mestra» de Marta Madrenas per desactivar una hipotètica moció de censura i algú altre la necessitat dels republicans de fer-se visibles, ja que a l'oposició passaven desapercebuts amb 4 regidors pels 6 de Guanyem i els 6 del PSC.\nDavid Sánchez Calafell ha estat escollit per a la realització d'aquest vídeo, que hauria d'evitar un desenllanç nefast per als interessos del govern. Se suposa que hi haurà diferències ja que aquells primers vídeos eren casolans i no tenien un rerefons informatiu. Al revés que aquest, ja enregistrat.\nEl portaveu de JxCat a Girona, Lluís Martí, ironitza per l'«expectació» aixecada pel vídeo i comenta que desitja que «tingui moltes visualitzacions». Explica que es veurà quan es tinguin clars els diners provinents de la Generalitat i de l'Estat per poder elaborar els pressupostos i enllestir l'esperat pla de govern, lligat precisament al vídeo. O sigui, que els números encara ballen. Veurem si al vídeo algú més s'anima.\nInterior investiga el vídeo d'un home que dispara a fotos de membres del Govern espanyol.\nProtesta a la Bisbal per una agressió enregistrada en vídeo en un supermercat.\nTemporal: Les imatges del desastre des de l'aire.