Ni llops ni esperits: de gener 2009\nEducació, política i ocurrències\nEl 29 de novembre de 2008 la ciutat de València s’omplí de persones amb un únic missatge: prou d’aquest circ que és hui en dia el sistema educatiu valencià.\nSilenciada per Canal 9 (solament uns 38 segons de notícia), però atesa (per fí!) per altres televisions i els principals periòdics i ràdios, la manifestació més gran de la comunitat educativa valenciana reflectia, a més del malestar general per la política destrellatada de la Generalitat, el despertar d’una societat cansada d’inversions en infraestructures mediàtiques i elitistes de copes amèriques, fórmules 1 i vingudes estel.lars. Pressupostos que sempre deixen l’Educació en un irresponsable segon plànol. Manca de professors i mestres en tots els nivells, un sistema d’accés a la funció pública atrofiat o instal•lacions i materials que no s’adapten a les noves necessitats, entre moltes altres reivindicacions, es posaren fermament damunt la taula aquell 29N sense cap possibilitat de rebaixa per part dels manifestants. Perquè prop de 100.000 persones segons els organitzadors (o 44.000 segons la policia) recorreguérem un trajecte, que es quedà col•lapsat, per dir clarament que amb el pilar bàsic de la societat no es juga a monopolis polítics i morals.\nLa matèria d’Educació per a la Ciutadania ha sigut la gota que ha vessat el got, però ha servit per destapar la caixa de trons d’un sistema educatiu amb molta façana i poc contingut. Sota l’excusa d’un suposat pla plurilingüe (aprovat i publicitat, però deixat al calaix de la propaganda política), el Govern Valencià pretén boicotejar la impartició d’aquesta assignatura obligant a que es donara íntegrament en anglés, malgrat ser sabedor de la impossibilitat de dur a terme aquesta ocurrència, més pròpia d’una rabieta de xiquets espantats que d’un govern del segle XXI.\nI és que no hem de perdre de vista, per entendre aquest batistot personal del president Camps, que l’església catòlica encara està sufocada de veure que hi ha una assignatura a les escoles que té per objectiu fomentar els Drets Humans i els valors democràtics i de pensament lliure. Per això, la Conferència Episcopal condemna un suposat adoctrinament dels alumnes, oblidant que ella es dedica en cos i ànima des de fa desenes d’anys precisament a d’això i posant en evidència que moltes de les seues ensenyances entren en clara contradicció almb el que universalment es coneix per drets humans.\nLa ressaca de la gran manifestació, convocada per la Plataforma per l’Ensenyament Públic, i la imminent vaga general pensada per al 17 de desembre, precipità la suspensió de la impartició en anglés d’Educació per a la Ciutadania i l’acceptació d’una taula de negociacions per atendre totes les demandes de la comunitat educativa. Així, malgrat que el Govern Valencià qualificà la manifestació de fracàs i de molesta per a la gent que estava fent les seues compres nadalenques (una anàlisi prou impròpia d’un govern d’eixe nivell), i de marcar els serveis mínims de la vaga en el 40% del professorat (xifra inaudita perquè vulnera el dret constitucional a fer una vaga), s’ha produït un fet insòlit en la societat valenciana: el govern del Partit Popular, de majoria absoluta i, conseqüentment, de nul•la voluntat negociadora, ha baixat el burro per parlar d’educació.\nA hores d’ara la vaga està ajornada a l’espera de la resolució d’aquestes negociacions, que han començat el 19 de gener. Entre molts altres punts, trobem una interessant proposta, feta per part d’Escola Valenciana (membre de la Plataforma per l’Ensenyament Públic), qui ha presentat un pla d’actuació, amb línies concretes i ben traçades, per implantar un model multilingüe en les escoles valencianes.\nEl Pla per l’Escola Multilingüe, presentat per Escola Valenciana el 10 de desembre, assenta les bases per potenciar les capacitats lingüístiques de l’alumnat en les dues llengües oficials i en una tercera llengua que s’introduiria a partir dels 4 anys per mòduls i en grups reduïts al 50%. Aquest procés s’incrementaria paulatinament en posteriors cursos. En un document presentat a la Conselleria d’Educació i als mitjans de comunicació, aquest pla destaca el bilingüisme com a camí a seguir per assolir el trilingüisme i defineix les principals línies d’actuació d’un programa d’educació multilingüe plantejat amb criteris d’eficàcia i qualitat.\nEl document defensa una educació multilingüe lligada a l’educació intercultural, amb un tractament metodològic basat en l'ús de les llengües en contextos reals i motivadors. S'incideix, així mateix, en la formació inicial i continua del professorat, en l'avaluació i en la necessitat que els programes compten amb els recursos materials, humans i pressupostaris necessaris.\nTotes les protestes per la barrabassada d’Educació per a la Ciutadania, totes les hores de negociacions de la Plataforma per l’Ensenyament Públic, totes les propostes per millorar el nostre sistema educatiu, totes les manifestacions públiques per reconduir el nostre futur com a societat, pagaran la pena si continuem endavant, convençuts que en l’educació està la clau de tot el que som i serem.\nPublicat per Anna Pascual a 17:24 3 comentaris:


Alumnes del Miquel Utrillo demanen un NIF a l’OAC en el marc del projecte Cultura Emprenedora a l’Escola — Educació\nAlumnes del Miquel Utrillo demanen un NIF a l’OAC en el marc del projecte Cultura Emprenedora a l’Escola\nAlumnes del Miquel Utrillo demanen un NIF a l’OAC en el marc del projecte Cultura Emprenedora a l’Escola Una desena d’alumnes de 5è de primària de l’escola Miquel Utrillo s’han apropat avui a l’Oficina d’Atenció Ciutadana per demanar els NIF corresponents per a la creació de dues cooperatives. https://www.sitges.cat/serveis/ensenyament/actualitat/noticies/alumnes-del-miquel-utrillo-demanen-un-nif-a-l2019oac-en-el-marc-del-projecte-cultura-emprenedora-a-l2019escola https://www.sitges.cat/@@site-logo/ajun-lat-color.jpg\nUna desena d’alumnes de 5è de primària de l’escola Miquel Utrillo s’han apropat avui a l’Oficina d’Atenció Ciutadana per demanar els NIF corresponents per a la creació de dues cooperatives.\nAlumnes de 5è de primària de l'escola Miquel Utrillo han visitat avui l'Oficina d'Atenció Ciutadana (OAC) per demanar els NIF per a la creació de dues cooperatives. La iniciativa s'emmarca en el projecte Cultura Emprenedora a l'escola. Un projecte d'innovació pedagògica que, avalat per la Diputació de Barcelona, a Sitges impulsen la Regidoria d'Empresa i Ocupació i la Regidoria d'Ensenyament amb l'objectiu de fomentar la cultura emprenedora.\nEls alumnes abans de demanar el NIF a l'OAC han hagut de preparar tota la documentació relativa a la petició i han creat els estatuts, l'acta de constitució i han omplert una sol·licitud adaptada amb la que aconseguiran el carnet que validarà la seva cooperativa.\nEls dos projectes de cooperativa impulsats pels alumnes es basen principalment en la venda d'objectes reciclats, encara que també hi ha moltes altres idees. Segons explicava el president d'un dels dos grups avui presents a l'OAC, Edgar Benito, “la nostra idea és crear un joc de l'oca de Sitges. Ens agrada molt aquesta activitat perquè aprenem moltes coses com que fer una empresa és bastant difícil”. Marta Gilabert, presidenta de la segona cooperativa, ha explicat que “també volem treballar en la creació de polseres artesanals i amb els sobres sorpresa”. Aquesta idea es basa en la compra de joguines a l'atzar. Les persones interessades adquiriran un sobre i a l'interior i haurà el nom de la joguina o joc que els hi ha tocat.\nUn cop les cooperatives estiguin constituïdes i els productes a punt, els alumnes els posaran a la venda en un dels múltiples mercats que se celebren a Sitges.\nEl regidor de Turisme, Empresa i Ocupació, Ferran I. Llombart, ha destacat que “aquesta activitat és molt útil per al futur dels joves estudiants, ja que per primera vegada s'aproximen als tràmits administratius i comprenen què han de fer per poder iniciar una empresa. Aquests coneixements els hi seran útils de cara al futur perquè tindran la consciència de l'emprenedoria per poder materialitzar les seves idees en empreses”.\nEl projecte Cultura Emprenedora a l'Escola està pensat per a que els alumnes incorporin a la seva formació aspectes clau per al seu futur com la iniciativa personal, la creativitat, el treball en grup, el lideratge, la concreció d'objectius, la planificació i el desenvolupament o l'avaluació. El projecte s'integra dins les hores lectives escolars i el treball curricular s'adapta als continguts de l'empresa, de forma que les matemàtiques, la llengua o la plàstica serviran per aprendre totes les qüestions relacionades amb l'emprenedoria. L'objectiu del projecte és millorar el desenvolupament integral de totes les competències bàsiques necessàries per al futur de la societat, seguint les directives europees. En total, 14 centres de Catalunya desenvolupen el projecte Cultura Emprenedora a l'Escola.


A partir de setembre la C-16 serà gratuïta de dilluns a divendres al seu pas per la ronda de Manresa - Ona Bages\nInici Bages A partir de setembre la C-16 serà gratuïta de dilluns a divendres...\nEl Govern va aprovar la modificació del Decret que regula la concessió de l’autopista C-16 de Terrassa a Manresa a partir de l’1 de setembre vinent. Per tant tots els usuaris del tram que va des del peatge de Sant Vicenç/Castellbell cap al nord (i a l’inrevés) gaudiran d’una bonificació del 100% del cost del peatge durant les 24 hores durant els dies laborables. D’aquesta manera, s’amplia la bonificació existent, que s’aplicava durant les hores punta (de set a dos quarts d’onze i de cinc a nou de la tarda dels dies no festius).\nÉs a dir, si s’accedeix a l’autopista per aquesta barrera i se circula en direcció a Berga, o si es ve per la C-16 des del nord i se surt cap a la C-55 en aquest punt, el preu del peatge serà de zero euros a qualsevol hora del dia.\nAmb aquesta mesura, el Govern vol convertir aquest tram de la C-16 en una veritable ronda de la ciutat de Manresa , amb l’objectiu de contribuir a descongestionar la C-55. Aquest descompte del 100% s’aplicarà a tots els recorreguts entre l’enllaç número 41 (Sant Vicenç de Castellet) i el final de l’autopista C-16 a Sant Fruitós de Bages, en tots dos sentits de circulació i als turismes.


Vivenda prepara habitatges de protecció un 20% més cars per a famílies amb rendes mitjanes\nDesprés de la polseguera que va aixecar la proposta dels pisos de 30 metres quadrats, la ministra de Vivenda, María Antonia Trujillo, prepara la creació d'un nou tipus d'habitatge de protecció oficial orientat a les famílies amb rendes mitjanes. Els ingressos màxims de les famílies per poder optar-hi s'apujaran fins als 42.000 euros anuals. Aquesta vivenda protegida serà un 20% més cara que l'habitatge de protecció oficial convencional.\n18/05/2005 - 00.00 Actualitzat 18/05/2005 - 13.00\nEl Ministeri de Vivenda prepara la creació d'una nova categoria d'habitatges protegits amb un preu un 20% superior al de la vivenda de protecció oficial dirigida a les famílies amb ingressos anuals de fins a 42.000 euros.\nAquesta nova modalitat de cases protegides estarà destinada a aquelles famílies que, donat el seu nivell de renda, no poden accedir a una vivenda de protecció oficial, però que tampoc es poden comprar una casa en el mercat lliure. A més, la qualificació de vivenda "protegida" es mantindrà tota la vida, de manera que els seus propietaris no se la podran vendre mai al mercat lliure, sinó que ho hauran de fer a un registre de demandants.\nAquesta mesura s'inclou dins l'esborrany del Pla de Vivenda 2005-2008, que té com a objectiu invertir més diners a fomentar la política del lloguer per davant de la compra i que hauria de rebre el vistiplau del Consell de Ministres al juny.


Ramon Ribas – DISSENY\nAdmiracions i interrogaciones sobre disseny i art\nEtiqueta: Ramon Ribas\nPere Creus in memoriam\nS’ha mort el grafista històric Pere Creus (1926-2019) als 92 anys. Des de ben jove s’inicia en el món de les arts plàstiques amb el mestre Baixas. A la dècada del 1950, col·labora amb les agències de publicitat més reputades i guanya prestigi com a retolista i creatiu publicitari. És nomenat director d’art de Publi-test, on hi coincideix amb Ramon Ribas.\nEl 1961 Ramon Ribas i Pere Creus acorden independitzar-se i obrir estudi propi amb el nom de Ribas i Creus. Desenvolupen un grafisme d’autor que es caracteritza per la síntesi i l’economia dels recursos expressius. Formen part dels primers membres de Grafistas Agrupación FAD (avui l’ADG-FAD), motiu pel qual el 2000 reben un Laus d’Honor en reconeixement a la feina feta en la dignificació professional del disseny. Durant dos cursos, entre el 1965 i el 1967, Pere Creus exerceix de professor de Plàstica Publicitària a l’Escola Massana de Barcelona.\nAl llarg de més de quaranta anys de trajectòria, Ribas i Creus apleguen una nombrosa obra gràfica de gran interès visual i sociològic. Els seus dissenys farmacèutics (molt moderns per a l’època) o cartells com els de les Festes de la Mercè, Hogarhotel, els de la Setmana de Cosmètica i Perfumeria o el del Premi de Dibuix Joan Miró, s’integren amb tota justícia en la memòria iconogràfica del país.\nEls anys 2013 i 2014 es formalitza la cessió institucional de l’arxiu Ribas i Creus a la Biblioteca de Catalunya i al Museu del Disseny de Barcelona.\nAutor Jordi RibasPublicat el 30/08/2019 10/03/2020 Categories GeneralEtiquetes Disseny, Grafisme, Pere Creus, Pioners del Disseny, Ramon Ribas, Ribas i CreusLeave a comment on Pere Creus in memoriam\nAnother Brick in the Wall, Part 2, de Pink Floyd és la cinquena cançó de l’àlbum doble The Wall (1979) i la segona on s’hi diu la paraula “mur”. La seva lletra emet un missatge crític amb el sistema educatiu britànic dels anys 50, més preocupat per la disciplina que per les virtuts de l’eficàcia pedagògica: no necessitem cap educació, no necessitem cap control mental, ni sarcasme obscur a l’aula, professor deixa els nois en pau, escolta professor, deixa’ns en pau, al cap i a la fi només ets un altre maó a la paret. Considerat el millor LP del grup anglès de rock progressiu i un dels més venuts de la història de la música, The Wall significa l’alineació defensiva de l’individu en un món que no entén, ni s’hi sent identificat, ni n’accepta les normes.\nLa psiquiatria convencional i la indústria farmacèutica, propenses a les solucions químiques per a tot, no van contemplar aquests individus díscols com a rebels, sinó com a persones amb problemes psíquics que no saben integrar-se com cal en la societat. Ben entrada la dècada del 1960, es popularitza el consum dels antidepressius i la festa del gran negoci de les pastilles encara continua. El 1974, cinc anys abans de la publicació del disc The Wall, un altre mur enigmàtic apareix a l’escena iconogràfica. L’estudi Ribas i Creus (Ramon Ribas i Pere Creus) dissenya una col·lecció de 4 impresos per a un ansiolític dels Laboratoris Sandoz. A les cobertes, resoltes amb fotografies de casalots abandonats de Sarrià i Vallvidrera, s’hi metaforitza els símptomes destructius de la psicosi i la depressió. Pere Creus concep la idea i capta les imatges amb la seva càmera Rollei. Continua llegint “El mur”\nAutor Jordi RibasPublicat el 25/06/2015 10/03/2020 Categories GeneralEtiquetes East Side Gallery, Pere Creus, Pink Floyd, Ramon Ribas, Ribas i Creus, The WallLeave a comment on El mur\nImagineu-vos que sou afeccionats al pugilisme. Veieu de lluny un cartell de boxa. Us fregueu les mans amb excitació, us hi apropeu per a conèixer on se celebra la vetllada i si hi ha entre els combatents algun dels vostres púgils preferits. Ja ensumeu l’ambient enrarit de fum de la sala. Ja us enlluernen els llums del quadrilàter, entren els combatents del pes ploma i us parla la veu aguda del presentador. Ja quasi creieu sentir el gong inicial a quinze assalts de la campana, la velocitat del guant amb un ganxo d’esquerra directe a la mandíbula. Però quan llegiu el text del cartell patiu una decepció. No es tracta d’un anunci de boxa, sinó d’un premi de dibuix. Això és el que els devia passar a algunes persones fa trenta anys.\nEl 1983 la Fundació Joan Miró organitza un concurs de cartells per anunciar la convocatòria número vint-i-dos del seu Premi Internacional de Dibuix. Es proclamen guanyadors del concurs Ramon Ribas i Pere Creus –Ribas i Creus– amb un disseny inesperat, que subverteix els codis iconogràfics. Aquell any, el premi de dibuix Joan Miró es fa públic amb un comunicat visual que imita amb l’exactitud d’un falsificador els cartells dels combats de boxa. Tres dècades després batega la mateixa pregunta que aleshores: Què tenen en comú el dibuix i el pugilisme? Continua llegint “La broma”\nAutor Jordi RibasPublicat el 25/11/2014 10/03/2020 Categories GeneralEtiquetes Cartellisme, Disseny, Grafisme, Joan Miró, Pere Creus, Ramon RibasLeave a comment on La broma\nFollow DISSENY on WordPress.com\nTots els textos\nEl grafista introvertit\nUna mà de sis dits\nNeurones tenyides de ros\nEdvard Munch i les dones\nMetamorfosi de la realitat\nDéu és Wi-Fi\nSom el que mirem\nDiseño luego pienso\nHelvètica mon amour\nUna muntanya de cartells\nEl poliorama panòptic\nLa magnitud de la petitesa\nIncomunicació i libido\nLa pell de la màscara\nLa lletra il·lustrada\nLa filosofia del cop de puny\nEls rostres ferits\nPlató i Pokémon\nLa presó interior\nEls amos dels llibres\nEl crític riu\nTretze que no són tretze\nEls monstres que no diem\nUn noi de barri\nMafalda coneix Tarantino\nEl fil del laberint\nLa dona fragmentària\nRebel·lió a les aules\nLa veritat impresa\nDisseny és dir seny\nEl tipògraf satíric\nLa fuga de l’ànima\nEl cervell subterrani\nEl crit de les cuixes\nElogi de la follia\nEl viatger alfabètic\nL’elixir de la joventut\nLes portes del cel\nL’il·lustrador amb rajos X als ulls\nEl disseny que no CAU\nNomés el penitent passarà\nL’home que estimava la tercera dimensió\nDISSENY Crea un lloc web gratuït o un blog a Wordpress.com.


Xàbia atorga ajudes de fins a 8.000 euros als beneficiaris del pla Parèntesi II - Xàbia\nXàbia atorga ajudes de fins a 8.000 euros als beneficiaris del pla Parèntesi II\nL'Ajuntament de Xàbia ha aprovat la concessió de 267.000 euros dins de la línia d'ajudes Parèntesis II cofinançades entre la Generalitat, la Diputació i l'Administració local per a fer costat als autònoms i xicoteres empreses l'activitat de les quals va resultar damnificada per les restriccions Covid.\nTal com explica el regidor d'Hisenda, Ximo Segarra, aquests 267.000 es repartiran entre 39 beneficiaris (que complien els requisits de la convocatòria), que rebran entre 2.300 i 8.000 euros segons la justificació de les seues despeses. L'ajuda s'ingressarà al llarg dels pròxims dies en els seus comptes.\nSegarra ha apuntat que després d'aquesta segona convocatòria, Xàbia ha aconseguit repartir quasi 1’4 milions del 1’5 amb el qual estaven dotades les dues fases del pla Resistir, un balanç que plasma l'esforç administratiu que s'ha fet i la coordinació amb les gestories perquè aportaren el màxim de documentació.\nL'edil ha recordat que el Consistori té pendent de resoldre una altra línia d'ajudes, 100% local i batejada com “Recuperem Xàbia” i per a les quals va reservar 600.000 euros, que es va llançar com a complementària al pla autonòmic i per a per a fer extensives les ajudes a sectors que no havien pogut acollir-se al pla parèntesi.\nAquestes ajudes directes són només una part de la resposta social i econòmica de l'Ajuntament de Xàbia a la crisi deslligada per la pandèmia. També s'han activat dos plans d'ocupació –amb un tercer en fase de preparació- s'han augmentat les ajudes de caràcter social i s'han aprovat mesures fiscals com l'exempció a la taxa per l'ocupació de la via pública en 2020 i 2021 o la baixada de l'IBI per al pròxim exercici.


Mitjans ciutadans i alternatius cobriran la vaga general del 29m | acampadasbd\n← Dijous 29 de març VAGA GENERAL\nORDRE DEL DIA – ASSEMBLEA GENERAL 30 DE MARÇ 2012 →\nMitjans ciutadans i alternatius cobriran la vaga general del 29m\nBarcelona, 27 de març de 2012. –\nLa vaga general #29m, podrà ser seguida a Barcelona a través de mitjans alternatius, aquells que estan al marge dels interessos de les grans corporacions mediàtiques, la #agencia29, així com per comunicacions del 15M de Catalunya i altres mitjans ciutadans. Les ciutadanes o ciutadans que vulguin participar en la comunicació de la vaga, podran col·laborar amb aquests mitjans o reportar directament la seva realitat a través d’algunes xarxes o plataformes de periodisme ciutadà que s’expliquen a continuació.\nLa Agència29 va néixer l’any 2010 per explicar la vaga general del 29 de setembre d’aquell any, un any i mig després torna a sortir al carrer per seguir difonent les mobilitzacions.\nMitjans de comunicació independents, alternatius i horitzontals dels Països Catalans s’han unit per crear aquest centre d’informació amb l’objectiu de visibilitzar totes les accions que succeeixin al llarg de la jornada de vaga.\nEl treball d’aquesta agència serà recollir la informació que es generi en els piquets, a les empreses, en les diferents accions descentralitzades i les mobilitzacions que s’organitzin contra la reforma laboral i les retallades en la pròxima convocatòria de vaga general el 29 de març de aquest any.\nA més, han obert una adreça de correu info@agencia29.net i habilitat dos telèfons (674408031 / 674400307) perquè se’ls pugui informar de tot el que succeeixi durant les 24 hores de la vaga.\nAquests mitjans faran un seguiment conjunt de la jornada. A més de difondre a través del web, teletips, notícies i fotografies de tot el que passi les 24 hores del dia de vaga, les ràdios lliures emetran en directe per les ones totes les notícies que es vagin recollint. Ho faran a través de les freqüències 91.4 i 104.5 de la FM a la ciutat de Barcelona, i en altres dials per concretar a ràdios lliures de diversos municipis. El telèfon de participació en directe serà el 933.177.366.\nPeoplewitness és una xarxa de testimonis amb telèfons 3G dirigits a un mateix canal de streaming amb la idea de transmetre un esdeveniment, un projecte informatiu, un seguiment, assemblees, grups d’acció, etc.\nUn canal de televisió online mostrarà els diferents streamings de la gent\nCom realitzar streaming en peoplewitness\nAmb l’objectiu que tothom pugui reportar com està vivint la vaga, s’ha creat una eina anomenada ‘crowdmap’ (‘mapa de la gent’) de la vaga. Aquesta web recollirà els missatges, vídeos, enllaços i imatges que enviïs a través d’aquest formulari: https://vaga29m.crowdmap.com/reports/submit/ ubicant-los sobre un mapa. D’aquesta manera el reporti enviat apareixerà al costat d’altres enviats per la gent.\nAquí es pot trobar més informació sobre com funciona\nComissions de comunicació de la #acampadabcn i #15Mbcn treballaran en la comunicació de la vaga a través dels seus canals habituals. A través del web de Acampadabcn http://acampadadebarcelona.org/ es pot accedir als blogs i canals de comunicació de barris, comissions i grups de treball del 15M. Per al públic internacional de parla anglesa, la vaga es podrà seguir en anglès a través del\nEl #29m nosaltres som el medi. #BEtheMedia, es tu el medi!!\ncartells per imprimir, octavetes …\nBy indignaciosbd • Posted in 29M Vaga General 2012, Comunicació, GdT Comunicació, Històric\t• Etiquetat 29M, Blog, Comunicació, Difusió, GdT 15M, Vaga


Cada viatge és una etapa del següent: noviembre 2013\nMendoza y el camí del Aconcagua\nEl bus desde Santiago, a Xile, fins a Mendoza, a l'Argentina, travessa els Andes per un dels pocs passos disponibles. En total son 350 km i vuit hores. Els paissatges són espectaculars i l'aduana ineficient. Els aduaners xilens estaven de vaga de zel, per motius salarials, i a l'Argentina era dilluns festiu. Molts mendocinos havien aprofitat per anar el llarg pont a Xile.\nUn dels motius era comprar més barat a Xile, per exemple televisors de gran format. L'aduana era un guirigay d'ineficiència, propines a maleters per que et posesin la capsa amb la tele nova al fons del bus i els aduaners no s'hi fixessin. El nostre bus es va oblidar a un dels "contrabandistes" a l'aduana i després va caldre organitzar un operatiu de rescat.\nBenvinguts a l'Argentina. L'únic caixer automàtic que em va voler donar diners, de 100 en 100€, era el d'un banc xinés. Per sort no havia gastat els diners amb que vaig sortir de Barcelona. A Bolivia i a Xile el millor era treure els diners del caixer. En canvi, a l'Argentina el millor és el canvi de mercat negre amb un 30% de diferència. No es legal, però el canvi el pots fer en les oficines de Western Union o en les de les companyies d'autobusos.\nEl hostel, com tots, molt interessant. Al dormitori uns alemanys que ja coneixia de Santiago. El millor, una vintena de joves de tots els països, que han vingut en un programa de la Unió Europea per conectar ONGs. Ho coordinen les finlandeses, però els més dinàmics, els turcs. La noia amb la que sopo s'accelera amb els problemes de la laicitat a Turquia, les similituts entre la integració dels kurds i els catalans, el paper de l'exèrcit a la Turquia moderna i l'entrada a la UE. Com a l'època de la transició a España, fer front a problemes complexos fa anar ràpid el cap i les emocions.\nMendoza és una ciutat que decepciona si el que t'esperes és una ciutat andina. És totalment plana i a quasi 100km de la muntanya. En canvi te aigua i arbres i això dulcifica el clima en mig d'un pàram. Cada mendocino té una història lligada a Catalunya. Te un fill a Viladecans, ha treballat a Andorra o ha estat a Barcelona. Els argentins de la muntanya van a treballar a Andorra i els de La Plata van a Mallorca. Espero al tornar de la muntanya poder veurela més tranquilament, llogar una bicicleta i anar a alguna de les bodegues en que fan el reputat Malbec.\nL'etapa més dificil de l'ascensió a l'Aconcagua és la de Mendoza. Descarto el format expedició per car, perque no em cal una aclimatació molt llarga amb el que porto de Bolivia i per els dies. El format expedició és 15 dies i costa uns 3.000€, apart l'entrada al Parc i el lloguer de material.\nEl que em convé és contractar serveis independents a alguna agència. Els serveis posibles son: Transport a l'entrada del parc, a Puente del Inca, 150km. Dormir a Punte del Inca, en la tenda gegant muntada a Confluencia i al camp base Plaza de Mulas, amb menjars inclosos. Mules pes portar el que calgui els 33km fins al Camp base.\nAquest servei a la primera agència, INkA, costa 1.500€. En la segona, Lanko, sugerida per l'agencia d'informació turística, el cost és 500€. La primera és la dels gringos que ho contracten per Internet. Falta encara llogar el material. Botes dobles, crampons, piolet, fogonet i tenda, donat que cap la posibilitat de fer sol els darrers camps, encara que t'enganxes a altres grups que pugen i trobes molta gent a Puente del Inca en situació similar.\nMolts bons consells sobre l'ascensió per part d'en Ignacio Lucero, guía semiretirat per un problema de cor. Als Andes de Bolivia cal començar a la 1h per baixar amb la neu de la gelera dura. Als Andes argentins, més secs i amb poca neu, és crític el fred i cal sortir a les 6h. per tenir sol. Als locals amb experiència de muntanya no els hi costa gens xerrar sense parar. El contrast entre com tracten la muntanya a Argentina i a Bolivia és gran. A Bolivia van massa per feina i massa ràpid. A l'Argentina aprofiten el protagonisme que els hi dona tant com poden.\nEn total el preu serà 550€ de l'agencia, Lanko, www.andesandmore.com, 300€ Del material i 350 del accés al Parc. 1.200€. En format expedició uns 3.700€. Al Huayna Potosí, 3 dies i dos nits, material, menjar i accés, lligat a un guia fins a dalt, 80€.\nPer fi, comprar menjar per els campaments d'alçada, moltes sopes i coses que hidratin, i cap a preparar la sortida. En el bus públic fins a Puente del Inca a les 10 del matí.\nSembla que el conflicte entre el govern argentí i Repsol s'està arreglant. Un cop que Repsol ha aclarat que la indemnització s'ha de pagar en diners líquids, i no en un percentatge dels drets d'exploració d'una cosa que un altre potser explotarà...\nPosted by Alfons Sort at 1:29 2 comentarios:\nLabels: 2013, Andes Centrales, Argentina, Chile\nSantiago, las grandes alamedas de la libertad.\nChile va del Tròpic a l'Antàrtida. La costa s'extén al llarg de 4.300 km i l'amplada desde el mar fins a muntanyes que arriven a 6.000m, és com a molt de 180km. Aquesta geografia imposible és travessada per la Carretera Panamericana i després pel Camino Austral. La caretera desde els deserts del nord, en arribar a Santiago, travessa uns climes mediterrànis en que es barregen vinyes i fruiters amb un rerafons dels Andes.\nL'economia xilena va molt bé, animada per el preu del coure. El Mercurio, el principal diari, avui tenia 1.100 ofertes de treball. També és la ciutat més cara de latinoamèrica, o aixó diuen. El meu hostel costa 13€ el llit a dormitori, amb esmorçar. El màxim que he pagat, però un bon sopar costa entre 20 i 30€, segons el vi i plats.\nDe fet, Xile, com tota la Amèrica espanyola va ser conquistada per extremenys, llavors brutals i poc refinats. Cortés, els Pizarro, Almagro i en el cas de Xile, Valdivia. Després van venir els vascos. Els dos grups eren la perifèria de la poderosa Castilla. Els vascs poc a poc és van fer amb el control, potser ajudats per els jesuïtes, que al començament eren quasi tots vascs. És pot veure veient a la catedral la llista de cognoms dels bisbes de Santiago. El nombre de cognoms vascs augmenta fins ara.\nTambé és pot veure en els restaurants. Alguns dels més cars i prestigiosos son vascos. Amb pernils i alls, samarretes de la Real i l'Athletic.\nDesde el cerro Santa Lucia, a on els espanyols van construir el primer fort per resistir als indígenes, és veu una ciutat molt gran, 4 milions d'habitants i dinàmica. La primera cosa a veure, és el palacio de La Moneda, seu del President de la República i lloc a on va morir el president Allende, mentre els sublevats de Pinochet bombardejaven el simbol del poder democràtic. Va ser un 11 de setembre, del 1973, i al 1975 Pinochet no va faltar al enterrament de Franco. Eren de la mateixa calanya.\nAra, davant de La Moneda, junt amb les estàtues dels presidents més emblemàtics de l'història de Xile, hi ha la de Salvador Allende. Hi ha el que va dir en la seva darrera intervenció per la radio desde La Moneda assetjada: "Mucho más temprano que tarde, de nuevo se abrirán las grandes alamedas por donde pase el hombre libre para construir una sociedad mejor". Ara els hi toca als guanyadors de les eleccions. Alguns fills de represaliats, com Michele Bachelet, i altres joves, com dues noies que son el símbol de les recents revoltes estudiantils.\nAvui, diumenge al matí, les grans alamedes estaven tencades al tràfic de cotxes, i obertes a molts centenars de ciclistes, corredors i patinadors. He aprofitat per correr 2 hores i potser amb això fer bona la previsió d'Allende.\nLa Cuarta, el diari esportiu i populista de més tirada, ocupa tota la portada amb una foto de Alexis i el text: "Le falta puro volar". És l'heroi nacional i diu que és decissiu en el Barça actual i que ha igualat a Messi en gols.\nEn Jordi Carner, amic d'Aiguablava, està a Santiago per una feina del Comité d'Ajuda al Desenvolupament de la OCDE. Xile ja és un païs donant i no receptor d'ajuda al desenvolupament i vol rebre ajuda i avaluació en les seves polítiques en aquest camp. És el que a Xile en diuen ajuda Sur-Sur.\nDissabte se'n va a Valparaiso i ha llogat un cotxe. Contactem per mail i m'hi apunto. Anirem a veure algun dels reputats vins de Xile, la Isla Negra, casa del poeta Pablo Neruda al cantó del Pacífic, i Valparaiso, ciutat reconeguda per la Unesco com Patrimoni de la Humanitat. En Jordi es queda dos dies a Valparaiso i després torna a Barcelona. Jo torno a Santiago en un bus nocturn en 2 hores.\nEls cellers de ViñaMar fan uns vins excel.lents, i aprofitem per fer una cata i explicació dels seus Chardonay, Pinot, el vi negre dels vins blancs, i Cabernet.\nAmb compte, cap a la Isla Negra. Amb en Jordi coincidim, les nostres cases a Aiguablava no tenen rés a envejar en la vista a la de Neruda, però la col.lecció de records que va acumular Pablo Neruda és excepcional. Deia que eren els seus juguets i que l'home mor quan deixa de jugar. A ell el va matar un càncer pocs dies després del cop d'estat, però segurament és va deixar morir de tristesa.\nAl cantó de la tumba de Neruda hi ha una placa dels republicans espanyols als que ell va ajudar a poder sortir d'Europa en el vaixell Winnipeg, i rebre asil a Xile. El pare i oncle de'n Jordi eren el polític i poeta republicans, Carner, que també van marxar cap a Cuba i Mèxic. En Jordi també té la nacionalitat americana i em va explicar els records de la fugida de la seva família i l'asil a Mèxic.\nEl Valparaiso vell és un conjunt de barris que s'enfilen per els turons que rodejen el port, amb cases de fusta colorejades construides en plataformes sobre la pendent. Quan la febre del or, molts vaixells rodejaven el Cap de Hornos per anar a Califòrnia desde Europa. Valparaiso era el primer port ben proveït després dels gels australs. Va ser la seva gran època, fins que es va construir el Canal de Panamà. Ara és la segona ciutat de Xile i el port de Santiago.\nLa Colònia dificultava la relació entre els països sudamèricans. Tot havia de passar per la metròpoli, que així controlava els impostos. Una mica com la xarxa del AVE actual.\nCom que la Colònia ja no hi és, ara la relació entre països és molt gran. El meu alberg està plé de brasilers, i al Mercado Central de Santiago, hi ha excel.lents llocs per menjar peix i marisc. El meu company de taula és de Puerto Rico i se'm presenta com originari de la darrera provincia d'España. Molt interessant tot el que explica, i l'ambiguitat entre mantenir una cultura hispana i beneficiarse de la semi nacionalitat nordamericana. Él cognom de la seva mare és "Vidal" i el seu avi hi va emigrar poc abans de la ocupació nordamericana. Li dic que potser som parents, perquè també em dic Vidal, i quedem tant amics.\nDilluns, quarta setmana del viatge, bus de 8 hores travessant els Andes fins a Mendoza, a l'Argentina. El punt de partida per l'ascensió del Aconcagua.\nL'Argentina és un altre cosa. El canvi oficial és 1$ = 6 pesos. El canvi de mercat negre és 1$ = 10 pesos.\nL'ultima vegada que vaig venir a l'Argentina era quan el "corralito", ja hi tornem a ser.\nPosted by Alfons Sort at 2:20 1 comentario:\nLabels: 2013, Andes Centrales, Chile\nChuquicamata, les mines i com acabar en una tertulia política en lloc d'un puticlub.\nCalama és un altre oasi en mig del desert d'Atacama. En lloc de turistes te miners. Al cantó hi ha la mina de Chuquicamata, la mina de coure a cel obert més gran del món, que representa el 25% de les exportacions xilenes. San Pedro de Atacama està plé d'agències turístiques i Calama de puticlubs.\nLa majoria de locals que serveixen alcohol a Xile, no ho poden fer sinò menges alguna cosa. Uns pocs tenen llicència per vendre alcohol sense menjar, així que era inevitable que per pendre una cervesa després de sopar acabés en un puticlub.\nEn canvi, al Centro Cultural Vicente Hidobro anunciaven una tertúlia sobre les eleccions presidencials a Xile, i vaig entrar-hi. Erem 7, la beguda era té, i la meva edat per sota de la mitja. Les eleccions presidencials del passat diumenge han sigut les primeres de la història de Xile en que no era obligatori votar. Ha guanyat Michele Bachelet, encara que caldrà una segona volta a mig Desembre. Però l'abstenció entre els joves ha sigut enorme. Els meus companys de tertúlia, tots vells activistes, ho tenien clar. Els joves tenen massa "flojera" i correspón als pares i l'escola educar el seu sentit cívic. Eren dels que acaben parlant dels seus fills en lloc de parlar de la seva mare. Tiren en cara als joves que tan sols es prenguin seriosament els temes de l'educació i universitat.\nEs veu que a Xile tenen una constitució del final del pinochetisme, que requereix de majories grans per canviar temes d'educació, fiscals, etc... M'han preguntat varies vegades com ho veia tot, i els hi ha agradat molt totes les semblances que he fet amb els canvis a Europa. Començar amb "jo también me eduqué en una dictadura" ens apropava molt.\nEls problemes son similars a España. Rigidesa per introduïr canvis socials i desengany de la joventut. En canvi Xile creix, no està envellit i és encara una societat molt conservadora, que fa poc va legislar el divorci, encara no l'abortament i per primera vegada alguns candidats s'han declarat gais.\nLa regió és rica per la mina. Els conductors dels enormes camions de la mina guanyen 6.000$ al mes (hi ha 2 dones). El sou base dels miners, tots treballen amb màquines complexes, és de 1.500$. Entre els que treballen per Codelco, l'empresa estatal, i les subcontratades, són 30.000.\nTant moviment atrau comerciant xinesos. Uns compren el coure, la Xina és el primer client, i els altres venen de tot. Deuen estar molt arrelats. Una botiga al centre deia:"Importadora Jesus te ama", "Somos chinos calameños". Els restaurants xinesos es diuen "Chifas". En xinés "吃 Chi" vol dir menjar, i "饭 Fan" vol dir arros.\nAltre cop portada del diari local. Dos metges, una espanyola i un mexicà se'n van a casa seva per el boicot del co.legi de metges a reconeixer els seus títols. El problema és que els metges xilens volen anar a la capital i els hospitals locals no tenen prous metges, però els col.legis de metges no volen competència.\nXile és poc més barat que España. A Calama no hi ha hostels. He dormit en un hotel de pas, amb parets de cartró i bany compartit, per 10€. Un café val 1€ i sopar entre 5 i 15€. El colectivo costa 0.3€.\nLa mina és impresionant. El pou a cel obert té 4 x 2 km i 630 m de fondària. Allende va nacionalitzar el coure i Pinochet no es va atrevir a desfer-ho. De fet son tres enormes mines alineades que exploten una veta de mineral de coure molt gran, molt fonda i de poca riquesa. Rés a veure amb la mina de Potosí, que quasi exhaurida, encara s'explota a mà, amb la tecnologia de la Colònia, que era la dels romans, però amb dinamita i alcohol.\nA Chuqui les mesures de seguretat són molt altes. Els visitants amb casc, màniga i pantalons llargs, sabates fortes i lluny de les zones de risc. L'any passat va ser el de menor accidentabilitat tot i que van morir dos miners.\nEl mineral s'extreu del fons de la mina, amb enormes camions es puja fins a la superficie en un recorregut d'una hora i es porta a la fàbrica contigua que el tritura, selecciona els fragments més rics, el fon i per electròlisi el converteix en llàmines de 140kg i 99.99% de puresa. Com que en un desert l'aigua és el més escàs, es recicla tota la que es pot.\nEls camions circulen per l'esquerra, com els vehicles de la Carretera de la Mort, entre la Paz i Les Yungas. Això es fa perqué el conductor tingui millor visió de la pendent en la que circula.\nEls miners vivien en un poblat que es va començar a construir l'any 1.900, per els primers propietaris, els germans Guggenheim. Ara el poblat està buit, per el risc de contaminació degut a la fàbrica propera. Tots els miners viuen a Calama. Aquesta placa conmemorativa del tancament del poblat dona idea del múltiple origen dels xilens. Bachelet, Poniachik, Pollak, Jarra, Gibert...\nEn una mina a cel obert en que s'explota una veta vertical de mineral, la majoria de la pedra que es treu es per estabilitzar un con cada cop més fons. L'únic mineral útil està al fons. La previssió es seguir explotant amb galeries subterràneas i cintes per transportar el mineral, en lloc d'amb camions.\nSembla que hi ha coure per més de cent anys. La por és que baixi la demanda per l'aparició de materials derivats del carboni, com el grafé, que puguin ser mès adequats per l'indústria electrònica. L'industria del coure vol promoure altres usos basats en les propietats antimicrobianes del coure, tant en construcció com en medicina.\nEscric aquest resum desde el bus, 20 hores fins a Santiago, sortint del desert i per la Panamericana.\nPosted by Alfons Sort at 20:24 1 comentario:\nSan Pedro de Atacama. Deserts, oasis i minerals.\nEl Norte Grande és la regió nord de Xile, fronterera amb Perú i Bolivia. És una regió de deserts. El més important és el de Atacama, a on no plou quasi mai, tant sols quan El Niño altera el clima de la regió. Aquesta regió formava part dels diferents imperis indígenes andins. Durant la colònia va estar inclosa en el virreinat del Perú i l'audiència de Sucre.\nDesprés de les independències latinoamericanes, tot va canviar. Els nitrats dels deserts van pujar molt de preu i es va desencadenar la Guerra del Pacífic, en que el petit país de Xile va guanyar al Perú i Bolivia i els hi va pendre una gran extensió, incloent els ports de Arica, Iquique i Antofagasta.\nL'economia del nitrat i del comerç marítim per l'estret de Magallanes és va capgirar per l'aparició de fertilitzants derivats del petroli que substituïen al nitrat, i per la posta en marxa del Canal de Panamà. Però com ha passat sempre a Sudamèrica, amb la dependència econòmica de les matèries primeres, és va trobar coure al desert d'Atacama.\nAutèntics pobles oasi en el desert van tenir un fort creixement, com San Pedro per el turisme o Calama per la mina de Chuquicamaca, la més important de Xile.\nSan Pedro de Atacama és un autèntic oasi en mig del desert. A 2.600m recull part del aigua que és filtra desde els secs cims i la puna del voltant. Recull també una gran quantitat de turistes. Molts dels visitants són de països llatins propers, per exemple brasilers que no tenen muntanyes.\nAlguna guia diu que és el poble amb més quantitat d'agències turístiques per metre quadrat i les ofertes estrella són els geysers del Tatio i la Vall de la Lluna.\nAls geysers cal anar-hi a les 4 del matí i el trajecte dura 2 hores. Un geyser es produeix quan hi ha un punt de la terra a alta temperatura, normalment llocs volcànics, que reb aigua que s'escalfa fins bullir, i que al sortir a la superfície troba una capa gelada que rebenta i surt violentament. És un cicle que es repeteix periódicament, especialment a la matinada en que la superficie gela i torna a gelar. Quan hi ha sol i puja la temperatura, sovint es converteix en una fumarola continua. Per això cal anar-hi tant d'hora, a 4.400m i 9º sota zero.\nEl camp de geysers és menys espectacular que el que he vist a Bolivia, i està molt més protegit. Com la carretera per arribar-hi està molt millor, els visitants són de més edat i millor economía que els aventurers de Bolivia.\nS'han fet intents per aprofitar l'energia geotèrmica, de moment sense éxit. De fet els geysers són poc espectaculars i semblen més fumaroles i bullidors. És probable que la causa sigui el canvi climàtic. Més sequedat fa que hi hagi menys aigua subterrànea que s'escalfi i menys fred de superficie fa que aquesta olla a presió intermitent sigui menys espectacular.\nEl tipus de gent que trobes és diferent però també molt interessant. Els meus companys al comfortable bus son una parella uruguaia que han vingut en cotxe desde Montevideo per el nord d'Argentina. Tenen ascendència vasca i una filla ha acabat arquitectura a Barcelona. El seu company, també uruguaià te feina técnica en una multinacional. Han viscut a Bilbao, Arenys i Canet. Com que ara no hi ha feina per arquitectes, s'han traslladat a Paris. Ell en la mateixa multinacional i els dos estudiant alemany i francés. La mare era cusidora i l'altre filla treballa d'informàtica a Montevideo i ja s'ha animat a tenir dos fills. Els rodamons no s'ho poden permetre.\nSon petites històries micro, que et confirmen les grans tendències de canvi d'un món global. La comparació entre les històries familiars i d'emigració entre Bolivia i l'Uruguai ja indica el diferent punt de partidad el païs. Al Uruguai reben molts rics del nord de Amèrica, com Canadà, que compren propietars per anar-hi a viure per els baixos preus, el bon clima i la qualitat de vida. Igual que a España.\nEl Valle de la Luna és un paratge excavat en la roca per torrents sense aigua que moren al desert i decorat per un vent de sorra que esculpeix les roques. És un tipus de paisatge que trobes al llindar de deserts marroquins o d'Orient Mitjà.\nCom que el desnivell no és molt alt, el millor és llogar una bicicleta i anar-hi tot sol. Són 4 hores de mala pista amb molta sorra amb uns paissatges de película.\nL'altre atractiu del poble és un excel.lent museu sobre la cultura i arqueologia de la zona. Construït amb la col.lecció que durant anys va recopilar el capellà local, un jesuita belga.\nDesde San Pedro, el vaitge segueix fins a Calama, per veure la mina de coure, i després, en 20 hores de bus fins a Santiago. Allà he quedat amb el meu amic de Begur, Jordi Carner, per fer un volt per la vall de Valparaíso i la Illa Negra.\nPosted by Alfons Sort at 16:58 3 comentarios:\nUyuni i l'extrem sur de Bolivia. Salars, deserts i volcans.\nUyuni és la frontera amb el no rés. Una ciutat que té tren, que servia per conectar els minerals amb els ports del que ara és el Norte Grande de Xile.\nLa gent que es veu és un tipus especial de turista. Busca recorreguts de 600km per pistes sense asfaltar, o sense pista. Per sobre dels 4.000m i en un dels paratges més àrids del món. Uyuni és la única parada que tindrà el Dakar a Bolivia el gener del 2014. Entrarà per Argentina i marxarà per Xile.\nUyuni té un cementiri de trens, de les moltes locomotores que s'hi han espatllat en molts anys i que ningú ha pogut emportarse el ferro.\nEl Salar és un paratge irreal. És gran com una provincia espanyola, i la capa continua de sal té una fondaria entre 7 i 15 metres. És el producte de la desecació d'un antic mar salat, però amb la particularitat de que està a 4.000m. A l'època de pluges es forma una capa pastosa salada de 30 cm, infranquejable, que en secarse origina unes formes similars als panals de les abelles. Els poblats de la perifèria dels Salar, viuen d'assecar la sal i enviarla a centres purificadors per a vendre pel consum.\nCom era un mar, hi havien illes, que ara sobresurten en l'inmensa plana de sal i que tenen cactus centenaris. Els més valents travessant els Andes i especialment el Salar, són els ciclistes. Foto dedicada als dos germans garcía, en Manel i en Chema, especialistes en obrir camins amb bicicleta.\nEl viatge es de 3 dies i dos nits. Els allotjaments precaris. El primer dia una construcció de sal que té dutxa. El segon dia d'adobe i sense dutxa. No tenen cobertura telefònica i el segon dia l'electricitat ve d'un grup electrògen que hem d'arreglar entre uns quants voluntaris. El conductor, en Franco, fa de guia i de cuiner, i porta en el 4x4 el menjar de tots els dies. Es bolivià de Cochabamba. Ha estudiat medicina amb un temps a Cuba.\nLa resta som: una parella anglesa, un galés, una australiana, en José, un funcionari de presons que viu a Miguelturra, prop de Ciudad Real, i jo, el traductor.\nEl cost de l'aventura és de 80€ per persona. En Franco, el conductor, viu a Uyuni en una habiatació llogada per 25€/mes. Em diu que un metge amb especialitat i deu anys d'experiència guanya 4.000€ al mes. Els sous internacionals s'igualen a tot el món. Els costos a Bolivia son entre 5 i 10 vegades més baixos que a España.\nEl trajecte és una successió de llagunes a més de 4.000m de diferents colors en funció de les algues o minerals que tinguin. Això també fa que hi hagin 3 tipus diferents de flamencs, que migren en els èpoque fredes. Veiem vicunyes, llames, guineus dels Andes i molts tipus d'ocells. La cadena dels Andes separa Bolivia de Xile i la majoria dels cims son volcans de més de 5.000m, molts en actiu i aparentment fàcils de pujar. Dos pasos a més de 4.000m comuniquen la major part del any Bolivia amb Xile.\nAmb en José, carceller com és defineix ell, funcionari de presons, com reflexa la flexibilitat laboral que li permet encadenar viatges, tenim converses increíbles. Després d'estudiar Sociologia i especialitzarse en Antropologia, es va fer funcionari de presons, mentre manté una petita herencia familiar amb cereals, oliveres i pollastres.\nAl aconsegui un trasllat de presó, és te un mes de permís, i d'aquesta manera ha visitat totes les presons d'España, i quasi tots els països hispanoparlants d'Amèrica. En les nostres converses han sortit tots els criminals famosos de la història recent d'España, coneguts seus. Terroristes, violadors, traficants, assassins a sou, sicòpates. El món intern de la presó. Em va explicar moltes coses en José, i jo no em vaig cansar d'escoltarlo.\nEls presos de més prestigi, son els atracadors de bancs. Potser per això Sundance Kid i Butch Cassidy són una llegenda. Dos hombres y un destino..\nEl darrer dia, dormim a 4.400m i ascendim fins a 4.900m a les 5 del matí. Hi ha uns geisers que semblen lava en ebullició. En aquets paratges desolats, hi ha cada dia uns 10 o 20 4x4. No hi ha normes de seguretat, i els qui arriben allà no són els més prudents.\nEstem gelats però per sort hi ha uns sortidors d'aigua calenta que han creat unes piscines naturals amb aigua a 30º. S'ha d'aprofitar i allà ens retrovem la petita penya ibèrica d'aquest mena de pre-Dakar de pobres o romàntics. La noia que seguirà fins al Uruguai perquè ara comença la feina per els cambrers, la parella d'infermers vascos, el carceller de Ciudad Real i jo, el traductor.\nTot acaba, i els 80€ pagats ja han donat prou de si. Després de les darreres llacunes andines de tots els colors, arribem a la frontera amb Xile. Hito Cajón, a 4.400m, precari. Ahir no es podia passar per les eleccions presidencials a Xile. Avui si. Al policia que em sella el passaport li dic que Bolivia m'ha encantat i és una gent molt maca i em dirigeix un somriure.\nEl bus cap a San Pedro de Atacama continua per pista, i al cap de 500m, entra en una carretera asfaltada i amb senyalització homologable a la europea. És la carretera que va de Xile a Argentina, de Calama a Salta. Hi ha grans diferències entre els països andins.\nPosted by Alfons Sort at 2:44 2 comentarios:\nLabels: 2013, Andes Centrales, Bolivia, Chile\nChuquicamata, les mines i com acabar en una tertul...\nUyuni i l'extrem sur de Bolivia. Salars, deserts i...\nPotosí, les mines del infern que van finançar una ...\nSucre i les moltes històries amb final a Bolivia\nCapitals de Bolivia, de La Paz a Sucre.\nHuayna Potosi a 6.088 metres, la meva màxima alçad...\nLa carretera més perillosa del món\nA peu fins 6000m i en bici fins a 1000\nDel llac Titicaca van sortir els deus i Tiwanako t...\nFotos dels molts mons de La Paz\nAls Andes importa més l'alçada que el temps i els ...


Ajuntaments de l'AMB presenten nous càlculs per rebaixar el que han de pagar els veïns pel Tribut Metropolità del 2020 | RubiTV.cat\nAjuntaments de l'AMB presenten nous càlculs per rebaixar el que han de pagar els veïns pel Tribut Metropolità del 2020\nSant Cugat ha estat el primer municipi en presentar un càlcul amb resultats inferiors als que proposa l'Àrea Metropolitana\nper Anna Mira , Sant Cugat , 22 de desembre de 2019 a les 20:00 |\nL'Àrea Metropolitana de Barcelona estudiarà les reclamacions dels municipis. | Cedida\nEl rebut del Tribut Metropolità ha arribat a les bústies dels propietaris d'immobles de 18 municipis de l'Àrea Metropolitana de Barcelona com un gerro d'aigua freda. Un any després d'anunciar-se l'adhesió a la tarifa plana metropolitana, els propietaris d'aquests municipis es queixen de la falta d'informació i dels càlculs de l'impost, que ja han hagut d'abonar. Aleshores l'anunci es va centrar, gairebé únicament, en el canvi de zona tarifària de transport públic i els beneficis que això tindria a les butxaques dels ciutadans que van passar a formar part de la zona 1. Però no es va fer prou pedagogia a la ciutadania dels diferents municipis per explicar-los el cost que aquesta decisió tindria.\nQuè és i com es calcula el Tribut Metropolità?\nL'impost, que paguen els propietaris d'habitatges, es calcula amb la base imposable del valor cadastral de l'immoble i serveix per finançar els serveis prestats en els municipis que formen part del territori metropolità, principalment en l'àmbit del transport i el manteniment d'espais naturals. Aquest valor és fixat pel Ministeri d'Hisenda a partir de les dades que consten en el cadastre immobiliari; és diferent del que figura en l'escriptura o el que ha pagat el comprador. La recaptació prevista és d’aproximadament 17 milions d'euros.\nCinc preguntes i respostes sobre el Tribut Metropolità\nL'impost l'han d'abonar totes les persones que tinguin un immoble en propietat\nSant Cugat obre la porta a noves fórmules de càlcul de l'impost\nEn un principi la previsió de recaptació que va fer l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) era de 23 milions d'euros, dels quals Sant Cugat, que és el municipi més gran, n'havia d'aportar 6,9. No obstant això, els serveis tècnics de l'ajuntament vallesà -durant el govern de Junts per Sant Cugat- van presentar un càlcul amb els valors cadastrals del 2005, tal com marca l'ordenança, que rebaixava l'aportació dels contribuents i finalment seria de 4,2 milions.\nTot i que en un primer moment l'AMB no el va acceptar, i per això el govern liderat per Carmela Fortuny va presentar un contenciós administratiu contra l'ordenança, finalment l'AMB va donar-ne el vistiplau i l'actual govern tripartit va decidir suspendre'l. El tinent d'alcaldia d'Hisenda de l'Ajuntament de Sant Cugat, Pere Soler, ha explicat en declaracions a NacióDigital, que "l'ordenança no fila prim, però l'any 2018 va ser aprovada per tots els grups polítics".\nSegons l'AMB, tots els ajuntaments dels municipis on enguany s’ha posat en marxa per primer cop el Tribut Metropolità "s’han preocupat per la seva aplicació". Però, a banda de Sant Cugat, la resta de municipis, amb estructures municipals més petites, no van presentar un càlcul alternatiu i, per tant, se'ls ha aplicat la retribució que havia previst l'AMB.\nAra, alguns d'ells ja han anunciat que seguiran els passos de Sant Cugat i encarregaran estudis tècnics per refer el càlcul, amb la voluntat d'aconseguir una rebaixa del tribut per al 2020. El Consell Metropolità de l’AMB ha acordat endegar els estudis escaients pel tribut de cara l'any vinent tot i que aquesta mateixa setmana s'han aprovat les ordenances fiscals, amb els vots favorables del PSC, Comuns, ERC i JxCat, que inclouen un augment del 5% del rebut.\nEl Tribut Metropolità augmentarà un 5% el 2020\nL'AMB ha acceptat estudiar possibles millores en l'ordenança\nLa situació a la resta de municipis\nÉs el cas, per exemple, de Cerdanyola que després de mantenir diverses reunions amb l'AMB, aquesta es compromet a calcular el rebut metropolità de 2020 segons els números cadastrals aportats per l’Ajuntament. Un càlcul que el consistori "comportaria una baixada mitjana del 33% respecte als rebuts d’enguany". Pel que fa als rebuts del 2019, l’AMB ha traslladat a l'Ajuntament la impossibilitat de modificar-los d'ofici. És per això que el consistori municipal ha decidit presentar un recurs de reposició en relació amb els rebuts corresponents als immobles municipals, posant de manifest el seu desacord.\nPer la seva banda, els representants de Santa Coloma de Cervelló, Pallejà, Palma de Cervelló i Castellbisbal van abandonar el Ple del Consell Metropolità en el moment de la votació de l'aprovació definitiva de l'Ordenança del Tribut Metropolità per a l'any 2020, en senyal de protesta "perquè no s'han acceptat algunes de les al·legacions que van presentar contra l'ordenança per tal d'aconseguir una aplicació del tribut més justa". De fet, l'Ajuntament de Castellbisbal contractarà una empresa externa perquè faci una revisió del padró de l’IBI per conèixer si seria possible reduir els imports del tribut de cara l'any vinent.\nEn la mateixa línia, el govern del Papiol contractarà una consultoria per "assegurar que el tribut s'ha calculat correctament" i incorporarà en el pressupost municipal del 2020 una partida d'ajuts socials per al pagament de l'impost.\nA Ripollet s'han aprovat mocions al ple municipal en relació amb el Tribut Metropolità. L'alcalde, Jose M. Osuna, lamenta la "manca de planificació d'inversions" de l'AMB que "han de revertir en la població". A Barberà es va celebrar un ple extraordinari d'urgència per tractar el tema on es va reclamar a l'AMB l'aplicació de tarifes socials i un pla d'inversions per "corregir les desigualtats en el transport públic, la millora de freqüències i l'ampliació d'itineraris".\nMolins de Rei, Sant Vicenç dels Horts i Corbera de Llobregat s'han compromès a incorporar una partida d'ajuts socials per als col·lectius més desafavorits que no puguin fer front al tribut. A més a Molins de Rei, les ordenances municipals contemplen una rebaixa de l'IBI per minimitzar la pressió fiscal.\nA Torrelles de Llobregat l'ajuntament estudiarà la via del contenciós administratiu i també ha rebutjat "la forma i el calendari que s'ha aplicat pel cobrament del Tribut Metropolità" i ha instat a l'AMB planificar les millores i les inversions previstes. Igualment també ha fet arribar la seva petició perquè es revisi el càlcul i així aconseguir "una fiscalitat més justa i sostenible amb l'aplicació de bonificacions".\nSegurament el cas més singular és el de Badia del Vallès on bona part dels habitatges són de protecció oficial i el seu valor cadastral és inferior al mínim establert per l'AMB (45.389 euros) a partir del qual s'ha de pagar el Tribut Metropolità. Així, dels 200 blocs de pisos que hi ha al municipi, només els propietaris dels habitatges de dos d'ells, tenen l'obligació de pagar. Des del consistori s'informa que alguns ciutadans sí que han hagut d'abonar la part del tribut corresponent a la propietat de places d'aparcament però que l'import és d'uns tres o quatre euros.\nFalta d'informació i pressió ciutadana\nUn dels principals problemes ha estat la falta d'informació de la ciutadania envers el Tribut i en alguns municipis com Sant Cugat, Cerdanyola o Barberà, s'han creat plataformes ciutadanes que recullen signatures per mostrar el malestar d'aquells que estan en contra del nou tribut. Lamenten que només es parlés de l'entrada a la zona 1 de transport públic, sense explicar què comportaria als ciutadans.\nEls municipis formen part de la primera zona tarifària de l'AMB. Foto: Adrià Costa\nDavant la falta d'informació de l'AMB, han estat els governs locals els que han mantingut reunions amb els ciutadans per informar-los de la manera com es calcula i també a què es destina l'impost, com en el cas de Sant Andreu de la Barca, Begues o Cervelló. A Sant Cugat, Pere Soler s'ha fet un fart d'anar amunt i avall de la ciutat vallesana per explicar a veïns, comerciants i empresaris l'afectació d'un tribut que en diverses ocasions ha recordat que "ha vingut per quedar-se". En aquest sentit, l’Àrea Metropolitana s’ha compromès pròximament a fer una campanya d'informació a tots els municipis que ho demanin per esclarir dubtes i aportar informació a la ciutadania.\nEn total s'hauran girat de l'ordre de 200.000 rebuts entre els propietaris dels municipis que des de l'1 de gener de 2019 ja formen part de la primera corona de l'AMB: Badia del Vallès, Barberà del Vallès, Begues, Castellbisbal, Cerdanyola del Vallès, Cervelló, Corbera de Llobregat, Molins de Rei, Pallejà, la Palma de Cervelló, el Papiol, Ripollet, Sant Andreu de la Barca, Sant Climent de Llobregat, Sant Cugat del Vallès, Sant Vicenç dels Horts, Santa Coloma de Cervelló, Torrelles de Llobregat.\nSocietat, Tribut Metropolità, AMB, Àrea Metropolitana


Tasting the Fame in Montenegro - Bicicleta i Manta\nTasting the Fame in Montenegro\nBy Raimon on 15/11/2013 in Eurasia, Photo-Stages, World Tour\nMontenegro és un país petit, amb mar i muntanya, menys de set-cents mil habitants i, tot i així, un estat independent que es va constituir com a tal l’any 2006, quan els seus habitants van votar pel sí en un referèndum autoritzat per Sèrbia (!!). Des de llavors, els montenegrins prenen les seves pròpies decisions i ja no han d’anar més pel món donant explicacions.\nHi vaig arribar des de Bòsnia i Hercegovina, per uns ports de muntanya que déu n’hi do, amb molt de vent en contra i, per més inri, uns quants problemes mecànics a la bicicleta i al remolc.\nEl problema principal amb la bicicleta era que calia substituir tres radis trencats de la roda del darrere, operació que vaig voler deixar en mans d’un professional perquè els meus coneixements de mecànica donen bastant per desitjar. Aquests dos personatges que vaig trobar, però, no en sabien gaire més que jo, i em van deixar la bici pitjor del que els la vaig portar….\nPer sort, voltant per la ciutat de Nikšić, vaig trobar un mecànic de guant blanc que, amb molta professionalitat, em va solucionar el bunyol que aquells dos pocapenes m’havien fet.\nL’altra qüestió que havia de solucionar era amb el remolc, que, no sabia per què, feia dies que grinyolava més del compte i, finalment, en baixar un bordó, va fer catacrac.\nPer sort, vaig trobar un altre professional que me’l va arreglar ràpidament i, lluny de voler-me cobrar, em va convidar a un “xupito” de rakia per tenir forces per pedalar.\nAbans d’abandonar Nikšić i fer cap a la capital, Podgorica, en un bar batejat amb el nom de l’il·lustre actor i karateka, vaig conèixer uns paios molt trempats que, entre cerveses i promeses nocturnes, es van mostrar tan interessats en el meu viatge que em van demanar si volia entrevistar-me amb la televisó del país.\nDonada la peculiaritat del bar i l’estat etílic dels personatges que el freqüentaven, no els vaig fer gaire cas, però al matí següent algú va trucar a la meva porta amb un micròfon i una càmera. Després d’explicar-los que m’havia llegit un llibre sobre el procés d’indepenència de Montenegro, l’entrevistador va decidir presentar-me com una mena d’ambaixador amb bicicleta de la causa catalana…\nSense saber quan ho emetrien ni quanta repercussió tindria, em vaig posar a pedalar cap a la capital i, un cop allà, vaig seure en un bar amb wifi per informar el meu couchsurfer que ja havia arribat. A l’hora de pagar, el cambrer em va dir que estava convidat i, davant la meva estupefacció, va exclamar: “Catalonia, Catalonia!”\nPassejant pels carrers de Podgorica, em vaig adonar que aquella tele sí que devia ser, tal i com m’havia dit el periodista, la més vista del país, ja que molta gent, en veure’m, tornava a exclamar: “Catalonia, Catalonia!” Fins i tot em van regalar unes llaunes, els molt simpàtics!\nL’endemà, encara un pèl embriagat per la fama –ho reconec–, vaig repredre la ruta pel voltant del gran llac Skadar i la naturalesa em va fer tornar a tocar de peus a terra.\nPocs quilòmetres abans de retrobar el Mediterrani, però, vaig trobar-me un llarg túnel de pagament que no havia vist al mapa. Mentre m’acostava al peatge, d’incògnit per tal d’evitar que em barressin el pas, un dels cobradors em va clissar i va venir corrents cap a mi, però lluny de posar-me pegues em va dir que no patís, que trucarien a una grua perquè pogués continuar el meu “viatge per tot el món.” I amb una rialla, es va treure un diari rebregat de la butxaca i em va demanar per fer-nos una foto.\nAixí que, amb els fums pujats un altre cop, vaig baixar pedalant fins a la costa, on la meva compareixença mediàtica en aquell petit país em va continuar embiragant fins ben bé l’últim moment, quan, a la frontera amb Albània, el policia de l’aduana em va tornar a rebre amb crits de “Catalonia, Catalonia!” i em va acomiadar, ara sí, cap a un país on tornava a ser un ciclista i desconegut i solitari.\n*Més fotos de Montenegro, aquí.\nSi vols saber més sobre el el meu viatge, escriu el teu nom i el teu e-mail aquí sota i t’enviaré un correu des de cada país per on passi.\nMontenegro: 273 km\nRetorn a Bòsnia i Hercegovina\nFresh Air: Macedonia


El Servei d’Urologia de l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova incorpora les ulleres Google a les seves intervencions | InfoICS\n← Messi, implicat amb el nou espot de la campanya ‘Guanya al silenci. Guanya a la malaltia de Chagas’\nEs redueix a la meitat la mortalitat per ictus isquèmic greu amb un nou tractament →\nEl Servei d’Urologia de l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova incorpora les ulleres Google a les seves intervencions\nEl Servei d’Urologia de l’Hospital Universitari Arnau de Vilanova disposa des del mes de febrer de les ulleres Google amb les quals ja s’han realitzat una trentena d’intervencions. Aquestes ulleres permeten consultar proves preoperatòries del pacient en el mateix moment de l’operació i localitzar el tumor amb més precisió. Això és d’una gran importància per a aquest tipus d’intervencions on, de vegades, els cirurgians no tenen una bona visió del tumor.\nAquesta tecnologia també permet connectar-se en xarxa amb altres professionals que fan servir aquestes ulleres i fer-los consultes enviant-los imatges instantànies durant l’operació.\nLes ulleres Google es combinen amb la tecnologia de la torre de laparoscòpia en 3D, que des de principis d’any el Servei d’Urologia de l’Arnau va incorporar a les seves intervencions. Amb aquesta tècnica ja s’han dut a terme més de 30 intervencions amb èxit i la incorporació de les ulleres Google suposarà un gran avenç en la visualització de les estructures anatòmiques i permetrà una extracció més precisa dels tumors.\nEls metges provaran les ulleres durant dos mesos i comunicaran la seva experiència a l’empresa encarregada de desenvolupar el programari, a la qual proposaran millores perquè l’aparell s’adapti a les seves necessitats.\nAquesta entrada s'ha publicat en Notícia i etiquetada amb Gerència Territorial Lleida, Google glass, Hospital Arnau de Vilanova, Servei d’Urologia de l’Arnau, ulleres Google. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Best Sites on Iaios | BigListOfWebsites.com\nList of Top Websites on Iaios\nTop 250 Websites on IAIOS\nHere are the best websites we found: iaios.com • iaios.org • iaios.com • escoletadelsiaios.es • dracsgranollers.com • cerdanyaecoresort.com • prullans.net • cerdanyaecoresort.com •\nIAIOS do you remember?. IAIOS recupera aquella peça especial i imprescindible que cada any traiem de l’armari quan arriba el fred. Un jersei que amb el temps és més que un jersei, perquè un IAIOS també és la teva història.\n#iaios #online #compra #jersei\nDracs – Disseny, artesania i proximitat. En aquesta botiga trobaràs producte de disseny, artesania i proximitat amb valor cultural, genuí, mediambiental, social i tradicional.\n#disseny #artesania #proximitat\nCerdanya EcoResort & SPA (Prullans) al cor del Pirineu. Ideal per fer una escapada familiar o vacances amb nens a La Cerdanya (Prullans): Hotel Muntanya, Càmping-Bungalow park La Cerdanya i Aparthotel Ca L'Aurèn. Base de turisme familiar cerca de Puigcerdà, La Molina, Masella i al cor del Pirineu Català\n#cerdanya #pirineu #nostre #familiar


posté le 17-03-2012 à 15:49:18\nUn dels grans avantatges de les cròniques de l'E-notícies és que podem opinar amb una llibertat total. La redacció no ens imposa mai cap criteri. Només hem de respectar la legalitat vigent. Només faltaria. A nivell lingüístic existeix la mateixa tolerància. Puc escriure en un català molt dialectal, respectant la norma evidentment, sense dificultat. Gràcies senyor Rius! Gràcies senyores i senyors corrector/es. La setmana passada va passar una cosa divertida. Havia escrit ' cal atudar la ràdio' i em van corregir ' cal aturar la ràdio. ' Cap problema. És exactament el que volia dir. Ara, el verb atudar o tudar, segons les regions, és documentat en català des de fa molts segles. A l'Alcover Moll llegim a l'article ' atudar ' ' apagar, extingir un llum, una flama '. A l'article tudar trobem un exemple d'Andreu Febrer en la seua traducció de Dant. ' Que 'l sol colgar per l'ombra qui's tudà / Darrer sentim. '\nAl Tresor dóu Felibrige, Frederic Mistral escriu ' atuda, tuda, destuda: éteindre ' i cita C Favre ' Anan pertout d'aigo rouda / Pèr aquel sant fioc atuda. ' ' Atudar ', verb possiblement més genuï que el castellanitzant 'apagar' és un occitanisme o un arcaisme del català rossellonès? Fa uns quants anys, havia escrit un article a l'edició perpinyanesa del Punt on deia ' m'estimi més comptar les puces del ca del veí. ' (m'estimo més comptar les puces del gos del veí / prefiero contar las pulgas del perro/ can del vecino. ) Per culpa de la ignorància del corrector, aquesta frase es va transformar en ' m'estimo més comptar les puces de cal veí. ' Encara em fa gràcia tants anys després. A propòsit de ' gosse ', sa\tbeu que aquest mot en francès de França vol dir ' nen' mentre al Quebec designa ' els collons. ' Tinc entès que, a Mallorca, 'trempar ' vol dir ' amanir.'\nUn dia, una amiga argentina em digué ' esperame en la cuadra. ' En aquell temps, no havia llegit Mafalda i em vaig imaginar que la ' cuadra ' designava la parada d'autobús. Ara sé que és un sinònim sud-americà de 'esquina ' /cantonada que, al Rosselló per cert, anomenem 'corn.' Aquestes petites diferències, aquestes variacions dialectals contribueixen a la bellesa del món.


mmm em sembla fantàstic!!\nEspero que tiri ben endevant la idea!\nFelicitats i gràcies per la vostra iniciativa! Feia dies que veia el símbol de c@ts als lateral dels vostres blogs i que em preguntava que era. aquest setmana sense falta: post de difusió.\n11 de maig de 2008, a les 23:08\nei, me n'oblidava: moltes felicitats al "culpable" des disseny. Us ha quedat xulíssim\n11 de maig de 2008, a les 23:11\nGenial! espero entendre-ho o ja us consultaré!\n11 de maig de 2008, a les 23:33\nCompteu amb l'enllaç al bloc.\nÉs una bona iniciativa, l'aplaudeixo... com es fa? Ah sí potser ()()()()()()() ;)\nSalut a tots, companys!\n11 de maig de 2008, a les 23:49\nTeniu una porta d'accés des de casa!\n12 de maig de 2008, a les 0:03\nJo ja he penjat el banner al meu Bolg el "Sorrobloc".\n12 de maig de 2008, a les 0:39\nJo també penjaré l'enllaç de c@ts al meu blog. Molta sort en aquesta aventura!\n12 de maig de 2008, a les 0:45\nSou uns cracks! És una iniciativa genial, i ja saps xexu que em vaig oferir voluntaria per ajudar en el que faci falta ;)\nJa se saben quines categories hi haurà per classificar els premis? No se si ja heu valorat aquesta possibilitat, però el premi al disseny del bloc també estaria bé que es tingués en compte...\nÀnims i a fer creixer c@ts!\n12 de maig de 2008, a les 3:29\nJo també ho trobo molt bé!!\nA casa meva ja hi he creat un accés directe!\nUn petó i sort amb el projecte!!\n12 de maig de 2008, a les 16:31\nJo també tinc el banner!!! I també m'agrada el disseny!A veure si jo m'hi poso amb el meu...\n12 de maig de 2008, a les 18:06\nFelicitats companys, ja direu com més es pot col·laborar.\n12 de maig de 2008, a les 20:40\nEn principi trobo la iniciativa molt bona perquè em sembla que és diferent d'aquests premis que es passa la gent de bloc en bloc i que no deixen de ser una cadena més que omple de soroll --en aquest cas-- la blogosfera. Espero tenir-ne més informació per posar-hi el banner en el meu bloc. Jo també us felicito pel disseny.\n12 de maig de 2008, a les 22:01\nEspero tenir més informació per saber com funcioneu.\n12 de maig de 2008, a les 22:45\nGenial, colla, ja m'hi poso l'enllaç, que com a mínim podrem passar una mica d'allò que a mi, (perdoneu.me) particularment no m'agrada, les medalles estrambòtiques, i en canvi un recull de blogs sense patrocinador, és d'allò més engrescador. Som-hi!\n12 de maig de 2008, a les 23:13\nOstres! O sigui que era cert...! Sou collonuts! I la pregunta és: això desgravarà a l'IVA? Juàs! Ara mateix poso l'enllaç i ja direu quines categories hi haurà. Felicitats!\n13 de maig de 2008, a les 0:54\n13 de maig de 2008, a les 9:49\nM'agrada aquesta idea, enllaç al meu bloc ara mateix.\n13 de maig de 2008, a les 13:22\nFelicitats pel disseny i la iniciativa! Jo també poso el banner al meu blog ;)\n13 de maig de 2008, a les 14:43\nDe ben segur que anirà endevant aquesta iniciativa!\n13 de maig de 2008, a les 15:14\nM'apunto al carro!\n13 de maig de 2008, a les 15:26\nLa cosa pinta molt i molt bé! I la plantilla m'encanta!!!\n13 de maig de 2008, a les 18:53\nja us vigilo al reader...quan pugui poso el banner.\n13 de maig de 2008, a les 19:54\nAra mateix, ho afegeixo, si m'en surto. M'agrada.\n13 de maig de 2008, a les 21:18\nUna idea fantàstica! Sort que hi ha gent amb iniciativa com vosaltres!!\nL'afegiré al meu bloc, en breu!\n13 de maig de 2008, a les 21:48\nPrometo intentar-ho, però em sembla que rebré el premi al blog que menys coses té perquè la seva autora no domina gens! Això sí, passejant per aquest món m'ho passo bomba!\n13 de maig de 2008, a les 23:20\ndoncs que per mi no sigui...\na la propera actualització als blogs hi penjo el gat-ratolí!\nprecisament ara que fujo de premis... però potser precisament per això: ja m'està bé que el premi us l'endugueu vosaltres.\n14 de maig de 2008, a les 1:00\nJa he posat el banner. M'ha agradat molt el disseny. Felicitats per la iniciativa i ja veuré què feu i si en sóc capaç... :P\n14 de maig de 2008, a les 10:36\nproposo també la categoria dels anti-blocs!\ncom els anti-oscars...\n14 de maig de 2008, a les 12:14\nFelicitats! una proposta genial.\n14 de maig de 2008, a les 14:16\nMolt molt bona idea, i anims amb la iniciativa ^^\nAra us poso el banner i a veure si hi ha una festeta amb l'entrega de premis je je\n14 de maig de 2008, a les 14:20\nEnhorabona per la iniciativa. De moment ja he posat el banner. A veure com més podem col·laborar.\n14 de maig de 2008, a les 16:30\n14 de maig de 2008, a les 19:44\nJo posaré una finestreta des de la meva caseta, aviam si més internautes catalans s'animen a participar-hi.\n14 de maig de 2008, a les 20:22\nMolt bé, jo també m'apunto.\n14 de maig de 2008, a les 23:15\nAra metiex vaig a penjar un post...\nEncara que a mi no em llegeix ningú!\nPerò a veure, que em surt... intentaré inspirar-me!\n15 de maig de 2008, a les 0:17\naqui teniu la meva publicitat,a veure si us agrada! Dedicada als creadors!\n15 de maig de 2008, a les 0:30\nFelicitats per la iniciativa!! tot sigui perquè ens coneguem millor i fomentem les relacions en xarxa :)\n15 de maig de 2008, a les 9:52\nM'apunto a la iniciativa, ja direu com puc col·laborar...\nDe moment poso el banner al meu humil blog!\n15 de maig de 2008, a les 14:18\nA veure cap on va tot això. Penjo el logo al Raons que rimen.\n16 de maig de 2008, a les 20:41\nNo en sabia res, però ara mateix vaig a penjar el banner al meu bloc.\n16 de maig de 2008, a les 23:24\nIntentaré ara mateix de penjar aquest Banner o com se digui... Bé, el tema és enllaçar-ho al meu blog, suposo!\nSalut i peles, i felicitats!\n22 de maig de 2008, a les 11:59\nApa, ja us tinc enllaçats al meu bloc...m'encanta tot plegat: la idea, el disseny, el format, el TOT!!!!\n25 de maig de 2008, a les 19:24


Proveïdor de la fàbrica de la Xina Extracte de fulla d'ivy - Xi'an Le Sen Bio-Technology Co, Ltd\nExtracte de fulla d'ivy\nNom del producte: Extracte d'Ivy Leaf\nPart usada: tija i fulla\nAspecte: Pols fina verd marró\nIngredient actiu i especificació:\nHederacósida C 10%\nHederacósids 5% - 20%\nExtreu la relació 5: 1 10: 1\nIvy és una planta perenne que es troba principalment a Europa. La planta ha tingut una gran estima des de l'antiguitat. Les fulles d'heura es van utilitzar a les corones dels déus grecs i els nounats. Aquest full també ha tingut una importància destacada en la història romana.\nSe suposa que la fulla d'heura impedeix que algú s'embriqui a causa de la massa ingesta de vi. Aquesta creença va sorgir de la llegenda del grec antic explicant per què el déu del vi Bacus sempre portava una corona d'heura al voltant del cap. D'acord amb aquesta història, la fulla d'heura es va fer una mica magullada i cuita el vi per mantenir-se sobri mentre gaudia del gust del vi.\nFont de la planta: HederanepalensisK.Kochvar.sinensis (Tobl.) Rehd.\nPes molecular: 1221,38\nFull d'anàlisi d'extracte d'ivy leaf\nFuncions de l'extracte de fulla d'ivy\n1. L' extracte de fulla d' heura té el tractament del dolor articular i el mal d'esquena inferior;\n2. L' extracte de fulles d' heura pot resistir efectivament a les substàncies cancerígenes en la nicotina;\n3. L' extracte de fulles d' heura té la funció de promoure la circulació sanguínia i la desintoxicació;\n4. L' extracte de fulla d' heura ajuda a augmentar la circulació sanguínia, estreny la pell, ajudant a eliminar els residus i les acumulacions grasses;\n5. L' extracte de fulla d' heura té un gran antifúngic, antihelmíntico, moluscicida i anti-mutagènic;\n6. Els saponòsids són tensioactius naturals, que ajuden a alleujar la congestió del sistema limfàtic i aporten solubles de lípids. Per tant, milloraran l'eliminació dels residus i els residus del metabolisme cel·lular.\nHot Tags: extracte de fulla d'heura, proveïdor de la fàbrica de la Xina, d'alta qualitat, alta puresa, millor venda, excel·lent preu\nExtracte de fulla de coriandre\nExtracte de llavors de coix\nExtracte de Fructus Forsythiae\nOli de llavor negra antibacteriana Thymoquinone


Títol segon. Òrgans rectors i administració de la Fundació\nArticle 5. El Patronat.\n5.1.1.- Es constituïx un Patronat com a òrgan de govern i representació de la Fundació integrat per un mínim de quatre Patrons i un màxim de deu dels quals un és el President Fundador D. Enrique Montoliu Romero i la resta són vocals. Un d'estos vocals actuarà com Vocal Secretari.\n5.1.2.- Els membres del Patronat seran designats entre persones que es comprometen de forma fefaent amb els objectius de la Fundació i el seu càrrec tindrà una duració de sis anys, renovables per igual períodes. El nomenament de vocal patró així com, arribat el cas, la seua renovació es realitzarà segons el que preveu els presents Estatuts i de conformitat amb el que establix l'ordenament jurídic.\n5.1.3.- L'exercici del càrrec de Patró és gratuït sense perjuí del dret de reintegrament o reembossament que cada Patró deté respecte d'aquells gastos degudament justificats en els que pogueren incórrer per l'exercici de les tasques pròpies del seu càrrec.\n5.1.4.- En cap cas podrà donar-se que més de dos membres del patronat pertanguen a una mateixa institució, entitat pública o privada, o a una mateixa família fins al tercer grau de parentiu.\n5.2.- Funcions i atribucions del Patronat:\n5.2.1.- El Patronat es constituïx com l'òrgan màxim de govern de La Fundació i li correspon promoure les actuacions necessàries perquè es complisquen els fins fundacionals i s'administren els béns i drets que integren el patrimoni de La Fundació mantenint plenament el rendiment i utilitat dels mateixos.\n5.2.2.- Els patrons estan obligats a complir fidelment els fins fundacionals d'acord amb el que disposa la Llei i els Estatuts de La Fundació, a adscriure's a almenys una de les àrees de treball de la Fundació, a assistir a les reunions del Patronat i vetlar pel compliment i legalitat dels acords, així com evitar en tot el possible i dins de la legalitat, la dissolució de la Fundació per a preservar els seus fins i els seus béns.\n5.2.3.- Les atribucions del Patronat per al compliment dels dits fins són les següents:\na) Aprovació del Pressupost per a cada exercici i les seues modificacions així com dels objectius operatius i plans d'actuació.\nb) Confecció i aprovació dels comptes i documents previstos en l'article 16 d'estos Estatuts.\nc) Aprovació de les modificacions dels Estatuts, en els termes i amb els límits previstos en la legislació aplicable.\nd) Aprovació de la fusió amb una altra i altres fundacions, en els termes que preveu la legislació aplicable. Per a la validesa de l'acord de fusió serà necessari el vot d'almenys la mitat més un de tots els membres del Patronat.\ne) Adopció d'acords sobre extinció i liquidació de la Fundació, en els termes que preveu la legislació aplicable. Per a la validesa dels acords relatius a este punt es requerirà el vot d'almenys la mitat més un de tots els membres del Patronat.\nf) Adopció d'acords sobre alienació, gravamen, transacció i arbitratge sobre béns o drets de la Fundació, d'acord amb la legislació aplicable i les autoritzacions del Protectorat de Fundacions, quan siga preceptiu, efectuant les comunicacions necessàries.\ng) Acceptació d'herències, llegats i donacions\nh) Adquisició de béns i drets.\ni) Designació de Secretari de la Fundació, del comptable i, si és el cas, del director o administrador-gerent de la Fundació, a proposta del President.\nj) Designació dels Patrons que hagen de cobrir les vacants en el Patronat així com nomenament del President, sempre i en ambdós casos a proposta del President.\nk) Aprovar, a proposta del President, la plantilla i organigrama de la Fundació fixant la retribució de cada lloc de treball.\nl) Aprovar a proposta del President els reglaments i disposicions convenients per al bon govern i règim intern de la Fundació així com resoldre els dubtes que se susciten sobre la interpretació dels reglaments i disposicions que els desenrotllen.\nm) Aprovar l'establiment i concessió de premis, beques i ajudes a la investigació, així com els programes de treball.\nn) Aprovar les activitats extraordinàries que suposen alteració del programa contingut en el Pressupost anual.\nñ) Delegar en alguns dels Patrons o en el propi President les funcions que específicament es determinen.\no) Totes aquelles funcions i accions encaminades al millor govern i administració de la Fundació i a l'exacte compliment dels seus fins.\n5.3.- Funcions i atribucions del President.\n5.3.1.- El President és l'òrgan unipersonal a què li correspon ostentar i exercir amb la màxima dignitat, la representació de la Fundació davant de qualsevol classe de persones i entitats públiques i privades; convocar les reunions ordinàries i extraordinàries del Patronat fixant l'orde del dia, presidint i dirigint les deliberacions; executar o fer executar els acords del Patronat podent per a això realitzar qualsevol classe d'actes i firmar aquells documents necessaris per a tal fi; assegurar la bona administració dels béns i drets que integren el patrimoni de la Fundació mantenint plenament el rendiment i utilitat dels mateixos d'acord amb els criteris econòmics financers d'un bon gestor.\n5.3.2.- Així mateix, el President podrà exercir per delegació, quan el Patronat ho acorde, les funcions que estos Estatuts atribuïxen al propi Patronat, excepte les següents:\n1r. Les contingudes en els apartats a) , b) , c) , d) , e) , f) , i ñ) del punt 2 d'este article 5.\n2n. Les que requerisquen l'autorització del Protectorat.\n5.3.3.- Correspondrà de la mateixa manera al President del Patronat convocar, presidir i alçar les sessions que celebren els òrgans complementaris de la Fundació així com dirigir les seues deliberacions, decidint amb vot de qualitat els empats que es produïsquen en el curs de les deliberacions.\n5.3.4.- El Jardí de l'Albarda forma part del patrimoni fundacional i és un símbol dels objectius fundacionals. La casa que ho integra és i serà la residència institucional de qui exercisca el càrrec de President de la Fundació havent de conservar-la amb la diligència i dignitat inherent a la representació social que ostenta i en les mateixes condicions que ho realitza el President Fundador.\n5.4.- Mandat, substitució, cessaments, suspensió, obligacions i drets dels membres del Patronat:\n5.4.1.- Del President\n5.4.1.1.- La duració del mandat del Patrono-Presidente és per temps indefinit.\n5.4.1.2.- El mandat dels successius Presidents serà indefinit amb les limitacions expressades en els apartats 7.2.3 i 7.3.3 d'estos estatuts.\n5.4.2.- Dels altres patrons\n5.4.2.1.- El mandat dels patrons tindrà una duració de sis anys podent ser reelegits per mandats de duració semblant.\n5.4.2.2.- Els patrons entraran a exercir les seues funcions després d'haver acceptat expressament el càrrec en alguna de les formes previstes en l'article 13 de la Llei 8/1998, de 8 de desembre, de Fundacions de la Comunitat Valenciana.\n5.4.2.3.- Quan el relleu per final mandat afectara simultàniament més de dos patrons i per a garantir la continuïtat i el bon funcionament de la Fundació, es determinarà per sorteig, quan els patrons afectats expressen la seua voluntat de romandre, aquell o aquells patrons que veuran prorrogat un any més el seu mandat, de tal manera que la successió no afecte més de dos patrons al mateix temps.\n5.4.2.4.- La designació de nous Patrons s'acordarà pel Patronat, a proposta del Presidente-Fundador i, si és el cas, dels successius Presidents, entre persones majors d'edat, amb plena capacitat jurídica i d'obrar, que no ostenten càrrecs directius en organitzacions polítiques, sindicals o religioses.\n5.4.2.5.- Tots els vocals patrons s'integraran obligatòriament en, almenys, una d'àrees de treball creades pel Patronat a proposta del President d'acord amb les necessitats de la Fundació. En tota reunió del Patronat cada patró haurà de donar compte de les responsabilitats a què està adscrit així com dels resultats aconseguits. Només en casos excepcionals degudament justificats, el Patronat podrà eximir un vocal d'assumir esta obligació.\nEl cessament dels Patrons de la Fundació es produirà en els supòsits següents:\na) Per mort o declaració de defunció, així com per extinció de la personalitat jurídica.\nb) Per incapacitat, inhabilitació o incompatibilitat d'acord amb el que establix la Llei.\nc) Per cessament en el càrrec per raó del qual van ser anomenats membres del Patronat.\nd) Per no exercir el càrrec amb la diligència d'un representant lleial, si així ho determina una sentència judicial.\ne) Per resolució judicial que aculla l'acció de responsabilitat per danys i perjuís ocasionats per actes contraris a la Llei o als Estatuts o pels realitzats negligentment.\nf) Pel transcurs del període del seu mandat amb les excepcions previstes en estos estatuts.\ng) Per renúncia expressada en qualsevol de les formes previstes en la legislació vigent.\nh) Per accedir a càrrecs directius en organitzacions polítiques, sindicals o religioses.\ni) Per cessament acordat per majoria qualificada del Patronat i en este cas haurà de ser motivat, justificat i respondre a les causes següents:\nii.- Inassistència continuada i injustificada a més de tres sessions del Patronat.\nEn qualsevol dels casos enunciats en este apartat el patró afectat tindrà dret a ser oïda pel Patronat abans de l'adopció de l'acord de cessament.\n5.4.2.7.- Suspensió: La suspensió dels Patrons podrà ser acordada cautelarment pel Jutge quan s'entaule contra ells l'acció de responsabilitat.\n5.4.2.8.- La substitució, cessaments i suspensió de Patrons s'inscriuran en el Registre de Fundacions.\n5.4.2.9.- Obligacions dels Patrons: són obligacions dels Patrons:\na) Assistir a les sessions que es convoquen.\nb) Exercir el càrrec personalment, adscriure's almenys a una de les àrees de treball de la Fundació complint diligentment les obligacions assumides i donant compte al Patronat quan corresponga.\nc) Guardar sigil dels assumptes que coneguen com a conseqüència de l'exercici del seu càrrec, excepte autorització expressa del Patronat.\nd) Comunicar al President els canvis de domicili i les absències de duració superior a dos mesos.\ne) Quan un vocal patró no puga assistir a una reunió per motius justificats podrà delegar el seu vot en un altre membre del patronat. La dita delegació de vot no podrà exercir-se en els supòsits de nomenaments de nous patrons.\n5.4.2.10.- Drets dels Patrons: els Patrons tindran dret a:\na) Rebre amb antelació mínima de set dies, les convocatòries de les sessions del Patronat.\nb) Rebre còpia de l'acta de les sessions celebrades pel Patronat.\nc) Accés a la documentació dels assumptes que hagen de ser tractats en les sessions que es convoquen.\nd) Elevar propostes al President per a la seua inclusió en l'orde del dia de les sessions, així com a formular precs i preguntes.\ne) Percebre indemnització pels gastos d'assistència a les sessions i altres que deriven i acrediten per l'exercici del càrrec.\nf) Visitar les propietats i béns de la Fundació prèvia petició escrita al President i acceptació d'este per a l'adequada coordinació de les visites.\ng) Delegar el vot en els supòsits permesos per estos Estatuts.\nArticle 6.- Régimen de sessions.\n6.1.- El Patronat es reunirà amb caràcter ordinari almenys dos vegades a l'any, una cada semestre natural.\n6.2.- A més, es reunirà amb caràcter extraordinari quan siga convocat pel President, bé per iniciativa pròpia, bé a instància dels Patrons.\n6.3.- El Patronat, degudament convocat, s'entendrà vàlidament constituït quan a la sessió concórreguen almenys tres dels seus components, a més del president. Este quòrum haurà de mantindre's durant tota la sessió. En tot cas es requerix l'assistència del President i del Secretari del Patronat, o dels que legalment els substituïsquen.\n6.4.- Si en primera convocatòria no existira el quòrum necessari, segons el que disposa el paràgraf anterior, s'entendrà convocada la sessió automàticament a la mateixa hora dos dies després. Si tampoc llavors s'aconseguira el quòrum necessari, la Presidència deixarà sense efecte la convocatòria posposant l'estudi dels assumptes inclosos en l'orde del dia per a la primera sessió que se celebre amb posterioritat, siga ordinària o extraordinària.\n6.5.- No obstant això, s'entendrà convocat el Patronat i quedarà vàlidament constituït, sense necessitat de convocatòria prèvia, sempre que estiguen presents tots els Patrons i accepten per unanimitat la celebració de la sessió, fixant al seu inici l'orde del dia.\n6.6.- De cada sessió el secretari estendrà acta en què haurà de constar el lloc, data i hora en què se celebra, els Patrons assistent, el caràcter ordinari o extraordinari de la sessió, els assumptes que s'examinen, les votacions que es verifiquen especificant els que hagueren votat en sentit afirmatiu o negatiu, així com les abstencions que es produïsquen, i la part dispositiva dels acords que s'adopten.\n6.7.- L'acta, una vegada aprovada pel Patronat, es transcriurà al Llibre d'Actes, autoritzant-la amb les firmes del President i del Secretari.\n6.8.- Els acords del Patronat s'acreditaran per mitjà de certificació expedida amb el vistiplau del President, o de qui actue en representació seua i pel Secretari.\n6.9.- El Patronat adoptarà els seus acords, com a regla general però amb les excepcions previstes en estos Estatuts i els supòsits en què la normativa vigent exigisca una majoria qualificada, per majoria simple dels membres presents\n6.10.- A cada Patró li correspon l'emissió d'un vot que podrà ser delegat en un altre membre del Patronat en el cas d'impossibilitat d'assistir a una sessió. La delegació serà específica i exclusiva per a eixa sessió, haurà de formalitzar-se per escrit i remetre's al President amb anterioritat a l'inici de la sessió.\n6.11.- Correspon, en tot cas al President l'emissió d'un vot de qualitat per a dirimir els empats que es produïsquen en les votacions.\nArticle 7.-Substitució del President\n7.1.- Substitució temporal:\nEl President establirà i comunicarà al Patronat anualment, un orde de substitució per als casos d'absència, malaltia o una altra causa justificada que li impedira exercir el càrrec, de manera que les seues funcions estiguen sempre exercides com a garantia del bon funcionament de la Fundació. Si transcorregut el període anual no s'establix un nou orde de substitucions s'entendrà prorrogat l'anterior sense necessitat de cap tràmit.\n7.2.- Renúncia del President - Fundador:\n7.2.1.- Si el President - Fundador presentara la seua renúncia voluntària al càrrec de Patró 1r i President, podrà designar la persona que li substituïsca en el càrrec, el mandat del qual s'estendrà fins a la defunció del fundador, llevat que este establisca un període superior o inferior i ho comunique fefaentment al Patronat.\n7.2.2.- En el supòsit anterior, el President - Fundador podrà disposar, en el moment d'anomenar al seu successor al capdavant de la Presidència, romandre en el Patronat de la Fundació, i en este cas ho serà com a Patró - Fundador amb les atribucions pròpies dels altres patrons.\n7.2.3.- Els Presidents que succeïsquen al President - Fundador o, si és el cas, al President designat per aquell de conformitat amb el que establix l'apartat anterior, podran renunciar al càrrec sense perdre la condició de Patró comunicant-ho al Patronat de manera fefaent.\n7.3.- Designació i cessament del President\n7.3.1.- En els altres supòsits no previstos en l'apartat anterior el President proposarà al Patronat la persona que considera que ha de succeir-li. L'acord del Patronat haurà de ser adoptat per majoria absoluta.\n7.3.2.- Si el càrrec de President quedara vacant sense que s'haguera resolt la successió, la Presidència serà ocupada temporalment i interinament pel Patró més antic i en el supòsit d'haver-hi dos o més amb la mateixa antiguitat, pel de més edat. En el termini màxim de sis mesos es procedirà a l'elecció de President entre els membres del Patronat.\n7.3.3.- Els successius presidents podran ser substituïts de forma temporal, o cessats amb caràcter definitiu per acord unànime de tots els membres restants del Patronat del càrrec de President del Patronat, quan causes de salut ho justifiquen o com resultat de deficiències molt greus en la gestió o crebant greu dels fins i objectius estatutaris de La Fundació. L'acord de substitució o cessament comportarà necessàriament i simultàniament el nomenament del nou President.\n7.3.4.- Els presidents triats exerciran el càrrec per temps indefinit.\nArticle 8.-Quórum reforçat.\n8.1. Es requerix el vot d'almenys la mitat més un dels membres que componen el Patronat per a l'adopció d'acords en les matèries següents:\nb) Fusió de La Fundació amb una altra o altres.\nc) Adopció d'acords sobre extinció i liquidació de La Fundació.\nd) Alienació, gravamen, transacció i arbitratge sobre béns o drets de La Fundació que requerisquen autorització del Protectorat.\ne) Creació i supressió d'òrgans complementaris de La Fundació.\nf) Designació de nous Patrons, del President i dels membres dels òrgans complementaris de La Fundació així com el seu cessament.