Carles Luz: “Exigim al govern del Consell Comarcal de la Terra Alta que defensi el territori i que no es distanciï més de la comarca” ~ EbreDigital.cat\nFa uns dies Teresa Jordà, consellera d’Agricultura, es va comprometre a revisar els criteris sobre les infraccions de caça arran del malestar del col·lectiu per l’aprovació de la Llei 5/2020, en què el règim de sancions als caçadors creix per a multes ‘molt greus’ de 3.000 a 120.000 euros.\nAhir, el Consell Comarcal de la Terra Alta va votar la moció presentada per Junts per Catalunya en suport al col·lectiu de caçadors, però va ser l’única força que va mostrar el seu suport explícit a la Federació de Caçadors. Entesa-Movem es va abstenir, ERC i els independents van votar en contra, així com el PSC, tot i que el grup parlamentari qüestiona al Govern l’augment ‘desmesurat’ de les sancions als caçadors. La moció reclamava “donar suport a les reivindicacions del col·lectiu de caçadors” i “instar a la Generalitat a promoure una Llei Catalana de Caça ajustada a la realitat i necessitats del territori”.\nÉs per això que l’alcalde de Gandesa i portaveu de Junts per Catalunya al Consell Comarcal de la Terra Alta, Carles Luz, ha fet notar el malestar generat per la decisió de l’equip de govern comarcal, al que titlla d’insensible cap al territori “que no defensa la comarca i que agreuja i perjudica seriosament la Terra Alta”. Luz ha reivindicat la caça com a “part integrant de la natura que permet l’equilibri de les diferents poblacions d’animals existents als nostres territoris”, i també ha recordat que “la caça ajuda a la conservació de la fauna salvatge i el manteniment de la biodiversitat”.\nEl portaveu també ha esmentat que amb aquesta decisió “es fa palés del distanciament del govern del Consell Comarcal de la Terra Alta no només del grup polític de Junts, sinó també amb el territori”. “Aquesta moció pretén buscar diàleg i consens, així com demana que es paralitze la Llei per tal que tots plegats hi treballen”, assegura Luz, “el Departament d’Agricultura ha de col·laborar amb els caçadors, però també amb el govern de la Generalitat de Catalunya”.\nA més, el portaveu de Junts també s’ha mostrat sorprés pel vot en contra de l’equip de govern del Consell Comarcal, vist que en altres poblacions del territori, com ara Deltebre, Esquerra Republicana ha donat suport al món de la caça.\nLuz ha qüestionat, també, la sortida del Consell Comarcal de la Terra Alta del projecte “Catalunya, País Viu” arran dels nous projectes eòlics. Segons el portaveu, es tracta d’un programa “per ajudar les comarques amb despoblament”. En este sentit l’alcalde de Gandesa denuncia que el govern del Consell Comarcal (format per ERC, UPTA, FIC i Entesa-Movem) ja ha renunciat a un pla FEDER d’1,3 milions d’euros d’inversió a la Terra Alta, i a un pla de foment de turisme de 400.000 €.


Inici / Cultura / Exposició Ítem Jazz\nDurant 20 anys, des del 1985 i fins a l’any 2004, el Festival Internacional de Jazz d’Andorra va convertir la parròquia d’Escaldes-Engordany, en un dels punts de trobada obligats dels amants de la música jazz.\nLa mostra de fotografies realitzades per Joan Burgués i Martisella és el resum d’aquestes 20 edicions del Festival, plenes d’història i d’anècdotes, oferint al públic més exigent una variada oferta musical on hi van participar artistes de renom de l’esfera jazzística com Ray Charles, Horace Silver, B. B. King, Lionel Hampton o Miles Davis, representant un ampli ventall de gèneres musicals que s’emmarquen dins de l’estil de música jazz.\nEl Festival Internacional de Jazz d’Andorra / Escaldes-Engordany el va apadrinar el pianista de jazz català Tete Montoliu. Es va celebrar en diferents escenaris de la parròquia, durant les nits d’estiu, posant en el mapa musical el nostre país i creant un ambient jazzístic que encara es recorda amb nostàlgia.\nLes seves primeres experiències fotogràfiques les va adquirir amb Josep Alsina i altres fotògrafs, interessant-se pel retrat, el paisatge i l'espontaneïtat. Els anys d'ofici i el seu saber fer s’han recompensat amb múltiples reconeixements premis, exposicions en diversos espais culturals i la possibilitat d’oferir classes i xerrades de fotografia. També ha col·laborat en diferents publicacions, revistes fotogràfiques i ha format part com a membre de jurat en diversos salons internacionals.\nCal subratllar les múltiples publicacions de Joan Burgués i Martisella com "33 Imatges-1978, Escaldes-Engordany (1954-1989), Festivals de Jazz Escaldes –Engordany (1985-1991), Andorra a la fi del Mil·lenni 2000, Jazz 1985-2000 conjuntament amb Alain Ricard i "Andorra nostàlgica 2005”, entre altres.\nEn l’actualitat, Joan Burgués i Martisella és president de la FAF "Federació Andorrana de Fotografia i Cinema Amateur", president del "Cercle de les Arts i de les Lletres d'Andorra”, Vicepresident i Director dels Centres d’Exposicions FIAP (Federació Internacional de l’Art Fotogràfic).\nI continua treballant en múltiples projectes.\n- 19h La història del jazz a Andorra\n- 11h Taller Orquestraula per infants. A càrrec de Marc Sibila.\n- 17h Taller Makers a l'aula. A càrrec de Marc Sibila.\nInstròniks és una manera d'ensenyar al mateix temps: música, electrònica i programació.\nEn aquest manual s'explica els passos per construir un instrument electrònic basat en Arduino.\nS'explica amb tot detall els components que s'utilitzen, la manera de connectar-los, com carregar els programes a l'Arduino i així poder crear un instrument.\n- 18.30h Xerrada sobre Stompmaster. A càrrec de Miquel Coll Trulls i Tomàs Rodríguez Ballester.\n“Item jazz” Concert: Data i lloc a confirmar*.\n“ Festival Internacional de Jazz, naixement, esplendor i caiguda”, Taula rodona a càrrec de Joan Burgués i Martisella, Josep Maria Ubach i Enric Bartumeu Rocamora. Data i lloc a confirmar*.\nDel 22 d’octubre al 21 de novembre del 2020\n*En funció de les mesures i recomanacions sanitàries.


Centpeus: Pensant nous motors\nUn fet interessant del món és que quan canviem la mida de les coses ens trobem amb problemes inesperats. Fenòmens que no tenen cap importància a determinada mida passen a ser decisius si ens fem molt grans o molt petits. I això complica molt el desenvolupar algunes tecnologies, però també ajuda a trencar-se el cap cercant solucions enginyoses que, obligatòriament han de ser diferents de les que estem acostumats. Això és el que li passa a la nanotecnologia. La ciència que treballa en la manipulació d’objectes a escala atòmica. La idea és tremendament excitant. Si poguéssim fabricar petites màquines, d’uns pocs àtoms de mida, podríem fer-les servir, per exemple, per transportar fàrmacs per dins del cos fins les cèl·lules que el necessitessin. No caldria inundar el cos amb medicines sinó que aquestes actuarien únicament al lloc que cal. També podríem fabricar nous materials a base d’anar dipositant àtom per àtom les combinacions que ens interessessin. Les aplicacions són moltíssimes i s’hi està treballant intensament, sobretot perquè hi ha molts calers en joc. Però una màquina que mesuri uns quants àtoms de llarg, encara que sigui un centenar d’àtoms, segurament necessitarà un motor per funcionar o per desplaçar-se. I fabricar un nanomotor no és tant senzill com sembla. Si, per exemple, volem que la nanomàquina és mogui a través d’un líquid, no podrem fabricar una hèlix en miniatura perquè no funcionarà. A aquesta escala l’aigua no és com la coneixem sinó que és un grapat de molècules amb les que la màquina anirà topant. L’hèlix serveix per moure’s en fluids, però a escala atòmica aquest concepte perd molt del sentit que li donem. Aleshores com podem fer que una màquina tant increïblement petita funcioni? Doncs una manera enginyosa que han trobat ha sigut aprofitar les reaccions químiques que tenen lloc quan s’agrupen diferents materials. Les reaccions químiques fan que els àtoms modifiquin les seves interaccions i que, per tant, canviïn el lloc on estan situats. Aquests canvis es poden aprofitar per fer funcionar el sistema. Per exemple, una manera és dipositar una capa d’or en un costat i una capa de platí a continuació. Recordeu que parlem de mides molt petites. La capa tindrà uns centenars d’àtoms de mida. Si això ho situem en un medi que tingui una mica d’aigua oxigenada, l’or reaccionarà amb l’aigua oxigenada per un costat mentre que el platí ho farà per l’altre. La gràcia és que són dos reaccions diferents en les que una genera protons i electrons i l’altre els consumeix. Això crea un moviment d’aquestes partícules des d’un costat fins l’altre. I aquest moviment de càrregues “empeny” el sistema en direcció contrària. Si a aquest sistema li unim la resta de la nanomàquina podem fer, al menys, que es desplaci. Un altre problema serà aconseguir un sistema de direcció. De nou, els timons a la manera clàssica no ens serviran de res. Caldrà seguir buscant noves solucions per problemes que semblen molt difícils, però que sobretot requereixen noves maneres de plantejar-los.\no sigui... que, realment, la mida *si* importa, oi?;)\nHe he. És clar. Tot i que això simplement implica que cada mida requereix una aproximació diferent per tal d'arribar al resultat òptim. :D\nPerdó per l'off-topic, però potser pots fer un article relacionat amb la Contra d'avui de La Vanguardia:http://www.lavanguardia.es/lacontra/lacontra.html\nNo sabia que ja han fet grans avenços en la nanotecnologia!! parles de motors!!Jo l'últim que vaig escoltar es que estaven estudian un mètode per a poder curar un tipus de càncer molt concret nanofabrican una molècula que té un àtom d'or al seu interior i que estava recoberta de silici i que en un extrem hi havia un receptor que s'adheria només en les cè·lules canceroses, quan estava adherit s'emetia una ona amb un freqüència determinada que calentava l'atom d'or fins a una temperatura molt elevada que transmetia molta calor a la cèl·lula cancerosa (més de 60ºC) desnaturalitzant la majoria de les proteines i matan la cèl·lula. Però de moment això és inviable ja que es genera un gran residu de d'or en el cos humà provocant una intoxicació per metall pesant.\nLa nanotecnologia és fascinant, el fet de no tenir les coses continues... És un bon problema però que de ben segur farà tirar endavant la ciència proposant noves solucions.Segurament hi deu haver haver alguns efectes quàntics, no?\nMartí Cabre. He he. Son entranyables els de les conspiracions. Si que en parlare un dia d'aquestsEnric Milà. Ep, que encara s'hi estan barallant. No se si n'hi ha que ja hagin resolt els problemes, però crec que tot està a un nivell força inicial encara. Però al menys ja hi estan posats.En el cas de la salut encara està tot més verd. No només pels residuos que deixin. La resposta immunitaria o la eliminació dels nanobots encara son problemes a resoldre. I no son problemes petits!.Alasanid. ha de ser com moures en un univers físicament digital enlloc d'analògic. I supso que si que els fenomens quàntics ja no seran despreciables. Tot un món de possibilitats!\nBrutal! Tot un món de possibilitats i tot un "munt" de feina pels científics! Coma mínim, els meus fills estaràn "col·locats" (en el sentit estricte de "col·locació" laboral) una bona temporada, si s'apunten al carro de la nanotecnologia (ja veurem...)\nTrini. Si que hi ha possibilitats. Moltes. Però pel que fa als fills. Ves a saber quines feines hi haurà d'aquí a cinc o deu anys. Segur que moltes encara ni les imaginem


adidas 3MC 5 Panel Taronja comprar i ofertes a Xtremeinn\nadidas 3MC 5 Panel\nDescripció adidas 3MC 5 Panel\nL’autèntic patrimoni d’Adidas es fa amb aquesta gorra. Fabricat en teixit llis de polièster suau i construït en un estil clàssic de vora plana amb tancament posterior de corretja per a un ajust personalitzat. Un pegat reflectant amb un logotip de Trefoil afegeix un toc únic.\nA xtremeinn estem especialitzats en la venda de productes de esports extrems de molt alta qualitat perquè puguis practicar esport de manera segura i confortable. Estàs interessat en comprar adidas 3MC 5 Panel? Estàs de sort, ja que al catàleg de Roba home i a la categoria de Gorres de xtremeinn, t’oferim aquest producte i molts d’altres de esports extrems que poden completar la teva compra. Fes la compra avui mateix i rep-ho a casa en molts pocs dies!\nCaracterístiques adidas 3MC 5 Panel\nTecnologias adidas 3MC 5 Panel


1a PISTA del “Saps on és?” setmana del 17 al 20 de febrer\nNO és l’Ajuntament d’Igualada ni l’Escola Mowgli, ni l’Escorxador ni l’Ateneu !!! Encara que no ho sembli hi ha força encertants. Ara us posem una foto una mica més clara, però només una mica. Us podem dir que es tracta d’un edifici que trobareu al centre de la ciutat.\nAjuntament i Generalitat invertiran aquest any 100.000 euros en millorar l’accessibilitat de l’escola Ramon Castelltort\nL’Ajuntament d’Igualada i la Generalitat de Catalunya han iniciat una important actuació conjunta a l’escola Ramon Castelltort, encaminada a millorar-ne l’accessibilitat. Les obres contemplen, entre d’altres, la instal·lació d’un ascensor i l’adequació dels serveis.\nPxC Igualada reclama més control a les zones blanques d’aparcament\nEl portaveu de Plataforma a Igualada Robert Hernando ha reclamat al govern de la ciutat que controli les zones blanques d’aparcament ja que, segons assegura, algunes s’estan convertint en improvisats tallers mecànics il·legals, fins i tot centres de compra venda de vehicles usats.\nIgualada Capital – dimecres, 18 febrer 2015\nAquest dimecres hem fet tertúlia amb Josep Maria Oller, Ignasi Vich i Joan Vich.\nPosa’t al dia en 7 minuts – dimecres, 18 febrer 2015\nEls Mossos d’Esquadra detenen dos joves per un robatori violent en un supermercat d’Igualada\nEls Mossos d’Esquadra de la comissaria d’Igualada han detingut dos joves de 19 i 20 anys, veïns d’Igualada i Olesa de Montserrat, com a presumptes autors d’un delicte de robatori amb violència. Els fets van passar el passat 9 de gener al voltant de les onze de la nit, en un supermercat d’Igualada.\nPàgines 696 de 820« Primera«...102030...692693694695696697698699700701...710720730...»Ultima »


Caigudes en els mercats: oportunitats per a la teva cartera | Blog inbestMe\nCaigudes en els mercats: oportunitats per a la teva cartera\nBy Jordi Mercader 28 agost, 2015\nQuè fer davant caigudes o correccions en els mercats?\nIgual que en períodes estiuencs, els mercats han donat un bon ensurt als inversors. Recentment escrivim, davant aquestes situacions, el que no cal fer i el que hauríem d’haver fet ja.\nAquestes situacions ja no haurien de sorprendre, al cap i a la fi això és el que fan els mercats, sorprendre’ns i despistar constantment: però no oblidem que aquesta incertesa és el que fa, que puguem esperar de la renda variable retorns més alts a llarg termini, que el cash, o altres actius.\nEl que cal evitar a tota costa en aquestes situacions, és sortir dels mercats. La història i l’estadística demostra que els inversors particulars normalment deixen de guanyar al voltant del 3% intentant endevinar la reacció dels mercats.\nNo venguis quan el mercat s'enfonsi\nEn les circumstàncies excepcionals com les viscudes recentment, qui intenta vendre enmig del pànic, pot trobar-se, a més, sense comprador i vendre a preus irracionals. Durant aquests dies, alguns han parlat de problemes sistèmics, i altres de la normal variabilitat dels mercats.\nDavant aquestes circumstàncies quines coses SI que podem fer:\n– No fer res : tot i que sembla contradictori, aquesta, és en si mateixa, una acció i una bona opció, sobretot si tenim un pla d’inversió i aquest ens diu que no toca fer res. Seguint el teu curs i no sortint del mercat, li dones temps a la teva cartera que es recuperi, i aquest tornarà a retorns estadísticament normals. Invertir mentre els mercats cauen com matxets afilats no ens garanteix comprar barat. O hi ha algú, que ens asseguri que aquests no cauren més?. La realitat és una sola….. ningú ho sap!\nPerò podem fer alguna cosa millor?\n–Invertir més : la veritat és, que caigudes tan abruptes i en tan poc temps són poc normals, i poden ser una bona oportunitat de trobar gangues. No per això, estem aconsellant canviar radicalment el nostre pla, però sí que pot tenir sentit accelerar-lo.\n–Rebalancejar la nostra cartera: en circumstàncies com aquestes, els inversors es mouen cap als bons, abandonant la renda variable. En canvi , és un moment òptim per reequilibrar les nostres distribucions el que signifcarà precisament el contrari. Alhora que fem això, és un bon moment per …\n–Anticipar pèrdues: alhora que rebalançagem, és un bon moment realitzar pèrdues per compensar guanys. Això reduirà o com a mínim retardarà la nostra factura fiscal.\nEl nostre objectiu ideal és estar sempre invertits, això vol dir, utilitzant termes mariners, que ens agrada navegar amb totes les veles desplegades per treure el màxim rendiment al vent de popa que normalment empeny els mercats (per la seva tendència natural alcista). Però d’altra banda, la nostra gestió és dinàmica (encara que utilitzem instruments passius): no pretenem endevinar el comportament del mercat al 100%, però d’altra banda tampoc pretenem lluitar contra el vent de proa o tendències a la baixa clarament marcades. Aquesta és l’avantatge de ser un servei, que combina el millor de dos móns: automatització dels processos però finalment gestionat per assessors que prenen decisions periòdicament.\nÉs comprensible que per a l’inversor particular, sigui difícil mantenir la disciplina: formar-se molt, seguir bones recomanacions i adquirir certa fortalesa psicològica, de ben segur ajuden a l’èxit i pot ser molt enriquidor, si es disposa de certa voluntat i temps.\nSinó disposes de ambdues, pots optar per buscar un bon assessor financer o simplement deixar que ho fem per tu!


MKCOS BTT: CRÒNICA: SORTIDA 121 "SOTA TERRA"\nCRÒNICA: SORTIDA 121 "SOTA TERRA"\nEnrere deixem un octubre intensament dur i convuls pel nostre país i per les nostres consciències. Un mes que ningú de nosaltres oblidarà fàcilment.\nVolem desconnectar de tot aquest calvari, encara que solament sigui per unes hores.\nLa teràpia arrenca el segon dia de novembre quan passen vint minuts de les nou. Desviem el punt de trobada a la Rambla a tocar del Mercat de la Independència per guanyar temps. Avui serem tres els macacos que protagonitzarem una nova excursió, una nova sortida de la vuitena temporada, la quarta des del setembre i la que suma divuit des del gener.\nAmb dos Verdaguer de la mà, ens escapem de Terrassa per la carretera de Rellinars. En aquesta ocasió encarem la clàssica pujada de la Pineda fins a la urbanització dels Caus, la qual sempre sorprèn, almenys a algú que mai sap quan acaba.\nEs faci més o menys llarga, més o menys feixuga, avui dissabte tenim el plus de tastar un bon grapat de cireres de pastor, aquesta peça de fruita silvestre que tant endolceix les nostres boques quan és tardor, els primers mesos de cada temporada, des de poc abans de la castanyada fins ben entrades les festes nadalenques.\nDes dels més de set-cents cinquanta metres sobre el nivell del mar, toquem sostre i emprenem un llarg descens de deu quilòmetres, passant pel poble de Vacarisses i la carretera que segueix el curs de la riera de Sant Jaume, afluent del Llobregat. Tot i que avui llueix un bon Sol i encara anem vestits com si fos estiu, a la baixada un bon paravent ens fa servei.\nPrenem el trencall que ens duu a les cases de Ribes Blaves, territori olesà i posteriorment, Abrera ens fa canviar de terme municipal. En arribar a la urbanització de Can Vilalba, abandonem la carretera i per primera vegada en quaranta-cinc minuts, tornem a pedalar sobre un camí de terra, el qual ens abocaria a la coneguda riera de Gaià si no fos perquè poc abans, un corriol secret ens porta de pet al Quart Cinturó; dic secret perquè almenys, amb el mapa que em guio per descriure el recorregut no hi apareix pas, aquest camí.\nSigui com sigui, en un moment donat apareixem al mig dels quatre carrils que en un futur no gaire llunyà haurien de comunicar el Vallès Occidental amb el Baix Llobregat en qüestió de segons, i el més important, sense haver de superar cap barrera orogràfica.\nCom que no sabem quan arribarà aquest preuat moment, decidim anticipar-nos als esdeveniments i travessem, sota terra i en bicicleta, la Serra d'en Ribes a través dels dos túnels de mil tres-cents metres de llargada, desplaçament que pesa més a la tornada, en ser tímidament de pujada.\nFeta la malifeta, ara tenim per endavant cinc quilòmetres de progressiu, però ininterromput ascens fins a casa nostra. A més, poca cosa més podem contemplar més enllà de quitrà, vorals i els pins blancs del voltant. En concloure és cert que les serres de Collcardús, el Troncó i Sant Llorenç del Munt rere les Pedritxes, treuen el nas entre la monotonia de la "b-quaranta".\nPer sortir-ne superem una espècie de Gran Canyó del Colorado que al Miquel, sent el primer i el més atrevit li deixa les rodes ben enfangades; sens dubte l'anècdota de la sortida.\nArribem a casa a les dotze i quaranta.\nÀLBUM DE FOTOGRAFIES DE LA SORTIDA 121\nUna bona ocasió per repetir el recorregut de la cent tretze. Avui amb una mica menys de calor i amb un Sol de novembre que no és pas el mateix que el de juny, i gràcies perquè passejar-se pel cinturó amb l'astre rei al cap ho canvia tot, i en Biel ho sap prou bé.\nMés endavant seria interessant fer-lo de baixada. De ben segur que hi haurà més oportunitats.\nPublicado por Marc Samper en 19:11\nEtiquetas: cròniques, edu, marc samper, sortides, tardor, vuitena temporada\nCRÒNICA: SORTIDA 120 "AL REVÉS DE TOTHOM"


Un nou canal en català arriba a les pantalles de televisió | Andreuenc\nL’oferta televisiva en català que el veïnat de Sant Andreu pot veure a casa seva s’ha diversificat des de dilluns gràcies a l’aparició de Teve.cat, el nou canal que ha decidit emprendre l’aventura de competir contra TV3 des de l’empresa privada.\nAhir va començar la programació en obert en període de proves del nou canal que te la seva seu a Barcelona. Els seus estudis estan ubicats al districte de la innovació 22@ de Barcelona. A les dependències del BCN Ràdio Hub on hi són també els estudis de ràdio de les emissores Cooltura FM i Metro FM.\nEl seu impulsor és l’empresari català Nicola Pedrazzoli. El seu objectiu és “oferir una alternativa privada d’entreteniment i de pluralitat en temes d’actualitat en un panorama mediàtic regional controlat pels mitjans de la Generalitat: TV3 i Catalunya Ràdio”.\nEl canal emet en alta definició, a través de la televisió digital terrestre en 8 demarcacions locals de Catalunya en la freqüència ocupada fins ara per El Punt Avui TV. És a dir, a Sant Andreu es pot veure al canal 48 UHF i també a través d’internet a Facebook Live.\nA la seva programació s’ha buscat un equilibri entre cares ja conegudes entre el gran públic català i joves amb ganes d’aprofitar aquesta oportunitat única. Per exemple, Sense control, el magazín que comença a les 10:00 hores, compta amb la parella Elena Batista i Nacho Encinas, dos noms fins ara no gaire coneguts per al gran públic que buscaran fer-se un lloc en el món de la televisió parlant de cultura i entreteniment en el més ampli sentit.\nA les 15:00 hores, Albert Lesan, en canvi, que ja té molta experiència televisiva acumulada, es farà càrrec en aquesta ocasió de Zippi zàping que, com bé indica el seu nom, és un programa de zàping semblant al d’altres cadenes.\nA les 16:00 hores destaca la presència més mediàtica del canal ja que torna als platós de televisió Carlos Fuentes, tot un referent del mitjà. Ell serà l’encarregat de conduir Catalunya opina amb temes d’actualitat amb opinions independents.\nA les 18:00 hores es pot afirmar que comença la segona part del programa anterior. Amb el nom, Catalunya opina youth, més enfocada al públic jove, Sergi Alex, un candidat a Gran hermano 18 i periodista, agafa el relleu per adreçar-se als més joves.\nA la nit, serà el torn d’Ares Teixidó, una altra de les noves presentadores d’aquest canal i un dels noms més coneguts pel públic gràcies a la seva participació en canals d’àmbit estatal com Telecinco. A Teve.cat, la lleidatana presentarà l’espai Influmierders, amb Marta Polo. Ambdues s’endinsaran en el món de les xarxes socials.\nFotografia: Un moment del programa Sense control | Teve.cat


Inici - MARCH & ASOCIADOS\nEl servei, un clar valor diferencial\nMés de 30 anys amb vocació internacional,\noferint un servei de qualitat.\nGestionem cada assumpte de forma ràpida i eficaç,\namb honoraris ajustats a les necessitats dels nostres clients.\nMés sobre la nostra firma\nAvalat pels nostres professionals\nque estan reconeguts, en la seva especialitat,\npels rànquing d’advocats\nmés prestigiosos del món\nMés sobre el nostre equip\nLa boutique de patents i marques\nNomés els nostres professionals,\nexperts en patents i marques, poden garantir\nun servei pròxim i de qualitat amb les màximes garanties\nBenvinguts a MARCH & Fieldfisher\nSom un despatx especialitzat en la protecció i defensa dels drets de Propietat Industrial i Intel·lectual, havent obtingut el reconeixement\ndels principals directoris jurídics internacionals com una de les firmes de referència a Espanya en aquesta especialitat.\nEns distingim per la qualitat dels nostres serveis, per una capacitat d’actuació immediata arreu del món,\ni per un sistema de gestió que agilitza el seguiment i la presa de decisions sobre marques, patents, dissenys i altres drets.\nEn Propietat Industrial i Intel·lectual, la línia que separa inversió i despesa és molt fina\nEl nostre equip d’advocats experts en conflictes i litigis permet completar la protecció dels drets de Propietat Intel·lectual i Industrial.\nEls nostres advocats realitzen contractes sobre llicència i cessió de know-how.\nMoltes companyies necessiten valorar els actius intangibles per poder determinar preus de llicència o venda.


Restaurant per casaments a Barcelona - Hotel SB Plaza Europa\nCasaments i Events Socials\nUn sol dia, per tota la vida\nCelebra el teu enllaç a l’Hotel SB Plaza Europa i fes que sigui una trobada inoblidable. Un escenari únic i un ambient màgic. Diversos salons de totes les dimensions i una àmplia terrassa, per acollir quelcom tan gran com el vostre amor. Cuidem tots els detalls, per moments de somni. Viu la felicitat de compartir un dia únic.\nEl vostre casament en un lloc tan únic com la vostra unió\nEl vostre casament en un lloc tan únic com la vostra unió. Un espai admirable i romàntic per reunir-te amb els que més estimes. Perfecte per compartir un casament elegant i amb estil. No et preocupis pel banquet, relaxa’t i només gaudeix de l’equip que posem a la teva disposició per organitzar-ho tot. Un escenari i serveis únics pel dia més especial de la teva vida\nLa il·lusió de la primera comunió\nS’acosta la primera comunió? Celebra-ho en un ambient totalment nou i innovador. L’Hotel SB Plaza Europa farà que sigui un dia per recordar tota la vida. Un servei complet i professional al teu abast. T’ajudarem en tot moment a cuidar fins al mínim detall.\nEl Banquet i l’organització: una preocupació menys, ens encarreguem nosaltres. L’Espai perfecte per allotjar a tots els convidats, des dels més petits fins als més grans.\nTots tenen dret a gaudir d’una celebració inoblidable i especial.\nPantalla i projector sense cost addicional\nLloguer d’equips informàtics i audiovisuals\nFont de xocolata amb fruita\nImpressió de minutes\nLloguer de cotxe o autocar\nTècnics de manteniment per hardware i software


Junts pel Sí registra la petició de comissió d'investigació sobre l'operació Catalunya i impulsarà una d'estudi sobre les elèctriques\nL'adjunt al portaveu de JxSí, Roger Torrent, ha denunciat que l'operació “és una persecució d'idees polítiques inconcebible en un estat de dret”\nL'adjunt al portaveu de Junts pel Sí, Roger Torrent, ha anunciat aquesta tarda des del Parlament que el Grup Parlamentari ja ha registrat la petició d'una comissió d'investigació sobre l'anomenada “operació Catalunya”, perquè es donin explicacions. Torrent ha explicat també que Junts pel Sí impulsarà una comissió d'estudi sobre les elèctriques en què s'analitzarà el sistema tarifari espanyol i es buscaran mesures socials concretes per ajudar les persones més vulnerables.\n“Hem registrat la sol·licitud de la creació d'una comissió d'investigació del que s'ha anomenat operació Catalunya. És un escàndol democràtic de dimensions colossals i una guerra bruta des de les clavegueres, i com a mínim creiem que s'ha d'obrir el Parlament per parlar-ne”, ha afirmat Torrent. “És una persecució d'idees polítiques inconcebible en un estat de dret”, ha afegit. Un cop registrada la sol·licitud, la petició es votarà en el ple del Parlament on hauria d'obtenir majoria per prosperar. “Esperem que compti amb el suport de la majoria de grups”, ha apuntat Torrent.\nL'adjunt al portaveu també ha explicat que finalment s'ha proposat fer una comissió d'estudi sobre les elèctriques i no una d'investigació perquè s'ha considerat que és “la millor fórmula” pels objectius que es proposaven: analitzar el sistema tarifari i “plantejar mesures socials que generin drets perdurables”. “Volem analitzar el sistema tarifari espanyol, que no entén ningú, i saber què és el que hi ha al darrera. Ho analitzarem des d'un punt de vista tècnic, econòmic, però també polític i, per tant, tocarà parlar de les portes giratòries”, ha destacat.\nTorrent ha defensat que la comissió també ha de servir per marcar les prioritats del model energètic: “Volem un model propi que superi l'actual marc, que generi protecció als consumidors i les persones més vulnerables i unes tarifes justes pels ciutadans”, ha explicat.\nPreguntat sobre els contactes entre el Govern de la Generalitat i l'espanyol, Torrent ha negat que hi hagi cap contacte i que l'únic que es rep per part de l'estat són querelles: “Se l'ha anomenat operació diàleg, però haurien de començar el diàleg entre ells mateixos, perquè no s'aclareixen. El cap de setmana escoltàvem el senyor Millo dir una cosa, al dia següent el president del seu partit el desmentia, avui hem tingut unes altres declaracions… I si no semblava prou surrealista, avui Iceta s'erigeix en portaveu del PP i planteja la seva visió. No s'aclareixen”, ha afirmat Torrent. “En qualsevol cas, no hi ha res de res. No s'ha plantejat cap diàleg. I quan nosaltres el plantegem per parlar del referèndum o referèndum, només rebem querelles, denúncies i citacions judicials”, ha sentenciat.


En un partit irregular, dominat primer pel KH-7 i posteriorment caracteritzat per la igualtat, les de Robert Cuesta s’enduen una important victòria per encapçalar la Guerreras Iberdrola\nEl segon partit del dia al Palau, després d’una aturada per compromisos estatals, ha començat dinàmic, amb dos equips desajustats als primers minuts. El partit s’ha mantingut empatat durant els primers minuts, amb Guarieiro empeyent el joc local i Perazic el visitant. La primera diferència del partit ha estat al minut 10, quan Vegué ha posat el +2 per començar a demostrar l’hegemonia del KH-7 (6:4).\nArribant al primer quart de partit, les de Robert Cuesta han seguit empenyent el partit, obrint fins al 11:6 (m. 16) a l’electrònic gràcies a les aturades de de la Torre sota pals. Durant el que quedava fins a arribar a l’equador, les visitants han pogut retallar part de la distància que les separava de les rivals, arribant al -1 (12:10) quan quedaven 4 minuts per tancar la part i posant-se definitivament per davant als últims segons de la part per marxar al vestidor amb un 12:13.\nA la represa, les de Joseba Rodríguez han seguit empenyent el marcador, aconseguint el +2 al minut 38 (15:17) davant els numerosos errors de les de Cuesta. La connexió amb Gassama ha tornat el KH-7 al seu lloc, fet que ha permès que empatessin el partit (17:17) arribant al minut 10 del segon temps. Han encarat l’últim quart de partit encara amb l’empat al marcador (20:20) i la igualtat al 40x20, un empat que s’ha allargat fins als últims 5 minuts. Amb un 26:26 al marcador a l’últim minut, Vizuete ha marcat un penal que ha donat la victòria a les de Cuesta per 27:26!\nAmb aquest resultat, el KH-7 puja fins a la sisena posició per empatar a punts amb el Rincón Fertilidad Málaga, i el Rocasa Gran Canària, quarts i cinquens, i se situa a només 1 punt dels líders de la taula, el Guardés, el Valladolid i el Bera Bera! Dimecres vinent tenen una cita a San Sebastián davant d’un dels rivals directes per el moment, el Bera Bera, per seguir pujant a la taula! Podràs seguir el partit per streaming! #SomhiKH-7


6a Jornada Sitges Clean Up Day\nInici > 6a Jornada Sitges Clean Up Day\ndiumenge, 5 maig, 2019 - 09:00 a dilluns, 6 maig, 2019 - 12:59\nCentre d'Estudis del Mar. Sitges\nJornada de Neteja Participativa de la Platja en el marc de Let’s Clean Up Europe, al pas de la Ultra Clean Marathon.\nRecuperarem una part dels plàstics per a crear una Instal·lació Artística Col·lectiva en el marc del Festival d’Art Responsable Sitges Reciclart 2019, que se celebrarà del 30 de maig al 30 de juny amb seu al Centre Cultural Miramar.\nDes del Centre d’Estudis del Mar (CEM) de Sitges us convidem a participar amb nosaltres el proper dia 5 de maig en la 6a Jornada Clean-Up Day a Sitges! Aquesta jornada, a més, estarà emmarcada dins la 2a edició de la Ultra Clean Marathon, una iniciativa organitzada per la Xarxa de Custòdia del Territori, la Xarxa de Voluntariat Ambiental i l’Agència de Residus de Catalunya, amb el suport del Departament de Territori i Sostenibilitat i l’Obra Social “La Caixa”, que engloba dos grans esdeveniments ambientals, el propi “Let’s Clean Up Europe” i la “Setmana de la Natura”. Aquesta iniciativa es durà a terme per tot el territori català entre els dies 5 i 11 de maig, organitzant un total de 7 etapes esportives en les que es promourà la recollida de les deixalles que es troben al medi natural, mitjançant accions de neteja com la que s’organitzarà des del CEM.\nConcretament, l’activitat que durem a terme consistirà en realitzar una neteja de la platja de davant del centre, per on, a més, passarà la primera de les etapes que conformen la mencionada Ultra Clean Marathon. En aquesta activitat, més enllà de simplement retirar les deixalles que es trobin, es farà una caracterització de les mateixes, per tal de poder valorar el seu possible origen, i es divulgarà entre els participants alguns dels problemes i impactes que ocasionen les deixalles sobre el medi marí.\nPer tal de participar a l’activitat haureu d’inscriure-us enviant un correu a info@submon.org .\nLa convocatòria pel dia de l’activitat és la següent:\nPunt de trobada: a les 9:00 davant del Centre d’Estudis del Mar (CEM), passeig marítim, 72 de Sitges.\nAixí que no dubteu en participar, us hi esperem!\nURL d'origen: https://www.sostenible.cat/acte/6a-jornada-sitges-clean-up-day


Biblioteca Municipal Ramon Bosch de Noya: Final de curs amb "Criatures extraordinàries" al Club de Lectura Segona Fermentació\nFinal de curs amb "Criatures extraordinàries" al Club de Lectura Segona Fermentació\nCriatures extraordinàries, de Tracy Chevalier\n(traducció: Ferran Ràfols Gesa)\nTertúlia de divendres 5 de juny de 2020\nÚltima sessió de curs. Un curs que ha tingut uns mesos finals ben peculiars a causa de l’impediment amb què ens hem trobat a l’hora de celebrar les nostres tertúlies, que han passat de ser presencials a virtuals. Amb tot i des del març (inclòs), hem continuat compartint les nostres experiències lectores i, per tant, hem continuat gaudint d’unes lectures comunes. A pesar del confinament.\nAvui era el torn de la novel·la Criatures extraordinàries, de Tracy Chevalier, i val a dir que ja en la primera ronda d’opinions s’ha pogut detectar la valoració positiva, en general, d’aquesta lectura. Cal afegir, però, que unes clubaires ho han manifestat amb més èmfasi que d’altres, i que també ha hagut un comentari indicant que la temàtica no li ha interessat, però sí que ha captat la seva atenció el punt de vista narratiu.\nUn aspecte, el punt de vista narratiu, aquesta redacció a dues veus, les de les protagonistes, que ha estat la primera matèria comentada a la nostra sessió. En aquest sentit tot el grup s’ha pronunciat clarament captivat per la tècnica amb què Chevalier ens mostra tota la història al voltant de Mary Anning i Elizabeth Philpot, perquè ens permet apropar-nos a elles, conèixer-les en profunditat, analitzar el seu pensament, les seves emocions. En definitiva una tria de punt de vista narratiu molt encertada.\nAquest debat estilístic ens ha dut a parlar de les protagonistes. Han complagut tant la descripció que se’ns fa a través dels esdeveniments que viuen com l’evolució que veiem, quant a la psicologia de cadascuna, al llarg de la novel·la. Ambdues han creat empatia lectora, però a grans trets, i sempre parlant en termes generals, potser el personatge de Mary Anning ha estat valorat com a més proper o més intens perquè, segons hem considerat, ens mostra un desenvolupament i creixement pàgina rere pàgina que no es produeix amb la mateixa intensitat en el cas d’Elizabeth Philpot.\nTotes dues són esquerpes i solitàries, però alhora valentes i modernes per a l’època. Coincideixen en una mateixa passió: els fòssils. Aquest entusiasme els provoca una gran necessitat de saber i, a més, el que saben, el que aprenen, ho volen compartir. Cosa que, com a dones en una època en què aquestes no estaven pas valorades en el camp de la cultura, en general, i encara menys de la ciència, en concret, les fa viure a contracorrent. I, com ha comentat una clubaire: “per això els estic tan agraïda”.\nAixí doncs ambdues tenen molts elements comuns, però Mary Anning (i tornem al tema de la major empatia lectora que ha provocat) és especial ja des de l’inici de la novel·la (quan la toca el llamp), i a mesura que la narració avança comprovem que aprèn, madura, estudia, abandona el seu rol d’alumna vers Elizabeth Philpot.\nA banda dels comentaris al voltant de les protagonistes, hi ha altres temàtiques que també han anat sorgint al llarg de la tertúlia: l’amistat entre les dues dones, la gelosia i l’orgull, la crítica a una societat tancada en ella mateixa, la importància del matrimoni, el sexe, el discurs religiós obtús i, evidentment, la rellevància que va tenir el pas d’una concepció creacionista del món vers l’aparició de la teoria de l’evolució de les espècies de Darwin.\nEn definitiva una novel·la de lectura amena, amb un estil àgil i lleuger, que ofereix una rica tertúlia.\nPosteriorment i encara en novel·la publica Àngels fugaços, ambientada a l’Anglaterra de començaments del segle XX després de la mort de la reina Victòria; La dama de l’unicorn, que té com a protagonistes principals els tapissos medievals als quals fa referència el títol; El mestre de la innocència, llibre ambientat al Londres de finals del segle XVIII; Criatures extraordinàries, novel·la que comentarem en el nostre Club de lectura i que, situada a l’Anglaterra de començaments del segle XIX, ens mostra una curiosa i de vegades tensa relació d’amistat entre dues dones de classes socials diferents però amb uns interessos comuns; L’última fugida que ens situa en l'ambient hostil d'Ohio al 1850; La voz de los árboles, El chico nuevo, i més recentment Las mujeres de Winchester.\nA la contracoberta del llibre i tot referint-se a aquesta novel·la, podem llegir, com a colofó final de la ressenya que ens presenta: “...és un retrat minuciós de la naturalesa complicada però forta de l’amistat entre dues dones.” Ara bé: qui són, aquestes dues dones?\nPer una banda tenim l’Elisabeth Philpot, una dona culta, de classe mitjana, que viu a Londres però que tot d’una, a causa del matrimoni del seu germà, es veu obligada a marxar de la casa familiar juntament amb les seves germanes per deixar aquesta llar a la nova família. En instal·lar-se en un petit poble és quan coneixerà l’altra protagonista, la Mary Anning.\nLa Mary Anning, pel contrari, és una noia de classe social molt baixa, sense educació però molt espavilada i, sobretot, autodidacta. La Mary es dedica a buscar fòssils per la platja per tal de vendre’ls i així ajudar econòmicament a casa seva, i aquesta activitat bàsica per a una i, com veurem en la novel·la, afició important per a l’altra (Elisabeth Philpot), serà el que les unirà a l’inici de la seva coneixença.\nAmb tot, la relació d’amistat anirà evolucionant de forma ben curiosa, ja que a mesura que es coneixen, entre elles es crearan llaços d’afecte i lleialtat pel mutu reconeixement de la feina que fan, alhora que la rivalitat també començarà a despertar i enfrontar-les.\nÉs una novel·la narrada a dues veus, les de les seves protagonistes, i al llarg de la història se’ns presentaran altres personatges reals de l’època a què fa referència (inicis del segle XIX). També trobarem unes meravelloses descripcions de la costa britànica, amb els seus penya-segats i la duresa de les condicions de vida, i un reflex crític al voltant del paper de la dona en la societat d’aquells anys.\nTracy Chevalier a la Viquipèdia: https://ca.wikipedia.org/wiki/Tracy_Chevalier\nWeb oficial de Tracy Chevalier: https://www.tchevalier.com/\nTracy Chevalier a la Xarxa de Biblioteques: http://aladi.diba.cat/search*cat/?searchtype=a&searcharg=chevalier%2C+tracy&searchscope=171&submit=Cercar\nCriatures extraordinàries a blogs: https://www.lafinestradigital.com/2010/07/20/criatures-extraordinaries-de-tracy-chevalier/\nTracy Chevalier parla de Criatures extraordinàries (anglès): https://youtu.be/lh4wz-trFxI\nEtiquetes de comentaris: Club de Lectura, Clubs de Lectura


ACN Barcelona.-La consellera d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, Teresa Jordà, vol modificar abans de novembre el decret de les renovables, del 2019, que regula el desplegament de les instal·lacions eòliques i fotovoltaiques. Els canvis responen a tres objectius. El primer, assegurar la participació del territori, per impedir que proliferin projectes sense l’acord dels propietaris dels terrenys ni amb el desconeixement dels ajuntaments. El segon, distribuir el nombre d’instal·lacions, per evitar la concentració d’equipaments a les mateixes zones. I, el tercer, impedir que la transició energètica comporti la substitució massiva de camps de conreu per plaques fotovoltaiques i generadors eòlics.\nJordà ha explicat en la seva compareixença en comissió que els projectes fotovoltaics i eòlics només podran iniciar la seva tramitació si compten amb l’acord majoritari de la propietat dels terrenys, que es podria situar a l’entorn del 85% de la superfície. A més, per presentar els projectes, els promotors també hauran d’acreditar que n’han informat els ajuntaments corresponents. Tant l’acord dels propietaris com el coneixement dels ajuntaments serà un requisit indispensable per a tots els projectes encara pendents de sortir a informació pública. Des de l’aprovació d’aquesta norma, de finals de novembre del 2019, els promotors han presentat 522 avantprojectes. La Generalitat ha rebut 380 propostes d’instal·lacions fotovoltaiques i 142 d’eòliques. L’òrgan encarregat d’analitzar-ne la viabilitat de l’emplaçament, anomenat ‘Ponència de les renovables’, n’ha analitzat 392. S’ha donat el vistiplau a la tramitació de 253. D’aquestes, n’hi ha 4 que ja han arribat al tràmit d’informació pública, totes fotovoltaiques.La concreció de la norma permetrà la supressió de la consulta prèvia sobre la viabilitat de l’emplaçament, perquè la idoneïtat ja no dependrà del punt de vista dels departaments implicats sinó d’una norma clara, amb rang de llei. Estímul de les comunitats energètiquesD’altra banda, el Govern declararà d’interès territorial estratègic totes les ‘comunitats energètiques locals’, que són plantes participades per ajuntaments i veïns. L’objectiu d’aquesta mesura és estimular la proliferació d’instal·lacions d’autoabastament domèstic de proximitat i democràtic, com a alternativa als grans oligopolis del sector, ha dit Jordà. En aquest sentit, els projectes de comunitats energètiques locals tindran prioritat en la tramitació administrativa. D’acord amb la voluntat d’estimular les comunitats energètiques locals, la nova regulació també obrirà la porta a la instal·lació de petites plantes en sòl urbanitzable, com en polígons sense activitat, que estan urbanísticament planificats, però que no s’ha desenvolupat. Un equipament fotovoltaic de 5 MW ocupa una superfície a l’entorn de 10 hectàrees i pot generar l’electricitat necessària per a 2.500 llars. L’objectiu del nou Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural és que les comunitats energètiques i l’autoconsum arribin a produir el 30% de l’energia que es consumeix a Catalunya, que és més de la necessària per abastir les llars de tot el país. No obstant això, les grans instal·lacions elèctriques seran necessàries per garantir el consum a la indústria i els serveis.Protegir l’agricultura i impedir la massificació de plantes a les mateixes comarquesLa falta de límits per al volum de les instal·lacions suposa una amenaça per a l’activitat agrícola, la producció d’aliments i la biodiversitat. L’article 7.1 del Decret Llei 16/2019 permet que els oligopolis energètics lloguin els camps de conreu per un preu que pot ser molt més rendible que l’activitat agrària. El tancament de l’activitat també comporta l’abandonament de la ramaderia, el descuit dels boscos i el despoblament rural.Per impedir-ho, la nova regulació protegirà els camps de conreu més favorables per a l’agricultura, profunds, plans i sense pedres, que, en cap cas, no es podran utilitzar per a plantes fotovoltaiques ni eòliques. El sòl de qualitat mitjana estarà subjecte a un topall d’ocupació màxima del 5% de la superfície en el cas de regadiu i del 10% en el de secà. La modificació establirà que aquesta part proporcional s’apliqui per comarques. En canvi, no posarà cap límit als camps agrícoles menys proclius al conreu. La referència per a la qualificació del sòl serà la capacitat agrològica que indica l’Institut Cartogràfic de la Generalitat.La nova norma només excepcionarà els camps abandonats, que s’han convertit en bosc perquè fa 20 o més anys que ja no els conrea ningú. En aquests casos, també s’hi podran ubicar plantes energètiques, sigui quina sigui la seva capacitat agrològica. Segons dades del propi Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, en els últims 20 anys, Catalunya ha acumulat a l’entorn de 100.000 hectàrees abandonades. El topall comarcal per a plantes d’energies renovables també contribuirà a un repartiment equitatiu de les instal·lacions eòliques i fotovoltaiques, d’acord amb un criteri de solidaritat interterritorial. Una proposta per consensuar amb els sectors afectatsEl Departament d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural vol tenir la norma modificada aquesta tardor. És per això que ara inicia una ronda de contactes que inclourà el món local, les entitats ambientalistes i la pagesia per contrastar punts de vista i impulsar un acord el més consensuat possible. Aquesta ronda de contactes també inclourà les patronals del sector energètic. La modificació de la norma vigent és una de les prioritats del nou Govern. És per això que aplicarà la fórmula del decret llei, com a mesura urgent, sense esperar a la tramitació de la futura llei de transició energètica i del pla territorial sectorial de desplegament de les energies renovables. En qualsevol cas, aquesta llei sí que incorporarà els canvis i es convertirà en la regulació definitiva del desplegament de les energies renovables. Fer possible el tancament de les nuclearsL’impuls de les energies renovables ha de servir per assolir l’objectiu de la Llei del canvi climàtic (16/2017), que és la neutralitat climàtica. La norma estableix que, el 2030, el 50% del consum elèctric de Catalunya ha de ser de fonts renovables; condició indispensable per al tancament de les centrals nuclears. Aquesta proporció ha de créixer fins al 100% el 2050.Avui, el 54% de l’energia elèctrica consumida a Catalunya surt de les tres centrals nuclears que hi ha en marxa. El Parlament de Catalunya va establir el 2027 com a límit per al tancament de tots els reactors atòmics però, posteriorment, el govern espanyol va allunyar-ne l’horitzó fins al 2035. Segons la planificació del Ministeri per a la Transició Ecològica, Ascó I tancarà el 2030, el 2032 ho farà Ascó II i, finalment, el 2035 tancarà Vandellòs i ja no quedarà cap nuclear en actiu.Per tant, abans del tancament de les nuclears, la producció d’eòlica s’ha de multiplicar per 3, passant dels 1.270 MW actuals a 4.000 l’any 2030 i a 36.000 el 2050. La fotovoltaica s’ha de multiplicar per 17,5 abans del 2030, passant dels 344 MW actuals als 6.000, i fins als 12.000 abans del 2050. Per arribar al 2050 amb el 100% d’energies renovables fan falta 48.000 MW d’aquestes dues energies. Per produir-los, calen 70.000 hectàrees per a plaques solars. Entre els camps de regadiu i de secà, Catalunya suma 855.000 hectàrees. Per tant, la producció de l’energia solar necessària per al 2050 només requeriria la utilització del 8% dels camps de conreu.


El nostre equip de la capital aragonesa va gaudir divendres passat d’una sessió de kàrting.\nEl Gené Karting de Saragossa va acollir el passat divendres 9 de juny l’activitat de teambuilding del nostre equip de k-laganers.\nUna autèntica cursa de karts, amb fase classificatòria i final, que va acabar amb un podi de luxe: en tercera posició va quedar Carlos Romero, qui anava guanyant durant tota la carrera, però després de xocar amb Sébastien Gilbert, el nostre Key Account Division Director, va perdre dues posicions. En segona posició va quedar Ángel Martínez i el flamant guanyador de la cursa va ser el gallec Jesús Andrade, que reconeix que s’està adaptant tan bé a la capital aragonesa, que se li està canviant fins i tot l’accent.\nMillorar la comunicació, la motivació i la cohesió de l’equip, són alguns dels objectius de les activitats de teambuilding. Referent a això, Anne-Laure Doublet, Sènior Key Account Manager de K-LAGAN i responsable de l’equip de Saragossa, ens explica que: “Crec que està molt bé organitzar aquest tipus d’activitats per fomentar que els consultors es vegin fora de la feina i que puguin xerrar de manera més distesa. I més en una empresa consultoria i enginyeria com K-LAGAN en la qual la majoria dels nostres treballadors estan desenvolupant projectes a casa del client i que, tot i que estem en permanent contacte amb ells, no tenim la oportunitat de compartir el dia a dia a les oficines. Per això, per al mànager és un moment ideal per a conèixer al seu equip fora de l’entorn professional i en un ambient més informal”.\nAnne-Laure, que va gaudir de l’activitat com la que més, només té bones paraules per a l’equip de Saragossa: “és un equip encantador, que es coneix des de fa temps. Tot i estar tots en departaments diferents i de tenir poca interacció en el dia a dia de la feina, es coneixen tots i es porten molt bé”.\nTambé hem volgut conèixer l’opinió de dos dels k-laganers allà presents. Per la seva banda, Irma Quintana, Quality Engineer, considera que és molt important que K-LAGAN organitzi aquest tipus d’esdeveniments “perquè és una manera de facilitar que trenquem el gel amb els companys. T’uneixes més i fas equip i això és molt important per sentir-te integrada en una empresa”. A més, ens confessa que: “ens ho vam passar tots genial. Reconec que la primera cursa no la vaig gaudir molt pels nervis, però la segona carrera quan ja sabia com agafar millor els revolts va ser realment divertit. Vaig passar dels nervis a la competitivitat” i afegeix “és una activitat que té un component de superació important i a més a més és molt divertida. M’encantaria repetir per superar els meus temps de carrera!”.\nTambé Diego González, Process and Methods Engineer, ha volgut explicar la seva experiència: “m’ha encantat l’activitat, mai abans havia pujat a un kart i l’esperava amb moltes ganes. L’adrenalina es deixa anar al circuit, no hauria pensat pas que enganxés tant. Semblava un GP de F1, amb les seves banderes blaves i la graella de sortida. Per descomptat que repetiria, m’encantaria provar altres circuits i tandes més llargues. Realment m’hagués quedat tota la tarda donant voltes al circuit”.\nNo hi ha dubte que les activitats de teambuilding són una gran oportunitat per reforçar els equips i que els treballadors gaudeixin, i aquesta última organitzada per K-LAGAN a Saragossa és una bona prova d’això, però l’èxit només s’aconsegueix gràcies a cadascuna de les persones que formen part de l’equip. I, en aquest cas, tots / es ells / elles són genials.\nPodeu veure una selecció de les fotos del kàrting a la pàgina de Facebook de K-LAGAN. No us les perdeu!\nprevious post: “K-LAGAN ha fet realitat el meu projecte”\nnext post: K-LAGAN a la platja


Des de "L'Altra Banda": de gener 2010\nVic i la SOLEDAT dels Municipis.\nSi parlem aquests dies de VIC a tothom li vindrà al cap el tema del rebombori, més artificial que real, sobre el tema de l'empadronament. No valoraré la mesura que ara està a l'espera d'informes jurídics i que toca temes tant sensibles que cal ser molt i molt curós en opinar.\nVull parlar de la soledat que pateixen els municipis en aquest tema i pràcticament en tots els altres. Els municipis es troben les situacions davant de la porta i les administracions superiors que legislen, que han de donar recursos, respostes, etc. sovint queda lluny de l'arrel del problema.\nEstem en un país que el legislatiu legisla massa i el que és més sorprenent: No dona recursos per les lleis i tampoc posa les eines necessàries per fer complir les lleis. Pot semblar una contradicció però és així. La foto del moment d'aprovar el text, els vodevils que sovint es munten abans d'aprovar-les, etc. sembla que sigui el fi de la llei, no la seva aplicació que a vegades queda oblidada o es traspassa la responsabilitat als ajuntaments i aquests han de fer el que poden doncs gairebé mai la responsabilitat ve acompanyada dels recursos econòmics i/o humans.\nPerquè dic la soledat dels municipis? Doncs perquè és com es troben sovint aquests municipis. Els veïns i veïnes reclamen i es queixen. L'Ajuntament també és qui detecta o prediu situacions a les que cal donar resposta. I paradoxalment ni te poder legislatiu, és l'administració amb menys recursos i un llarg etc.\nPer això encara és més desesperant sentir com des del govern central, principalment, i des de la Generalitat han atacat al municipi de Vic i no han assumit cap responsabilitat. Ni tant sols un mea culpa.\nHi ha la llei d'extrangeria que no es compleix, ni fan complir, per part de l'adminstració superior al municipi i s'atraveixen a atacar de manera sistemàtica el fet de Vic.\nAlguna cosa no funciona. Els municipis fan molts esforços per donar respostes i a vegades, masses vegades, es troben sols, sense respostes i com s'ha vist ara: atacats....\nPublicat per Alfons Molons i Antius a 0:02


Els Homes de Tesla: Teoria del Big Bang\nLa teoria més coneguda sobre l'origen de l'univers es centra en un cataclisme còsmic sense igual en la història: el big bang.\nAquesta teoria va sorgir de l'observació de l'allunyament a gran velocitat d'altres galàxies respecte a la nostra en totes direccions, com si haguessin estat repel·lides per una antiga força explosiva.\nAbans del Big Bang, segons els científics, la immensitat de l'univers observable, inclosa tota la seva matèria i radiació, estava comprimida en una massa densa i calenta a tan sols uns pocs mil·límetres de distància. Aquest estat gairebé incomprensible s'especula que va existir tan sols una fracció del primer segon de temps.\nEls defensors del big bang suggereixen que fa uns 10.000 o 20.000 milions d'anys, una ona expansiva massiva va permetre que tota l'energia i matèria conegudes de l'univers (fins i tot l'espai i el temps) sorgissin a partir d'algun tipus d'energia desconegut.\nLa teoria manté que, en un instant (una trilionèsima part d'un segon) després del Big Bang, l'univers es va expandir amb una velocitat incomprensible des del seu origen de la mida d'un còdol a un abast astronòmic. L'expansió aparentment ha continuat, però molt més a poc a poc, durant els següents milers de milions d'anys.\nUn sacerdot belga, de nom George Lemaître, va suggerir per primera vegada la teoria del Big Bang en els anys 20, quan va proposar que l'univers va començar a partir d'un únic àtom primigeni. Aquesta idea va guanyar empenta més tard gràcies a les observacions d'Edwin Hubble de les galàxies allunyant-se de nosaltres a gran velocitat en totes direccions, i a partir del descobriment de la radiació còsmica de microones d'Arno Penzias i Robert Wilson.\nLa brillantor de la radiació de fons de microones còsmiques, que pot trobar-se en tot l'univers, es pensa que és un romanent tangible de les restes de llum del Big Bang. La radiació és similar a la que s'utilitza per transmetre senyals de televisió mitjançant antenes. Però es tracta de la radiació més antiga coneguda i pot guardar molts secrets sobre els primers moments de l'univers.\nPublicado por Joan Cientificós en 22:21\nEtiquetas: big bang, biologia, ciencia, origen de la vida, universo, vida\nNotícia de la Setmana: Terratrèmol a Nova Zelanda\nProva de Kahoot\nTeoria de la platja radioactiva\nTeoria de l'ARN\nL'origen de la vida - Teoria glacial


Socialistes del Camp de Tarragona: EL PSC DENUNCIA LA CAIGUDA DRÀSTICA DELS PERMISOS DE MATERNITAT I PATERNITAT A LA DEMARCACIÓ DE TARRAGONA\nEL PSC DENUNCIA LA CAIGUDA DRÀSTICA DELS PERMISOS DE MATERNITAT I PATERNITAT A LA DEMARCACIÓ DE TARRAGONA\nEl diputat socialista per Tarragona Joan Ruiz ha denunciat avui “la caiguda lliure tant dels permisos de maternitat com dels permisos de paternitat a les comarques tarragonines des de que el Mariano Rajoy és president del Govern. Parlem d’una davallada del 47% de les prestacions per maternitat, des de 2011 fins avui, i del 22% dels permisos de paternitat. Unes dades eloqüents que parlen per elles mateixes.”\nEn concret, i segons dades del mateix Govern responent a una pregunta parlamentària del grup socialista, les quanties destinades a sufragar la prestació per maternitat a la província de Tarragona han passat d’un total de 31.812.192 euros el 2011 a 19.845.654 euros aquest recent 2016.\nPer la seva banda, les quanties dels permisos de paternitat també han caigut de 4.263.257 euros el 2011 a 3.325.545 euros el 2016.\nSegons el diputat socialista “aquesta davallada respon a varis motius. En primer lloc, els efectes devastadors de la crisi i, en conseqüència, de l’augment de l’atur i de la precarietat que s’ha produït mentre el Govern del PP es dedicava a sacsejar el discurs triomfalista de la “miraculosa recuperació econòmica” que a peu de carrer no ha aparegut per enlloc.”\n“A això cal sumar-hi les conseqüències derivades de la reforma laboral que va impulsar el PP i que el senyor Rajoy afirma a cada entrevista que ha funcionat tan bé. La veritat és que, com denuncien els sindicats, la por a perdre el lloc de treball fa que molts pares no sol·licitin la prestació per paternitat perquè això els situa en el punt de mira dels acomiadaments. L’augment de la precarietat i dels treballs temporals ha fet la resta...”\nJoan Ruiz ha contraposat aquesta realitat objectiva amb l’acció de Govern de l’anterior executiu socialista quan es va apostar de manera decidida per fomentar la igualtat real entre homes i dones a la nostra societat. Aquesta aposta es va concretar en la llei orgànica per a la igualtat entre homes i dones que, entre d’altres mesures, va incloure el nou dret del permís de paternitat.


La Generalitat exigirà un finançament "just" que acabe amb la "sagnia"\nOltra: “Els valencians estem farts de ser ciutadans de segona”\n22/08/2018 - Europa Press\nLa Generalitat Valenciana mantindrà la “posició de sempre” en la reunió del Consell de Política Fiscal i Financera (CPFF) d’aquest dimecres, basada en la “reivindicació i exigència d’un sistema de finançament just per als valencians”.\n“Som una anomalia democràtica, l’única comunitat autònoma d’Espanya que és pobra, que té una renda per càpita per sota de la mitjana d’Espanya en 11 punts i paguem a comunitats més riques. Eixa sagnia ha d’acabar”, ha indicat la vicepresidenta i portaveu del Consell en declaracions als mitjans en ser preguntada sobre la convocatòria d’aquest òrgan.\nHisenda reuneix a les autonomies en el marc del CPFF, que se celebra en sessió telemàtica, per a tornar a votar la senda d’estabilitat pressupostària que serà aprovada aquest divendres en Consell de Ministres després de ser rebutjada en el Congrés.\nOltra ha incidit en la necessitat del canvi del model perquè el finançament “és el que ens permet tenir educació, sanitat, ajudes a la dependència, a la creació d’ocupació… tot això es paga amb el finançament, diners que arriba als territoris per a garantir els drets de les persones”.\n“Els valencians estem farts de ser ciutadans de segona, perquè si no hi ha finançament no tenim els mateixos drets que persones que viuen en altres territoris d’Espanya i, que jo sàpia, la qual cosa s’ha de garantir en el conjunt d’Espanya és la igualtat de drets i oportunitats”, ha insistit.


Lars Von Trier « CINE FÒRUM\n19 Abril 2013 Posted by Crític de cine | drama\t| Annika Wedderkopp, dogma 95, Lars Von Trier, Mads Mikkelsen, Thomas Vinterberg | 11 comentaris\nSITGES 2011: TOP 10 (III)\n4 – MELANCHOLIA (Lars Von Trier)\nLars Von Trier signa una pel·lícula visualment fantàstica centrada en la història de dues germanes que afronten els últims dies de la seva vida (i de la Terra) abans que el planeta Melancholia s’hi estabelli. La pel·lícula es divideix en tres parts clarament marcades: un pròleg espectacular, al més pur estil Trier, amb imatges superlentes, metafòriques i premonitòries del que serà el final de la pel·lícula a ritme de “Tristan i Isolda” de Wagner i dos capítols centrats en les dues germanes interpretades per Kirsten Dunst i Charlotte Gainsbourg.\nLa pel·lícula (que va nèixer de converses entre Trier i Penélope Cruz, que havia d’interpretar el paper de Kirsten Dunst) és una reflexió personal sobre la depressió, sobre la vida i, sobretot, sobre la mort i l’acceptació d’aquesta. Es tracta d’una pel·lícula bipolar que mostra els dos extrems del que acaba essent una lliçó vital que transcendeix més enllà de l’apocalipsis. Lars Von Trier en estat pur.\n3 – EXTRATERRESTRE (Nacho Vigalondo)\nEl primer llargmetratge de Nacho Vigalondo era un film tan ben parit que les expectatives posades en aquest film eren majúscules; i un auditori a rebentar ho deixava ben clar. El que també quedava ben clar, és que aquesta segona pel·lícula no tenia res a veure amb la primera. Del thriller sci-fy s’ha passat a la comèdia romàntica. Però no us espanteu aquells que sigueu anti-nyonyeries, perquè a “Extraterrestre” en trobareu ben poques (si en trobeu).\nLa història: un home i una dona es desperten després d’una nit de festa sense recordar gaire cosa de l’última nit. De fet, ni es coneixen. Abans, però, de separar-se descobreixen que al cel ha aparegut una enorme nau extraterrestre. A partir d’aquí, les situacions còmiques i surrealistes que viuran no fan més que provocar rialles autèntiques entre els espectadors.\nEl secret està en el repartiment. Un grup d’humoristes de luxe amb una química que es fa patent durant tot el metratge. A destacar Carlos Areces (“Balada Triste de Trompeta”) que fa gala del seu bon humor tant dins com fora de la pantalla.\nS’ha de dir, però, que en els últims minuts, “Extraterrestre” perd una mica de força; curiosament, en els moments en que el film es torna més convencional i més tòpic fent referència al gènere romàntic. Però això no li treu el mèrit de ser una proposta innovadora i molt, molt gratificant.\nJa només queda un post. Les millors pel·lícules, per mi, que s’han pogut veure a Sitges aquest any. Una mica de paciència, que molt properament ja estaran aquí…\n23 Octubre 2011 Posted by Crític de cine | ciència-ficció, drama, humor\t| Lars Von Trier, Nacho Vigalondo | 7 comentaris\nDOGVILLE / MANDERLAY (Lars Von Trier)\nL’any 1995, diversos directors danesos (Lars Von Trier, Thomas Vinterberg, Kristian Levring i Soren Kragh-Jacobsen)van signar un manifest que va ser conegut com el “Dogma 95” i que suposava un “vot de castedat”. Aquest vot deia així:\nJuro que em sotmetré a les regles següents, establertes i confirmades per:\nEl rodatge ha de realitzar-se en exteriors. Accessoris i decorats no poden ser introduïts (si un accessori en concret és necessari per a la història, caldrà triar un dels exteriors en els quals es trobi aquest accessori).\nEl so no ha de ser produït separat de les imatges i viceversa. (No es pot utilitzar música, excepte si està present en l’escena en la qual es roda).\nLa càmera ha de sostenir-se amb la mà. Qualsevol moviment -o immobilitat- aconseguit amb la mà estan autoritzats.\nLa pel·lícula ha de ser en color. La il·luminació especial no és acceptada. (Si hi ha poca llum, l’escena ha de ser tallada, o bé es pot muntar només una llum sobre la càmera).\nEls trucatges i filtres estan prohibits.\nLa pel·lícula no ha de contenir cap acció superficial. (Morts, armes, etc., en cap cas).\nEls canvis temporals i geogràfics estan prohibits. (És a dir, que la pel·lícula succeïx aquí i ara).\nLes pel·lícules de gènere no són vàlides.\nEl format de la pel·lícula ha de ser en 35 mm.\nEl director no ha d’aparèixer en els crèdits.\nA més, juro que com director m’abstindré de tot gust personal! Ja no sóc un artista. Juro que m’abstindré de crear una obra, perquè considero que l’instant és molt més important que la totalitat. La meva fi suprema serà fer que la veritat surti dels meus personatges i del quadre de l’acció. Juro fer això per tots els mitjans possibles i al preu del bon gust i de tot tipus de consideracions estètiques.\nAixí pronuncio el meu vot de castedat.\nCopenhaguen, Dilluns 13 de març de 1995. En nom de Dogme 95,\nAmb el pas dels anys, el Dogma va quedar a una banda, tot i deixar bones pel·lícula daneses com “Los idiotas” del mateix Von Trier. Però alguns dels principis del manifest encara eren presents en la ment de Von Trier en començar a rodar la seva trilogia “USA: Land of opportunity” formada per “Dogville” (2003) i “Manderlay” (2005). De moment, la producció de “Wasington” que, en teoria, hauria de ser la pel·lícula que tanqui la trilogia està en un estat de repós indefinit.\nAquestes dues pel·lícules ens mostren la visió d’Amèrica del director des d’un punt de vista molt personal. En la primera tracta del comportament humà, dels sentiments, de la arrogància i de la reacció de les persones davant els desconeguts. La segona es tracta el tema de l’esclavitud i la llibertat personal, així com dels diferents tarannàs de les persones.\nCàmera en mà i com si d’un espectacle de teatre es tractés, els personatges es mouen per un entorn amb el decorat mínim, per una ciutat on les cases estan delimitades per senzilles línies dibuixades a terra, on interactuen entre ells de forma ininterrumpida encara que no formin part de l’acció principal. Un minimalisme exagerat que ofereix una estètica inigualable i que aconsegueix, malgrat la poca informació que ens trasmet, situar-nos en un espai i un temps molt ben definit; un pla zenital que ens mostra la totalitat de la localització on trancorre l’acció; una trama digna del millor Von Trier; uns diàlegs llargs però ben aconseguits i una bona actuació per part dels actors i les actrius (que tot i repetir alguns personatges, no són els mateixos en les dues pel·lícules: per exemple, el personatge principal, la Grace, és interpretada per la Nicole Kidman i per la Bryce Dalla Howard).\nEn resum, de les millors pel·lícules de Von trier (i un dels millors tràilers que s’han fet). Espero amb impaciència la tercera part que, suposo, encara ens trigarà una mica a arribar. Mentrestant, sempre ens quedarà Dogville…\n28 Setembre 2010 Posted by Crític de cine | drama\t| dogma 95, Lars Von Trier, nicole kidman, teatre | 12 comentaris\nEl primer que vaig pensar en acabar de veure aquesta pel·lícula va ser “Però què collons li passa a aquest tio?” Després de veure-la, em vaig assebentar que l’autor havia passat per una depressió que li havia durat uns dos anys. Aleshores ho vaig entendre tot.\nHe de reconèixer que no soc seguidor de Lars Von Trier i, per tant, escriure sobre tot allò que em va venir al cap en veure aquest film esgarrifós i, alhora, captivador, sense fer cap referència a altres pel·lícules seves.\nCom a punts forts de la pel·lícula cal destacar l’actuació de Willem Dafoe i Charlotte Gainsbourg, monopolitzant tota l’acció. Un exemple clar de com un matrimoni pot superar, amb més desgràcia que èxit, un succés tant tràgic com la mort d’un fill.\nEl muntatge em recorda tantíssim a les pel·lícules d’Stanley Kubrick que m’esperava veure el seu nom en els crèdits. Escenes curtes i amb talls en els diàlegs, plans llargs i quasi immòvils amb una veu en off,… I, de retruc, la música. L’absència d’aquesta, exceptuant l’escena inicial i la final, dota la pel·lícula d’una força narrativa que et manté enganxat a la cadira.\nL’escena inicial és excel·lent. Per a mi, dels pocs moments de la pel·lícula que valen la pena. La concordança amb la música és perfecta i deixa ben clar l’estil de tot el film.\nCom a punts negatius destaco la violència extrema i el realisme cru de certes escenes que, al meu parè, són evitables o, si més no, innecessàriament explícites. Crec que la crueldat d’aquestes escenes posarien els pèls de punta a qualsevol fan esbojarrat del cinema gore.\nCrec que aquesta pel·lícula és una visió massa personal i subjectiva de la psique humana. Una manera de buidar el cap i vomitar tot allò que s’hi ha retingut durant dos llargs anys de depressió. En definitiva, una perspectiva massa cruel de la naturalesa humana, portada a l’extrem.\nNo espereu una pel·lícula de por o terror, amb dimonis i cabres maleïdes; sinó un film que classificaria com a thriller psicològic que pretén fer-nos entendre com d’horrible i cruenta pot arribar a ser la naturalesa humana: l’anticrist del nostre temps.\nNormalment, quan veig una pel·lícula que jo qualificaria com a “lenta” (com a sinònim d’avorridíssima), bàsicament vull que s’acabi. En aquest cas, tot i el ritme lent de la pel·lícula, no se’m va fer gens pesada. És per això que li dono un aprovat amb una fletxa cap amunt.\n17 Octubre 2009 Posted by Crític de cine | thriller\t| depressió, Lars Von Trier, naturalesa humana, thriller | 4 comentaris


Després del col·lapse - Els Picaportes de Sabadell, un salvavides a la pobresa\nEls Picaportes de Sabadell, un salvavides a la pobresa\nA PORTA és un projecte que converteix els veïns i les veïnes dels barris de tot Catalunya en agents de millora social. Són els Picaportes. Van picant porta per porta els habitatges dels seus barris interessant-se per la situació social i econòmica dels seus veïns i veïnes. De moment el projecte ja ha arribat a 10 barris de tota Catalunya o el que és el mateix a gaire bé 14.300 persones, gràcies a 110 picaportes.\nEs tracta d’una iniciativa impulsada des del 2016 per la CONFAVC, la Confederació d’Associacions Veïnals de Catalunya\nEl projecte A PORTA va començar a la zona nord de Barcelona, als barris de Vallbona, Ciutat Meridiana i Torre Baró. Gràcies a l’assessorament dels picaportes els seus veïns i veïnes han aconseguit un estalvi energètic de 500.000 eurus que és igual a 40 eurus d’estalvi mensual per família.\nNosaltres hem anat al barri de Can Puiggener de Sabadell on s’està expandint aquesta iniciativa.\nveure més sobre "Després del col·lapse - Els Picaportes de Sabadell, un salvavides a la pobresa" veure menys sobre "Després del col·lapse - Els Picaportes de Sabadell, un salvavides a la pobresa"


Els ajuts per comprar automòbils nets beneficien 262 taxis i vehicles comercials - Món Sostenible\nDel total de vehicles subvencionats, 12 són elèctrics, 20 estan propulsats per gas natural comprimit, 33 per gas liquat del petroli i 197 són híbrids. Els ajuts estan afavorint la renovació de vehicles per models que generen menys contaminants atmosfèrics.\nEn total, des de l'any 2016 s'han atorgat subvencions per un valor de 750.000 € que han permès l'adquisició de 553 vehicles de baixes emissions\nLa tercera convocatòria per fomentar l'adquisició de vehicles de baixes emissions destinats al servei de taxi, a usos comercials i al transport de mercaderies que operen en els 40 municipis de l'àrea metropolitana de Barcelona decretats com a zones de protecció especial de l'ambient atmosfèric, i que ofereix el Departament de Territori i Sostenibilitat, han beneficiat aquest 2018 262 taxis i furgonetes.\nDel total de vehicles subvencionats en aquesta convocatòria, dotada amb 300.000 euros, 12 són elèctrics -4 d'ells per al servei de taxi i, la resta, d'empreses de diversos sectors, des de la mobilitat fins a la fabricació-. Els ajuts també s'han destinat a 20 vehicles propulsats per gas natural comprimit (GNC), 33 propulsats per gas liquat del petroli (GLP) i 197 d'híbrids.\nEl sector del taxi es considera prioritari pel que fa a l'adquisició d'aquests tipus de vehicles atès que la seva flota realitza nombrosos desplaçaments -de més de 50.000 quilòmetres anuals per vehicle-, bàsicament en zones urbanes densament poblades amb problemes de contaminació atmosfèrica. Substituir-los per vehicles més nets redueix significativament les emissions de contaminants atmosfèrics a les zones de protecció especial de l'ambient atmosfèric i, per tant, propicia la millora de la qualitat de l'aire en aquestes zones on no es compleixen els objectius de la Unió Europea. La majoria d'aquests vehicles s'han atorgat a taxistes de l'Àrea Metropolitana de Barcelona.\nD'altra banda, els vehicles amb finalitats comercials, ja siguin d'empresa o furgonetes, són nombrosos i es mouen diàriament, sobretot en àrees densament poblades i en horaris perllongats. Amb aquestes subvencions s'ha volgut incrementar la renovació de les flotes circulants cap a vehicles de baixes emissions a més sectors, per aconseguir una major contribució a la millora de la qualitat de l'aire.\nL'objectiu és millorar la qualitat de l'aire\nAquests incentius formen part de les mesures que estableix el Pla d'actuació per a la millora de la qualitat de l'aire, horitzó 2020 de la Generalitat. El pla busca reduir la contaminació atmosfèrica local en els municipis del Barcelonès, el Baix Llobregat, el Vallès Occidental i el Vallès Oriental declarats zones de protecció especial de l'ambient atmosfèric per sobrepassar els valors límit de qualitat de l'aire reglamentats per al diòxid de nitrogen (NO2) i les partícules de diàmetre inferior a 10 micres (PM10).


Gigoló sí, animal no – joanfoguet.cat\nGigoló sí, animal no\nOn 11 Mai 2018 15 Mai 2018 Per joanfoguetIn General, Pensament i Cultura\nSer un home, ser home, no és només una qüestió de gènere. Albert Cavallé, el ‘gigoló’ que va estafar una trentena de dones a qui havia seduït, torna a estar en llibertat. Es calcula que es va quedar fins a 150.000 euros de les víctimes. Un estafador, un lladre, un animal. Aquest delinqüent, que no em mereix el tracte de senyor, és un autèntic seductor professional de 36 anys, que hauria enganyat una quarantena de dones i alguns homes que coneixia a través de les xarxes socials. Feia veure que era ric, enganyava les dones, els hi buidava les targetes i es venia les seves propietats. Això no és ser un home, això és ser un salvatge i tenir molt poca humanitat.\nEl paio és guapo, està molt bo, és així. I així aprofitava el seu atractiu per seduir les víctimes i quedar-se els seus diners. Feia servir diversos sobrenoms i es feia passar per empresari, advocat o cirurgià plàstic. Aquest individu, que no s’ha mogut de Barcelona, tenia la poca vergonya d’amenaçar, a més, a les seves víctimes un cop es descobria el pastís.\nTot i que fins ara només s’han presentat 17 denúncies, l’advocat de la majoria de dones en té detectats uns 40 casos. Però ja ha sortit dels calabossos de la Ciutat de la Justícia i assegura que ell no ha estafat ni robat a ningú, que li donaven els diners lliurement. Esclar, esclar.\nSerà delicte o no, no m’hi poso perquè amb l’estafa sempre (per mi) hi ha una part de culpa de l’estafat, molt minça, però hi ha una causa que es basa en la nostra ambició o avarícia. Però aquest individu, el tal Caballé, és culpable. Jo l’acuso de ser poc home, de ser poc humà. La mentida i la seducció estan a l’ordre del dia, no surto ara de l’ou, però abusar dels somnis i dels errors dels altres és miserable, i no m’importa la tipificació del fet, ja ho deia abans: això moralment ha de ser reprobable.\nSi algú pensa que aquest homenot és un ‘campeón’, un ‘machote’ o un líder és que no anem bé. Si és un home perquè és tan miserable com ell i si és una dona qui ho pensa, doncs no ho entenc. La violència de gènere és una malaltia que pateix la humanitat, no només la nostra societat o no només ara. L’abús de certa manera d’entendre la masculinitat sobre certa manera d’entendre la feminitat és execrable. Que homes i dones flirtegin o tinguin aventures és una altra cosa, cadascú escull el seu esport de risc. Però no es pot barrejar ni deixar passar que ens trobem enfront d’un cas de masclisme i d’abús malgrat que parlem d’estafa o robatori.\nSóc un home, i tinc les meves coses, però mai de mai permetré que em posin en el mateix grup de l’animal aquest.\nCiutat de la Justíciafeminismefeminitatgigolósexesexisme


Joan Antoni Baron: Que segueixi l'espectacle\nQue segueixi l'espectacle\nPublicat per Joan Antoni a 10:00 p. m. Etiquetes de comentaris: Almanac, Política local\nDijous va ser un d'aquells que toca Ple municipal. Gairebé com a excepció la sessió va tenir una durada per nosaltres raonable. Dic per nosaltres perquè comparada amb altres ajuntaments estar-hi més de quatre hores discutint els temes del Ple és gairebé maratonià. Però clar si es compara amb altres sessions, per exemple la del més de novembre en la que el Ple va durar set hores i mitja, la d’ahir va ser relativament curta.\nNo em referia, però, al posar el títol a l’espectacle (que d’u no do) del ple municipal sinó a uns dels acords que per unanimitat dels grups es va adoptar ahir. Em refereixo a la prohibició dels circs amb animals exòtics a la nostra ciutat. A partir d’una proposta de la CUP que es va deixar sobre la taula al ple d’octubre s’ha anat treballant un text alternatiu que pogués ser votat afirmativament per tots els grups. Així va ser i cal felicitar-nos per l’acord i agrair a tota la gent que hi ha treballat i ho ha fet possible.\nAquest acord no apareix com un bolet en les polítiques animalistes de l’Ajuntament de Mataró. Dels errors s’aprèn i després d’una experiència nefasta i dolorosa, Mataró ha anat desenvolupant polítiques de protecció dels animals que són referents arreu del país. És cert que una bona part del mèrit cal compartir-lo amb l’Spam i altres persones prou sensibles a aquest tema, però també és cert que hem obert camí i que per davant tenim importants projectes i idees noves de com s’ha de governar des del món local el fenomen social dels animals de companyia.\nL’acord dels circs, que ara caldrà desenvolupar normativament, és un pas més en aquestes polítiques i a Mataró ara podem dir: “Que segueixi l’espectacle, però sense animals si us plau!”.


Una façana escrita | Xavier Monteys - arqxarq\nEl teatre del CCCB és un edifici fruit de la reforma de l’antic teatre de la Casa de la Caritat. El nou teatre allotja dues sales, una de les quals, la més gran, correspon a l’antiga sala del primer pis, ara transformada per poder-la fer servir per a concerts, arts escèniques o conferències. A fora, el nou edifici deixa sentir la seva presència al carrer Valdonzella a través de les finestres gegants de la sala del primer pis i de la superfície de la teulada inclinada. Les finestres s’han reparat munint-les de una nova fusteria metàl·lica i d’uns porticons gegants folrats per la cara de la sala amb panells perforats, d’aquesta manera permet enfosquir la sala i millorar-ne l’acústica.\nL’interior de l’edifici és blanc: sostres, parets, portes o finestres, tot és blanc, cosa que li dóna un aire de maqueta conceptual i estableix una relació entre el vell i el nou d’una manera calculadament equivalent. El nou teatre aprofita el cos del costat del pati d’illa per allotjar tot el sistema d’accessos, especialment les dues escales mecàniques. Així, el vestíbul adopta uns trets genètics que l’assimilen al cos nou del CCCB amb les seves grans escales mecàniques, però també amb el veí MACBA i les seves rampes en façana: el color blanc ajuda molt en aquest sentit, i ocupa una situació anàloga a la que tenen les rampes al MACBA enfrontades a la plaça des Àngels.\nLa façana al pati d’illa, en origen, constava de dues plantes de deu arcs cadascuna i marcada per dues motllures longitudinals que corresponen a les línies d’imposta de l’edifici. Els arcs han estat cegats, menys els dos que formen la porta. Sobre aquesta façana cega, blanca i dibuixada per les ombres de les motllures i les restes dels arcs, s’han retallat les lletres CCCB que apareixen a intervals quan aquestes coincideixen amb els arcs. El resultat són unes incisions convertides en finestres que escriuen la façana. Les lletres, encara que incompletes, es llegeixen clarament des de l’exterior, no així des del vestíbul i les escales, on apareixen com si fossin volums de llum convertits en uns potents elements reflectants gràcies al seu gruix i al color blanc.\nAquest vestíbul és l’espai més atractiu de l’edifici. La seva forma en planta, lleugerament esbiaixada, afavoreix diferents angles de visió, i aquesta visió s’amplia a més a través del forat de les escales que ajuda a veure l’intradós de la façana quasi al complet. Moure’s per les escales mecàniques té un caràcter únic ja que obliga a desplaçar-nos al llarg de la façana pujant o baixant. Així els fragments de les lletres retallats al gruix del mur actuen com a estranys òculs enllardats de llum del migdia.\nLes coses que té la ciutat han fet que l’espai públic al que serveix aquesta façana quedi ara format per quatre façanes diferents però relativament anàlogues dos a dos. D’una banda, les finestres verticals i repetides de la Casa de la Caritat amb les horitzontals i més grans de la Facultat d’Audiovisuals de la Blanquerna, i de l’altra, la façana posterior del MACBA amb la que ens ocupa. La del MACBA sembla encarcarada: les seves extravagants finestres, similars a talls fins horitzontals practicats sobre el tambor del vestíbul, es veuen ara com una versió de les incisions finestrades del teatre del CCCB. Una representa l’obstinació moderna contra l’ornament; en canvi, l’altra ha sabut assimilar les motllures i els arcs al que en realitat són: ombres. L’arquitectura moderna, tant preocupada per la llum, a vegades sembla oblidar el paper de les ombres.


Casa Dalmau-Jung :: Llabrés - De Juan Arquitectes\nprojectes filosofia equip docència contacte\nCalvià, Mallorca • 2009\nAquest habitatge està situat a la urbanització Sol de Mallorca del municipi de Calvià en un entorn on la major part de les construccions són residències unifamiliars. La casa aprofita les característiques d’un solar orientat a sud amb magnífiques vistes a la cala de Portals Vells i a la badia de Palma.\nEl gran repte del projecte era resoldre el programa establert pel client i satisfer que totes les estances de l’habitatge (inclosa la cuina i el bany del dormitori principal) gaudissin de vistes al mar sense deixar de banda la terrassa de la piscina i el balcó corregut en planta primera que havien d’esdevenir-se en miradors i prolongacions espacials d’aquestes estances. Ja des del primer moment en què s’entra al vestíbul es té present el mar, de manera que aquesta presència es converteix en una part fonamental de l’habitatge. L'edifici es desenvolupa a partir d'un volum compacte modelat per un pati i per la pràctica de grans obertures a la façana sud per tal de gaudir del sol i de les vistes, alhora que es tanca al carrer (façana nord)i a les façanes est i oest per tal de\npreservar al màxim la privacitat. Abraçant el pati, es disposen les diferents estances convertint-se en nexe i filtre de les visuals entre aquestes, a la vegada que es s’erigeix en l’eix articulador dels espais exteriors de la casa. D’altra banda, els espais interiors de l’habitatge s’organitzen a partir del pati i del buit del vestíbul d’entrada, a doble espai, que relaciona i engrana les diferents estances a cada planta i presenta els distribuïdors i l’escala que les connecta. L’orientació a sud de la sala, cuina i dormitoris potencien habitacions amb molta lluminositat i assolellada controlades amb persianes enrotllables de lames orientables i amb els voladissos de balcons i viseres. L’ús d’aquests i d’altres sistemes de control climàtic passiu s’ha vist complementada per la domotització de la climatització, sent important en aquesta la incorporació de l’energia solar tèrmica com energia cogeneradora de la calefacció de la casa.\nVeure reportatge "Diario de Mallorca"\nC/ Martí Rubí 87 • Sa Cabaneta (Marratxí) • Mallorca • 971 602 360 • info@llabresdejuan.es


UASC demana un compromís d’execució del futur Hospital Vicente Ferrer | Sant Cugat, versió original\n« UASC i la FAV (Federació d’associacions de veïns) de Sant Cugat hem demanat l’empara del Síndic de Greuges.\nEl ple municipal de Rubí també aprova la moció per a la protecció de l’estany dels Alous »\nUASC demana un compromís d’execució del futur Hospital Vicente Ferrer\n11 Desembre 2012 per Jaume Massanés i Papell\nVídeo complet de la roda de premsa\nUASC insta a l’ajuntament que, una vegada acabades les eleccions al parlament de Catalunya, reprengui l’antiga lluita de Sant Cugat perquè la Conselleria de Salut faci públic un compromís d’execució de les obres del futur Hospital Vicente Ferrer.\nUASC és conscient de que la situació econòmica actual no permet portar a terme despeses significatives però, malgrat això, considerem que a la nostra ciutat no s’està complint la missió encomanada per la ciutadania a la Conselleria de Salut. Aquesta, no és un altre que donar resposta a les necessitats sanitàries de la població, atenent als criteris d’eficiència, equitat i amb l’objectiu final d’incrementar l’esperança de vida i bona salut d’aquesta població, al igual que la de la resta de Catalunya.\nEn aquest moment, ni a Sant Cugat ni a les poblacions adjacents (Rubí i Castellbisbal), ens podem sentir atesos adequadament donades les mancances actuals d’infraestructura hospitalària pública.\nDes del punt de vista de UASC és imprescindible que l’ajuntament i en el seu nom, la Sra. Mercè Conesa, reprengui aquesta exigència, que sembla que hagi quedat a l’oblit, si més no per part de l’ajuntament, en vers a la Conselleria de Salut. Sol·licitem doncs, que l’Ajuntament de Sant Cugat es pronunciï respecte quin és el Pla Director de sanitat per Sant Cugat, donada la decisió d’ajornar “sine die” la construcció de l’esmentat Hospital Vicente Ferrer, la qual cosa deixa un àrea metropolitana de prop de 200.000 habitants sense cap hospital de referència, a una distància raonable.\nUASC considera del tot inacceptable aquesta situació, ja que des del nostre punt de vista els casos urgents tals com infarts, ictus, etc., no poden ser atesos amb la rapidesa necessària. Una ambulància del Servei de Salut pot arribar a trigar del ordre de 20-25 min., en circumstancies normals, fins a 60 min. si hi ha col·lapse de tràfic o servei. Posteriorment, aquesta s’adreça al CAP del carrer La Mina, a fi de que es faci una primera avaluació per part d’un metge de família, aquí es porten a terme les primeres accions estabilitzadores d’urgència i a continuació s’han de fer uns 15 km fins a la Mútua Terrassa (20-25 min. en condicions favorables de tràfic ), on finalment poden ser iniciades les analítiques i tractaments prescrits per especialistes.\nTots el experts en accidents vasculars fan un especial èmfasi en la importància de la atenció precoç d’aquestes malalties. Segons el coordinador del projecte ARIAM, cada 1/2 hora de retard en la atenció d’un malalt afectat per un infart agut de miocardi, li resta un any de vida, degut a les lesions que es van produint al seu cor. El temps adequat d’atenció en aquests casos hauria de ser de trenta minuts.\nS’ha de tenir en compte que, els accidents vasculars, són la primera causa de dèficits i discapacitats en adults, i que la ràpida atenció d’aquests tipus de pacients minimitza significativament les seqüeles posteriors.\nPer tot això, UASC exigeix una concreció sobre el termini d’execució d’aquesta obra, al temps que la definició d’un pla de mesures efectives durant aquest impàs a fi d’atendre correctament les necessitats de la població afectada.\nPreguntes i respostes durant la roda de premsa:\nQuines accions creieu que s’haurien de portar a terme?\nConsiderem que s’hauria d’actuar bàsicament des de dos punts.\nDefinir en el temps, un termini per executar el projecte de construcció del Hospital Vicente Ferrer.\nMentre aquesta infraestructura no estigui operativa portar a terme accions de millora tals com:\nDotar a les Urgències del CAP “La Mina” de l’equipament necessari per portar a terme analítiques ràpides.\nMillora general d’aquesta infraestructura.\nLa urgències de caracter greu podrien ser derivades a l’Hospital Vall d’Hebrón utilitzant els túnels de Vallvidrera, a cárrec del Servei de Salut.\nConeixeu si la resta de partits amb representació a l’Ajuntament de Sant Cugat s’han posicionat respecte d’aquest tema?\nÒbviament des de UASC no volem ni podem posar-nos amb les prioritats de la resta de partits, però donada la importància d’aquest tema, nosaltres estem amb disposició de col·laborar amb tothom.\nSeguint amb aquesta dinàmica des de UASC volem iniciar contactes amb altres forces politiques, tant de Rubí com de Castellbisbal per veure si podem crear algun tipus de plataforma conjunta. Creiem que aquesta no és una reivindicació política sinó de caire vital i per això, com us he dit abans, tothom hi és convidat.\nRàdio Sant Cugat: http://www.cugat.cat/noticies/Societat/83487/la_uasc_exigeix_al_consistori_que_reactivi_el_projecte_de_l_hospital_de_referencia\nTot Sant Cugat: http://www.totsantcugat.cat/ca/notices/2012/12/l-hospital-vicente-ferrer-una-necessitat-inajornable-per-uasc-11289.php\nArxivat a Equipaments, Millores socials, Sanitat |


de novembre 2020 - Gemma Gumà centre d'estètica\n_Crema de mans\nJa fa un temps que varem incorporar Scens al centre, però potser n’haviem parlat poc per ser un concepte diferent de la cosmètica habitual que pots trobar a la nostra botiga. És una marca que busca la puresa, la natura i l’eficiència que extrau de les plantes i flors més pures i exclusives del planeta per crear uns cosmètics únics, poderosos i exclusivament naturals.\nORGÀNIC I VEGÀ PER NATURALESA\nLa naturalesa posseeix els millors actius per la nostra pell, per això han desarrollat uns cosmètics vegans i orgànics que responen als desitjos més exigents en termes de bellesa a la pell i antiedat.\nSón vegans perquè senten un fort compromís amb el món animal i per la creença ferma en el gran potencial de la naturalesa. Per això, a diferencia d’altres marques veganes, no utilitza cap ingredient d’origen animal, ni tan sols cera d’abelles.\nSOSTENIBILITAT I ENVASOS ECO-FRIENDLY\nEl disseny eco-sostenible forma part del seu ADN amb uns envasos respectuosos amb el medi ambient i un disseny sense oposar-se a la sostenibilitat.\nHan eliminat la presencia de cel·lofana i tots els plàstics prescindibles en els seus embalatges.\nEls envasos estan fets amb vidre tintat per protegir de forma natural tots els ingredients de la llum i l’atmosfera exterior permetent que actuïn els conservants naturals sense que res pertorbi les propietats dels principis actius.\nScens és el resultat d’un punt de partida:\nL'essència de la naturalesa, de les seves flors i de les plantes.\nL’essència de la pell i d’una bellesa sense estereotips.\nL’essència d’una eficàcia compromesa amb cada cosmètic, només amb aquesta exigència podem aconseguir uns resultats excepcionals.\nEspero que us agradi tant com a nosaltres !!!\nEl meu nom és Gemma Gumà i en aquest blog escric sobre maquillatge, cosmètica i tot tipus de temes de bellesa.\nbellesa cara ulls celles cos embaràs lifestyle maquillatge orgànic primavera vegà\nCuida’t a casa en temps de confinament !\nVivim una situació complicada, potser inigualable i sense precedents. Però hem de buscar la part positiva, estar a casa no vol dir estar des...\nSCENS Ja fa un temps que varem incorporar Scens al centre, però potser n’haviem parlat poc per ser un concepte diferent de la cosmètica h...\nAmb el bon temps, arriba la nova temporada de maquillatge primavera/estiu carregada d'imaginació on tot s'hi val. Tindràs la llibe...\nFes-nos like a Facebook\nGemma Gumà. Amb la tecnologia de Blogger.


‘Penèlope’, l’art de l’espera | Miracle Sala\n‘Penèlope’, l’art de l’espera\nMiracle Sala. Barcelona.\nEl dia 14 de setembre s’estrena l’esperada nova pel·lícula d’Eva Vila, Penèlope. Fins ara ha tingut una bona recepció en festivals d’arreu, a Sevilla, Mèxic, i també al D’A de Barcelona. Miracle Sala ens en parla a Núvol des d’una perspectiva molt personal.\nDurant quatre anys, Eva Vila i el seu equip han filmat paisatges, festes i gent de Santa Maria d’Oló, el meu poble i el dels avis de la directora, per ubicar una reinterpretació molt particular de l’última part de l’Odissea d’Homer, tan poètica com l’original. A la presentació de la pel·lícula al CCCB hi va assistir un públic nombrós, amb una notable presència d’olonencs, entre els quals Ramon Clotet Sala (Ulisses), que coprotagonitza l’obra amb Carme Tarté Vilardell (Penèlope), també d’Oló.\nPenèlope reprèn el mite tot capgirant-ne la perspectiva. L’esposa de l’Ulisses homèric esperava la tornada del seu marit, tots dos encara prou joves, i esquivava les demandes dels pretendents filant i desfilant un teixit que no acabava mai. La història se centrava en el rei d’Ítaca i les seves peripècies per fer possible el retorn a casa. A la pel·lícula de Vila, Penèlope és vella i no frisa per l’arribada del seu espòs, un Ulisses que camina sota la pluja en comptes de perdre’s en les onades o “senderes d’aigua” com l’heroi homèric, i que torna cap a un poble de l’interior, una illa entre muntanyes, no pas una terra enmig del mar. És un plaer deixar-se portar per aquest llargmetratge sense presses, gaudint de cada escena, paladejant el paisatge, el so, la naturalitat dels pocs personatges que hi intervenen… “Visqueu-la com una aventura, com un viatge”, deia la directora en la seva presentació, i afegia: “No hi busqueu res, que hi trobareu moltes coses”.\nTant Carme Tarté com Ramon Clotet són actors amateurs que posen molt de la seva vida (i talent) en la configuració dels personatges i la història. Carme Tarté fou modista i va cosir centenars de vestits al meu poble, entre els quals el vestit de núvia de la meva mare, que aprengué amb ella tall i confecció, i la major part de l’armari de la meva padrina (àvia). La veiem, gairebé centenària, encara enfilant l’agulla i folrant botons, parsimoniosa i dolça, en escenes i diàlegs que emocionen de franquesa i vida quotidiana. El temps s’atura i les paraules són tan delicades com la llum, l’ombra, la finestra per on mira el turó del poble, el silenci. L’Odissea ens transmetia la idea que l’important és el viatge i no l’arribada; per contra, la Penèlope de Vila ens ensenya una espera gens impacient, una espera que no es pregunta, sinó que aprofita la petita força que queda en una vida que ha estat llarga, que assaboreix els moments, que resisteix plàcidament el temps. Penèlope representa l’harmonia amb la vida, amb la gent, amb la terra. “Avui dia els que resisteixen són els veritables herois”, afirmava la directora. Penèlope és la dona que resisteix, sense esperar ni la fama ni la glòria de l’èpica antiga.\nAssistim, per altra banda, al retorn continuat de Ramon Clotet, un home que també passà una temporada llarga molt lluny de casa, com el seu mític antecessor. Clotet és un Ulisses pacífic, que vagareja perdut sota la tempesta, enmig de boscos, fins que no albira la silueta del poble. Torna sol i li costa reconèixer la pàtria, igual que li passava a l’heroi homèric. També aparta una teranyina, la simbòlica boira que impedia Ulisses d’identificar la seva illa. De mica en mica, però, recupera els espais familiars i és saludat pels veïns i pels nens, que el cridaran pel nom enmig dels seus jocs.\nHi ha altres reminiscències homèriques clares, com la llegenda inicial (una mena d’invocació adreçada a Penèlope) i una veu en off que recita, de tant en tant, versos de la traducció de l’obra grega de Carles Riba, referències a Posidó, el déu enemic d’Ulisses, cels temporalosos… Per mi, però, les característiques que vinculen més l’obra de Vila amb el seu original és la presència permanent de la natura com a entorn, la humanitat que desprèn tota la trajectòria argumental i, sobretot, la poesia.\nPenèlope és una celebració dels sentits: quasi ens sembla sentir l’olor de la terra molla, de les cases velles, dels arbres, mentre la càmera mima el paisatge, en revela la profunditat, el caràcter immortal, la potència tel·lúrica. I l’acompanya amb una banda sonora impecable on la música i la cançó es barregen amb el so de les campanes, els rellotges, galls que canten, veus infantils, la ràdio… Natura, diàlegs breus i entranyables, retalls de festes populars, àpats de cada dia, trobades tranquil·les: la vida hi flueix amb tota la seva senzillesa, per recordar-nos on som i d’on venim. La directora ho expressà així mateix en els comentaris posteriors al visionat del film: “Només si recordem d’on venim sabrem on volem anar”.


La Casa Cave Hotel Nevsehir Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTekelli Mh. G?reme Cd. No: 87 U?hisar, Uçhisar, Nevsehir, Turquia, 50240 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nSuite Confort - Bany\nMés informació sobre La Casa Cave Hotel\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Sira Kapadokya és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Nevsehir. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSira Kapadokya també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Nevsehir. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, lloguer de cotxes, restaurant, visites turístiques.\nL'ambient de Sira Kapadokya es reflexa en cada habitació. banyera hidromassatge, calefacció, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Sira Kapadokya.