El 8 de setembre, conegut oficialment com el de la festivitat del Natalici de la Verge Maria, és popularment celebrat com el de les Marededéus Trobades al territori valencià.\nA Algemesí danses i misteris en processó ofereixen un repertori singular que lliga tradició, identitat, religiositat i festa. Coneguda com “La Muixeranga”, per ser este un dels balls processional més representatius i també acceptat con senyal d’identitat dels valencians, la festa de la Marededéu de la Salut d’Algemesí és una d’aquelles celebracions a la que cada any vols anar i a la que cal qualificar com inoblidables.\n1) Les Marededéus Trobades o Negres\nLa Nativitat de Maria és una de les festivitats litúrgiques que tant l’esglèsia catòlica com l’ortodoxa consideren rellevant. L’ortodoxa especialment ja que la situa entre les dotze celebracions més importants del calendari litúrgic.\nDada la influència bizantina en les actuals terres valencianes (només caldria fer esment del regne bizantí de Tedmir al nostre sud) no és estrany que en la nostra Comunitat esta celebració tinga un relleu superior al d’altres territoris peninsulars i/o europeus. També l’advocació de la Marededéu Dormida o Marededéu Gitadeta, una altra influència bizantina, està més present ací que en altres regions per eixa mateixa influència 1.\nAmb la conquesta cristiana de Jaume I apareixen imatges guardades o enterrades per les primitives comunitats cristianes (en ocasions ens trobarem amb talles precristianes, cas de la Verge del Lledó) davant el perill religiós que significava el domini musulmà. Estes imatges seran conegudes com Marededéus Trobades. També Negres o Morenetes per la pàtina d’anys de soterrament, encara que algunes restauracions profundes i rigoroses ens han permès comprovar els autèntics colors primitius que són distints al negre (singularment podem apreciar-ho en la renovada Verge de l’Oreto de l’Alcúdia).\nEl major nombre de celebracions del grup d’imatges trobades es data el 8 de Setembre, a pesar que en aquells casos en els que la data de trobament és coneguda fefaentment serà eixe dia, el de la trobada, el festiu. Eixa es la raó per la qual la Verge de Lledó a Castelló, la del Sofratge a Benidorm, la Vinguda de la Marededéu a Elx, la Marededéu d’Aigües Vives a Carcaixent o la del Lluch a Alzira, entre alguna altra, es festegen en dies distints al vuitè setembrí.\nPerò tal com diem, serà eixe dia quan multituds de poblacions celebraran la festivitat mariana. Dos exemples rellevants del dia marià per execel·lència els podem veure a Sorita del Maestrat, amb la lluita del dimoni i l’àngel a la Marededéu de la Balma, i la de l’Oreto a l’Alcúdia. Aquesta darrera amb característiques semblants, en el repertori dansarí, a la d’Algemesí.\n2) Algemesí i la seua festa\nLes Riberes del Xúquer, especialment la Ribera Alta que no te costa i conseqüentment manca de turisme de sol i platja, és una comarca oblidada pels visitants, pels forasters però lamentablement també pels estiuejants valencians. Poblacions amb un patrimoni considerable: Alzira, l’Alcúdia, Alginet, Carcaixent, Alberic,…. i uns paisatges diversos i singulars: Guadassuar, Antella, Vva. de Castellón, la Pobla Llarga, Massalavés,….. reben a penes uns quants viatgers al llarg de l’any. Només les urbanitzacions majoritàriament habitades per veïns de la ciutat de València o estrangers, a més d’uns quants autòctons, presenten una aportació ressenyable a les economies locals en l’apartat turístic.\nLes festes però són un atractiu reclam, sobre tot a nivell comarcal, que perme’t la presència destacada de forasters: l’Encissam del Diumenge de Rams a Alberic, la Setmana Santa d’Alzira, les manifestacions esportives del COTIF a l’Alcúdia, la festivitat d’Aigües Vives a Carcaixent, el Porrat de S. Vicent o les danses a Guadassuar,….són dates que tots els riberencs tenen subratllades al calendari.\nI d’entre totes la processó de la Marededéu de la Salut d’Algemesí serà de les més significatives i esperades.\nA l’Antevespra la cercavila i la Nit del Retorn, que tanca el novenari més concorregut que hom puga imaginar-se, assenyalen l’inici de la festa. El Cant de Vespres, les Lloances a la Marededéu i la Processó de les Promeses són els actes més destacats de la Vespra.\nArribem al dia gran, al dia de Marededéu, el 8 de setembre. Els balcons i finestres ornamentats amb els millors llençols i teles brodades. Les cases plenes de dolços i llepolies pels convidants i residents. A les portes cadires esperant el pas processional. La Processó del Matí, de la placeta de la Capella a la Plaça Major, és un tast del que podrem contemplar al vespre. Els muixeranguers fent ostentació de la seua habilitat, els xiquets dels Misteris narrant a tot aquell que els ho demane la seua història bíblica. Els carrers plens de gom a gom i la presència de venedors de qualsevol mena d’atifell o menjar pels carrers.\nLa Processó General o de Volta General és la culminació. Abans de la processó pròpiament litúrgica els xiquets i xiquetes dels Misteris van la seua actuació. Són narracions en valencià sobre fets sagrats. El Misteri de la Temptació d’Adam i Eva, el d’Abraham i Isaac, el del Martiri de Sta. Bàrbara, el del Martiri de sant Bernat i les Germanetes (que els visitants alzirenys sempre sol·liciten) i el de la Marededéu de la Salut o dels Capellans. Amb una ingenuïtat deliciosa els menuts reciten afanyosament, i sovint veloç, els fets als quals fa referència el seu Misteri. Si el visitant és persona de be lliurarà una gratificació als xiquets que se n’aniran satisfets del seu èxit més que no del do.\nQuan ja els xiquets dels Misteris han passat amb les seues històries apareixen els balls. El primer la Muixeranga.\nLa Muixeranga més que una dansa és una sèrie d’habilitats per aixecar torres humanes d’indubtable intencionalitat plàstica. Segons els estudiosos del tema, la Muixeranga és l’orige i fonament dels actuals castells que es basteixen a Catalunya i altres indrets. Segurament és així perquè en algunes comarques catalanes el nom tradicional d’eixos castells era el de Ball dels Valencians. També de lèxic puix que algunes colles i accions castelleres porten denominació típicament valenciana (per exemple, els Xiquets de Valls).\nTradicionalment reservat a homes actualment també participen xiques.\nPerò probablement allò que més ressò ha tingut siga la música que acompanya l’exercici muixeranguer. La música de la Muixeranga ha esdevingut referent d’identitat valenciana i, lògicament, d’Algemesí. També la plàstica, ja que la imatge dels vestits llistats de roig, blanc, verd o blau i la pila de muixeranguers s’ha tornat icona local, fins al punt que a l’entrada de la població un monument així ho certifica i el propi ajuntament ho corrobora lliurant-ho, en mida reduïda evidentment, com record oficial.\nDesprés de la Muixeranga seran els Bastonets el grup que desfilarà. Aquesta dansa, ben coneguda al nord valencià (la Todolella, Peníscola, …), té la força i virilitat de les antigues danses guerreres en les que espases o bastons i planxes o escuts topen constantment i rítmica en un exercici d’habilitat singular.\nLa Carxofa és el següent. És un ball prou estès, en múltiples variants, pel territori valencià. En alguns llocs ha restat només com quadre estàtic o més o menys teatral mentre que a Algemesí conserva la seua ingenuïtat i gracilitat. Són xiquets i xiquetes de vestuari blanc els protagonistes.\nEls Arquets, dansa derivada de la Carxofa, desfilarà posteriorment.\nUn ball típic del segle XIX i que també el podrem contemplar al llarg de tot el territori valencià i encara en processons semblants (per exemple, en la de la Marededéu de l’Oreto a l’Alcúdia) és el de les Pastoretes.\nCom també el Bolero o Llauradores. El més recent dels que precedeixen la processó, les primeres manifestacions del qual són de principi del segle XX.\n3) La Processó de la Marededéu de la Salut\nA pesar que cal incloure, des de l’òptica de l’espectador, com part de la festa processional tot l’esmentat abans (miracles, Muixeranga i demés balls), la Processó, com ho és de rigor, comença amb la Creu Major portada per l’eclesiàstic corresponent acompanyat dels escolanets. Aquí s’inicia la part religiosa, central. Però això no vol dir que no s’hagen introduït elements laics. I el principal seran els Tornejants.\nEls Tornejants és la dansa més representativa, junt a la Muixeranga, de la celebració. Sis dansadors, un mestre, un patge i botargues són els protagonistes. Especialment els balladors, abillats amb una vestimenta amb trets barrocs que recorden els genets antics amb un casc de tela amb cimera de flors i l’anagrama de Marededéu, i una careta de fil d’aram. Unes varetes finíssimes i que oscil·len en llençar-les a l’aire són la seua única i pacífica arma, que en cas de caure’ls al terra serà recollida per les botargues ja que el Tornejant, com cavaller, no pot ajupir-se.\nEn faran ús, llançaran la vareta, al ritme d’una música antiquíssima els tocs de la qual seran solament uns cops de timbal.\nEl Guió de la Marededéu, i una representació simbòlica de xiquets i xiquetes simbolitzant alguns sants, donen pas als personatges bíblics de l’Antic Testament. Este apartat és semblant al dels personatges que podem contemplar en la processó del Corpus de València o en el de Morella. Noè (l’Agüelo del Colomet), Abraham, Jacob, els caps de les tribus d’Israel o Blancs 2. Els Cabdills d’Israel (Moisés i Josué), el xanglot de raïm, els Sacerdots (Aaró, levites), el Canelobre de Set Braços, l’Arca de l’Aliança, els Profetes (Isaïes, Jeremies, Ezequiel i Daniel), Samuel, Saül, Jessé, David, Salomó, Matrones i Heruïnes d’Israel,………… En definitiva com als Corpus esmentats tota la suposada referència original de la vinguda de Jesús.\nTambé del Nou Testament: els Apòstols, els Evangelistes,…..I després vindran els sants patrons. Els festers, l’anda de la Marededéu i les autoritats religioses i civils clouran la processó amb la banda música al darrere.\nUn moment especialment interessant en esta celebració serà l’entrada de la imatge de la Verge a l’esglèsia parroquial. A la sonora interpretació musical s’unirà l’homenatge de tots els participants. Els tornejants llançaran les seues varetes a l’aire, els muixeranguers elevaran les seues torres, la resta dels dansadors i, encara, el públic assistent també es fondran en una mena de catarsi col·lectiva que no és sinó el vitol entusiasta d’un poble per les seues arrels.\nLa Processó de la Marededéu de la Salut d’Algemesí, Be d’Interés Cultural Immaterial valencià, és una de les manifestacions populars que està entre les candidates a ser declarada un dia Patrimoni Mundial per la UNESCO. Sens dubte una declaració mundial d’eixes característiques li donarà un reconeixement i divulgació important, però amb o sense declaració una celebració com esta es mereixedora del coneixement de tots els ciutadans i ciutadanes de la Comunitat. Més enllà de la significació, important significació, religiosa la Processó reunix una quantitat considerable de del més i millor de la tradició social i festiva valenciana. De les arrels que ens han configurat tal i com som.\nSi la música de la Muixeranga ens fica els pèls de punta, si la narració dels xiquets dels Misteris ens fa recuperar memòria, si les danses dels Bastonets o la Carxofa ens recorda que de Vinaròs a Oriola hi han molt més nexes que la estricta demarcació administrativa, si l’esclat final actua com catarsi depuradora, caldrà considerar que esdeveniments com est no solament pot ser una agradable i atractiva forma de visita a una població única sinó la imprescindible manera d’endinsar-se en una commemoració que ens ompli personalment i col·lectivament.\nEl Misteri d’Elx, la primera de les declaracions com Patrimoni de la Humanitat Immaterial de la UNESCO, és sobre tot la celebració de la dormició de Maria i la glòria posterior. ↩\nJoan Antoni Domingo, segurament l’estudiós més destacat actualment de la Processó, ens diu que la denominació de Blancs es deu a la reproducció del vestuari amb el color de l’algeps de les figures existents a l’església de sant Joan del Mercat de València. ↩


La indignitat d'un ministre | Emigdi Subirats - Setmanari l'Ebre\nLa indignitat d'un ministre\nDilluns, 10 de desembre de 2018 a les 10:00h\nHi ha expressions espantoses que, malauradament, han estat pronunciades per persones amb alta responsibilitat política, les quals mai hauríem volgut escoltar. Darrerament en Josep Borrell, ministre d'Afers Exteriors i Unió Europea i Cooperació del Govern espanyol del PSOE, se n'ha fet destacadíssim especialista. La darrera barrabassada que va sortir de la boca d'aquest il·lustrísim senyor feia referència al fet que els Estats Units han construït una societat més cohesionada que els països de l'Europa Occidental per tres raons específiques, i es va quedar tan ample: tenen poca història, gaudeixen d'uniformitat lingüística i només van matar quatre pèls-rojos. Realment, m'avergonyeix la idea que una persona d'aquest baix nivell hagi presidit el Parlament europeu, així com que pugui continuar exercint com a ministre atès que mereixeria haver estat fulminat del càrrec de manera immediata.\nPrimerament, sembla que consideri que la història nord-americana comença a partir de la colonització dels diversos imperis europeus. Déu n'hi do, el seu supremacisme! (mot que els agrada tant usar per desqualificar els dirigents del govern català). Quant a la uniformitat lingüística, que ell qualifica implícitament com un fet positiu, doncs resulta que Puerto Rico és castellanoparlant, malgrat ser un dels estats agregats a la unió. A més, hi ha milions de parlants cervantins en moltes ciutats de la màxima potència mundial que, de ben segur, ajuden a enriquir culturalment una societat caracteritzada pel mestissatge racial, cultural i lingüístic, no mancat de greus problemes de cohesió justament. Res més lluny, senyor ministre! Finalment, no sé com qualificar el menyspreu espantós del senyor ministre envers les nacions ameríndies i el genocidi que van sofrir. Només a la massacre de Wounded Knee el 29 de desembre de 1890 varen perdre la vida més de 150 membres de la nació dels lakota. L'home blanc, els ianquis, el govern de la Unió amb el 7è de Cavalleria, com li vulgueu dir, mai no va respectar cap tractat amb els sioux, els lacota, els apatxe, ni cap altra nació resident al territori nord-americà, mentre que la quantitat de morts va ser enorme.\nAl desembre de l'any passat Borrell ja ens va causar vergonya aliena quan, en un míting electoral del PSOE a l'Hospitalet de Llobregat, en uns comicis electorals forçats per decret i amb empresonats i exiliats, va burlar-se cruelment de l'Oriol Junqueras, pocs dies després d'haver estat privat de llibertat. El va qualificar de Mossèn Junqueras, fet que va provocar el somriure còmplice dels qui l'acompanyaven (Miquel Iceta i altres principals dirigents del psoe regional), així com un fervorós aplaudiment del públic socialista present. La vergonya d'aquella escena, amb malaurada complicitat ciutadana, ens serà difícil d'oblidar. Borrell aplica el seu famós desinfectant dialèctic que ens causa a molts i moltes catalans i catalanes tota mena d'oixos. Personalment, mai no me'n podria riure del fet que adversaris polítics hagin de romandre darrere barrots pels seus ideals!\nNo sé com qualificar el menyspreu espantós del senyor ministre envers les nacions ameríndies i el genocidi que van sofrir.\nEl promotor del pla hidrològic de 1991, que afectava greument les Terres de l'Ebre, s'ha fet tristament cèlebre per unes declaracions que el deixen ben retratat. Si algun líder independentista gosés pronunciar algunes expressions amb menys de la meitat de la gravetat de les "borrellianes", hi hauria tot un terratrèmol polític. En el cas del ministre de la Pobla de Segur, en canvi, encara ha rebut el suport explícit del seu partit (proletari i esquerranós!) i de la delegada del gobierno español a la colònia catalana, Teresa Cunillera, que el va qualificar de superintel·ligent. Tot barrejat amb un fet escandalós que el tacava directament amb tèrbols afers financers! Visca la intel·ligència, senyora Cunillera! Quina intel·ligència més exemplar, il·lustre senyora!\nTanmateix, repeteixo, el que em sap més greu és el suport ciutadà, la complicitat en somriures i aplaudiments, del dia del míting de l'Hospitalet, pel que suposava de burla espantosa envers la persona de l'Oriol Junqueras. Això sí, hauria estat molt higiènic, "molt desinfectant…") que les declaracions indignes d'un ministre bocamoll haguessin forçat la seua destitució immediata. Res més lluny de la trista realitat.\nVicent Pellicer Ollés Jesús\n1. 14 de desembre de 2018 a les 09:14h\nEstem amb tu, Emigdi, amb el teu valor i la forma tan clara i contundent de dir les coses tal com les sents!


Juliol arranca amb risc extrem d'incendis en tota la Comunitat mentre remet l'onada de calor | Valencia Extra\nJuliol arranca amb risc extrem d'incendis en tota la Comunitat mentre remet l'onada de calor\nL’onada de calor comença a remetre aquest dilluns, 1 de juliol, ja sense avisos per temperatures elevades en la Comunitat Valenciana, mentre segueix el nivell de preemergència per incendis forestals en roig (risc extrem) en tota la regió, segons la predicció de l’Agència Estatal de Meteorologia (Aemet) i el Centre de Coordinació d’Emergències 112 de la Generalitat.\nDurant tot el dia predominarà el cel poc nuvolós o buidat, amb presència de núvols baixos, probabilitat de boires matinals en punts del litoral de València i Castelló i vent variable, d’aquest i sud-est fluix a moderat a la vesprada. Les temperatures mínimes es mantindran amb pocs canvis i les màximes aniran en descens.\nEn les capitals de província, els termòmetres oscil·laran entre 32 i 22 graus a Castelló de la Plana, 30 i 22 a València i 29 i 21 a Alacant; valors allunyats dels pics d’aquesta finalitat de setmana per l’onada de calor.\nEl primer dia de juliol serà més calorós en punts de l’interior com Ontinyent o Requena (València), amb fins a 34 i 33 graus, respectivament, però també en les localitats d’Oriola (Alacant) o Morella (Castelló), on les màximes pujaran a 33.\nLa situació canviarà lleugerament aquest dimarts, 2 de juliol: cels buidats a Castelló i intervals de núvols baixos a València i Alacant que podran deixar precipitacions febles. A la vesprada, predomini de cel poc nuvolós o buidat, amb una mica de nuvolositat d’evolució diürna i risc de ruixats dispersos en zones altes de l’interior de València i Castelló. Les màximes baixaran lleugerament.\nEl Suprem avala per unanimitat l'exhumació de Franco i que siga enterrat en Mingorrubio\nEl foc ha arrasat 79.005 hectàrees en els nou primers mesos de 2019, el 17% al Mediterrani\nLa Policia no descarta noves detencions per l'agressió sexual múltiple a una jove en una discoteca de València\nOltra aposta per escoltar a la joventut davant el canvi climàtic perquè 'si la política no és capaç d'escoltar com serà útil per al present i el futur?'\nLa 'distorsió' de la Transició Ecològica de Madrid a València\nLa tardor comença en la Comunitat Valenciana amb cel poc nuvolós i temperatures en descens\nDegustacions, tastos i 'showcookings' mostraran el costat més "exquisit" de la Comunitat aquest cap de setmana\nJordi Mayor reivindica la música com a atractiu turístic en La Marina de València\nTSJCV anul·la l'informe del Consell que rebutja Port Mediterrani i demana un de nou perquè el projecte siga sostenible\nEl Consell elaborarà l'Agenda Urbana Valenciana orientada a la sostenibilitat econòmica, ambiental i social\nEl PSPV queda fora de la comissió delegada de la Marina amb els vots de Compromís\nArranca l'Encontre Escriptors de la Mostra Viva 2019


Recomanacions de producte fresc del 14 al 20 d'octubre del 2019\nDel 23 al 29 de setembre del 2020\nDel 16 al 22 de setembre del 2020\nDel 9 al 15 de setembre del 2020\nDe l'1 al 8 de setembre del 2020\nDel 25 al 31 d'agost del 2020\nDel 6 al 13 d'agost del 2020\nDel 29 de juliol al 5 d'agost del 2020\nDel 22 al 28 de juliol del 2020\nDel 15 al 21 de juliol del 2020\nDel 8 al 14 de juliol del 2020\nDel 30 de juny al 7 de juliol del 2020\nDel 23 al 29 de juny del 2020\nDel 16 al 22 de juny del 2020\nDel 8 al 15 de juny del 2020\nDe l'1 al 7 de juny del 2020\nFruita: Tres fruites reines al mercat\nAquesta setmana les fruites reines al mercat són els caquis d’Alacant, les xirimoies de Granada i els mangos de Màlaga. Sabies que una sola peça de mango de 200 gr. aporta la quantitat diaria recomanada de vitamina C i A? Així doncs, és un excel.lent antioxidant. Omple de salut el teu cistell!\nHortalisses: Primers alls tendres, espinacs i carabasses de proximitat!\nAquest setmana l’Associació Gremial d´Empresaris Majoristes de Barcelona i Província (AGEM) ens aconsella omplir el cistell amb els primers alls tendres. Sabies que els alls tendres descongestionen i són un bon antibiòtic natural per tractar els refredats? Que no faltin al cistell ara que comencen a baixar les temperatures!\nD’altra banda, si fa uns dies parlàvem de bledes de proximitat, aquesta setmana ja arriben al mercat bons espinacs de comarques com el Baix Llobregat i el Maresme. Així mateix, com la setmana passada, segueix destacant al mercat majorista, en quantitat i qualitat, la carabassa de diferents varietats i, és clar, de proximitat!\nCarn: Braó de xai i vedella\nContinuem parlant de xai a preus molt estables. Així mateix, les Empreses del Sector Carni de Mercabarna recomanen aquesta setmana una part gustosa i que trobarem molt bé de preu: el braó de xai. El braó és la part final de la cuixa i la podem fer al forn. També preus molt estables per a la mitjana de vedella, molt bona per entrecot i rosbif.\nPeix i marisc: Moment de sípies i calamars\nEstem en plena temporada de cefalòpodes. Per això, el Gremi de Majoristes del Mercat Central del Peix de Mercabarna (GMP) ens recomana aquesta setmana sípies i calamars frescos. Així mateix, comencem a tenir eriçons de mar. Ens arriben tant del Galícia com de Palamos i Roses. Per últim, tal com la setmana passada, seguim amb moll de roca i bonítol.


Alt Urgell, 29 de setembre 2017: BALANÇ SATISFACTORI DEL CONGRÉS DE NATURA I ESPORTS – Pirineus TV\nAlt Urgell, 29 de setembre 2017: BALANÇ SATISFACTORI DEL CONGRÉS DE NATURA I ESPORTS\nLa Sala Sant Domènec de la Seu d’Urgell ha acollit aquest divendres a la tarda la clausura del quart congrés euopeu de Natura i Esports. El certamen, que ha aplegat a unes 130 persones vingudes d’arreu d’Europa i també d’alguns països africans, s’ha celebrat a la capital alturgellenca des de dimecres. Un dels objectius de la trobada era treballar al voltant de la sostenibilitat en l’àmbit dels esports a l’aire lliure, i des de l’organització asseguren que s’han obtingut conclusions interessants.\nDes de l’ajuntament de la Seu d’Urgell també han valorat molt positivament el congrés. Han considerat que aquests esdeveniments serveixen per posicionar la ciutat i l’Alt Urgell al mapa com a destinació turística d’esport i natura. Durant la jornada d’aquest divendres també s’ha produit la cessió del testimoni a la ciutat que acollirà el proper congrés d’aquí dos anys. Serà Viana do Castelo, a Portugal.\nParlen al vídeo: EDU INGLÉS, MEMBRE ORGANITZACIÓ


MAGDA BONET BLOG: Aquest matí una dona a parit al carrer ( anada d´olla després de lleguir la notícia)\nAquest matí una dona a parit al carrer ( anada d´olla després de lleguir la notícia)\n"tot vé de l´ou" Ovidi\nPeix petit prenyat: Calamar, content, espera.\nOus de peix que no valen res i la pell d´un ou d´un esturió, coixí de nans privilegiats, jet set total d´un mon aïllat al mon humà.\nPatim patam, no xafeu nois als nans petits, molt diminuts, que com nosaltres, venén del nord, vénen del sud.\nTot vé del ou. Ho va dir l´Ovidi ( mira quin goig així que vull, faig un tú a tú amb el antic, lluny del malic) a les transformacions i ho diu el toll, de sang glin glon, que avui mateix, una senyora, del Chinatown de Barcelona, ha posat al mitg del brut asfalt.\nNo s´ha esperat al hospital.\nI ja tenim xineta (cantautora urbana) més catalana que´ls ous dels ous de la Dexeus.\nNo és el mateix començar al carrer que un llitet tovet tovet de marca flex.\nI aixó qui ho sap, més que ningú i més que déu i hasta redéu es el Varela, que va piant tot dividint negre del blanc, ovaris d´ous, i mentrestant, tením motiu per despistar el malestar, posicionats en un costat, sense pensar ni en sortir al mitg del carrer i fer-nos sentir.\nSerá que som uns grans farsans ( vagos integrals) o qui més qui menys té alguna cosa que amagar. Però anem premén el Si o el No que va marcant televissió i un ou gegant ens engulleix i serem dos ous molt grans molt grans i els despistats, ferits de veritat, caminaràn, patim patam, per no trepitjar els nans petits, d´ous diminuts, que tant cansats de ser genuins, han fet un pas, molt més enllà, i ara ja tenén classes socials.\nVenuts al ou del peix com balla, mentrés la penya va i es baralla.\nSort en tením, que de tant en tant, una xinesa, o bé una dona menestral, fan un singlot i treuen l´ou allà on empeny i no pasa res.\nLa vida on cau i els ous, per tot, van començant. Els uns enreden i els altres, pau.\nPublicado por Magda en martes, abril 21, 2009\nY la vide sigue y hay que echarle dos, tres... o cinco mil huevos pa tirar palante, seas de asfalto o de llitet tovet


Allotjaments a la Costa Brava - Casa arena\nCuina tradicional a domicili\nCasa Arena, en col·laboració amb Comencasa365, ofereix plats de la terra a domicili.\nAbans i/o durant la seva estada amb nosaltres, podrà demanar qualsevol plat de temporada i li servirem a l’immoble reservat.\nPer poder reservar el seu menú à la carte, afegeixi els plats que desitgi a la cistella de compra i completi la informació addicional.\nDelicada crema de xampinyons amb un alt valor nutricional, rica en vitamina D, zinc, seleni, fòsfor i potassi. Crema enriquida amb formatge, brie, porros, patata i ceba.\nExcel·lent elaboració d’espàrrecs verds rics en fibra, vitamines i àcid fòlic. Plat saludable i idoni per combatre el fred i enfortir el sistema immunitari.\nSuau crema de porros a servir freda o calenta. Perfecta a l’estiu i a l’hivern. Rica en fibra dietètica, vitamina B9, àcid fòlic i calci.\nEl lluç és un dels peixos que trobem sovint a les taules catalanes. Baix contingut en greixos i poques calories. Se’l considera una font de nutrients òptima. Se serveix acompanyat d’arròs.\nPlat tradicional espanyol. Se serveix fred, calent o a temperatura ambient, segons la preferència del comensal. Preparat a base de patata, ceba i ou. Acompanyament de tomàquet al forn.\nSuculenta i tendre peça de llom combinat amb un toc de mel. Plat acompanyat de verdures de proximitat i herbes de l’Empordà.\nRefrescant postres baix en calories. Font important de vitamina C, àcid fòlic i fibra. Popurri de fruita tallada amb suc de taronja.\nDolç de iogurt amb maduixa\nExquisida crema de iogurt amb fruita de temporada i xarop de maduixa i fruits del bosc.\nPetit de xocolata amb plàtan\nDelicioses postres, suaus i cruixents, a base de xocolata i plàtan. Un petit gran caprici, ideal en qualsevol moment del dia.\nSi té cap dubte o li cal aclariment, contacti amb nosaltres.\nEstarem encantats d’ajudar-lo.\nSi té cap dubte o li cal aclariment, contacti amb nosaltres. Estarem encantats d’ajudar-lo.


Presents al Europen BIM Summit 2019 | Calaf Constructora\nEnguany Calaf Constructora ha tornat a participar en una nova edició de l’European BIM Summit celebrat el passats 11 i 12 d’abril a Barcelona, a l’auditori AXA. Aquesta edició estava centrada en la transformació digital de la construcció i la incorporació de la intel·ligència artificial en el sector.\nOrganitzat pel CAATEB, conjuntament amb la BIM Academy i Building Smart Spain el congrés s’ha consolidat com a referencia a Europa en la utilització de la metodologia BIM.\nPer part de Calaf Constructora, la nostra responsable de contractació, Àngela Arce, va exercir de representat de l’empresa durant l’acte d’obertura del congrés juntament amb la resta dels col·laboradors. Des de Calaf Constructora felicitem al CAATEB, la BIM Academy i el Building Smart Spain per fer possible un esdeveniment d’aquest nivell i característiques al nostre país.


Nombrosos actes han permés commemorar a Benissa l'aniversari del naixement del pintor Josep Ivars Ivars, donant a conèixer la seua obra i la influència d'aquesta sobre el desenvolupament cultural del municipi en les últimes dècades.\nExposicions, conferències i reconeixements públics, formen part de les celebracions organitzades amb motiu del centenari del naixement del prestigiós artista benisser. Dins d'aquests actes, ja es pot visitar l'exposició retrospectiva per a celebrar el centenari del naixement d'aquest genial pintor benisser, reconegut pel seu mestratge amb el gir de pinzell. D'aquesta manera, el Taller d'Ivars, lloc en el qual l'artista es va iniciar en la talla de fusta, acollirà aquesta exposició en horari de dimarts a dissabtes de 18.00 a 20.30 h, fins al 24 de novembre.\nEn aquest mateix sentit, aquest cap de setmana s'han succeït a Benissa diferents actes i propostes per a commemorar el naixement d'una de les figures artístiques més representatives del poble. I és que Josep Ivars Ivars va desenvolupar una extensa obra pictòrica que li va portar a rebre nombrosos guardons, tant a Sud-amèrica com en les seues visites per Europa. Josep Ivars Ivars va entrar a la presó pels seus ideals comunistes, veient-se obligat a exiliar-se a Buenos Aires en 1950. A Argentina va formar part del grup "Los Manchistas", sent en 1986 el moment en què va tornar a Benissa.\nAquestes vivències i, especialment la seua obra, van ser les temàtiques de les quals va versar una conferencia – col·loqui realitzada divendres passat en les Cases del Batlle, mentre que el dissabte va tenir lloc en la Placeta annexa al carrer Juan de Juanes un acte de reconeixement a la seua figura artística, amb una placa que el veïnat ha volgut situar en aquesta ubicació per a honrar la seua memòria.\nFinalment, la inauguració de l'exposició retrospectiva va tenir lloc en el Taller d'Ivars, amb unes 50 persones que van poder conèixer de primera mà un gran nombre dels quadres que Ivars Ivars va pintar, tant a Benissa com en la seua etapa argentina.


Lluna blava: de desembre 2010\nEssència de les pedres\nHavia tingut el somni inquiet\nAlguna cosa l'havia destorbat.\nM'aixeca i, sense saber el perquè, vaig anar a cercar el cotxe i em dirigí al lloc de Torre d'en Galmés. Deixà el cotxe al revolt de na Comerma de sa Garita, just a la mitgera amb Torrevella.\nFos el que fos, m'estava fent actuar sense tenir en compte la meva voluntat.\nBotà la paret i m'atracà al monument prehistòric.\nMira les pedres i, com sempre, tingué uns escarrofaments.\nQuina bellesa de construcció.\nCom m'agradaria que es reconstruís. Com m'agradaria haver-la conegut en el seu moment d'ús i esbrinar el que era, qui l'emprava i tot el que es pot demanar.\nVolia seguir mirant les pedres però alguna força m'estirava cap a l'altre costat. No entenia el que me passava. Jo volia seguir admirant un dels meus jaciments preferits però, no podia. Em deixà endur. Anàvem en direcció cap a Roques Llisses.\nJust travessar el portell de la paret seca que separa les tanques em trobà davant el sepulcre megalític de Roques Llises, una altra construcció impressionant. Mi atracà fins que, just abans de tocar les llosses, vaig quedar immobilitzat.\nNo entenia res ni tampoc, no m'agradava.\nQue estava passant, que m'estava passant.\nEl meu cervell treballava a tota maquina per esbrinar el què, el perquè, qui... i no trobava cap resposta.\nLa intranquil·litat s'estava convertint en por, en pànic. Una belluma em va passar per davant els ulls i em trenca la tensió, la rigidesa.\nLa belluma entra per la llosa perforada i comença a agafar forma. El cor, tot i que no em parava de bategar, anava agafant un ritme més normal. Comença a escoltar música molt suau. Era agradable, molt agradable però, no hi havia ningú més que jo.\nLa belluma s'havia convertit en un boira amb figura humana. M'estava somrient. ─T'has espantat, eh─ Em digué.\nNo vaig gosar contestar. Encara que la serenor retornava al meu cos, l'ensurt havia estat massa gros, l'espant n'era present i no tenia resposta a res del que fins aquell moment m'havia passat.\n─No t'amoïnis. Tu no em coneixes però jo sí. Som l'essència de les pedres que tan estimes. Del record de la seva història. El seu guardià. I ara que m'ha arribat el moment del relleu, he volgut acomiadar-me de tu. Sempre m'ha reconfortat la teva presència, les teves inquietuds, el teu respecte envers el que tenies al davant, el teu respecte cap a jo─.\nVa somriure, la boira va convertir-se amb ombra i aquesta es va esvair per un forat de la pedra. Tot havia acabat.\nMirà el sol i vaig caminar cap el cotxe per tornar cap a casa. Pel camí, quan mirava les pedres no podia deixar de pensar amb el que havia passat. No entenia res de res però no m'importava. Era feliç!\nPublicado por Pau Bufoga en 19:23 1 comentari:\nAvui m'he aixecat amb boires.\nNo he albirat el camí a seguir\nTots possibles futurs,\ni molts, massa, entramats.\nHe desitjat fossis amb mi\nnotar la teva presencia\ni, amb els ulls tancats.\nfer junts la primera passa\nHe fet la primera passa\nsense mirar més enllà\namb por d'equivocar-me\namb l'angunia de no saber\nsi és correcte la direcció\nAvui quan m'he aixecat\nhe cercat la llum\nPublicado por Pau Bufoga en 11:29 Cap comentari:\nVdb - Nadalenca\nVoleu saber perquè som Vidalba? Idò...\nSom Vidalba perquè compartim.\nSom Vidalba perquè estimam.\nSom Vidalba perquè convivim.\nSom Vidalba perquè ell, i tu, i jo i... tots, hi som.\nI hi som perquè xalam, perquè discutim,\nperquè ens acceptam, perquè som com una família.\nPerquè amb les nostres vivències ens feim grans, forts, autònoms.\nI hi som perquè ens agrada, perquè volem.\nLa porta sempre és oberta, per entrar i\nAmb Vidalba hem gaudit d'històries i aventures.\nHem fet esport i teatre. Hem cantat i jugat.\nI Vidalba som tots. Joves i voluntaris, amics, familiars i col·laboradors.\nI ara, que el 2010 és a la fi\ntorna a ser el moment de, donant-nos les mans, mirar cap endavant, amb un somriure a la cara, i fer una passa més en el nostre peculiar camí, amb coratge, sense mirar enrere, obrint les portes del futur perquè el 2011 ja és aquí.\nPublicado por Pau Bufoga en 16:12 Cap comentari:\nDes de fa dies, molts, que vull escriure però, les pàgines, han continuat blanques. Immaculades.\nNo he trobat, en seure'm davant l'ordinador, el moment per a fer el que, de fet, m'agrada i, quan ho he intentat, no he trobat les paraules.\nEn aquest període de temps han passat fets tan simples com rebre algun correu electrònic que hagués estat bé respondre però, un mes, no ha estat suficient per a fer-ho. I ho he provat. He estat assegut amb les mans sobre el teclat però, els dits, no han tingut la força suficient per prémer les tecles i, si ho han fet, el resultat eren paraules sense sentit.\nAra estic assegut davant l'ordinador i tenc les mans a sobre el teclat amb els dits posicionats, com em van mostrar quan era un poc més jove i, els oblig a teclejar, una a una, les lletres que em dicta el pensament, tot intentant recuperar part del temps perdut.\nTanmateix, però, no només les paraules son fràgils.\nEsper no sigui auguri de res.\nL'estrès d'aquests dies\nL'estrès és palpitant. La situació és desesperant.\nLa pressió embolcalla tant, tot el cos que, tot just, deixa respirar.\nNi una pistola podria fer variar un fil aquesta sensació. Tot és a punt de rebentar. L'economia a la corda fluixa... Els drets i deures posats en solfa... Les relacions humanes...\nEl ressò n'és força important, el que crea més pressió que, a la vegada, provoca més estrès.\nNo sé fins quan resistiré però, avui, és el meu darrer dia de vacances!\nTot tornarà a la normalitat i no sé si ho podré aguantar!\nSER – Nadal\nUna petita incursió en un concurs de contes curts a la ràdio. Tot i que el tema nadalenc no és de la meva devoció i que, a més, és en castellà, m'agrada provar si em surt alguna cosa. Vaig intentar que els paràgrafs es poguessin llegir començant tan des de dalt com des de baix. No sé si ho he aconseguit. Així m'ha sortit.\nLa burbuja estalló y no quedo nada.\nElla subió atravesando el líquido translucido desde el fondo de una copa.\nUna mano había vertido el preciado jugo salido de la botella.\nAlguien descorchó el recipiente con un estrepitoso estruendo derramando la espuma.\nEra el esperado momento del brindis con el cava.\nD'aquest tipus de bolet no conec el nom popular a Menorca, si és que en te. El podem batiar com a cama-seca de na Susanna, Susanneta, o Rogenca (com a Santanyí).\nNo l'havia agafat mai. Ha estat la incorporació d'enguany a la cuina dels bolets, un agarical per més senyes. La seva textura i gust s'assembla a la de les gírgoles. Suficient agradable al paladar per a no desaprofitar-los. El dia que en vam agafar uns quants per a provar-los n'hi havia una caterfa. Ara que sabem que ens agrada, no l'hem trobat. Sol passar així però, el trobarem!\nPublicado por Pau Bufoga en 19:11 2 comentaris:


Holiday home Hindbærvangen Oksbøl XII Oksbol Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nHoliday home Hindbærvangen Oksbøl XIICasa-, Jegum, Oksbol, Dinamarca, 6840 - Veure al mapaHoliday home Hindbærvangen Oksbøl XIIVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 40 fotos\nAl visitar Oksbol, vosté es sentirà com a casa a Holiday home Hindbærvangen Oksbøl XII, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Holiday home Hindbærvangen Oksbøl XII, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, sauna, solàrium, parc infantil. Holiday home Hindbærvangen Oksbøl XII és una elecció inteligents per a viatgers a Oksbol, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


SER UN INFANT DE FAMÍLIA POBRA ÉS UNA MALALTIA?. Article d'opinió de CCOO Educació al Diari de Girona (Suplement Aula) del dimarts, 17 de març de 2015 ~ @CCOOEducació Comarques Gironines\nSER UN INFANT DE FAMÍLIA POBRA ÉS UNA MALALTIA?. Article d'opinió de CCOO Educació al Diari de Girona (Suplement Aula) del dimarts, 17 de març de 2015\n17.3.15 . Tema: articles , Diari de Girona\nSER UN INFANT DE FAMÍLIA POBRA ÉS UNA MALALTIA?\nEl dimarts 10 de març la consellera d’Ensenyament anunciava en roda de premsa les mesures per lluitar contra la desigualtat escolar. Explicava que amb vista al curs 2015-2016 els pares dels alumnes de P3 de centres d’alta complexitat hauran de presentar un informe mèdic a l’hora de formalitzar la matrícula, que permetrà poder donar una resposta precoç a les seves necessitats.\nCom és que no hi havíem pensat abans els professionals de l’educació que treballem en centres d’alta complexitat!!\nSi a l’aula tens alumnat de famílies pobres, que han passat per un desnonament, alumnat que fa un o dos àpats al dia, la feina extraescolar dels quals és voltar pels carrers, amb tota la família vivint amb els avis gràcies a la pensió d’aquests, amb 10 persones compartint un pis de 50 metres quadrats, amb els pares sense feina, que viuen a cavall de dues cultures: la de l’escola i la de casa... Un informe del metge a P-3, amb una medicació adequada i tot resolt!!\nPerdoneu la ironia, però si no ironitzo m’enfado i m’indigno!\nPodria entendre que fos una mesura per a les zones on l’atenció pediàtrica no s’hagi pogut garantir, sigui per motius de mobilitat laboral o per corregir el dèficit d’atenció sanitària, però no ho entenc ni em sembla necessari fer-ho de forma ordinària.\nM’agradaria saber quina anàlisi de la realitat dels centres d’alta complexitat ha fet la Conselleria d’Ensenyament per arribar a proposar mesures com aquesta.\nSiguem seriosos. La lluita contra la desigualtat d’origen és un dels grans desafiaments amb què s’han d’enfrontar els sistemes educatius actuals.\nÉs evident que en una situació de precarietat econòmica com l’actual, és imprescindible que el sistema educatiu busqui i tingui mecanismes per pal·liar les diferències socials i promoure la igualtat i l’equitat.\nPerò les mesures no han de ser biologistes, sinó socials. No comparteixo aquesta visió biologista de les dificultats que ha d’enfrontar el sistema educatiu, perquè és una visió reduccionista i que evidencia com el Departament d’Ensenyament esquiva responsabilitats.\nTornem a posar l’accent en la mancança i no en les potencialitats. Demanem als mestres que es converteixin en “detectors”... per després fer què? Derivar-los a on? I a l’escola com treballem amb ells? Amb quines eines i recursos? (Veure informe Warnock)\nTornem a potenciar el discurs mèdic donant la responsabilitat als pediatres? Són els pediatres els qui ens diran què hem de fer a l’escola? Quin paper hi juga l’EAP?\nSota aquesta premissa de lluitar contra la desigualtat, podem caure en el parany de la segregació ja des de P-3. Qui garantirà que no sigui així?\nAquests últims cursos hem vist com molts dels programes d’atenció a la diversitat, de diversificació, d’acció tutorial i de suport educatiu que s’estaven portant a terme per afavorir l’èxit escolar de tot l’alumnat, s’han anat desmantellant. En part per falta de pressupost, però també per la clara intenció que els principis d’igualtat, equitat i inclusió deixin de ser els pilars fonamentals del nostre sistema educatiu.\nLa Llei vigent a Catalunya, la que va aplicant el Departament d’Ensenyament és la LOMCE, i aquesta centra els processos educatius en els estàndards d’aprenentatge i en la classificació de centres i alumnes. I mesures com la proposada no fan res més que estigmatitzar centres i alumnat.\nSegurament aquestes mesures es prenen amb l’excusa de millorar el lloc en el rànquing de PISA, que sembla l´únic objectiu de les polítiques educatives europees. Però està clar que en aquesta cursa per les bones notes a PISA qui més hi perd és l’alumnat de la classe treballadora, que aconsegueix pitjors qualificacions acadèmiques com més gran és la segregació en el sistema educatiu i com més pobre és el fora escola. PISA avalua competències importants però limitades.\nUnes bones mesures per lluitar contra la desigualtat escolar passen per fer una bona atenció a la diversitat. Per això cal tenir una visió amplia del concepte diversitat, un canvi de mirada en l’educació, veure l’alumnat en tota la seva extensió, de forma holística i plena.\nEn el marc de l’educació inclusiva es treballa amb la idea que tothom pot aprendre i progressar, però no necessàriament de la mateixa manera. Actualment sabem que hi ha moltes formes d’aprendre. La tecnologia ens permet donar respostes als diferents ritmes i estils d’aprenentatge.\nPer lluitar contra la desigualtat calen mesures valentes, calen uns pressupostos en educació que garanteixin una atenció de l’alumnat amb qualitat i això vol dir cobrir substitucions des del primer dia, baixar les ràtios, augmentar les beques, dotar els centres amb les plantilles necessàries per atendre la diversitat, que permetin desdoblaments i atencions individualitzades…\nNo podem permetre que les polítiques educatives ens portin a la confusió entre diversitat i desigualtat. La diversitat enriqueix l’ecosistema educatiu, la desigualtat l’empobreix.\nAnna López Carbonell.\nMés informació: CCOO Educació Girona rebutja la petició de l'informe pediàtric per matricular-se a P3. COMUNICAT (+)


Coalició Asturiana - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCoalición Asturiana fou una coalició electoral entre els partits politics asturians Unidá Nacionalista Asturiana (UNA) i Partíu Asturianista (PAS) per participar en les eleccions autonòmiques d'Astúries de maig de 1991. A les eleccions generals espanyoles de 1989 UNA va obtenir un 0,54% de vots i PAS un 0,57%.\nEl cap de la llista serà Xuan Xosé Sánchez Vicente president del PAS que fou elegit diputat amb 14.500 vots. El PAS no trigà a capitalitzar els resultats i deixarà de banda les forces d'esquerra; l'UNA denunciarà la situació arribant a demanar Sanchez Vicente la renúncia a l'acta de diputat. A les següents eleccions el PAS es va presentar en solitari el 1995 i Sanchez Vicente conservà l'escó.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Coalició_Asturiana&oldid=20112499»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 jul 2018 a les 09:55.


Europe’s path to strategic recovery: brace, empower and engage – IDEES\nAquest informe, elaborat per l’European Policy Centre, analitza el present i el futur de la Unió Europea, destaca quatre lliçons que la situació actual ens ensenya i proposa tres maneres sobre com la UE hauria de construir-se com una unió més autònoma i estratègica. Encara hi ha alternatives a la fragmentació i a la desintegració política, assenyala l’autor, però seran imprescindibles la determinació i la presa de decisions clares.\nLa pròpia naturalesa de la construcció de la UE fa que sigui especialment vulnerable i dèbil davant d’un repte com la crisi de la Covid-19. Però, alhora, només la UE pot oferir la coordinació necessària per abordar els efectes de xocs transnacionals.\nEls líders europeus s’han dedicat més aviat a impulsar mesures reactives per millorar la seva resiliència en comptes de mesures preventives.\nLa situació actual ens dona quatre lliçons:\nEuropa no estarà segura en un món on guanyen terreny la política del poder, el nacionalisme i l’autoritarisme i es deixa enrere la cooperació i s’instrumentalitza la interdependència.\nAquestes condicions prevaldran si no s’actua de manera ferma per establir un ordre internacional estable i basat en normes.\nL’UE i els seus estats membres no poden definir aquest tipus d’ordre de manera aïllada, però sí que poden unir forces amb aliats per defensar els seus interessos.\nL’UE no tindrà la credibilitat ni els recursos per fer-ho si els europeus estan en disputa entre ells en comptes d’augmentar la seva cohesió i la seva resiliència.\nSegons l’article, Europa s’ha d’atrevir a endinsar-se en el tauler de joc internacional, que cada cop és més multipolar i, per fer-ho, ha d’esdevenir més estratègica i autònoma, establint objectius i mobilitzant recursos sense dependre primàriament de les decisions dels altres. La pandèmia fa que esdevenir estratègica i autònoma sigui alhora més difiícil i més necessari que mai, i l’autor dona aquestes pautes per aconseguir-ho:\nBrace: enfortir la cohesió europea i la resiliència per la competitivitat multidimensional, les crisis transnacionals i els atacs deliberats. Aconseguir enfortir la Unió Econòmica i Monetària i reforçar les normes del Mercat Únic per protegir econòmicament els estats membres, desenvolupar mecanismes de protecció civil i garantir el bon funcionament de les tecnologies digitals i evitar la desinformació.\nEmpower: incrementar el potencial inexplorat de la UE i de l’acció conjunta seus estats membres per exportar el seu pes a l’escenari global. Aconseguir consolidar el poder regulador de l’UE a nivell econòmic, aconseguir la sobirania tecnològica i desenvolupar una economia de la tecnologia de les dades i de la Intel·ligència Artificial dinàmica, aconseguir coordinar els països en el camp de la defensa.\nEngage: una Europa més forta també hauria de defensar una cooperació internacional basada en normes i reformar l’ordre internacional per assegurar el bon funcionament del multilateralisme mantenint una actitud flexible i pragmàtica. La UE hauria d’impulsar la reforma de l’Organització Mundial del Comerç i articular col·laboracions bilaterals o multilaterals per estar preparada per noves emergències.\nLa resposta de la UE i dels seus estats membres a la crisi revelarà moltes coses de la seva naturalesa, del seu funcionament i del seu futur.\nEl moment actual podria ser una gran oportunitat per aconseguir més integració europea, cosa que requeriria una determinació política a llarg termini.\nAixí s’aconseguiria construir una Europa més estratègica i autònoma que podria fer front no només a la pandèmia actual sinó també als futurs reptes que podrien plantejar-se.\nSi els líders europeus no aconsegueixen fer tot això, la crisi política farà que Europa es fragmenti i hagi de seguir sent estratègicament dependent.\nAccedeix a l’informe complet.\nTítol: Europe’s path to strategic recovery: brace, empower and engage\nAutor/a: Giovanni Grevi


OPINIÓN | 'El protagonisme del filial' por Manolo Montalt - Plaza Deportiva\nHoy es 13 de junio y se habla de valencia cf GONÇALO GUEDES opinión pd EURO 2021 ressy Senyera equipaciones deportivas\nEl protagonisme del filial\nQue estem davant d'una cita històrica, i que toca omplir Mestalla per al partit d'anada davant de l'Albacete imagine que són dos premisses que a hores d'ara se li escapen a molt poca gent...\nVALENCIA. En estos dies de calma "chicha" en els que poc cal comptar del primer equip del València CF ha irromput amb força el seu filial. El Mestalla de tota la vida, que va passar per denominacions com la de València "B" gràcies a normatives un tant discutibles sobre la nomenclatura dels equips filials respecte als seus clubs nodrissa (com si en el futbol no haguera coses més importants que arreglar), es fica de ple en el primer plànol de l'actualitat.\nEls primeres calors de l'any (per cert, primers però no per això sense intensitat) sempre deixen les fases d'ascens. Estos "play off" -com se'ls diu ara- no deixen de ser la brutal injustícia per als equips que s'han passat tota una temporada lluitant per a ser els millors del seu grup. Però en estes categories -i en les que vénen immediatament per davall- això no dóna dret a un ascens. Quan el corredor de marató està exhaust, encara li endossen tres eliminatòries més a vida o mort perquè els mèrits contrets durant nou mesos servisquen per a alguna cosa o queden en simples, fredes i estèrils estadístiques. El desfasament entre les places d'ascens i descens, així com la més que discutible composició de les divisions futbolístiques en categories sense una correlació directa ni una distribució lògica torna a ser un problema de despatxos que paguen els que es visten de curt.\nPerò més enllà de la justícia o injustícia d'estos play off, la veritat és que és el seu moment. I pel que fa al València CF ha passat ja molt de temps des que Cèsar Ferrando va ficar al filial valencianista en una fase per pujar de categoria. Abans eren diferents, et sortejaven en un grup de quatre equips i havies de jugar sis partits en una lligueta. El que tenia més punts, pujava. Ni en aquella ocasió, ni en les anteriors amb Pep Balaguer -dos seguides- el filial valencianista va aconseguir el seu objectiu.\nÉs més, el filial del València CF no aconseguix un ascens a segona divisió A des de l'any 1971, i ara està tan sols a dos partits de fer-ho.\nQue estem davant d'una cita històrica, i que toca omplir Mestalla per al partit d'anada davant de l'Albacete imagine que són dos premisses que a hores d'ara se li escapen a molt poca gent. Inclús que l'equip que dirigix amb encert Curro Torres ja s'ha guanyat una nota altíssima en esta temporada passe el que passe en els 180 minuts que queden de temporada, també. Però vaig més enllà, cal preguntar-se: ha sigut correcte el model de filial esta temporada?\nI hi haurà qui conteste que sí. Que ocórrega el que ocórrega -i en el pitjor dels casos- este equip deixa com a llegat diferents jugadors jóvens per a realitzar la pretemporada amb el primer i algun es pot fer un buit en el primer equip. Perfecte, perquè llavors anem a l'essència mateixa dels filials: ajudar al seu equip nodrissa, quan se li necessite. Llavors, com valorem que per tindre jugadors que excedixen de l'edat permesa, el filial enguany no haja pogut tirar-li una mà en tota la temporada al primer equip en el tema dels centrals?\nSé que pot semblar una reflexió inoportuna, però no sóc dels que es deixa guiar simplement pel resultat final. Si s'ascendix la planificació haurà sigut un èxit, i si no s'ascendix haurà sigut un fracàs? Em negue a una reducció tan simplista de les coses. De fet crec que esta pregunta ha de conduir-nos a un debat més profund i assossegat. Simplement ho deixe en l'aire. No crec que es puga contestar amb la deguda reflexió ací i ara -mentres m'estàs llegint-.\n"No es pot canviar tot per un baló al pal", m'ho va dir un exconseller del València quan li vaig preguntar per Koeman instants després de classificar a l'equip per a final de Copa del 2008. El València li va guanyar al Barça 3-2, però Henry va enviar al pal que haguera suposat el 3-3 i l'eliminació del València CF pel valor doble dels gols en camp contrari. Koeman estava sentenciat per motius obvis i aquella frase tancava un "no ho podem fiar tot al resultat final".\nJo també demane el mateix. Primer felicitem Curro i als xavals, i després reflexionem.


ets a: Dermatologia clínica › Detecció precoç del melanoma\nDetecció precoç del càncer de pell, inclòs el melanoma\nMICROSCOPIA DIGITAL DE LESIONS PIGMENTADES I MAPES CORPORALS TOTALS\nDe tots els càncers, el de pell és el que més ràpidament augmenta la seva incidència. El melanoma és el càncer de pell més perillós.\nEls melanomes acostumen a assemblar-se a les pigues, de les quals s’han de diferenciar. Consulti immediatament al seu dermatòleg si observa la aparició d’una piga nova o qualsevol canvi de les que ja té. A més recomanem que tots hem de fer una visita preventiva al dermatòleg un cop a l’any.\nEXÀMEN DE PACIENT D’ALT RISC\nAlgunes persones precisen d’un control de pigues més profund. Com a norma general, s’accepta de forma general que s’han de controlar amb especial cura aquelles persones que tinguin més 50 pigues, i/o algun familiar directe hagi patit algun melanoma.\nSi vostè pertany a aquest perfil de persones, a DERMAS podem fer-li la prova preventiva més avançada: la MICROSCOPIA DIGITAL DE LESIONS PIGMENTADES: SCREENING CUTANI.\n¿EN QUÈ CONSISTEIX L’SCREENING CUTÀNI?\nL’Screening cutani és una proba completa que permet el control total de les pigues que tingui qualsevol pacient. Per a això consta de:\nHistoria i exploració clínica,\nRegistre fotogràfic digital de tot el cos: amb les tècniques de fotografia d’alta resolució més avançades.\nRegistre microfotografic digital: mitjançant microcàmeres específiques d’alta tecnologia es realitzen microfotografies de pigues, es localitzen en el mapa corporal i es comparen amb imatges prèvies per a poder detectar qualsevol canvi, per petit que sigui.\nInforme mèdic: es fa entrega al pacient, el mateix dia de l’exploració.\nQUINA EXPERIÈNCIA I RESULTATS TENIM?\nLa nostra experiència neix al juliol de 1997. Hem controlat a més de 3.000 pacients realitzant més de 8.000 exploracions, controlant més de 100.000 pigues i diagnosticat precoçment desenes de melanomes i centenars de lesions d’alt risc.\nLa nostra experiència ens permet afirmar que avui no existeix en el món mèdic cap proba que permeti un millor diagnòstic precoç del melanoma.


BIBLIOTECA MARQUÈS D'OLIVART: 02/17\nL'HORA DEL CONTE: DISFRESSEM-NOS\nAvui hem fet l'Hora del Conte per als més petits, els nens i nenes de p3 i p4. S'ho han passat d'allò més bé amb els contes de carnaval que han explicat la Júlia i la Maria, les nostres contacontes.\nDesprés han pintat una màscara i hem acabat amb una sessió de photocall.\nAvui el Grup de Poesia, coordinat per Jesús M. Villafranca, s'ha tornat a reunir per parlar de l'obra d'un poeta. Concretament, aquest mes de febrer, l'escollit ha estat W. H. Auden, autor anglès reconegut com un dels millors poetes del segle XX.\nDEMÀ TROBADA DEL GRUP DE POESIA: PARLEM D'AUDEN\nInformació pel Grup de Poesia. Article del Diario de León del 20/02/2007\nTROBADA DEL GRUP DE LECTURA GUIADA D'AVUI\nPrimera trobada d'aquest any del GRUP DE LECTURA GUIADA, conduit per la Núria Sanz.\nA la trobada d'avui hem presentat l'autor contemporani Andrea Camilleri a través d'un power point. Després hem començat a comentar la novel·la La forma de l'aigua i hem vist una part de la pel·lícula del mateix títol.\nCamilleri és considerat el millor autor italià de novel·la negra.\nPHOTOCALL I TALLER DE MÀSCARES\nAvui hem fet el Taller de Disfresses amb els nens i nenes de p5, 1r, 2n i 3r. Ens hem divertit molt amb les contacontes Júlia i Maria, que han preparat un photocall i també un taller de màscares. Cada infant ha marxat amb la màscara que ha pintat.\nQUÈ ÉS EL PROJECTE "DE CAPÇALERA"?\nEl Grup de Lectura Llegim i + amb Estradé\nEl Servei de Biblioteques de la Generalitat de Catalunya, juntament amb la Institució de les Lletres\nCatalanes (ILC) i amb la col·laboració de l’Institut Català de les Dones, impulsa el projecte DE CAPÇALERA, que demana a les biblioteques que reconeguin de manera preferent un autor/autora de trajectòria literària contrastada i amb qui mantenen una relació de proximitat i, al seu torn, que l’autor/autora triï, també, una biblioteca predilecta o DE CAPÇALERA.\nL’objectiu d’aquest projecte, que reclama un prestigi i una trajectòria per part dels autors, és fer evident el vincle existent entre els escriptors catalans i les biblioteques públiques del país mitjançant una acció que té com a antecedent el fet que moltes biblioteques treballen de forma habitual amb escriptors i hi tenen un tracte continuat en el temps, que ha donat bons fruits a nivell de col•laboracions, suports i coneixements mutus.\nEls treballadors de la biblioteca amb l'autor\nLes activitats relatives al projecte: conferències, participacions de l'escriptor de capçalera en la vida literària i cultural de la biblioteca, etc. son difoses pels canals 2.0 del Servei de Biblioteques, la Institució de les Lletres Catalanes i l'Institut Català de les Dones.\nLa biblioteca Marquès d'Olivart va sol·licitar adherir-se al projecte l'any 2016 (3a edició) i va escollir a Miquel Àngel Estradé com a autor DECAPÇALERA.\nÉs per això que ahir vam gaudir de la xerrada sobre L'assassí que llegia Vidal Vidal, obra que ha agradat molt i ha estat llegida per un gran nombre de lectors de les Borges i comarca. Des de la biblioteca hem demanat lots d'aquest títol per tal de poder-lo llegir als grups de lectura. En concret, dos grups de lectura de la biblioteca l'han comentat abans de la trobada amb l'autor: El Grup de Lectura de Gènere i El Grup de Lectura Llegim i +.\nXERRADA DEL NOSTRE AUTOR DE CAPÇALERA: MIQUEL ÀNGEL ESTRADÉ\nMiquel Àngel Estradé, el nostre autor de capçalera, ha vingut aquesta tarda a parlar-nos de la seva darrera novel·la L'assassí que llegia Vidal Vidal.\nLa xerrada ha estat molt amena i interessant, gràcies a la proximitat i confiança que inspira Miquel Àngel Estradé en ser una persona molt coneguda a les Borges Blanques (n'ha estat l'alcalde durant 2 legislatures) i comarca.\nEstradé, a més a més, ha estat diputat al Parlament de Catalunya i actualment és senador a Madrid.\nHa explicat la seva decisió d'escriure una novel·la negra absolutament diferent. Una obra escrita sempre en primera persona, canviant de punt de vista a cada capítol. Els personatges ens parlen directament i ens comuniquen els seus pensaments: la periodista, els mossos d'esquadra, l'alcalde de Lleida, la regidora, el psicòleg, el pres, etc.\nTambé ens ha contat l'anècdota d'incorporar un escriptor amic seu com a personatge de la novel·la: en Vidal Vidal, i com aquest va reaccionar.\nHa remarcat la seva idea de fer crítica social a través d'aquesta novel·la negra: als mitjans de comunicació, als polítics i, en general, als diversos grups socials que apareixen a la novel·la.\nSobretot ha insistit en la importància dels Premis Literaris com a màxim suport per un autor a l'hora de publicar un llibre. Recordem que L'assassí que llegia Vidal Vidal va guanyar el Premi Andròmina de Narrativa als Octubre 2015.\nXERRADA DEL NOSTRE AUTOR DE CAPÇALERA: MIQUEL ÀNGE...\nDIVENDRES TALLER DE DISFRESSES\nDIJOUS 9 DE FEBRER: XERRADA DE MIQUEL ÀNGEL ESTRAD...\nCALENDARI DE TROBADES DE LLEGIM I +\nGRUP DE LECTURA GUIADA: CAMILLERI\nPROPERA TROBADA DEL GRUP DE POESIA\nSESSIÓ D'AVUI DE LLEGIR EL TEATRE\nTALLER DE FOTOPOESIA: ALUMNES DEL COL·LEGI MARE DE...\nTALLER DE FOTOPOESIA: ALUMNES DE L'INS JOSEP VALLV...


Elaboren un mapa interactiu sobre delinqüència a Catalunya\nL'han elaborat els Mossos d'Esquadra juntament amb l'Institut Cartogràfic de Catalunya amb l'objectiu d'informar la població\ndimecres, 3 de juliol 2019 - 11:40h\nMapa de delinqüència a Catalunya | ICGC i Mossos d'Esquadra\nEn quines zones de Catalunya hi ha més homicidis, furts, o delictes fiscals? Els Mossos d'Esquadra i l'Institut Cartogràfic de Catalunya han posat en marxa un nou web on es pot veure, a través d'un mapa interactiu, en quins territoris de Catalunya hi ha més delictes.\nEl mapa permet consultar els delictes denunciats des de l'any 2011 a Catalunya, dividits per tipologies, com ara falsificació de diners, organitzacions de grups criminals, o tràfic d'éssers humans, entre d'altres. Cada categoria elabora una barra de dades que mostra el nombre de casos del delicte en qüestió per àrea policial i que es representa en el mapa de Catalunya, on apareix cada àrea pintada del color corresponent.\n«Ens acosta als països avançats»\nEl director general dels Mossos, Andreu Martínez, ha explicat que és una «necessitat» exposar els fets de delinqüència a la ciutadania i situar-ho de manera geogràfica. «És una eina que ens acosta al nivell d'altres països avançats», ha defensat Martínez.\nEl cap de la Comissaria General de Relacions Institucionals dels Mossos, el comissari Josep Codina, ha explicat que es pretén que més endavant es puguin consultar les xifres per municipis de més de 50.000 habitants i en una fase següent per municipis de més de 20.000. El comissari ha afegit que en el futur també s'hi volen incorporar altres elements, com ara els fets resolts i les dades dels denunciants.\nLes zones amb més delictes\nA més, aquesta eina ajuda a localitzar totes les comissaries d'arreu de territori català, i disposa de l'opció de veure el mapa interactiu en 3D. També permet veure'n l'evolució de les dades dels últims set anys. Fins ara, aquesta informació ja es penjava a la pàgina web dels Mossos, però de manera molt menys visual.\nSi es cerca pels territoris amb més delictes per agressions sexuals, apareixen en vermell més fosc les comarques de Lleida de Segrià, Les Garrigues i Pla de l'Urgell, Així com l'Hospitalet de Llobregat i Ciutat Vella (Barcelona). Pel que fa als delictes per falsificació de moneda i efectes timbrats, les àrees amb més nombre de casos són el Tarragonès, i Sant Martí (Barcelona), així com Sabadell, Granollers, Osona o Arenys de Mar.\nSi se centra la recerca als territoris amb més homicidis en grau de temptativa, destaquen el Tarragonès, Lleida, l'Eixample, l'Hospitalet de Llobregat, Cerdanyola i Mataró. Els delictes d'incendi abunden a la comarca del Bages i a Cornellà de Llobregat, i les amenaces se centren a Lleida, el Tarragonès, el Baix Camp i Priorat, l'àrea metropolitana de Barcelona i les comarques Gironines. El Pirineu Occidental és la regió amb menys delictes de Catalunya.\nEl deshorbitat cost que tindrà l'exhumació de Franco\nMossos d'Esquadra Agressió Incendi Robatori


Danny Boyle - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDanny Boyle (Radcliffe, Anglaterra, 20 d'octubre de 1956) és un director de cinema i productor anglès, conegut per pel·lícules com Trainspotting, 28 Days Later, Sunshine i Slumdog Millionaire, per la qual fou guardonat amb l'Oscar al millor director.\n20 d'octubre de 1956 (1956-10-20) (64 anys)\nRadcliffe, Lancashire, Anglaterra\nDirector de cinema, guionista, productor de cinema i productor de televisió\n(2009) Premi del públic a la millor pel·lícula europea, per l'obra Slumdog Millionaire\n(2009) Oscar a la millor direcció, per l'obra Slumdog Millionaire\n1.2 Camí de l'èxit\nBoyle va néixer a Radcliffe, Lancashire en el si d'una família catòlica irlandesa de classe mitjana. La seva mare era nascuda a Ballinasloe, Comtat de Galway, i el seu pare a Anglaterra, però d'ascendència anglesa. Durant un temps, Boyle es va plantejar seriosament la seva vocació religiosa, i va passar la seva adolescència a una escola religiosa. Posteriorment, va estudiar al Thornleigh Salesian College de Bolton, i a la Universitat de Gal·les, Bangor. Durant la seva estada universitària, Boyle va sortir amb l'actriu Frances Barber.\nComençà la seva carrera al teatre, primer amb la Joint Stock Theatre Company i després amb el Royal Court Theatre, on fou director artístic des de 1982 fins a 1985 i director entre 1985 i 1987. Les seves produccions durant aquest període inclouen Victory, de Howard Barker, The Genius, de Howard Brenton i Saved, d'Edward Bond, que assolí el premi Time Out. Boyle també va dirigir cinc produccions per a la Royal Shakespeare Company.\nL'any 1980, Boyle va començar a treballar per a la televisió com a productor de la BBC d'Irlanda del Nord, on produí, entre altres telefilms, el controvertit film d'Alan Clarke Elephant abans d'esdevenir director en programes com Arise And Go Now, Not Even God Is Wise Enough, For The Greater Good, Scout i dos capítols d'Inspector Morse ("Masonic Mysteries" i "Cherubim and Seraphim"). També fou el responsable de l'exitosa sèrie de la BBC2 Mr. Wroe's Virgins.\nCamí de l'èxitModifica\nBoyle va fer el seu debut com a director de cinema a Shallow Grave, aclamada immediatament pel públic i la crítica. La seva següent pel·lícula fou Trainspotting, basada en la novel·la d'Irvine Welsh. A més d'haver estat un èxit de taquilla, aquest film és considerat un dels més influents i significatius de la dècada dels noranta al Regne Unit.\nGràcies al seu treball a l'aclamada Trainspotting amb el guionista John Hodge, el productor Andrew Macdonald i l'actor Ewan McGregor, Boyle va poder fer el salt a Hollywood. Va declinar una oferta per dirigir el quart film de la nissaga Alien, per dirigir A Life Less Ordinary, pel·lícula produïda amb capital britànic.\nEl següent projecte de Boyle seria una adaptació de la novel·la de culte The Beach. Posteriorment col·laborà amb l'escriptor Alex Garland a l'apocalíptica pel·lícula de terror 28 Days Later.\nEntre les pel·lícules The Beach i 28 Days Later, Boyle va dirigir dos telefilms per a la BBC l'any 2001: Vacuuming Completely Nude In Paradise i Strumpet. També va dirigir un curt, Alien Love Triangle (protagonitzat per Kenneth Branagh), i participà en el projecte d'un dels tres curts que formarien un llargmetratge. Aquest projecte fou cancel·lat quan els dos altres curts van esdevenir llargmetratges independents: Mimic, protagonitzat per Mira Sorvino i Impostor, amb Gary Sinise.\nL'any 2004, Boyle va dirigir Millions, amb guió de Frank Cottrell Boyce. Sunshine Sunshine, pel·lícula de ciència-ficció protagonitzada per Cillian Murphy (28 Days Later), fou estrenada l'any 2007. Aquest mateix any s'estrenà la seqüela de 28 Days Later, 28 Weeks Later, produïda per Boyle.\nL'any 2012 Boyle va dirigir la cerimònia d'obertura dels Jocs Olímpics d'estiu de 2012 a Londres.\nEl març de 2013 es va fer públic que el 2016 director rodaria Porno, la seqüela de Trainspotting.\n1994 − Conquilla de Plata al millor director per Shallow Grave\n1995 − BAFTA a la millor pel·lícula britànica per Shallow Grave\n2009 − Oscar al millor director per Slumdog Millionaire\n2009 − Globus d'Or al millor director per Slumdog Millionaire\n2009 − BAFTA al millor director per Slumdog Millionaire\n2010 − Goya a la millor pel·lícula europea per Slumdog Millionaire\n1994 − Conquilla d'Or per Shallow Grave\n1996 − BAFTA a la millor pel·lícula britànica per Trainspotting\n2000 − Ós d'or per The Beach\n2009 − BAFTA a la millor pel·lícula britànica per Slumdog Millionaire\n2010 − César a la millor pel·lícula estrangera per Slumdog Millionaire\n2011 − Oscar a la millor pel·lícula per 127 hours\n2011 − Oscar al millor guió adaptat per 127 hours\n2011 − Globus d'Or al millor guió per 127 hours\n2011 − BAFTA al millor guió adaptat per 127 hours\n2011 − BAFTA al millor director per 127 hours\n↑ Sarah Caden, "The man who could have been pope" Arxivat 2015-09-04 a Wayback Machine., Sunday Independent, 22 May 2005\n↑ «Danny Boyle rodara Porno, la seqüela de Trainspotting». Diari Ara, 11-03-2013, p. 31. ISSN: 2014-010X [Consulta: Març 2013].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Danny Boyle\nInterview with Danny Boyle - Zombies, smack addicts and Starbucks Arxivat 2010-05-04 a Wayback Machine. (anglès)\nEyeForFilm interview with Danny Boyle on Sunshine, sequels and a Pratchett project (anglès)\nDanny Boyle Interview, Sunshine (2007) (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Danny_Boyle&oldid=26138152»\nDarrera modificació: 25 gen 2021 a les 08:55\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 25 gen 2021 a les 08:55.


Ruben Wagensberg - Aixecar la manta: proposta de mínims | NacióRipollès\nAixecar la manta: proposta de mínims\n«Impulsar un espai de diàleg amb els manters en cerca de solucions és urgent per a les seves vides, però també per al conjunt de la societat»\nper Ruben Wagensberg, 13 d'agost de 2019 a les 12:20 |\nEl col·lectiu de manters és, només, la cara més visible de la pobresa, sovint migrant, que s'ha de dedicar a la venda ambulant irregular per a sobreviure. Si és irregular, a més, no és per pròpia voluntat sinó perquè un conjunt de legislacions vigents els obliga a viure fora del sistema (social i administratiu). Les alternatives serien delinquir, viure de la beneficència o morir de gana. En nombroses ocasions han manifestat el seu somni (sí, somni) de poder pagar impostos, cotitzar i tenir seguretat social com qualsevol altre ciutadà en lloc de fer jornades laborals infinites al carrer, sense poder anar al bany, sota el sol infernal de l'estiu i el fred de l'hivern, havent de córrer davant de la policia.\nLa venda ambulant irregular no és un fenomen nou, sinó tot el contrari. A Barcelona, per posar un exemple, alguns dels nostres avis i àvies s'hi van dedicar durant la repressió brutal del franquisme a la immigració —especialment espanyola— que va venir a Catalunya durant el període de l'autarquia. Les coincidències amb l'actualitat són perverses.\nSe'ls titllava d'il·legals si arribaven a Catalunya sense un contracte de feina o tenien un familiar directe, els tancaven als CIE de l'època, llavors situat al Pavelló de les Missions de Montjuïc, a l'espera de ser retornats al seu poble d'origen, tal com relata aquest article de la revista Sàpiens. És per això que molts, davant la por de ser interceptats, saltaven del tren abans d'arribar a l'Estació de França. De ben segur que alguns avantpassats dels qui avui demanen mà dura contra els manters van patir la mateixa sort.\nLa responsabilitat de la situació dels manters d'avui és tan compartida que, com sempre, acaba diluïda. La cadena comença amb la colonització dels seus països, que segueix avui amb l'espoliació dels seus recursos naturals i els processos de producció d'empreses occidentals. Aquest és el motiu pel qual han de marxar i del qual, com societat, ens n'hem de sentir responsables.\nSi no han perdut la vida intentant arribar aquí a la recerca d'una vida mínimament vivible, es troben amb una llei d'estrangeria que els impedeix, entre d'altres, accedir al món laboral. Per això els manters són manters. I en això, tots els partits amb representació al Congreso, en són col·laboracionistes. Exigir acabar amb el Top Manta i no demanar o impulsar un canvi legislatiu en aquest sentit és, com a mínim, cínic i pervers.\nPerò mentrestant no es deroga aquesta llei -o almenys se'n revisen i es modifiquen els punts més nocius-, els ajuntaments i les autonomies tenen eines per pal·liar la violència que pateixen aquestes persones. Des de l'Ajuntament de Barcelona es poden fer coses, és clar, com per exemple derogar l'Ordenança de Civisme -o modificar aquells punts que criminalitzen a la pobresa- aprovada el 2005 el suport del PSC, ERC i CiU. Corregim-ho.\nEn el cas concret dels manters, des del mateix ajuntament i des del Govern de la Generalitat, es podria, o més ben dit, s'hauria d'impulsar de forma urgent una taula amb la participació activa del Sindicat Manter. Aquesta taula, que hauria de reunir tota mena d'agents socials i excloure'n qualsevol garant de la seguretat, hauria de revisar, d'entrada, les propostes que els mateixos manters han presentat en diverses ocasions per abandonar la manta. Ells volen abandonar la manta, que ningú ho dubti.\nImpulsar un espai de diàleg amb ells en cerca de solucions, i fer-ho lluny de qualsevol espectacle mediàtic, és urgent per a les seves vides, però també pel conjunt de la societat. Aixequem la manta, entre tots. El debat del "op manta", la seva utilització política (electoral) i la mala gestió de tot plegat, comporta l'auge de pensaments obertament racistes que posen en perill la convivència i la pau social.\nPer seure tots a la mateixa taula, però, primer caldrà teixir una mínima confiança entre el col·lectiu i la classe política, que ara mateix està més que deteriorada. Caldrà, també, abandonar el soroll de les xarxes socials i els retrets entre partits que, utilitzant els manters, poc tenen a veure amb la seva situació.\nNomés és una proposta de mínims però que a la tornada del curs polític els principals responsables polítics haurien de posar en marxa.\nDiputat d'ERC al Parlament de Catalunya. A Twitter: @wagensberg.\nPer Anonim 1234 el 14 d'agost de 2019 a les 14:39\nFals totalment el que dius de que molts immigrants espanyols que venien a Catalunya eren tractats com a il.legals i que se'ls impedia venir. Espanya fomentava tot el que podia que vinguessin tants immigrants espanyols com volguessin perquè aixó ajudaria a "diluir" el fet diferencial català. No t'inventis històries, nen, ni tu ni la revista Sàpiens, que als que sóm més grans poques mentides ens colareu.


Descobrint les singularitats de la ciutat de Sant Feliu de Llobregat - MTK Space\nDescobrint les singularitats de la ciutat de Sant Feliu de Llobregat\nEn el marc de la línia de subvencions atorgada per la Generalitat de Catalunya “Projectes singulars, la xarxa d’ateneus cooperatius i projectes aracoop, per fomentar l’economia social i el cooperativisme”, MTK Space hem desenvolupat un projecte amb la finalitat de poder contribuir a l’adquisició de llocs de treball per part del col·lectiu en atur. Posant èmfasi i valor en què aquests llocs de treball fossin dins de cooperatives i empreses de l’economia social i solidària. A causa de la situació excepcional en la qual ens trobem generada per la COVID-19 el projecte d’MTK Space s’ha reconvertit acord amb la situació i les restriccions de cada moment, i hem adaptat i modelat les actuacions planejades dins del pla d’acció per a assolir els objectius que ens havíem marcat i cobrir les necessitats que han anat sorgint.\nLes actuacions han tingut la repercussió esperada fins al punt que, a través de les formacions i dels diferents actes que hem organitzat dins del marc dels singulars, hem aconseguit els següents objectius:\nIntercooperació entre cooperatives i entitats de l’Economia social i solidària per tal de fomentar la col·laboració entre empreses de l’economia social i cooperativa per tal d’enfortir les relacions i l’enxarxament entre elles. Hem millorat la presència i la repercussió del model cooperatiu com a cas d’exit i d’alternativa sostenible al nostre territori, fent-ne altaveu a través de les activitats que hem desenvolupat i de la nostra pròpia activitat econòmica. Un exemple de les entitats amb les quals hem intercooperat han estat: Bruna Productora Audiovisual SCCL mitjançant activitats relacionades amb el sector audiovisual i cultural, les quals ens han assessorat per a la realització de diferents activitats i ens han assistit en l’execució de les mateixes; QUEPO SCCL, DIOM i l’ONG Bon dia Mon, a través de la difusió dels seus projectes audiovisuals Mujer 1, Mujer 2, Mujer 3 i DIOM en el marc del Formiga Film Festival; L’associació CINE BAIX de Sant Feliu de Llobregat a través de l’assessorament per a la cerca de noves formes de finançament; Lab Coop, amb la col·laboració per a la realització d’un pla estratègic d’implementació del model cooperatiu al territori; la Xarxa d’Economia Social i Solidaria, amb la cessió dels nostres platós per a la realització del vídeo de presentació de la Fira d’Economia Solidària de Catalunya; l’entitat Centre d’Estudis Comarcals del Baix Llobregat participant i assessorant en tasques de digitalització i comunicació per la 12a convocatòria de recerca col·lectiva “L’economia social i el cooperativisme al Baix Llobregat” entre altres entitats.\nMTK Space en la seva pròpia activitat de la cooperativa, sempre tractem i reivindiquem el treball digne i lluitem contra la precarietat del sector audiovisual, oferint serveis de qualitat, sostenibles i responsables des d’un punt de vista social, econòmic i ambiental a través de les bones pràctiques i del foment de pràctiques d’economia circular en les nostres accions. Actuem com a pilar per a totes aquelles persones que ens han demanat assessorament prenent-nos com a nucli d’acció, gràcies a la nostra experiència i per la nostra repercussió com a entitat referent al territori del Baix Llobregat a l’hora d’impulsar els seus projectes. D’aquesta forma, hem impulsat la xarxa local de tècniques audiovisuals, col·laborant en la seva expansió i establiment al territori, realçant la feina realitzada per les tècniques del mateix territori i de la ciutat de Sant Feliu de Llobregat.\nNo només hem treballat com a agents col·laboradors, sinó que hem comptat amb la xarxa de tècniques locals per a l’execució dels nostres propis projectes, com en el cas de la realització de les peces audiovisuals de les diferents colles folklòriques de Sant Feliu de Llobregat i de la retransmissió en streaming del seguici de Sant Feliu, per tal de fomentar l’ocupació del sector i sobretot, per tal de fomentar la reactivació de l’activitat audiovisual per lluitar contra l’impacte negatiu de la situació generada per la COVID-19.\nVisibilització els projectes d’economia social i solidària a través d’activitats com el Formiga Film Festival. A través del FFF, la 1a mostra de cinema social i solidari per a la transformació social del Baix Llobregat, hem actuat com a altaveu d’aquells projectes que sovint, a causa de la seva naturalesa, no poden arribar a un públic o a medis generalistes i queden reduïts a un target reduït. D’aqeusta forma, hem evidenciat que existeix un panorama comunicatiu que té en compte el seu llenguatge i missatge, seguint els valors ètics i sostenibles marcats per l’ESS i el cooperativisme i que a través de l’audiovisual és possible actuar en les espectadores per tal de generar una transformació en la societat. Amb accions com aquesta, hem arribat a més de 800 persones i hem actuat sobre 200 agents diferents. Tot això, intercooperant amb entitats no regulades del territori com ha estat Cinema a la Gresca, i associacions com el Cine Baix de Sant Feliu de Llobregat o la cooperativa periodística Crític SCCL.\nMillora de les aptituds i coneixements de la xarxa de professionals del territori. A través de l’adaptació de les nostres activitats, com les formacions en streaming que vam realitzar dins del marc de #MakingOn, vam posar a disposició de forma oberta i gratuïta, les experiències de diferents professionals del sector. D’aquesta forma hem mantingut l’activitat formativa de les professionals participants en les xerrades, així com també de persones en situació d’ERTE, estudiants i persones no professionals, per tal de fomentar la seva reincorporació en el seu àmbit laboral i la millora dels seus coneixements per a accedir a nous llocs de treball, i també hem afavorit l’ampliació de la xarxa de contactes de les persones assistents, a través d’aquestes jornades. Totes aquestes accions han generat també un impacte directa sobre l’ocupació temporal dels diferents agents col·laboradors, com les persones ponents de les xerrades i les entitats assessores amb les quals hem intercooperat. D’aquesta forma hem consolidat les iniciatives audiovisuals del territori a través de formacions, xerrades i la creació d’una xarxa de col·laboració entre tots aquests agents a través de MTK Space i hem afavorit a la creació de treball a través de la millora de les aptituds i coneixements de les tècniques.\nA través de les activitats organitzades i del seguiment i assessorament de la xarxa de tècniques locals de Sant Feliu i amb la realització de les formacions en digitalització, noves tecnologies TIC, comunicació i cooperativisme, hem fomentat la creació de nous llocs de treball a través de la millora de coneixements i aptituds de les persones beneficiàries i la creació de noves sinergies i oportunitats de mercat a través de l’enxarxament i acompanyament dels projectes emprenedors.\nCOVID-19: Seguiment, estudi de l’impacte i efectes sobre el sector. Per la situació generada per a la COVID-19 hem actuat com a facilitadors de projectes als professionals que sol·licitaven els nostres serveis i col·laborant amb la xarxa de tècniques del territori per tal d’afavorir la reactivació de l’activitat audiovisual. Com a agent facilitador hem participat de diferents formes: Realitzant un seguiment de l’afectació de les diferents tècnics a través d’un contacte constant i habitual, i hem col·laborat de forma directa amb aquestes professionals a través de la seva contractació per tal d’afavorir i reactivar l’activitat del sector. A més a més, hem format part en la realització d’un protocol comú de prevenció del contagi de la COVID-19 juntament amb 50 estudis del territori espanyol (Barcelona, Madrid, València i Andalusia) sota el lema #StaySafeOnSet i hem participat en la realització del “Protocolo de actuación de la Asociación de Productoras de Cine Publicitario (APCP) para el desarrollo de la actividad comercial durante la Crisis Sanitaria ocasionada por el Covid-19” per tal de crear un entorn segur en les produccions audiovisuals. D’aquesta forma, també hem participat en la divulgació i control per a la correcta aplicació de la normativa vigent en cada moment i dels protocols establerts, així com el compromís d’establir un diàleg amb les entitats referents del sector i la xarxa a la qual pertanyem per tractar constantment els canvis i els esdeveniments que tenen lloc durant aquesta situació d’incertesa i actuar de la millor forma.\nAssistència, assessoria i formació en referència a la digitalització de processos i accions comunicatives. Durant el transcurs de les activitats en el marc de Projectes Singulars, hem assessorat entitats com Cine Baix, el Centre d’Estudis Comarcals del Baix Llobregat, cooperatives com Bruna Productora Audiovisual i l’Observatori DESC, per tal de millorar les seves estratègies comunicatives adaptades a les seves necessitats. La situació generada per la COVID- 19 ha accelerat tots els processos de digitalització, en especial les comunicatives i les de treball en remot. Ha estat la nostra voluntat la d’assessorar, participar i guiar a través de les nostres pràctiques, coneixements i formacions per tal d’ajudar a altres entitats a adaptar-se a aquesta transformació i a l’adaptació de les noves tecnologies TIC, així com gràcies a la nostra infraestructura hem pogut desenvolupar accions com per exemple la realització de rodes de premsa en streaming, conferències, reunions i presentacions.\nPor MTK Space|2020-12-12T11:14:32+00:00noviembre 28th, 2020|Sin categorizar|Sin comentarios


1dia 1causa: Resolent polèmiques\nCony, tinc feina, em fa mandra i no actualitzo el blog. No passa res, però se m’acumulen temes i he decidit ventilar-los tots amb un únic post. Així és més sostenible i tinc temps per navegar pel youporn.com o per mirar noies sexys desembossant vàters a http://hotchicksplungingtheirtoilets.com .\nLa gent discuteix consultant la jurisprudència del Constitucional sobre l’article del Reglament, passant la jugada frame a frame amb la super slow motion i fent la ouija per parlar amb Sergi Albert -que deu estar mort perquè fa temps que no el veig-. La única veritat és aquesta: penal com una casa. Per què? Perquè va caure un jugador del Barça a l’àrea de l’Espanyol. Zanjat i punto.\nJa ho han aconseguit els jipis de merda. Fa fred i ara hem d'escalfar-nos cremant barrils de petroli a les cantonades i matant koales per cobrir-nos amb les seves pells. Ja poden estar contents. A veure si es congelen tots fent cua per entrar a la Cimera de Copenhaguen.\nLa democràcia té aquests defectes: Tots guanyen. Tots perden. Cada persona un vot... La realitat és que això dels referèndums va ser un èxit absolut. Això sí, tots faríem més via si ens compréssim uns souvenirs de la Catedral de Burgos i anéssim a buscar a Zapatero i al Rei.\nNo podria estar més d'acord amb vostè. La consulta soberanista dins l'àrea de l'Espanyol és penal i calefacció.\nAra collons! Algú amb capacitat de síntesi ! Tot comprimit i entenedor! Que començo a estar fins els collons de tanta lletrota sense fons que no diu res i que a més entervoleix les nostres vides en les quals ens ha tocat viure mentre d'altres es foten una gran vidorra a costa dels calers que ens foten en impostos i altres mariconades variades que hem de pagar com a pepes perquè si no ens foten a la garjola a menys que siguem en millet que aleshores no passa res i sortim al carrer amb la cara ben alta com si no haguéssim trencat mai un plat i a sobre algú ens obaciona com si volguessin dir-nos que de grans volen ser com nosaltes. I si no són micromachines no son los auténticos.\n15 de desembre de 2009, a les 9:53\nCom es pot fer un resum de l'actualitat i no parlar de la Belén Esteban?\nOn collons ha estudiat vostè periodisme!!??\nQuin món m'ha descobert amb aquest link!\nPer la resta, d'acord en quasi tot. Però ara és molt tard i no em posaré a discutir amb vostè. Li dono la raó del boig.\n15 de desembre de 2009, a les 16:27\nEntrem al 2010. Maricon l'últim.\nNoves proves asseguren que Jesús era fill de Josep


Onze medalles i un Rècord de Catalunya\nAquest cap de setmana, 17 i 18 de febrer, s\_’ha disputat el Campionat d\_’Espanya Absolut en Pista Coberta a Sevilla. Els atletes catalans han aconseguit un balanç d\_’onze medalles: tres d\_’or, sis d\_’argent i dues de bronze. Els campions estatals han estat Jackson Quiñonez (FCB) va guanyar els 60 m tanques amb una marca de 758, Raül Mayor (Medilast Sport Lleida) en salt amb perxa amb un registre de 5,31 m, i Irache Quintanal (FCB) en llançament de pes amb un millor tir de 16,59 metres. En quan a les medalles de plata destaca la d\_’Eva Martín (FCB) que amb una marca de 2422 va batre el Rècord de Catalunya Absolut dels 200 metres . També van aconseguir el segon lloc Laia Forcadell (ISS-L\_’H) en els 400 m amb 5487, Montse Mas (FCB) en els 800 m amb un registre de 2\_’0537, Cristina Bàrcena (FCB) en el pentatlò amb 3.974 punts, Miquel Vélez (FCB) en salt d\_’alçada amb 2,15 m, i Pere Joseph (FCB) en triple salt amb una marca de 16,16 metres. Les medalles de bronze les han aconseguit Miquel Quesada (JAS) en els 800 m amb 1\_’4963, i Julian Lozano (DK) que va fer 2191 en els 200 metres. També podem destacar el Rècord de Catalunya júnior aconseguit per Andrea Díez (ISS-L\_’H) en la semifinal dels 400 metres amb una marca 5584, i que desprès es va classificar en cinquena posició a la final. |


S’introdueix també una nova llei de llibertat sindical i patronal\nMolts cops pequem de fer comparacions amb altres països que tenen una realitat social i econòmica res a veure amb la nostra. Tenim un país l’economia del qual es basa, principalment, en els sectors financer, comercial i turístic i on la majoria de la gent treballa al sector serveis. Per tant, el marc que reguli les relacions laborals al nostre país ha de tenir present aquesta realitat.\nTota legislació laboral ha de complir una doble finalitat: d’una banda, donar garanties suficients a assalariats i empresaris per tal que la relació laboral es desenvolupi amb ple respecte a tots els seus drets i ser una eina que ajudi en el desenvolupament econòmic, i de l’altra, millorar l’ocupabilitat i que aquesta sigui amb les millors condicions possibles.\nCelebrem el dia 1 de Maig amb la particularitat de tenir unes noves lleis laborals a tràmit parlamentari, des del passat mes d’octubre. Aquesta modificació laboral busca aquests dos objectius, i és per això que presenta clares millores, tant per a la part assalariada com per a l’empresarial. Pel que fa a la part assalariada bo i ampliant els permisos existents, creant-ne de nous i donant més i millors garanties per a la defensa dels seus drets. I a la part empresarial, bo i flexibilitzant la tipologia de contractes i millorant-ne la seguretat jurídica. Paral·lelament, s’introdueix una nova llei de llibertat sindical i patronal que ha de procurar de forma efectiva que la representació dels treballadors al si de les empreses sigui aquest cop una realitat. I finalment, també es regula el dret de vaga llargament reivindicat al nostre país.\nCal remarcar que les lleis laborals se centrin en aquells aspectes que van directament a regular les relacions laborals entre assalariat i empresari. Altres aspectes de caràcter més transversal queden o quedaran recollits en altres textos legislatius que tenen, precisament, aquesta voluntat i evitar així haver de legislar els mateixos aspectes per a cadascun dels seus àmbits d’aplicació. Per tant, abans de fer segons quines afirmacions sobre la nova codificació laboral, caldria tenir present que també hi ha a tràmit parlamentari el projecte de llei d’ocupació i que, en breu, ho estarà també la futura llei d’igualtat, que recollirà tots aquells aspectes debatuts dins del Llibre blanc de la igualtat.


Caldereta de goma amb nansa de 10 litres.\nRecipient de goma que es pot aixafar, doblegar, colpejar i no es trenca gràcies a les propietats de la goma flexible i resistent.\n- Pes: 1,90 kg\nAplicacions: obres i construcció (paletes). Totes les que es precisi.\nCompra mínima un paquet de 10 calderetes de 10 litres de capacitat, negres i amb nansa de metall.


BORJA BAGUNYÀ I COSTES - Aleix Font Colonia Güell\nFotografia de Borja Bagunyà a l’interior del llibre\nEls angles morts són aquells punts (de l’automòbil) invisibles a l’observador (al conductor) (faig menció als automòbils perquè veig en alguns camions l’advertència d’aquesta frase: Angles morts)\nVa d’un professor universitari, més aviat mediocre, incapaç d’escriure l’article que necessita publicar, i que rebutja les conveniències socials establertes a la Universitat i segurament a tota la societat en general. Necessita tenir una idea per escriure aquest article que l’ajudi a destacar davant els ulls dels companys de professió, per justificar la seva categoria i si pot ser augmentar-la, però no hi ha manera, tot es torna espès, boirós i mediocre, fins que un dia té l’epifania, i encara és pitjor, perquè topa amb el mur de la incomprensió, les enveges, i la manca d’influències.\nEll, Antoni Morella, casat amb una obstetra brillant, Sònia (Sesé) que té l’hàbit de contradir-lo en qualsevol controvèrsia i, a més, sempre en surt guanyadora, sigui per argumentació o per obstinació. Una metgessa que s’encaparra en un descobriment sorprenent que la durà al caire de la bogeria i que podria significar la baula d’evolució contemporània de la raça humana.\nInterior del llibre de Borja Bagunyà\nBorja Bagunyà ha escrit un gran llibre (o potser un llibre gran), vull dir un llibre immens, o sigui, de moltes pàgines i moltes paraules en el què, als despistats, ens costa orientar-nos i encara més, ens costa molt de llegir ni que sigui dues pàgines. Hi ha moments en els que et proposes treballar i et dius “avui hi faré una bona mossegada”. Però quan tot just has llegit dues pàgines, penses que ja no pots més i que hauries de descansar. Llavors fas càlculs i te n’adones que per a arribar a les quatre-centes noranta-una pàgines que té el llibre necessitaries quasi dos-cents cinquanta dies, i et preguntes si realment s’ho val. Quasi un any de la teva vida per arribar al final i preguntar-te: “I total per a què?”, perquè la veritat és que quan vas cremant etapes et sent perdut i no saps exactament cap on va el relat. Vet aquí el problema: de què va aquesta història? D’escalafons universitaris? De l’angoixa del personal docent per publicar algun article a les revistes de prestigi? De descobriments obstetrícs? D’enfigament davant del nebot per part d’aquells que han renunciat a tenir fills? De fascinació per la joventut? Del temps que passa? O de tot plegat a l’hora. Jo, la veritat, no ho sé.\nCurrículum reduït de Borja Bagunyà\nReconec, sincerament, que Borja Bagunyà és un artista en el sentit de trencador, innovador, d’explorador de noves vies. Qui, si no un artista, seria capaç d’escriure tantes paraules i posar-les dins d’un llibre? És savi de paraules i de frases, i en tanta ostentació t’hi pots extraviar. N’ha fet un llibre d’idees fractals on cada argumentació es va omplint d’altres comentaris i aquests n’aporten d’altres fins a omplir una immensitat de pàgines, en les que és fàcil perdre la idea original. Confesso que he notat que si et saltes un tros d’una pàgina o una pàgina sencera, no passa res, pots enganxar-te al tren d’una idea que passi per allà i tot segueix exactament igual, sense que notis a faltar res (ni se t’arrugui el melic).\nSolapa del llibre de Borja Bagunya\nMentre llegia les lloances dels crítics periodístics m’ha vingut al cap aquell monòleg de Capri als assistents als cinemes d’Art i Assaig del seus temps. Aconsellava als desconcertats assistents al visionat de les pel·lícules que no s’acovardissin per la seva ignorància i que en cas que “els intel·ligents” els preguntessin què els havia semblat la pel·lícula, contestessin amb fermesa: “Moooooooolt!”, així, exageradament, amb convenciment, sense marge de dubte. D’aquesta manera els savis s’arronsarien i es retirarien discretament pensant que no podia ser que els hagués agradat tant.\nLlavors, com que la crítica la faig per tu, estimat lector, i no per a ells, t’he de dir sincerament que aquest llibre no t’agradarà, perquè no és per a nosaltres, no és per al nostre nivell. Nosaltres som més de llibres d’aventures, de lladres i serenos, també de tant en tant alguns relats de color rosa, en fi, d’aquells que tenen un inici, un nus i un desenllaç. Cal ser conscients de les nostres limitacions i deixar aquestes demostracions de poder per a altres capacitats. Encara que tinc el dubte de si tots aquells crítics que lloen d’ofici als diaris se’ls han llegit els llibres dels que parlen. Podria ser que alguns escrivissin d’ofici, vull dir d’acord amb els apunts que altres (les editorials possiblement) els passen.\nCrítiques periodístiques al llibre de Borja Bagunyà\nFa tant de temps que no llegeixo una mala crítica periodística que ja les he deixat de llegir assíduament, tal com havia fet fa anys. Ara, quan llegeixo alguna autoritat d’aquestes que cobren per opinar a favor del que paga, em va a la imatge les valoracions que feien les folklòriques franquistes quan valoraven les pròpies actuacions.\nI dit això (suposo que enteneu la meva queixa en base a la meva poca capacitat intel·lectual) transcric el que en diu Viquipèdia: Borja Bagunyà i Costes (Barcelona, 1982) és un escriptor català, fundador i director de l’Escola Bloom. També és l’editor de la revista Carn de Cap.\nTot i que va començar les carreres de Medicina i de Comunicació Audiovisual, és llicenciat i Doctor en Teoria de la Literatura i Literatura Comparada (2015) per la Universitat de Barcelona. Se’l considera la punta de llança de la literatura catalana i la seva obra ha merescut diversos elogis de la crítica.\nBorja Bagunyà ha publicat cinc llibres i ha obtingut nombrosos reconeixements literaris. El seu llibre de relats Defensa pròpia (Proa) va ser guardonat amb el Premi Mercè Rodoreda i amb el Qwerty com a Autor Revelació. És un autor que ha sabut construir un món propi, de múltiple i diversa temàtica i que és capaç de submergir-se en mons completament dispars amb la mateixa habilitat. La seva obra implica, tot sovint, l’exigència que el lector elabori, és a dir, demana la participació activa del lector en el procés d’interpretació de l’obra.\nEl mes de juny de 2011 publicà Plantes d’interior, sota el segell de l’editorial Empúries.\nA principis del 2021 publica la seva primera novel·la, Els angles morts, a Edicions del Periscopi, protagonitzada per en Morella, un professor universitari mediocre, la seva dona, la Sesé, una ginecòloga que viu una experiència impactant la Nit de Nadal, i l’Olof, l’ultranebot, que arriba a Barcelona per passar-hi un temps. La novel·la ha estat aclamada unànimement pel públic i la crítica.\nAleix Font, 28 d’octubre de 2021