Search Twitter - #Idesmoix\nDoncs en el què pot semblar una temporada irregular/d'impàs/etc. avui arribem als 2⃣5⃣ castells de 8 aquest 2019. 6 x 2d8f 4+1 x 3d8 13+1 x 4d8 (récord històric) 📝 Els mateixos que portàvem l'any passat a aquesta data. A seguir sumant... @moixiganguers @24castells #idesmoix\nEfemèrides morades d'ahir a Misericòrdia de Reus: ✔ 1r 5 de 8 fora d'Igualada ✔ 25è 2d8f descarregat de la colla ✔ 30 castells de 8 el 2018, igualant el total del 2017 ✔ Millor actuació fora d'Igualada ✔ 2a actuació més complerta de la història (3 castells+pilar). #idesmoix pic.twitter.com/qavY5sQHgL\nAquest 4 de 8 és el castell de 8 o superior num. 75 descarregat de forma consecutiva sense caiguda. Des de FM 2016 (3d8c). Gràcies @lluciferigd per la dada. #idesmoix @24castells twitter.com/moixiganguers/…\nAmb aquest 2d8f, Reus és la població fora d'Igualada (juntament amb Tarragona) on hem descarregat més cops aquest castell (3: 2015,2018,2019). Estima i orgull d'aquesta plaça que ens l'estimem com a pròpia! @xiquetsdereus #Idesmoix #castellers 📷 @3rondes pic.twitter.com/EiQpA8H8H8\nDamas Gari i Allue\nEntre aquestes dues aletes no descarregades han passat 976 dies sense caigudes de 8 o 9 pisos, descarregant 30 4d8, 28 3d8, 23 2d8f, 5 5d8f i 2 3d9f. Conjurem-nos @moixiganguers per superar aquesta marcassa!!!! #mésquemai #castellers #orgullmorat #piticollons #Idesmoix pic.twitter.com/ge67N4aZzK\n2 de 8 amb folre: el NOSTRE CASTELL. Amb el d'avui arribem als: ✔ 30 descarregats ( des de FM 2014) ✔ 25 descarregats de forma consecutiva (des de Juliol 2016) #idesmoix #fmigd pic.twitter.com/4WshYZA38N\nL' @IgualadaHC ja ha fet el 7/8! Gran victòria contra el @cptaradell! Esperem que en un futur immediat els @moixiganguers el puguem tenir! #oklliga #castellers #ladada #idesmoix\nReplying to @lluciferigd @ara_castells @moixiganguers\nSi no poses l'etiqueta #premisARAcastells malament. Va, aprofito per votar els @moixiganguers només per la teva currada a #idesmoix! 😂😂\n"El 2d8f és el monstre que hem creat. És la 25a descarregada de forma consecutiva des de l'última caiguda." - @xek_in, sobre els @moixiganguers d'#Igualada. #idesmoix #castellers\nJoanjo ||*|| 🎗\nReplying to @rogersolamich @xek_in and 2 others\nEls números parlen per si sols #IDESMOIX\nI amb aquest, ja portem mes 3d8 sencers descarregats a Les Cotxeres que a plaça, diumenge de Festa Major ha de ser nostre altre cop!!!!! #mésquemai #idesmoix #moixiganguers #castellers #fmid19 #Igualada #festamajor pic.twitter.com/7JWyc5Xu4Z\n@24castells dada dels primers 5d8: ⚠ @JoveDeTarragona 9 seguits - 10é intent ⚠ @nensdelvendrell 9 seguits - 10é intent desmuntat ...les #estadístiques encara ens donen marge de millora 😉💪 #idesmoix @xek_in\nReplying to @MaureVG7 @moixiganguers @xek_in\nCorrecte 72+3, però sempre preferixo els descarregats pel tema estadístiques... fan més maco 😉 Per cert @xek_in, el @MaureVG7 nou membre de #Idesmoix?\nReplying to @moixiganguers @ara_castells and 6 others\n@xek_in ara ja estàs més tranquil? #castellística #IDESMOIX\n#Idesmoix ✔150 aletes de 8 (141+9) ✔30 2d8f d. (23-0-0-0 seguides) ❗L'última caiguda de 8 va ser per FM'16 (3d8c); en aquest temps hem fet: ▪30 4d8 ▪28 3d8 ▪23 2d8f ▪5 5d8 ➡86: més de la meitat del total de la colla @24castells @xek_in @MaureVG7\nI ara 20 minutets per en @xek_in: anàlisi dels @moixiganguers i de l'estat de la temporada castellera en general. No us perdeu les paraules del mestre 😉 👂👂 Hi haurà alguna dada estadística #idesmoix?\n@xek_in @MaureVG7 quin honor per #Idesmoix que un igualadí s'ocupi del nostre filial 🤪 twitter.com/anoiadiari/sta…


128 ISABEL BORRÀS – El NAS de Cardedeu\nPosted By: El Nas de Cardedeu Juny 10, 2013\nEls 17 del Consistori. El NAS núm. 128 – juny 2013 –\nIsabel Borràs: “Si el Govern d’ara pensa que X no funciona, que canviïn X, però que no ho canviïn tot”\nDurant quatre anys va ser Regidora de Cultura pel PSC, ara fa dos mandats, quan el tripartit governava Cardedeu\nIsabel Borràs va néixer un 19 de novembre de 1959 a Cardedeu, al carrer Sant Josep Oriol. Abans, explica, es naixia a casa, venia la Juanita, que era la llevadora, i tenies la criatura a casa. Latre! Em corregeix mentre escric, “Isabel Borràs Latre! Vull reivindicar el nom de la meva mare. Posa’l!” Em demana.\nLa Isabel és una dona sensible, de posat tranquil, dolç, que sap escoltar, que no altera el to de la veu quan està empipada, que, quan et somriu, et fa sentir bé. Es posa les ulleres perquè vol llegir el que escric, però al poc, les acaba deixant damunt la taula.\nEns hem allargat molt perquè sense voler-ho expressament, he estirat un fil d’un temps que la va apassionar: quan va ser Regidora de Cultura.\nLa Isabel neix a Cardedeu, estudia a Cardedeu i treballa a Cardedeu.\nSempre has viscut al barri de l’Estalvi?\nTret dels primers tres mesos de vida que els vaig passar al carrer Sant Josep Oriol, sí. Jo sóc dels Estalvis. No sé en quin moment algú li va canviar el nom al barri perquè sempre li hem dit “el barri dels Estalvis”, perquè era això, el barri de gent que, amb els estalvis, havia pogut comprar-se un pis aquí. Però certament l’associació del barri és diu de l’Estalvi… no sé. Per a mi sempre seran Els Estalvis.\nI com ha canviat el barri! Quan vàrem venir a viure nosaltres, estaves a les afores, hi havia quatre cases, camins sense asfaltar fins arribar a La Hilandera, on ara està la Policia. Quan sortia de casa deia: “baixo al poble!”. De fet, encara ho dic.\nPrimer als Caganers, després a les Monges i després el BUP al CLA Roser Pujadas, era l’institut que estava on ara és l’escola Dolors Granés.\nI també hi has treballat sempre aquí…\nSí, des de les primeres feines de cangur i després, quan em vaig casar, amb l’Esteve a l’empresa que vam muntar i que encara continuem. Fa 30 anys!\nFa 30 anys era un altre Cardedeu\nSí que la vida a Cardedeu era molt diferent a com és ara. Quan estudiava a les Monges recordo un treball que vaig posar “Cardedeu tiene 7.000 habitantes…” La gent es coneixia, quan sorties a la nit, et passaven a recollir els amics que vivien quatre cases més enllà i mentre baixaves, recollies a la resta, i a la tornada, doncs el mateix. Els pares no patien gens. I participaves d’alguna manera amb totes les entitats perquè tenies amics en cadascuna d’elles i si necessitaven ajuda, doncs et demanaven: l’ATAC, el GAT, el Carrilet, la Ràdio, la Tele… Cardedeu tenia una vida associativa de nassos, molt activa, molt interessant, molt progressista i m’hi trobava molt bé. Un dia estaves amb l’ATAC maquillant i l’altre a la Tele aguantant els cables.\nRecordo “El pati de la selva”, on ara està Catalunya Caixa davant del Mercat, que a l’estiu es feia teatre, concerts… va venir gent com el Tricicle, Núria Espert, Dagoll Dagom, Pepe Rubianes… A través dels Castells, aconseguíem tenir a Cardedeu un nivell altíssim.\nEren uns temps en què totes les entitats es relacionaven perquè, segurament ara també passa, érem els mateixos a tot arreu. Anàvem on ara està el Casal del Jubilat i a baix hi havia La Tele i les Sardandes, al primer pis els jubilats i el bar i al pis de dalt de tot, els despatxos de les entitats on ens trobàvem. Però anàvem al primer pis, on estava el bar, i ens barrejàvem tots, el jovent amb la gent gran. No hi havia conflictes, tot era molt normal.\nPerò estaves en alguna entitat en concret?\nDe petita vaig començar amb la Coral infantil i després vaig ser la primera generació que va formar part de la Coral Mixta. Sempre m’ha agradat molt cantar, ara se m’ha espatllat la veu, però sempre he cantat.\nI mentre estava a la Coral, també anava a l’Agrupació Sardanista. Hi vaig estar 25 anys. I també m’agradava molt. No vaig poder comptabilitzar les dues, i vaig haver de decidir deixar la Coral després de 8 anys.\nEnyores el Cardedeu d’abans?\nCardedeu ha crescut i certament ara no conec a tothom. Té un entorn privilegiat, amb el Montseny al costat, ben comunicat… és normal que la gent l’esculli per venir a viure-hi. I hi ha hagut pèrdues pel camí, com per exemple quan van tirar a terra Can Mills, on els meus avis havien estat els masovers. Però cal viure el progrés. I hi ha moltes coses en les que hem millorat. S’ha pacificat els carrers, s’han senyalitzat, potser hi ha edificis massa alts pel meu gust… Però abans havies d’anar a Granollers a comprar, ara aquí hi ha de tot.\nCom arribes al PSC?\nSóc independent, no militant del PSC. Mai abans havia estat en política però sempre m’he considerat d’esquerres, amb inquietud d’esquerres. Quan la Cristina Viader va ser alcaldessa, vaig començar a interessar-me, hi tenia amics, com la Montserrat Cots i m’hi vaig sentir a prop. I quan ella, la Montserrat, es va presentar de cap de llista, em va proposar d’anar-hi. Evidentment li vaig dir que no, que no em veia capaç perquè no tenia cap coneixement del món de l’administració. Però la Montserrat té molta mà esquerra i sap convèncer, i em va dir que eren un equip, que ningú havia d’estar sol, que no calia tenir coneixements de l’administració, sinó moltes ganes de treballar i molta il·lusió, i que havia pensat en mi per portar Cultura. I al final vaig dir que sí.\nI vas anar de número 2 i vas ser Regidora de Cultura\nSí, durant un mandat. I quatre anys no són suficients per veure els resultats de la teva feina com a Regidora. M’hagués agradat poder estar-m’hi vuit anys perquè el primer any que entres, no coneixes les coses, ni els tècnics, ni com funciona el tema burocràtic i administratiu. El tercer any és quan comences a iniciar els projectes, a trobar les subvencions, els tècnics ja et coneixen…\nTinc molt bon record de la meva època de regidora. I no ho vaig tenir fàcil, al contrari. Però vàrem fer molt bones coses. Algunes s’han perdut, d’altres encara perduren.\nD’una banda em vaig trobar amb les obres del Centre Cultural. Un equipament en què la Diputació volia que fos un model. Havia de ser polivalent, agrupar el món de l’espectacle, teatre, música, dansa… i potser tingui mancances perquè no contenta a ningú, la Coral, per exemple, diu que no té bona sonoritat… Però és molt bon equipament. La gent d’aquí el valora menys que la gent de fora, que l’enveja. Les grades que pots enretirar, els llums, el trust, la part de càrrega i descàrrega… Està molt ben muntat malgrat no hagi acontentat a tothom.\nI les obres de la Biblioteca…!\nSí, amb tots els problemes que ens va donar la geotèrmia i que tant ens van criticar. Però jo he estat una fidel defensora de la geotèrmia. Si l’administració no inverteix en sostenibilitat, ja em diràs qui ho fa! És clar que necessita calefacció convencional de suport… però jo n’estic molt satisfeta. I la vàrem pensar amb la Diputació però també amb la Carme Homs, la Directora, perquè és evident que ella sabia detalls que se’ns podien escapar… I ara tenim una bona biblioteca…\nI la feina que vàrem fer amb el Museu, els artistes que de la mà d’en Jordi Aligué vàrem poder portar i no només, sempre vàrem tenir present tenir un projecte pedagògic i això no només al Museu, sinó les activitats del Centre Cultural, com els concerts familiars, o les activitats infantils a la Biblioteca, o la parada de la biblioteca al mercat dels dilluns, la “biblio-mercat”…\nVàrem treballar de manera transversal Cultura-Educació-Serveis Socials perquè són regidories que estan molt relacionades. Amb els regidors Cecília Vallverdú, en Josan Pac, Montserrat Cots i jo mateixa treballàvem en la mateixa línia, interrelacionant-nos, i es van aconseguir moltes coses. Però no només perquè era un bon equip, sinó també perquè teníem molt bons tècnics i molt bona sintonia entre tots.\nLa Regidoria de Cultura és la que es relaciona amb totes les entitats i no sembla fàcil contentar-les…\nQuè va! Al contrari! És una regidoria molt agraïda. Molt. El més difícil és la Comissió de la Festa Major, perquè allà hi ha un nucli dur que no negocia gaire. Però la resta… sempre estàs muntant coses, facilitant-les.\nLes carrosses que vàrem fer per la cavalcada de Reis! Quina passada! Les vàrem encarregar als Castells, no com ara que encarreguen les coses a gent de fora, i s’hi van lluir i nosaltres patíem per si se sortien del pressupost i què va, i quines carrosses que tenim! Pensa que la nit de Reis és el dia que surt més gent al carrer, més que a la Festa Major! I són una passada.\nParles amb nostàlgia\nA mi em va agafar de sorpresa no tornar a sortir escollida. Ni se m’havia passat pel cap. De fet, dos dies abans de les eleccions, havia estat parlant amb la gent del Museu acordant coses que anàvem a fer… jo tenia coll avall que tornaríem a sortir. Però no va ser així. La gent no ens va tornar a donar la confiança. I em va costar molt de pair. Perquè havia treballat molt, tots els dies, totes les hores. Havia deixat la meva vida aparcada per dedicar-me a la regidoria. Durant 4 anys no vaig entrar a casa, perquè havia adquirit un compromís, i el vaig voler fer el millor possible. Sí, va ser un cop dur perdre-les. No ho vaig entendre.\nI com veus la regidoria ara?\nLes relacions amb les entitats són molt tenses. I ho són perquè ho volen canviar tot. Si el Govern d’ara pensa que hi ha alguna cosa que no funciona, que canviïn aquesta cosa, però que no vulguin canviar-ho tot. Però no és així. Tampoc escolta les nostres propostes. Es tanca en banda. Com poden fer pagar a les entitats quan organitzen un acte? Jo ara m’imagino el Banc del Temps que ha de fer una xerrada i que hagi de pagar per poder-la fer quan avui no hi ha diners per a res… Que els facin deixar una fiança, que facin deixar el nom i dni d’una persona que se’n faci responsable i no cal cobrar per una activitat que no té ànim de lucre… No atenen ni a al·legacions, ni recomanacions… No ho entenc. Cal baixar al carrer, parlar. Els cal saber dialogar i saber cedir, a tots, govern i entitats.\nI ara des de l’oposició, què es pot fer?\nTota l’oposició és molt forta, ens trobem i veus que tots els grups s’han preparat molt la feina, que s’ho han llegit i porten propostes. Tot i que t’haig de dir que no hi ha dret que ens donin la documentació poques hores abans. Aquest proper Ple hi ha 21 punts! I si no ho reps a temps, no pots preparar-t’ho bé. I nosaltres tenim sort amb la Montserrat, que ho coneix tot i s’hi dedica molt. Però tot i això, què passa? Doncs que les informatives són de pa sucat amb oli. Recordo quan nosaltres estàvem al Govern, les informatives eren més llargues que un Ple!\nNo som ni de lluny l’oposició que eren ells. Em dol que diguin que anem a posar pals a les rodes i fer mal. No anem amb aquest tarannà, de cap manera. Jo sí que recordo com CiU va fer l’oposició, només t’he de dir que des d’un Ple d’aquella època que sóc hipertensa. Els temia els Plens. Ara no és així ni de bon tros. Nosaltres volem el millor per Cardedeu, que funcioni, volem ajudar, i ens agradaria que valoressin les nostres propostes, que almenys les consideressin. Però res. No valoren res.\nAra mateix no ho tinc pensat. És massa aviat per dir res.\nBe the first to comment on "128 ISABEL BORRÀS"


L’Ajuntament de Tàrrega implanta el sistema de cita prèvia a l’Oficina d’Atenció Ciutadana a partir de l’1 d’octubre | Ràdio Tàrrega\nL’Ajuntament de Tàrrega implantarà a partir del proper dijous 1 d’octubre el sistema de cita prèvia per realitzar tràmits presencials a l’Oficina d’Atenció Ciutadana (OAC), situada a la planta baixa de la Casa Consistorial. La nova mesura s’aplicarà durant la franja horària de 9 del matí a 1 del migdia. La cita prèvia es concertarà a través del web www.tarrega.cat/citaprevia o al telèfon 973 311 608. La capital de l’Urgell vol millorar així la qualitat del servei i reduir el temps d’espera de les persones usuàries. A més, l’assignació de cita també contribuirà a garantir els protocols de prevenció contra la Covid-19 ja que el nou sistema facilitarà un accés més esglaonat a l’OAC. El sistema de cita prèvia s’implantarà alhora a l’Oficina Municipal d’Escolarització, també situada a la planta baixa del mateix edifici.


Dembélé no vol renovar i el Barça es planteja posar-lo al mercat - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nDembélé no vol renovar i el Barça es planteja posar-lo al mercat\nEl club aparca el tema fins que finalitzi la temporada, però si no arriben a un acord, el posarien al mercat per fer calaix i evitar que se'n vagi gratis al cap d'un any\nXavi Lemus 26/04/2021 - 15.56 Actualitzat 26/04/2021 - 15.57\nOusmane Dembélé ha passat de transferible -a l'estiu- a titular indiscutible amb Ronald Koeman. El davanter francès viu el seu millor moment com a blaugrana després de 3 temporades anteriors marcades per les lesions i un rendiment molt discret.\nAra s'ha convertit en un jugador desequilibrant i que és capaç de marcar diferències. I així ho reconeix el seu entrenador Ronald Koeman:\nÉs un jugador important per a nosaltres. Perque és diferent de la resta de membres de la plantilla que tenim al davant. Ens dona molta profunditat, és capaç d'afrontar l'un contra un, de driblar, xuta amb les dues cames... És important perquè ens ha donat força coses aquesta temporada a l'equip\nL'objectiu del club és renovar-lo per evitar que el juny del 2022 quedi lliure. El jugador, a hores d'ara, no sembla interessat a allargar el seu contracte com a blaugrana i es mostra dolgut perquè el club el volgués vendre l'estiu passat.\nAl darrere hi ha ofertes de clubs com la Juventus o el Liverpool, que s'han mostrat interessats en el seu fitxatge. Per part del Barça s'ha aparcat aquest tema fins que s'acabi la temporada; llavors serà el moment del caixa o faixa.\nLa intenció de l'àrea esportiva és convence'l perquè continuï, però si Dembélé no vol renovar,el club el posarà al mercat per intentar treure un rèdit econòmic de la seva venda i evitar que marxi gratis al cap d'un any.\nEs complica la renovació de Dembélé


Cursa del 100tenari * LA RIBALERA *: LA RIBALERA\nLa Ribalera és una vall del Pallars Sobirà al límit amb l'Alt Urgell, drenada pel riu Romadriu o riu de Santa Magdalena, que té la seva capçalera a la línia de crestes de la serra del Covil. Limita pel nord amb la vall Ferrera, des del coll de la Mànega que la comunica amb la coma de Burg, fins al coll de Conflent que la comunica amb la vall d'Aós i amb Andorra, passant pels pics del Covil (2542 m) i del Salòria (2789m). És una vall de titularitat compartida i amb molta història, força verge i desconeguda i d’una gran riquesa a nivell de paisatge, fauna i flora.\nPrega un refrany popular que "qui no sap servir-se de tres mil anys d’història, viurà a l’ombra tota la vida", així doncs cal primer conèixer l’evolució d’un territori per a entendre el seu paisatge i poder, aleshores, gestionar-lo. En paraules de Ramon Folch, el paisatge és el resultat d’un "algorisme socioeconòmic", i per aquesta raó, apuntem cinc cèntims de la relació, que en els ultims segles, l’home ha tingut amb la Ribalera.\nLa Ribalera, diferent a l’actual pel que fa a la seva extensió i delimitació, ha estat un territori fortament lligat a l’activitat humana. Dintre el bosc hom trobava, als voltans del segle XII, quatre pobles i dos hospitals, Romadriu, Colomers, Castellarnau, Serret i els hospitals de Sant Joan de l’Erm i el de Vaell. Els dos hospitals eren dins dels vials més importants: el que des de Rialp anava cap a la Seu, o que pel canal de Romadriu i pel vial de Colomers es dirigien cap a Tírvia i la Coma de Burg.\nL’Hospital de Vaell (o Vell), situat al mateix emplaçament de l’actual ermita de Santa Magdalena, fou un monestir fundat per Castellarnau (conseller oficial del vescomtat de Castellbó), en el segle XII, instal·lant-hi l’Ordre Hospitalària de Sant Joan de Jerusalem amb les funcions de centre cultural, d’ensenyament, i religiós de la Ribalera i com a refugi de peregrins. Fou abandonat a meitat del segle XIV. Al segle XVI l’ermità s’enrunà i no fou fins el 1700 quan es reconstruí. L’església romànica de Santa Magdalena ha continuat fins avui, com a centre de culte de la Ribalera, Coma de Burg, vall de Castellbò, Civís, Aós i Asnurri.\nEn el mateix segle XII, però una mica més tard, s’instal·là un altre hospital, de la mateixa ordre, al vessant obac de la Vall, al marge esquerre del riu Romadriu, creant Sant Joan de l’Erm, que es convertiria en centre d’atracció religiosa i de nombrosos conflictes per la possesió dels rics recursos naturals de la zona. Va pertànyer al terme de Rubió i Vilamur fins a finals del segle XV, quan s’originaren els conflictes amb la Vall de Castellbó (que penetrava cap a Sant Joan) i amb Tírvia, Burg i Farrera (per l’ocupació de les terres abandonades de Ribalera i l’aprofitament dels seus recursos). El límit dels dos comtats, el de Vilamur (de la Vall de Castellbó) i el de Castellbó (de Tírvia, Burg i Farrera) es trobava en el camí que passa pel mig del santuari, el que dóna idea de la conflictivitat d’aquest bosc que sempre ha estat terra fronterera. El 1760 Vilamur reconeix l’oblit en l’exercici del seus drets en l’administració religiosa del santuari, al temps que els de Castellbó adquireix la possessió pacíficament . Repetits incendis provocats, sospitosos d’amagar reivindicacions de termes, duen a reconstruir l’ermita a la Basseta (on avui trobem les instal·lacions d’esquí nòrdic), en ple territori de la Vall de Castellbó, tot i la forta oposició dels pobles de la Coma de Burg. L’antic emplaçament passarà a anomenar-se Sant Joan de l’Erm Vell.\nL’origen dels nombrosos enfrontaments que s’han donat en aquest bosc, troben la seva raó, en gran part, en el despoblament total dels nuclis de Castellarnau, Serret i Colomers i temporal Romadriu. Aquestes marxes eren degudes a les dures condicions de vida a l’hivern i a les guerres entre el comte del Pallars i els Comenge. Al segle XV, amb el despoblament total, el vescomtat de Castellbó es divideix en 5 quarters, un d’ells encapçalat per Tírvia, que comprenia Mallolís, Sant Joan de l’Erm, Burg, Farrera i Ribalera.\nAmb tot, a finals del segle XV i principis del següent, en la Ribalera es donava la situació següent:\n- Burg i Farrera han ocupat i incorporat al seu terme una gran part dels antics termes de Serret, de Castellarnau i de Colomers.\n- La irrupció de la potent vila de Tírvia, que no tenia terme fronterer amb la Ribalera. Un dels pobles que hi havia entremig, Mallolís, és absorbit, fent possible la penetració de Tírvia a la Ribalera.\n- La vall de Castellbó penetra per Sant Joan de l’Erm, on entraran en conflicte amb els altres pobles.\n- Les zones centrals al nord i sud del Romadriu no pertanyen ni a Tírvia ni a la vall de Castellbó, tampoc és una muntanya comuna entre els altres dos pobles.\nEls únics que realitzaven actes de propietat a tota la Ribalera eren Burg i Farrera, ja que hi pasturaven les herbes i el bestiar dormia a la zona, i tenien emprius en els termes de la vall de Castellbò.\nAquests fets provocaran una sèrie de conflictes per la possessió de la Ribalera fins al segle XIX. Durant el segle XVI foren continus els enfrontaments per els drets de pastura,entre els pobles de la Coma de Burg i la vall de Castellbó, situació que es resolgué als tribunals a favor dels primers degut als més de 200 anys de possessió de la zona.\nEl 1755, l’endeutament dels pobles de Tírvia, Burg i Farrera, els hi fa vendre els drets per fer carbó i carbonejar als boscos de Ribalera a Carles de Castellarnau d’Alins per a obtenir carbó per a les seves fargues de Vallferrera. En aquestes dates, el mateix Carles de Castellarnau, obté el permís de controlar les aigües, element que era d’ús lliure per les comunitats, per així poder-la explotar per les seves molines i fargues. L’any 1759, el ritme de desforestació era excessiu i les comunitats volen que s’aturi o es quedaran sense boscos. Les comunitats acudeixen a la Reial Audiència perquè es declari nul·la la venda. Carles de Castellarnau es defensa dient que li pertany el bosc per l’establiment d’una nova farga, al·legant que proporcionava treball tant a la Vall Ferrera com a la Coma de Burg. Els tres pobles, veient com els beneficis del carbó, ferro i comerç, anaven cap a les mans dels poderosos, fan valer els seus drets i tornen el pre de compra dels boscos als Castellarnau.\nFruit d’un repoblament que s’havia donat a Romadriu, cap al 1550, aquest poble comença el 1781, a reclamar el seu terme propi. L’any següent Romadriu s’agermana amb la vila i vall de Castellbò, els quals veuen en Romadriu la possibilitat d’obtenir la possessió de la Ribalera. Aquesta situació propicia nous enfrontaments entre les comunitats per demostrar els seus drets i interessos sobre la zona.\nAl 1784 s’ordena a cada part que nomeni un geòmetra perquè realitzi un mapa sobre els límits de la Ribalera, tenint en compte les reivindicacions de les dues comunitats.\nUna sentència del 1790 reconeix els límits reclamats per la part de Tírvia, Burg i Farrera, reconeixent els emprius de Romadriu i Castellbò sobre la part sud de la Ribalera. Aquell mateix any els pobles de la Coma tornen a vendre als Castellarnau el dret de fer carbó, degut a l’endeutament que tornen a patir les comunitats. Aquest cop però, hi haurà dos experts que s’encarregaran de marcar els arbres que es poden tallar evitant una nova desforestació massiva.\nL’any 1791 les comunitats de Tírvia, Burg i Farrera fan un agermanament amb la comunitat de Romadriu, renunciant aquesta a l’antiga unió amb la vall de Castellbò i tenint la possibilitat de poder participar en els beneficis de la Ribalera.\nL’acord definitiu entre Tirvia, Burg, Farrera i la vila i vall de Castellbó, s’aconsegueix el 1807, reunits a l’ermita de Sant Joan de l’Erm, posant fi a segles d’enfrontament, creant i reglamentant una explotació comuna i zones d’emprius.\nLa història recent de La Ribalera irromp el segle XIX amb la introducció de la societat liberal i capitalista, que es traduirà en el Pallars com la presència de l’Estat en el control dels aprofitaments. L’any 1855 trobem una Ribalera dividida en dos muntanyes:\nUna Ribalera de la part obaga, partida de Sant Joan de l’Erm, de comú aprofitament dels pobles de Tírvia, Romadriu, Mallolís, Burg i Farrera.\nUna Ribalera que es correspondria a la part nord del riu Romadriu, de comú aprofitament dels pobles de Tírvia, Romadriu, Burg, Farrera i la vila i vall de Castellbó.\nEl reial decret de 1897, amb la creació del catàleg de "Montes de Utilidad pública", provoca els primers intents de escissió dels emprius i agermanaments, ja que els batlles dels pobles aprofiten per declarar a favor del seu terme, el domini de les muntanyes.\nFinalment l’adscripció de la Ribalera al terme de Farrera ha provocat diversos conflictes amb la vila de Tírvia, la vila demanarà, per evitar més problemes, la divisió dels drets de la Ribalera. La lentitud de l’administració estatal va fer desaparèixer els ànims de divisió salvant així l’agermanament.\nAl 1959 Tírvia i Farrera regulen les muntanyes comunals, un dels conceptes que es defineixen és la condició de "veí-cap de casa", beneficiari dels aprofitaments comunals, aquesta formulació inclou:\n- Els veïns caps de casa de família originària de la població, amb casa oberta de forma habitual i permanent, i els veïns casats a la població amb un cònjugue de la població que formen una nova casa.\n- Caps de casa no originaris de la població amb antiguitat mínima de 12 anys, que treballin en el terme de forma estable, a més de tenir unes propietats mínimes de terra (1 ha de secà o mitja de regadiu) i la possessió de 2 caps de bestiar major o 10 de menor. A Farrera l’antiguitat és de 3 anys, però han de posseir una major quantitat de terra (1ha de regadiu).\n- Els funcionaris municipals o estatals amb plaça en propietat.\nAls anys 70 la Ribalera es presenta com una muntanya comunal (la CUP 146, objecte d’aquest projecte), amb aprofitaments de llenyes, pastures, fustes i pins pels tres pobles de la Coma de Burg, d’extensió de 2.270 ha. Pertany la meitat al comú de veïns de Farrera i Burg i l’altra meitat a la vila de Tírvia.\nTambé hi trobem la muntanya de 1750 hectàrees, anomenada de Sant Joan de l’Erm en la qual hi tenen drets de participació en un 50% Tírvia, Romadriu, Burg i Farrera i l’altre percentatge a la vila i vall de Castellbó. L’administració i explotació d’aquesta muntanya sud de la Ribalera correspon a l’ajuntament de la vila i vall de Castellbó. Fins fa pocs anys encara tenia, la vila de Tírvia, la costum de portar el bestiar una vegada a l’any fins dins de la vila de Castellbó. Tradició que tenia la finalitat de preservar els drets d’empriu de la vila de Tírvia dins la vall de Castellbò.\nInfo extreta de: Projecte gestió forestal Programa LIFE, per Christian Geis Nielsen


La falta de visibilitat de les dones\nAvui a l'ARA fem un exercici arriscat, amb un punt de provocació, amb l'objectiu, tanmateix, de fer visible el que és poc visible: l'existència en tots els camps de la nostra vida social de dones professionals preparades i decisives. A les portes del Dia Internacional de la Dona, que se celebra dijous, volem obrir així un debat necessari i gens fàcil de resoldre, amb ingredients que massa sovint entren en col·lisió.\nDesprés de més d'un segle de lluita, el feminisme ha conquerit, almenys en les societats democràtiques occidentals, un estatus d'igualtat de la dona respecte de l'home, amb l'accés generalitzat a l'educació universitària i al món laboral. Però sovint ha estat a costa de la mateixa dona, que ha hagut de seguir suportant el pes de la vida familiar i carregant amb les dificultats de conciliació entre el món laboral i la cura dels fills. En realitat, la política de quotes a favor de la presència femenina en llocs rellevants de l'escalafó social, que ha tingut el seu efecte positiu, no ha anat prou acompanyada de canvis de fons en la mentalitat i l'organització social i familiar. S'ha començat una mica la casa per la teulada.\nAquesta tensió ha tingut, a més, un efecte col·lateral consistent a deixar en un segon pla professionals de gran vàlua. Sens dubte hi ha casos d'una notable presència pública, especialment en el camp de la política i el periodisme o la cultura. Però en conjunt, i sobretot en el terreny empresarial, les dones no tenen la visibilitat que els correspondria, exerceixen un lideratge inferior al que podrien aspirar i la seva influència queda limitada. Darrerament, fins i tot es detecta entre les noves generacions una marxa enrere, una renúncia a la professionalitat en favor d'una maternitat més clàssica i exclusiva. Com si les filles de les primeres superwomen fessin un retret indirecte a les mares que els van obrir camí.\nEl debat està servit. I, en tot cas, de dones influents, socialment rellevants, n'hi ha, tot i que algunes siguin invisibles.


Vila-rodona: Toca banyar-se a la piscina vella i esperar a l’any vinent per a la nova | Diari de Tarragona\nVila-rodona: Toca banyar-se a la piscina vella i esperar a l’any vinent per a la nova\nL’alcalde de la vila diu que «ho teníem tot a punt per poder estrenar la piscina, però l’empresa adjudicatària es va fer enrere a l’hora de signar l’acte de replantejament». Ara es treballa per tenir-la enllestida per a l’estiu vinent\n01/07/2019 10:25 | Actualizado a 02/07/2019 21:02\nAspecte actual de l’antiga piscina, després de diverses millores. Foto: Cedida\nTot feia pensar que la gent de Vila-rodona podria remullar-se i fer passar la calor d’aquest estiu estrenant la nova piscina municipal. No ha estat així i a partir del passat dia 22 de juny l’antiga piscina, la que ha complert 40 estius, va obrir les seves portes. Això sí, de franc fins ahir diumenge últim dia del mes de juny. A partir d’avui i fins a l’1 de setembre, darrer dia de la temporada, cal proveir-se de l’entrada.\n«Tot ho teníem a punt per poder estrenar piscina aquest estiu, però l’empresa adjudicatària es va fer enrere a l’hora de signar l’acta de replantejament», explica decebut l’alcalde de Vila-rodona, Ramon Bricollé, que ha revalidat el càrrec en encapçalar l’única candidatura a les eleccions municipals.\nBricollé assegura que la licitació de l’obra, a la baixa, «per part de l’empresa guanyadora del concurs comportava un seguit de retallades sobre el projecte aprovat, amb les que de cap manera podíem estar d’acord»; afegeix que aquesta circumstància «s’ha explicat al poble, i tothom ho ha entès».\nAra l’Ajuntament treballa per treure en les pròximes setmanes a licitació les obres de la nova piscina, que es confia tenir enllestida per a l’estiu vinent «començant des de zero, ja que el muntant de la inversió supera els 500.000 euros i comporta més complexitat en el procediment», remarca l’alcalde.\nGestió a l’Ajuntament\nL’actual piscina ha estat fins ara propietat del Casal, però aquest 2019 la gestió va passar a ser de l’Ajuntament, arran del conveni signat entre les dues parts, pel qual el Casal ha cedit un dels seus espais per tal que el Consistori hi construís la nova piscina.\nPer aquest motiu, l’Ajuntament de Vila-rodona ha realitzat una petita inversió per millorar l’actual equipament de la piscina. Han instal·lat gespa artificial en una part lateral, dotat de servei de bar i ampliat l’horari d’obertura al públic, que va de les 10.30 a les 20.30 h, amb el benentès que de les 14.30 a les 15.30 hores tot i romandre el recinte obert, «no és autoritzat el bany, mentre dina el socorrista», subratlla Ramon Bricollé.\nAixí mateix, s’ha reduït el preu de l’entrada, posant-lo més a l’abast de tothom, i establert abonaments familiars i descomptes per a grups.\nCal recordar que l’Ajuntament de Vila-rodona també s’ha fet càrrec del cost del socorrista i del conserge de la piscina, i organitza un any més els cursets de natació aquestes tres primeres setmanes de juliol i el desenvolupament d’una setmana d’aiguagim.


Escollides les deu escoles municipals que seran refugis climàtics | Barcelona pel Clima | Ajuntament de Barcelona\nMedi ambient. L’estiu del 2021 un centre educatiu de cada districte tindrà recursos especials per combatre la calor.\nEls centres educatius prendran mesures per reduir l’impacte de les altes temperatures, provocades pel canvi climàtic, com instal·lar elements d'aigua i vegetació i rehabilitar els edificis. Cada escola se situa en un dels districtes de la ciutat, i se n’hi afegirà una onzena, l’Escola Vila Olímpica, que és la impulsora del projecte.\nEls refugis climàtics són espais preparats per reduir l’impacte de l’escalfament global, especialment l’augment de les temperatures. Segons les previsions, si no s’apliquen mesures per mitigar el canvi climàtic, l’any 2050 la temperatura pujarà 2 ºC, un increment que afecta especialment els col·lectius més vulnerables, com la infància i la gent gran.\nPer aquest motiu, la ciutat es prepara per abordar aquest desafiament amb projectes com “Adaptació climàtica a les escoles blava, verda i grisa”, una iniciativa municipal que ha rebut el reconeixement i el suport econòmic de la Comissió Europea i que transformarà alguns centres educatius públics en refugis climàtics. El projecte té un pressupost de cinc milions d’euros (quatre de fons europeus i un d’aportació municipal).\nLa proposta es basa a aplicar diverses millores en els equipaments, identificades amb tres colors:\nBlau: instal·lació de punts d’aigua de diferents característiques.\nVerd: incorporació de zones d’ombra i vegetació.\nGris: intervencions als edificis per millorar-ne l’aïllament tèrmic i l’eficiència energètica.\nEls deu centres escollits\nLes actuacions es duran a terme en deu escoles, una a cada districte, a més d’un onzè centre, l’Escola Vila Olímpica, que és impulsora del projecte:\nCiutat Vella: Escola Cervantes\nL’Eixample: Escola Els Llorers\nSants-Montjuïc: Escola Ramon Casas\nLes Corts: Escola Ítaca\nSarrià – Sant Gervasi: Escola Poeta Foix\nGràcia: Escola Rius i Taulet\nHorta-Guinardó: Escola Font d’en Fargas\nNou Barris: Institut Escola Antaviana\nSant Andreu: Escola Can Fabra\nSant Martí: Escola Poblenou\nAra que ja s’han escollit les escoles, començarà la fase de concreció de la proposta, la metodologia i el calendari amb la comunitat educativa. Aquesta fase implicarà tots els agents impulsors del projecte amb l’objectiu de crear una xarxa de treball oberta i participativa. Els escolars també tindran un paper important a l’hora de dissenyar les solucions climàtiques i avaluar les accions. Les previsions són que a partir del mes de setembre comenci el treball amb el professorat, i que durant l’estiu del 2020, aprofitant el període no lectiu, s’apliquin les mesures acordades. Amb aquest calendari de treball, els refugis climàtics escolars estarien a punt per obrir les portes l’estiu del 2021.\nPrimer refugi d’aigua a la ciutat i més verd urbà a Sant Andreu\nEl millor Pla Clima de les grans ciutats europees\n“Escola respira”: anar a classe de manera saludable


UN NOI DEIXA LA CLAU A SOTA DE LA FELPA PERQUÈ ELS LLADRES LA PUGUIN TROBAR PERQUÈ PUGUIN CANVIAR LA SEVA VIDA PANDA AVORRIT - GENT\nEn Guy deixa la clau a sota de la felpa perquè els lladres la puguin trobar perquè puguin canviar la seva vida\nHi ha milers de petites maneres diferents de fer que les nostres vides se sentin una mica més interessants i especials. Ja en els bons temps de la infància, ni tan sols havíem de pensar en aquestes coses; solien venir a nosaltres amb naturalitat. Cada dia, el món que ens envoltava semblava vast i ple de màgia pura. Avançant fins ara, bé, han canviat moltes coses. Però crec de tot cor que créixer absolutament no vol dir que haguem de deixar de jugar i divertir-nos.\nI com he esmentat abans, hi ha milers de maneres de fer-ho. Per exemple, a un dels meus amics li agrada deixar petites notes dolces entre les pàgines dels llibres de la biblioteca, de manera que la següent persona que llegeixi el llibre el trobarà i possiblement farà el seu dia. Per a ella, fa que el món se senti més emocionant i misteriós. Per què de sobte estic parlant d'això? Bé, hi ha aquest vídeo a TikTok que s’ha convertit recentment en viral i de seguida em va recordar tot això fent que la vostra vida se senti una mica més especial cosa.\nMés informació: Tik Tok | Instagram | Twitter\nRecentment, aquest vídeo a TikTok s’ha convertit en viral i actualment té més de 4 milions d’agrada\nCrèdits de la imatge: dailyalex\nAl vídeo, un noi anomenat Alex Biron explica per què sempre deixa una clau sota el seu felpís, en un lloc molt evident. El vídeo s’ha convertit en viral i actualment té 15,5 milions de visualitzacions i més de 4 milions d’agradats i més de 20 mil comentaris.\n'La idea del TikTok em va venir a l’atzar mentre estava al meu camí d’entrada. Volia empaquetar misteri i inspiració en un món real TikTok ”, va dir Alex Panda avorrit .\nResulta que Alex sempre deixa una clau sota el seu felpís\n“Aquesta és una clau. Va sota la meva estora de benvinguda en un lloc molt evident. Alex, per què ho faries? No hi haurà algú que irromp a casa vostra? Bé, en realitat, hi ha molts trencaments en aquesta àrea. I cada 6 mesos a un any, notaré que falta la clau, cosa que significa que la gent ho intenta ”, explica el noi al vídeo.\n'Però aquí hi ha una cosa. No és la clau de casa meva. No desbloqueja res per aquí ', explica Alex al vídeo\n@everydayalex Imagineu-vos si algú dueta això ## fyp ## viral ##comèdia ## MotivationMonday Sound so original: Alex Biron\n'Però aquí hi ha una cosa. No és la clau de casa meva. No desbloqueja res per aquí. El motiu pel qual l’he posat aquí és que & hellip Si un lladre troba aquesta clau, hi haurà un moment entre l’alegria que sent pensant que està a punt d’entrar, per a la decepció d’adonar-se que no & hellip. moment de reflexió allà, on pensarà 'què faig amb la meva vida?' I potser canviarà ', continua l'Alex.\n'I espero que hi hagi un moment de reflexió, on pensi' què faig amb la meva vida? 'I potser canviarà'\n'Probablement també us pregunteu, quina és aquesta clau? T'ho diré. Si algun dels vostres lladres veu aquest TikTok, mireu el número d’aquesta tecla. Desbloqueja una caixa forta al banc West End Vancity de Vancouver i, en aquesta caixa de seguretat, tenim diners, tenim un llibre d’autoajuda i l’oportunitat de començar una nova vida. Bona sort!' Diu Alex al vídeo.\nResulta que la clau obre una caixa forta al banc West End Vancity de Vancouver\n'Crec que és poc probable que algú faci servir la clau, però penso fer una caça de carronyers aviat amb diferents tresors que la gent pugui trobar.' Ens ho va dir l’Alex.\n'En aquesta caixa de seguretat, tenim alguns diners, tenim un llibre d'autoajuda i l'oportunitat de començar una nova vida', explica Alex.\nTeníem curiositat per preguntar-li a Alex com se sentia que el seu TikTok es feia viral. 'Ahir va ser increïble fer-se viral perquè avui és el meu aniversari! No hauria pogut demanar un millor regal ', va expressar la seva il·lusió l'home.\nTambé vam demanar a Alex que expliqués als nostres lectors una mica sobre ell mateix. 'Només sóc un tipus normal a qui li agrada molt fer skate i sortir amb els amics ', ens va dir el noi. “JoVaig decidir publicar a TikTok perquè em vaig adonar que molta gent se'n burlava i, generalment, del que es burla la gent és la següent gran cosa. A més, em vaig quedar atrapat a casa durant el tancament ”.\nAixò és el que diu la gent de TikTok sobre aquest vídeo\nRetrats de famosos temàtics de Disney d’Annie Leibovitz\nConverteixo les ampolles de vi buides en bells llums de sostre\nHome a dona: cronologia de la transició transgènere\n8 fotos d'un adorable gatet Munchkin que dorm com un humà\nNeu al parc nacional Joshua Tree\nJimmy Kimmel va fer una pregunta de geografia estúpidament senzilla, i aquesta gent encara va aconseguir fallar\nL’experiment de Guy’s Tinder mostra com responen les noies als missatges esgarrifosos dels nois calents, i és bastant impactant\ncom semblar un príncep\nels nens diuen les coses més belles cometes\ncoses que em tiren al cap


EL BON TEMPS I LA MOBILITAT URBANA IMPULSEN EL CREIXEMENT DEL SECTOR DE LA MOTO FINS AL 21,2% AL FEBRER\ndivendres, 6 / març / 2020\nLes matriculacions de motocicletes es van incrementar un 19,3% i les de ciclomotors 1 39,8%\nLes temperatures mitjanes al febrer han estat 2 graus centígrads superiors i les precipitacions un 60% menors que el 2019\nEl canal de Rent augmenta un 300% a conseqüència de la matriculació de flotes per a lloguer a Madrid i Barcelona\nLes condicions climatològiques favorables, 2 graus mitjana més i un 60% menys de precipitacions, al costat deL creixement continuat deL mercat en les àrees metropolitanes de les ciutats, han estat els principals impulsors del sector de la moto al mes de febrer, on les matriculacions han augmentat un 21,2% en termes interanuals.\nANESDOR, l'Associació Nacional d'Empreses deL Sector de Dues Rodes, ha fet públiques les dades del segon mes de l'any, un període en què les diferents categories de vehicles lleugers han presentat dades favorables. Motocicletes, ciclomotors, tricicles i quadricicles han obtingut xifres interanuals positives. En total s'han matriculat 15.218 vehicles de categoria L: 12.825 motocicletes, 1.761 ciclomotors, 176 tricicles i 456 quadricicles.\nEn l'àmbit específic de les dues rodes motoritzades, les motocicletes, que comprenen el gruix de el sector, han mostrat una alça deL 19,3% mentre que els ciclomotors han crescut un 39,8%. Els altres vehicles lleugers (motos de tres rodes i quadricicles) han crescut un 16,6%.\nL'alça de les xifres s'ha fonamentat en les adquisicions de motocicletes per part de particulars. Aquest canal ha suposat el 82% de les matriculacions en una clara mostra que són els ciutadans els que, amb la seva confiança, fan créixer a el sector. En aquest sentit, la posada al mercat de nous models per part dels fabricants ha estat un altre dels factors positius.\nJosé María Riaño, secretari general de ANESDOR, ha explicat que "addicionalment a la influència que té la climatologia en un mercat en què és rellevant l'estacionalitat, és una realitat que cada vegada més ciutadans estan optant per desplaçar-se en moto. De manera particularment destacada en l'àmbit urbà, però també a les zones rurals tal com demostra el fet que l'evolució estigui sent favorable en totes les comunitats autònomes espanyoles en els últims mesos ".\nRiaño ha destacat també l'impuls que han suposat aquest per al mercat les flotes de lloguer. "El Rent a Bike ha crescut un 300%, conseqüència de la matriculació de flotes a Madrid i Barcelona. El motosharing està guanyant força en les grans ciutats en els últims temps i des d'ANESDOR ho valorem de forma positiva perquè contribueix a la mobilitat sostenible i obre una finestra perquè els ciutadans tinguin un primer contacte amb la moto ".\nBones xifres a tot el territori\nEl desenvolupament del mercat en els dos primers mesos d'aquest 2020 posa de manifest la confiança dels usuaris a la moto. En el que portem d'any les matriculacions ha augmentat un 16,9%: un 12,9 al gener i un 21,2% al febrer.\nAl febrer destaca de manera molt rellevant el creixement a Navarra (104%), Madrid (37%), Castella-la-Manxa (30%) i Catalunya (27%). Andalusia, el segon mercat en volum de matriculacions, després de Catalunya, ha presentat també xifres a l'alça amb una millora interanual de l'10%.


La pluja no pot amb la festa\nActualitzada 12/05/2017 a les 09:07\nUna tempesta obliga a traslladar l’ofrena a sant Anastasi a la Catedral, que va congregar centenars de ciutadans || El temps va respectar la tradicional i multitudinària Batalla de les Flors a la tarda\n© Les actuacions van seguir sota els porxos a causa de la pluja.\n© L'ofrena dels Castellers de Lleida al patró de la ciutat.\n© Veïnes de Lleida en la ofrena floral a Sant Anastasi, a la catedral.\n© Els més petits, protagonistes dels actes del matí.\n© El bisbe Salvador Giménez, amb representants polítics.\n© Batalla de Flors. Centenars de persones es van congregar a la rambla Ferran en un dels actes me´s multitudinàris.\nImatges de la Festa Major de Lleida. Dimecres i dijous.\n©Cinc dies amb desenes d'activitats\nLa pluja no va poder aquest dijous amb l’ànim dels lleidatans de retre honor al patró de Lleida. El dia de Sant Anastasi va començar amenaçant aigua, presagi que es va fer realitat poc abans de l’inici de la tradicional ofrena floral a la plaça Sant Joan. Ciutadans i figurants van sortir corrents a refugiar-se de la tempesta en portals, porxos o tendals, la qual cosa va interrompre el seguici que havia sortit de la plaça Paeria. Passat el pitjor, l’ofrena es va traslladar a la Catedral, que va registrar un ple inusual. A l’interior, les diferents entitats feien cua per demanar la protecció del patró, la portadora del qual, l’Associació Lleidatana d’Handbol, no va poder treure més enllà de la porta. Va importar poc. La festa va seguir de forma inusual al temple, fins i tot amb una actuació dels Castellers de Lleida en la seua peculiar ofrena i la música de la Banda Municipal.\nA l’exterior, els bastoners posaven el ritme a la desfilada dels ciutadans, que tornaven a disfrutar de la festa a l’Eix Comercial. Per la seua part, el col·lectiu La Sirollada va celebrar un vermut davant de la plaça Blas Infante de Cappont, a pesar de no tenir l’autorització de la Paeria per vendre alcohol. Un vermut que també va interrompre la pluja.\nA la tarda, les carrosses i el confeti de la Batalla de les Flors van tornar a protagonitzar la festa a la rambla Ferran. La música, el ball i les diferents temàtiques van congregar centenars de lleidatans que van gaudir d’un dels actes més tradicionals de la festa major.\nPerò l’agenda va incloure ahir moltes més activitats. La plaça Sant Joan va tornar a acollir la cantada d’havaneres; desenes de nens van gaudir del Parc de Somriures als Camps Elisis, i els més nostàlgics van poder contemplar cotxes clàssics en una exposició a l’avinguda Francesc Macià. La jornada estava previst que culminés amb les actuacions d’El Petit de Cal Erill i Renaldo & Clara.\nImatges de la Festa Major de Lleida\n5.Lleida reparteix un segon premi de la Loteria Nacional


'El viatge de Marcos': una narració d'amor lliure enfront d'un país amb repunt d'atacs homòfobs - Alicanteplaza\nNo obstant això, és evident que un dels principals propòsits de El viatge de Marcos és adoctrinar a una societat que "encara està molt lluny d'assolir una completa diversitat afectiu-sexual". És per aquest motiu que s'ha de concebre com una eina "molt important i útil" per tractar l'acceptació a les escoles i instituts. En efecte, són molts els mestres que han agraït la seua obra a Óscar Hernández. "M'explicava un professor d'ètica que feia anys que estava treballant amb la meua obra perquè els alumnes conegueren diferents modes d'estimar. Temps després aquests els agraïren la lectura perquè van ser conscients que tenien comportaments, frases, acudits i bromes homòfobes. És el mateix que ocorre amb els micromasclismes, que estan interioritzats de per vida i no ens adonem que ho estem fent mal. Són comentaris sense malícia que comporten una càrrega de menyspreu i de malestar en persones que poden agafar una depressió. Per això és tan rellevant educar amb diversitat des de xicotets", indica l'escriptor. Amb aquest sentit, Hernández anima als centres escolars a organitzar col·loquis i tallers per intercanviar idees al voltant d'una llibertat que li va ser privada al protagonista.\nQue aquesta obra siga traduïda al valencià setze anys després ens fa veure a més que el problema de fustigació encara no està resolt. "En els últims anys hi ha hagut un repunt d'atacs homòfobs per part d'una minoria molt poc empàtica que, com té moltes coses a amagar, reacciona a la desesperada". I és que sols a la província de Madrid l'any passat va haver-hi 287 agressions violentes contra persones arran de la seua condició sexual, una xifra que reunia 47 episodis més que a l'any anterior. Tant de bo, Hernández afirma que aquests són "els últims moviments d'una manera de fer i de sentir que ha impregnat aquest país" des de l'antiguitat. "En una o dues generacions la diversitat s'haurà normalitzat i acceptat, afortunadament tots podran estimar sense problema. Però de moment, El viatge de Marcos és una novel·la molt necessària".


Una llibreria on regnarà el silenci pren forma a l'Eixample\nEl manifest de la Llibreria Finestres © Fabián Vázquez Savareikas\nPer Cristina Martín Valbuena | 20 Dec 2020\nEn un moment en el qual proliferen noves llibreries a Barcelona, després de mesos de confinament i lectura de supervivència, la futura llibreria Finestres arriba per trencar tots els tòpics i convidar a la lectura. A l'espai on hi havia el restaurant Monvínic, asseurà el seus visitants en còmodes butaques i els submergirà en silencis imaginats per Arthur Conan Doyle. Com diuen els impulsors de Finestres, hi ha moltes llibreries a la ciutat, però encara hi ha més lectors.\n“Un llibre és una finestra per la qual fugim”, deia l’escriptor estatunidenc Julien Green. Aquest és l’origen del nom de la futura Llibreria Finestres, proposat pel seu soci fundador, l’empresari Sergi Ferrer-Salat. El projecte el lideraran Àurea Perelló i Mireya Valencia, que seran les llibreteres, i Camila Enrich, Marina Espasa i Kiko Amat, que s’encarregaran de la programació cultural. Juntament amb Ferrer-Salat, tots ells van anar reflexionant i discutint sobre aquesta idea de Green i van anar expandint el concepte, entenent els llibres que acollirà Finestres no només com una via d’evasió sinó també com una manera d’aprendre, de copsar nous coneixements.\nL’origen de Finestres també rau en una altra idea, la del silenci. “L’inici és aquest espai on regni el silenci per apropar-te al llibre i trobar-te amb ell de manera conscient”, explica Àurea Perelló, amb una llarga trajectòria en el món cultural i llibretera des de fa anys. “Hem definit l’espai de tal manera que convidi a aquest silenci. Que quan tu entris a la llibreria hi hagi un trencament entre allò que passa fora i a dins”, il·lustra.\n“Hem definit l’espai de tal manera que convidi a aquest silenci”, il·lustra Perelló, una de les llibreteres\nLa llibreria serà un lloc molt càlid, amb molta fusta, butaques i espai per llegir, sense fil musical i, com és natural, plena de llibres. Es demanarà mirar poc el mòbil, reivindicant allò que és analògic i es perd entre tantes pantalles. “No tant per antipatia sinó perquè volem que quan s’entri a la llibreria hi hagi aquesta experiència de tranquil·litat, silenci i recolliment”. Una llibreria amb un toc britànic, afegeix l’escriptor i periodista Kiko Amat. “Només faltaran les pantofles”, bromeja Amat. I tot aquest silenci servirà per convidar a la lectura, perquè, no són les butaques un dels millors racons on llegir?\nBuscant el silenci, els responsables de Finestres s’han recordat de Sherlock Holmes per crear un dels espais de la llibreria. Més concretament, del seu germà gran, en Mycroft Holmes, que va fundar el Club Diògenes, un lloc reservat per a aquells senyors que volien llegir la premsa tranquil·lament, sense distraccions, tenint en compte que la regla principal era el silenci. “No es permet parlar sota cap circumstància i tres faltes en aquest sentit, si arriben al comitè, exposen al parlador a la pena d’expulsió. El meu germà va ser un dels fundadors i jo mateix hi he trobat una atmosfera molt relaxant”, explicava el Sherlock a L’intèrpret grec d’Arthur Conan Doyle. De fet, el Mycroft només sortia de casa per anar al Club Diògenes, on passava la major part del seu temps —també hi havia butaques còmodes—. I d’allà cap a casa.\nMycroft Holmes rep al seu germà a L’intèrpret grec © Sidney Paget (1860 – 1908) via Wikimedia Commons\nQueda per veure com serà el Club Diògenes de Finestres —i si troba lectors tan fidels com en Mycroft—, però, per anar picant la curiositat, serà l’espai on es faran algunes de les activitats culturals de la llibreria, com les presentacions de llibres. Ara bé, no seran les típiques presentacions de llibres. “Teníem molt clar com volíem que fossin i com no volíem que fossin”, subratlla Amat, que s’ha avorrit a massa presentacions com per a tornar-ho a repetir. Amat s’imagina “vetllades” amb escriptors, en ambients més íntims i apassionats. I, tornant a Regne Unit, volen que els autors que passin per Finestres llegeixin les seves obres i no només expliquin les quatre dades que repeteixen constantment les editorials. I, sobretot, fugiran de l’actualitat, apostant per llibres que potser han passat desapercebuts o que, simplement, els hi vénen de gust.\nOn hi havia Monvínic\nTot això passarà a la llibreria Finestres, al carrer Diputació, entre Balmes i Rambla Catalunya, on hi havia fins fa poc Monvínic, restaurant de vins —o temple—. També impulsat per Ferrer-Salat, va anunciar el seu tancament a finals de setembre, després de dotze anys. Ara, del que era Monvínic no queda res, més enllà de cables i la seva antiga persiana, i Finestres es va obrint espai a poc a poc, amb unes obres que van avançant, tot i que encara no es pot albirar com serà si un passa per davant.\nNo obstant, Finestres tindrà dos locals, que sumaran un total de 800 metres quadrats. On hi havia Monvínic, l’espai més gran, es podran trobar llibres de literatura, assaig, juvenil i còmics, amb més de 40.000 referències. Tot just davant, creuant el carrer, en un local més petit, hi haurà la segona llibreria, que tindrà unes 14.000 referències i estarà dedicada a les arts, és a dir, a arquitectura, cinema, fotografia, música, dansa, disseny…\nEntrada de la futura llibreria Finestres, on encara es pot veure la persiana de Monvínic.\nLa primera es preveu que es pugui obrir entre finals de març i principis d’abril de l’any que ve, mentre que per la segona s’haurà d’esperar una mica, encara sense data. Si la llibreria gran de Finestres aspira a ser com un club, amb molt confort britànic, la llibreria petita serà més industrial i gamberra, “amb més ciment i bruta”, indica Amat, encara que les dues tindran concordança i es parlaran entre elles.\nAra bé, els llibres tampoc estaran organitzats d’una manera convencional, per gèneres, temes o procedència dels autors. Es buscarà dissenyar un relat i incitar les troballes d’històries i autors. “Volem transcendir la manera de disposar els llibres de manera exclusivament temàtica i generar propostes de coneixement, sorpresa i descobriment”, detalla Perelló. I també s’integraran entre ells llibres en diferents idiomes, que representaran bona part del fons, convidant a llegir en anglès, italià, francès o alemany.\nMés que una llibreria\n“Finestres no és només una llibreria, és un projecte cultural”, remarca Perelló. Una de les seves potes, òbviament, és la llibreria, però també tindrà premis i beques. El Premi Finestres de Narrativa premiarà els millors llibres escrits en català i castellà publicats al llarg de l’any, donant una segona oportunitat a obres que potser no han captat l’atenció que mereixien, amb una dotació de 25.000 euros per idioma. D’altra banda, la Beca Finestres d’Assaig servirà per fomentar l’escriptura en català i castellà de l’assaig i la crònica humanística, de divulgació científica, històrica, política, musical, literària i artística, amb l’objectiu d’enfortir ambdues branques, amb una dotació de 20.000 euros per idioma.\n“Finestres no és només una llibreria, és un projecte cultural”, remarca Perelló\nA més dels premis i les beques, hi haurà les presentacions de llibre no convencionals i també es trencarà la norma amb clubs de lectura i cicles, sempre desmarcats de l’actualitat editorial. Per exemple, Amat assenyala que hi haurà un club de lectura sobre llibres que et fan venir gana o un cicle sobre filosofia que comptarà amb una figura similar a la del defensor del lector dels diaris per anar demanant precisions de tot allò que potser no queda clar. En total, Finestres organitzarà sis cicles i quatre clubs de lectura durant el 2021, un cop estigui oberta. Tot això per demostrar, tal com defensen en el seu manifest, que la lectura és la segona millor manera d’estar viu.\nEl sector editorial sobreviu a la pandèmia amb més lectors\nEl món del llibre resisteix un 2020 massa dur per...\nRodrigo Fresán: “Jo sempre vaig voler ser escriptor”\nL'escriptor argentí, resident a Barcelona, ens atén per parlar de...\nPer Albert Martínez\nNeix una nova festa del llibre en ple juliol\nLlibrestiu, impulsada per la Cambra del Llibre de Catalunya, se...


Organitzador - AI & Big Data Congress\nLa missió de CIDAI és demostrar els avantatges i agilitzar l’adopció de tecnologies innovadores d’explotació de dades i d’intel·ligència artificial amb la visió de promoure l’ecosistema català per convertir-se en un referent internacional per a la innovació i l’adopció d’IA de confiança, tant en l’àmbit empresarial com social.\nEl CIDAI promou la transferència de coneixement i la realització de projectes conjunts entre entitats generadores de coneixement (universitats, centres de recerca i innovació), empreses proveïdores de tecnologia i serveis, i empreses i institucions usuàries demandants de solucions innovadores en intel·ligència artificial aplicada.\nMés informació a www.cidai.eu\nEls socis promotors del CIDAI són la Generalitat de Catalunya, l’Ajuntament de Barcelona, el Barcelona Supercomputing Center, el Centre de Visió per Computador, everis, la Fundació i2CAT, Microsoft, SDG Group, la Universitat Politècnica de Catalunya i Eurecat, que n’és el coordinador.\nCOMITÈ DE PROGRAMA:\nCoordinador Estratègia Catalonia.ai\nOficina Societat del Coneixement – Institut Municipal d’Informàtica\nTechnology transfer Oficer\nDirecció Unitat de Big Data & Data Science\nInstitutional & Business Events\nData & Intelligence Center of Excellence Project Leader\nUTILITAT I IMPACTE\nDiàleg constant amb les empreses i organitzacions de l’entorn per prioritzar i impulsar les iniciatives i tecnologies més rellevants i potenciar talent en IA.\nEXCEL·LÈNCIA, NEUTRALITAT I PRINCIPIS ÈTICS\nActivitats i projectes liderats per experts en l’àmbit, amb vigilància tecnològica continuada i l’aplicació de bones pràctiques a nivell europeu.\nInspirar, demostrar i fer més accessible l’estat de l’art per a les empreses i les institucions coordinant agents de tot el territori.\nPotenciar l’ecosistema català d’IA com un pol de referència internacional creant una comunitat connectada, activa i dinàmica que impliqui la majoria dels agents.\nAccelerar l’adopció de la IA en el món empresarial i en la societat mitjançant accions de divulgació coordinades amb els diferents agents i l’impuls de projectes que redueixin les barreres existents.\nDonar suport en la construcció de la visió estratègica de les institucions i empreses del territori, i impulsar la col·laboració amb les principals iniciatives nacionals i internacionals.\nGenerar, validar i transferir tecnologies d’IA d’alt valor afegit per fomentar la innovació en els sectors estratègics del país, inclosos els serveis públics i el tercer sector.


Els metges alerten d'un excés de prescripció i compra sense recepta d'omeprazol\nActualitzada 27/02/2017 a les 12:38\n© Una dona passa per una farmàcia al centre de Barcelona.\nLa coordinadora del Grup de Treball Digestiu de la Societat Espanyola de Metges d’Atenció Primària (Semergen), Mercedes Ricote, alerta sobre un "excés d’ús" d’omeoprazol, tant per prescripció mèdica com per compra sense recepta, malgrat els efectes per a la salut d’un ús inadequat.\nEncara que les vendes d’aquest medicament del grup dels antiulcerosos no estan augmentant, la doctora Ricote assegura en una entrevista amb Efe que això "no significa que no estiguem en dosis molt altes de consum".\nL’omeprazol és el principi actiu de més utilització (6,2 % envasos sobre el total de medicaments) i el cost del tractament al dia és de 0,1 euros, segons dades de l’Informe Anual del Sistema Nacional de Salut (SNS) 2015.\nLa seua venda a través de recepta mèdica del SNS no ha augmentat en els últims anys sinó tot el contrari. De fet, segons dades del Ministeri de Sanitat, el 2013 es van vendre 54.369.414 envasos, davant els 53.562.647 de 2014 i els 52.300.620 de 2015.\nDe l’any passat només es disposa de dades de gener a setembre (38.293.650 envasos), pel que no és possible fer-ne una de comparativa, encara que res no indica que no es vagi a seguir la tendència d’anys anteriors.\nUnes xifres, no obstant això, que, segons la doctora Ricote, constaten un "excés" de prescripció per part dels metges. Hi cal afegir els envasos que es compren sense recepta i que escapen a qualsevol comptabilitat.\nAquesta especialista posa en relleu que s’ha generalitzat la idea que aquest medicament és un "protector" i els ciutadans l’utilitzen "amb la sensació d’estar millorant o evitant els efectes secundaris d’altres fàrmacs i com a antiàcid".\nFins i tot, assenyala, algunes persones el prenen com a "prevenció dels efectes d’un excés de menjar o beguda".\nL’omeprazol és un inhibidor de la bomba de protons de la superfície de la cèl·lula parietal gàstrica i ajuda a disminuir l’àcid que l’estómac produeix.\nCom explica aquesta doctora, els efectes d’aquest fàrmac comencen a les dos hores, "però poden necessitar-se fins cinc dies per aconseguir la seua activitat màxima".\nLa doctora incideix que l’omeprazol és un medicament i com a tal té unes indicacions molt establertes que el metge de família coneix" i és aquest l’encarregat de determinar si el pacient el necessita o no.\nEstà indicat en el tractament del reflux gastroesofàgic, afeccions en les quals l’estómac produeix massa àcid, com la síndrome de Zollinger-Ellison, úlceres i, juntament ambaltres medicaments, s’utilitza per tractar i prevenir la reaparició d’úlceres provocades per un determinat tipus de bacteri (H. pylori).\nL’omeprazol de venda lliure s’utilitza per tractar l’acidesa estomacal freqüent (quan ocorre dos o més dies a la setmana), però, segons Ricote, no s’ha d’ingerir de forma puntual per a l’alleujament immediat d’aquests símptomes, ja que es necessita un tractament continuat per obtenir tots els beneficis del fàrmac.\n"No és un medicament per evitar l’acidesa estomacal d’un dia puntual secundària a un excés de menjar o beguda", adverteix.\nI és que un ús abusiu o inadequat d’aquest fàrmac pot tenir conseqüències per a la salut de les persones, tals com infeccions digestives: l’augment del ph gàstric pot afavorir la colonització del tub digestiu per patògens, com la salmonella, i produir diarrea greu, així com un dèficit en l’absorció d’algunes vitamines com la B12.\nA més, els pacients que s’automediquen i que noten que han desaparegut els símptomes gàstrics, no consulten el metge i "poden retardar el diagnòstic de malalties tan important com el càncer d’esòfag o d’estómac".\nEncara que és estrany, "també pot produir disminució dels nivells de magnesi i calci, especialment en tractaments llargs,", i també s’ha associat a un increment del risc de fractura de maluc, canell o vertebral.\nLa doctora Ricote incideix en la importància de "treure de l’error" els ciutadans sobre els "beneficis" del medicament a través dels professionals sanitaris, però també dels mitjans de comunicació, que haurien "de fer-se eco d’aquest problema".


L’ajuntament vol evitar els guetos d'habitatge social - Liffey\nEl complex immobiliari Capital Dock / Foto: Liffey\nAlguns regidors municipals de Dublin volen evitar la creació de guetos d’habitatge social i és per això que han demanat al departament d’Habitatge que consideri com a casos especials zones com Dublin 2 o Dublin 4, les més cares de la ciutat, augmentant-hi el preu màxim que es pot pagar per un apartament destinat a habitatge de lloguer assequible i evitar així la formació de guetos en unes zones concretes.\nAquest debat s’ha generat després que se sabés que a les zones on hi ha els immobles més cars, sobretot els de nova construcció, l’ajuntament no té cap intenció de comprar-hi habitatges. És el cas de Capital Dock (foto) que, situat a Sir John Rogerson’s Quay (Dublin 2) i essent l’edifici residencial més alt de la ciutat, il·lustra perfectament el retorn del boom.\nAmb la normativa del projecte Rebuilding Ireland a la mà, el màxim que l’ajuntament pot pagar per un immoble, que després inclourà en el parc d’habitatge social, és de 469.500 per un apartament de dues habitacions i 400.800 euros per un d’una habitació; el problema és que, en algunes zones de Dublin, aquests imports estan molt per sota del preu de mercat, per la qual cosa hi ha barris de la ciutat on l’ajuntament no pot comprar res.\nUna altra característica de Rebuilding Ireland és l’obligació dels promotors immobiliaris de destinar un 10% dels apartaments construïts a habitatge social, tot i que el promotor té la possibilitat de bescanviar aquest 10% per apartaments en una altra zona de la ciutat. És el cas de Capital Dock, on el promotor, Kennedy Wilson, ha optat per no destinar cap apartament a habitatge de lloguer assequible però, per contra, ha venut a l’ajuntament 39 apartaments situats al complex residencial Herberton, al barri de Rialto (Dublin 8), una zona amb uns preus molt més baixos.\nEl moviment de Kennedy Wilson era força previsible perquè els apartaments de Capital Dock tindran un lloguer de 3.300 euros al mes, això sí, els residents gaudiran de tota mena de comoditats com conserge, cinema i gimnàs, entre d’altres; en aquest sentit, en cas de no exercir l’opció de bescanvi, el promotor hauria reduït els seus ingressos. També hi ha sortit guanyant l’ajuntament estalviant-se uns deu milions d’euros, que és la diferència entre comprar els apartaments a Capital Dock i fer-ho a Rialto.\nAixí doncs, malgrat que molts regidors municipals s’han queixat perquè als Docklands no es destina cap dels nous apartaments a habitatge social, el departament d’Habitatge ho ha justificat dient que han de fer un ús eficient dels recursos econòmics disponibles i que comprar un apartament de luxe per després llogar-lo per un import baix és un malbarat de diners públics.


En aquesta prova, es van donar cita un total de trenta binomis, i on únicament van poder classificar-se pel desempat vuit conjunts. En el desempat, el millor temps va ser l’establert per Blai Capdevila i Ubine Jambo, amb un temps de 39.26 segons, superant el també federat català, Jesús Garmendia, que amb Vulcano, es classificaria en segona posició a menys de dos segons del guanyador, després de finalitzar la prova amb un temps de 41.85 segons. El podi de la prova el va completar, Gonzalo de Almeida, que competint amb Saptools Twiggyka va fer el recorregut en un temps de 42.82 segons.\nA la prova d’1.30 metres, de dues fases especials, el triomf va ser per Sergi Segura amb Silverstone,després de superar a Carlos Catalán amb Lord Liberty i a Herminia Torelló amb Flash, segon i tercer respectivament. A la prova d’1.20 metres, de dificultats progressives, l’amazona, Teresa Ballester, s’imposava a lloms de Gastón AZ, seguida per Alejandro Fernández Batlle amb Wai-Takki, tancant el podi, Sofia Ezcurra amb Sarinha. També va haver triomf femení, en la categoria d’1.10 metres, en aquesta ocasió gràcies a la victòria d’Eulàlia Torres amb Huma (64.62 segons), seguida de Romane Baudat amb Crocketown Silver (66.91 segons) i de Sofia Font amb Flash (67.28 segons). Finalment, a la prova d’1.00 metre, Eric Estrada i Nicotine Des Coteaux, s’imposaven amb un temps de 62.24 segons, per davant de Sira Martinez amb Silken Shadow II (62.85 segons) i de Lucas Roca amb Dorien (64.38).


una finestra de bon temps: d’agost 2006\nMalgrat que se'ns van posar en contra els elements, el dia 5 sí que vam poder arribar a Suïssa tal i com estava previst. Ara, a partir d'aquí, res va anar com estava previst. Bàsicament, com que cada dia plovia, o feia mal temps, no vam poder fer cap de les ascensions que l'Esteve havia planejat amb tant esmer.\nEl dia 4 vam anar a dormir a Tor, a l'Empordà, a casa els pares, i pensavem sortir a les 6 del matí cap a Suïssa. Però vam marxar a les 3.30 cap al pavelló de Viladamat, perquè van desallotjar el poble a causa d'un dels incendis de l'Alt Empordà d'aquell cap de setmana.\nFinalment, a les 8 del matí sí que vam sortir, vam aguantar vent, pluja, obres i desviaments, caravanes i de tot. Cap a les 6 o les 7 de la tarda ja plantàvem la tenda nova al camping de Saas Grund.\nEls dies a Suïssa i després a França es poden resumir en el que ja ha dit l'Esteve: mal temps i molt de fred. Però ens ho vam passar bé, vam disfrutar de la poca activitat que hi vam poder fer i vam llegir molt.\nEls dies a Tor a la tornada es poden resumir en descans, família, platja i madalenes de Castellfollit.\nI ara toca tornar a posar fil a l'agulla a totes les coses que abans de marxar van quedar embastades, o planejades, o a mig fer o...\nClos ministre?, l’opa del PSOE el PSC es consolida.\nEl PSC-PSOE és una caixa de sorpreses. Fa dies que es discutia si el PSC hauria de tenir grup propi el congres i pocs dies desprès Clos, segons diuen proper els sector més "catalanistes" del PSC, serà nomenat ministre del PSOE, ja ho deia el eslògan del PSOE: si guanya Zapatero guanya Catalunya. (encara que aquí només guanya els polítics catalans del PSC) Estar clar que els sectors més espanyolistes i regionalistes del PSOE estan aconseguint eliminar o apartar tot allò que olora, encara que sigui mínimament, a Catalanisme dels llocs principal de la política catalana. Han abandonat l’estratègia dels Bonos e Ibarres i ara amb bon "talante" ho fan amb guant blanc Zapatero i Montilla. El punt culminant de l’estratègia ha estat portat a Sr. Montilla a ser el presidenciable a la Generalitat de Catalunya.\nLes intencions amb les que amenaçava el Sr. Corbacho i companyia quan els PSC semblava que tornava els seus principis ideològics, sembla ser que han donat els seus fruits. No a calgut muntar el PSOE a Catalunya. Amb una l’opa i la complicitat del Zapatero ja han tingut prou per fer que el PSC perdi les regnes del seu propi partit, deixat el timó i la sala de maquines en mans del socialisme més descafeïnat i dels espanyolisme més ranci. Del centralisme que mira cap a la dreta i d’una generació de polítics frustrats per no haver assolit allò pel que presumptament lluitaven en les llarga nit franquista, però en comptes de seguir lluitant s’han conformat amb fer-se rics especulant amb el territori, governant els seus municipis d’esquenes a la gent i de cara els interessos capitalistes.\nSer que hi ha molta gent del bona fer dins del PSC, gent procedent de la lluita antifranquista, del catalanisme, del socialisme més compromès, aquesta gent no pot seguir en un vaixell que els ha traït contínuament només per les ànsies de poder d’aquells que portant masses anys a les cadires.Una Catalunya plena, lliure i socialment justa no es pot construir amb un PSC com l’actual: lligat, emmanillat els interessos electoralistes del govern de Zapatero i de l'estat espanyol.\nCal recuperar l’espai que esta abandonat el PSC introduint i renovant el missatge d’esquerres i catalanista en les classes d’esquerra tradicional catalana, cal fer possible consolidar un majoria suficient per desplaçar el PSC i construir una veritable esquerra nacional que arribi a tots els racons i sigui motor de transformació social. Aquest expansió del discurs independentista es pot donar sense abandonar els principis, sense renunciar a l’alliberament nacional i social, sumant esforços per construir, cal deixar clar que l’independentisme d’esquerres no destrueix res, tot el contrari, construeix un futur per tots i totes. Cal seguir construint un esquerra nacional forta que sigui una veritable alternativa els dos partit que fins ara han remenat les cireres en aquest país. Abandonem les baralles estèrils que hi ha entre tots els sectors dels catalanisme d’esquerres i del independentisme. El camí d’alliberament nacional i social no avançarà sense unitat d’acció política i social.\n3 setmanes en 25 Imatges.\nPetit recull fotografic de la nostre estada per les muntanyes...\nPublicat per Esteve a les 1:02 p. m. 3 comentaris:\nJo vull un estat propi.\nAquestes vacances ens hem fet un fart d’explicar d’on veníem. Alguns sorpresos per una matricula estranya on les úniques inicials que acompanyaven les dotze estrelles europees errant les del CAT, ens preguntaven d’on veníem. Altres al sentir-nos parlar ens deien italians i nosaltres els explicàvem que no, que errem catalans, d’altres ens anomenaven espanyols i nosaltres deia que espanyols no que catalans...\nJo vull ser d’un país del món, en que no tingui que donar explicacions d’on vinc, quina llengua parlo i on esta el meu país. Jo vull ser part del món.\nEstar clar que tampoc vull un estat propi que sigui més del mateix, un país sumis el capitalisme, un país injust, un país de classes. No vull un país que no representi cap garantia de transformació social.\nSer que per molts i moltes això pot semblar una utopia, una utopia que fes renunciar a lluitar per esdevenir un estat propi o a conformar-se amb un simple canvi de nacionalitat, però jo no renuncio a la lluita diària per l’alliberament social i nacional, no renuncio a aconseguir un futur en llibertat i justícia tant per el nostre poble com per tots els pobles del món.\nAvui m’he adherit a la campanya sorgida des de allò que s’anomena la “blogsfera” que porta per lema: jo vull un estat propi!. iniciatives com aquestes sorgides des de la societat civil son les que fan créixer i internacionalitzant la lluita.\nEnhorabona el promotor de l’iniciativa.\nAquestes vacances es podien titular: a l’espera d’una finestra de bon temps. El mal temps ens ha perseguit des del primer dia. malgrat el temps hem descobert un indrets solitaris, vall oblidades pels remontadors i les multituds a les que hem de tornar algun altre dia. Hi ha moltes muntanyes e indrets oblidats per la febre dels 4000. Tant a Suïssa com a França.\nPer Suïssa, un intent el weeismis, un parell de 3000m, un per una ferrata i moltes hores de caminar per sota dels núvols amb tímides estones de sol. L’intent el Mont Blanc es va quedar en una passejada per Chamonix amb pluja i la corresponen visita a la casa de muntanya per veurà la perdició meteorològica que anunciava mal temps per 2 dies més... així que cap el parc natural del Vanoise un indret molt maco en que vam fer un intent a la Grande Casse que la pluja va impedir desprès de passar la nit el refugi... i al final un parell de dies prop del riu Ardeche que vam baixar amb canoa i escalar a les seves cingleres. I tornar a Tor ha acabar les vacances amb el record de tot allò que hem conegut, viscut i amb el cos i la ment descansats per seguir donant guerra des de la finestra i el carrer!\nL’Eva encara gaudeix d’uns dies més de vacances per Tor.\nDoncs la llàstima és que l'expedició no va poder acomplir el seu objectiu.\nTal com estava previst vam anar fins a la boca sud del túnel de Viella i d'allà al refugi de Mulleres, a 2360m, on vam passar una agradable tarda i nit. Si bé a la tarda el cel es va ennuvolar, no va arribar a ploure i hi vam estar prou bé. Fins i tot alguns es van banyar al llac que hi ha a la vora del refugi!\nA la nit, després de sopar, alguns es van posar de seguida a dormir, però altres vam sortir a gaudir de la fresca de la nit, i vam comprovar amb bastanta alegria que el cel s'havia destapat, i vam poder veure les estrelles magníficament.\nVam dormir força bé, tot i les reduides dimensions de les lliteres i la calor... i l'endemà, quan ens vam llevar, resulta que estava plovent. Com que no tots teníem ganes de mullar-nos fins als ossos, només uns quants vam sortir del refugi en direcció al cim, però finalment, a l'alçada del darrer llac, vam decidir tornar enrere, ja que no deixava de ploure, les botes ens van calar i la boira amenaçava de no deixar-nos trobar el camí fins al coll amb suficient seguretat.\nAixí doncs, ens vam tornar a reunir al refugi i vam baixar cap als cotxes. Tot el camí de baixada va continuar plovent, de manera que al final vam arribar tots xops als cotxes.\nVam dinar a Vilaller, i una cosa va quedar ben clara: tots ens ho haviem passat de conya i tenim ganes de tornar-ho a provar! de manera que quan torni dels Alps, muntem la segona expedició.\nPublicat per eva a les 12:42 p. m. 2 comentaris:\nA l’espera d’una gran finestra de bon temps.... marxem de vacances.\nFarà un any, voltant per les muntanyes de les Dolomitas i la Vall d’Aosta que vem decidir obrir aquesta finestra. Aquest estiu tornem el "monte", marxem cap els Alps suïssos i desprès farem un intent el Mont Blanc! (4810m) tenim reservar pel dia 14 de Agost el refugi de Gouter, així doncs el 15 d’Agost farem l’atac el cim si s’obra una finestra de bon temps i la muntanya es deixir...\nA L’hora que intentem sentir-nos lliures voltant per allà on no s’entén de fronteres, religions, cultures, rics o pobres... i on el temps sembla que passa més lentament... Esperem que el tornar s’hagin tancat les tempestes d’ocupació i violència que castigant orient mitja, que s’aturi la impunitat d’uns i la mort dels innocents. Esperem que a la tornada els polítics de casa hagin reflexionat prou durant l’estiu i vinguin amb ganes de treballar per la gent d’aquest pais per encara unes eleccions on els ciutadans puguin sentir propostes i projectes polítics, que encarem unes eleccions en clau de construcció social i nacional... Esperem que l’espurna de la revolta segueixin contagiant més pobles de Llatinoamèrica i que no s’apaguin les que existeixen ara... en definitiva, esperem que la finestra de bon temps s’obri cada dia sobre milers de persones arreu del món que ho necessitant.\nBones Vacances, Bones festes dels pobles, viles i ciutats, bons concerts i ressaques... I ens tornem a veurà pels volts del 28 d’agost!\nPublicat per Esteve a les 9:48 a. m. Cap comentari:\nRevolta Global IV (en busca d’un tercer camí)\nFa mesos que no escrivia sobre el tema, però com sempre que a la família rebem la visita del meu tiet missioner en deixar un llegat de pensaments i reflexions per donar forma i color.\nEl meu tiet és missioner a Veneçuela des de fa molts anys i encara més que volta per llatinoamericà. Amb tot el que ha viscut, la relació amb les classes més desafavorides de llatinoamericà, la lluita per aconseguir l’alliberació del pobres, la feina colza a colza amb els grans revolucionaris de la historia d’aquelles contrades, el seu pensament religiós, fa que la seves paraules tinguin per mi molt de pes.\nLluny del que poguí estar cansat de tanta lluita amb més de 70 anys, en les seves dues ultimes visites que ens ha fet, he vist en el meu tiet alguna cosa diferent en la seva mirada, una mirada que no esta cansada de la lluita diària, una mirada plena de espurnes de revolució, d’il·lusió. Una mirada que comunica revolta, canvis i transformacions socials, una mirada humil i sincera que un altre mon es possible. Poc temps he parlat amb ell, però m’ha fet reflexionar molt. M’explicava que allà començant a caminar, que buscar noves maneres de enfocar el socialisme. Comparteix la revolta amb el poder, el mateix temps que és crític amb els governants populistes. Convençut que cal donar-ho tot per buscar un altre camí, obrint una tercera via que s’obri camí entre els socialisme o comunisme destructiu i mal entens i el capitalisme agressiu, depredador i sense escrúpols que patim dia a dia arreu del món. Llatinoamericà esta despertant i un altre cop hi ha un fantasma que començar a recorreré el continent i no es el continent europeu com començava aquell antic text... els pobres, les classe més humils tornen a sentir parlar de democràcia, alliberament, cultura, educació, ho escoltant, però també ho començant a veurà, la cultura, l’educació, la sanitat arriba a tots els barris, barris que començant a organitzar-se amb assembles amb l’ajuda de govern nacional.... i el somni s’està fent realitat i semblar ser que les veus s’estenen pels països veïns. El mateix temps que militars, opositors, defensor dels capitalisme fa tot el possible per enderrocar el futur de les persones i el pobles. Estar clar que hi ha errors, però és difícil plantar carra els imperialistes, els explotadors i els capitalistes.\nLa il·lusió de l’obertura de un procés de transformació social adaptant el socialisme a les actuals demandes socials, ens ha de servir de exemplar per adonar-nos de tot el que ens envolta a les “societats desenvolupades i occidentals”. No hem de tenir por i enfrontar nous intents de canvis socials en les nostres societats, en el fons el que succeeix en aquest moments a llatinoamericà i el que cal fer aquí és el mateix: l’alliberament de les classes oprimides, dels pobres, dels camperols, el repartiment de riquesa, la defensa de la natura, la construcció d’una democràcia participativa i oberta, la construcció d’una societat justa i digna per tothom, en desenvolupament humà personal i col·lectiu. Construir un societat forta amb valors i cultura, construir dones i homes lliures... Tot això sembla una utopia, però a llatinoamericà caminen en aquest sentit tot i els entrebancs que existeixen i el pessimisme col·lectiu que impera la nostra societat globalitzada.\nPoder sempre ens mirem massa la historia i tendim a repetir teories revolucionaries a defensar doctrines a capa i espasa. Tendim a assimilar socialisme o comunisme a les gran dictadures del passat, els gran genocidis que s’han portat a terme sota una bandera vermella, amb un estel, una falç i un martell. Però sempre ho fem, oblidant tota la pobresa, la injustícia, les guerres i les morts que han i produeix a hores d’ara el capitalisme, el neoliberalisme o com vulgueu anomenar el monstre que sembra tanta injustícia i por a arreu del mon, els nostres carrers, el nostre país, el nostre continent...\nEl meu tiet m’ha ajudat a entendre una mica tot plegat, m’ha contagiat la seva mirada revolucionaria i m’ha fet entendre una mica més que esta succeint a llatinoamericà i cap on caminant. Com cal aprendré dels greus errors comesos en el passat per construir nous horitzons, la necessitat d’evolucionar amb la teoria revolucionaria adaptant-la a realitat social actual.\n“per ser lliure s’ha de ser pobre” Això en va dir el meu tiet, i quanta raó te... sense les cadenes del capital ens convertim amb homes i dones lliures, recuperem la llibertat de decidir el nostre futur, recuperem la llibertat d’expressió, la lliberta d’acció... no buidem la paraula pobre de contingut.\nEstar clar que submergits dins de la societat de consum en la qual vivim, lligats el capital per mans i peus, controlats per poder, hi ha molts i moltes que viuen molt be, és difícil avançar, trencar, transformar en aquest sentit, pensant en tots i totes i no nomes en un mateix i allò immediat que ens envolta.\nPerò avui encara estic més convençut que mai, que algun dia, també serà possible canviar tot això a l’antiga Europa, en aquella Europa que fa molts i molts anys un fantasma recorria...\nGracies tiet Domingo per tot, algun dia ho aconseguirem!\nPublicat per Esteve a les 11:32 p. m. 3 comentaris:\nA l’espera d’una gran finestra de bon temps.... ma...


Acceptació Política de Protecció de Dades Personals\nEn compliment de la normativa de Protecció de Dades Personals, i tenint en compte les disposicions del Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 de abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que respecta al tractament de dades personals i a la lliure circulació d’aquestes dades i pel que es deroga la Directiva 95/46/CE, especialment els seus articles 15 i 14, a continuació li proporcionem un quadre informatiu en que podrà conèixer tots els elements rellevants al tractament de les seves dades.\nAvinguda Diagonal, 612 Entresol Barcelona CP 08021\nFinalitat Proporcionar-li el servei contractat +info\nLes dades de caràcter personal que ens ha proporcionat, necessaris per proporcionar-li el servei contractat, són confidencials i seran utilitzats únicament per les següents finalitats: Subministrament d’energia elèctrica i/o gas natural, serveis addicionals (manteniment i emergència), subministrament de productes de eficiència energètica amb o sense instal·lació i elaboració de perfils.\nLegitimació Execució del contracte. Consentiment del interessat +info\nLa legitimació pel tractament de les seves dades personals és l’execució del contracte que vostè a firmat amb FACTOR ENERGIA,S.A., amb base legal reglamentada segons el Codi de Comerç i lleis Complementàries així com aquelles lleis específiques que poden afectar a la activitat en concret.\nDestinataris Empreses del grup i entitats privades o persones jurídiques que ens proporcionen un servei concret +info\nFACTOR ENERGÍA, S.A. podrà comunicar les seves dades a altres empreses del grup per finalitats administratives, així com a companyies asseguradores, instal·ladors, electricistes i a entitats privades o persones físiques o jurídiques que ens proporcionin un servei concret pel bon desenvolupament de la nostra activitat. Amb tots ells se han formalitzat tots els requisits legals per acomplir amb el RGPD.\nDrets Accedir, rectificar i suprimir dades, així com altres drets que se expliquen en la informació addicional +info\nPer exercir els seus drets de accés, rectificació, cancel·lació, oposició, dret a la transparència de la informació, drets de supressió, de limitació i de portabilitat pot dirigir-se a FACTOR ENERGIA S.A. (Avinguda. Diagonal, 612 08021 Barcelona / factor@factorenergia.com). Paral·lelament, l’informem que te dret a dirigir les seves reclamacions davant de les autoritats de control de protecció de dades.\nInformació addicional Pot consultar la informació addicional i detallada sobre Protecció de Dades Personals +info\nFACTOR ENERGIA, S.A. es compromet a no utilitzar de forma deslleial la informació i les dades personals subministrades per vostè, així com mantenir la confidencialitat de les mateixos en totes les aplicacions que aquest requereixin. FACTOR ENERGIA, S.A. te implantat, en relació als documents i tractament de dades, las corresponents mesures i documents de seguretat que la normativa legal vigent requereix. Les seves dades seran conservades mentre es mantingui la nostra relació comercial o duran els anys necessaris para acomplir amb les obligacions legals. FACTOR ENERGIA, S.A. te contractat un servei de cloud computing (Nube), amb el qual s’han formalitzat tots els requisits legals per acomplir amb el RGPD.\nHe llegit y accepto el tractament de les meves dades personals\nAutoritzo la subcontractació de un tercer per l’execució dels eventuals serveis addicionals contractats\nAccepto rebre promocions i ofertes relacionades amb els serveis contractats\nLa seva petició ha estat processada correctament.\nEquip de Factorenergia


Antonio David Flores, en una imatge d'arxiu. | Mediaset\nL'exmarit de Rociíto ha decidit canviar d'estratègia\nper Daniel H. Marín 15/05/2021 14:32h\nAntonio David Flores ha estat amo del silenci de la seva exdona durant més de vint anys. L'antic tertulià de Telecinco va aprofitar aquest avantatge per guanyar molts diners a la televisió. Ha participat en diversos concursos, i es va posicionar com un dels rostres més cotitzats. El problema és que Rocío Carrasco ha posat fi a aquest periple mediàtic. Ha signat un contracte amb la cadena de Paolo Vasile, i ha aconseguit que el pare dels seus fills sigui acomiadat de manera fulminant. Pocs són els famosos que estan donant la cara per ell. Tenen por que el seu futur laboral corri la mateixa sort. Així que han preferit acotar el cap fins que passi la tempesta.\nUna de les poques persones que es manté fidel a l'exgendre de Rocío Jurado és Kiko Matamoros. El col·laborador no confia en el testimoni de Rociíto, i considera injust el càstig que li han imposat al seu amic. Per aquest motiu, no li tremola el pols a l'hora de qüestionar certs episodis de 'Contar la verdad para seguir viva'. Jorge Javier Vázquez va assegurar que el seu programa mai no tornaria a donar protagonisme a Antonio David. Però quan el presentador de torn té ocasió, intenta treure-li informació a Kiko Matamoros.\nRecentment, ha sortit a la llum una notícia que, per a molts, era d'esperar: el pare de Rocío Flores «està desbordat amb la situació». En un primer moment, va anunciar que estava molt atent al contingut del documental perquè anava a «demandar tot el que fos demandable». No obstant això, els capítols són cada vegada més durs, i no ha tingut més remei que canviar d'estratègia. Fa molt temps que no protagonitza cap aparició pública. Cap revista s'atreveix a donar-li veu i, únicament, és perseguit per alguns reporters en moments molt puntuals. Per exemple, el 21 de maig té previst traslladar-se a Madrid amb el seu fill.\nEl jove ha de prestar declaració després d'una querella que el seu pare li va interposar a Rocío Carrasco per l'impagament de la pensió. David ha de decidir si el procés judicial segueix endavant, o paralitza la investigació que els jutges li estan fent a la seva progenitora. El morbo està servit, i l'amic de Kiko Matamoros no renunciarà a la seva última oportunitat de ser fotografiat.\n«S'aprofita dels punts febles de la vida de les persones»\nTot fa pensar que Antonio David acompanyarà al seu fill petit i, aprofitant la circumstància, aclarirà quin és el seu veritable estat d'ànim. De moment, el patriarca dels Matamoros revela que el seu antic company no està veient el polèmic documental. «El que m'explica, és que no està veient els programes, perquè està desbordat. Els seus advocats els estan veient, i apuntant el que creuen que pugui ser demandable», declara a 'Sálvame'. Sembla que l'equip jurídic de l'exmarit de Rociíto està treballant a consciència. Encara que, tant d'esforç, podria tornar-se en contra del seu client.\nLa intenció de la filla de la Jurado és rebre una demanda. Vol que la justícia reobri el cas, i que dicti una nova sentència respecte als maltractaments que ha patit. Rocío no té por de les conseqüències que pugui tenir la seva docusèrie. De fet, va accedir a vendre el seu testimoni precisament per cridar l'atenció dels jutges. Mentrestant, el pare de David Flores segueix intentant rentar la seva imatge. «M'ha trucat tres vegades. L'última, per demanar-me que m'aparti d'aquestes aigües, que no em beneficien», comenta Kiko Matamoros. Aquestes paraules no han commogut a cap espectador. La protagonista de 'Contar la verdad para seguir viva' ha fet molt bé la seva feina : el públic ja coneix el seu botxí.\n«Sempre ha comptat amb la impunitat que no l'anaven a qüestionar, i no l'han qüestionat fins fa ben poc. S'aprofita dels punts febles de la vida de les persones, i els fa veure que empatitza amb ells», explica en un dels episodis. Haurà fet servir aquesta tàctica amb el col·laborador de 'Sálvame'?


El govern presenta unes ordenances fiscals amb rebaixes en els coeficients de l’IBI i congelació de les taxes\nSitges Economia i Comerç\nEl ple municipal debatrà dilluns vinent unes ordenances fiscals enfocades cap a progressivitat i la tarifació social. Entre d’altres, el govern preveu aprovar ajuts específics a les famílies monoparentals per equiparar-les amb les famílies nombroses, que gaudeixen de bonificacions en l’Impost de Bens Immobles.\nEl govern municipal portarà a aprovació en el ple de dilluns vinent una proposta d'ordenances fiscals per a 2018 que s’ha treballat amb l’ànim d’aplicar criteris de progressivitat i tarifació social. La proposta s'està parlant amb la resta de grups polítics i podria, així, incorporar noves modificacions en el decurs dels propers dies.\nEl regidor d'Hisenda, Organització i Govern Obert, Josep Moliné, ha manifestat que la proposta “pretén aplicar els criteris de progressivitat fiscal, com en el cas de l'IBI, i de tarifació social, como en el cas de les estades esportives o les tarifes de les llars d'infants, tot i que amb les actuals lleis és difícil aprofundir”. En el cas de l’Impost de Bens Immobles, en el pressupost de 2018 es contempla incloure ajuts específics a famílies monoparentals per equiparar-les a les famílies nombroses, beneficiàries de bonificacions.\nEl regidor ha explicat que si bé la proposta incorpora algunes de les modificacions que ja es van pactar amb altres grups municipals l'any passat, la que es porta a aprovació al ple conté novetats com la rebaixa de l'IBI tant del tipus general com del tipus d’ús d'oci i hostaleria. Moliné ha explicat que la intenció és mantenir la mateixa quota total del 2017 degut a l’augment de la base liquidable derivada de la revisió cadastral. D'aquesta manera, el tipus general baixaria del 0,710 al 0,650 i el tipus d'oci i hostaleria passaria del 0,730 al 0,667. Per a famílies nombroses, s'ha previst passar d’una bonificació general del 90% a establir un sistema progressiu en funció del valor cadastral.\nPel que fa a l’impost de plusvàlua, Moliné proposa establir un tipus variable que gravi més els increments generats en menor número d’anys, entre el 2008 i el 2017, o sigui les adquisicions fetes en l’època de la darrera crisi econòmica. Això compensaria l'increment resultant de la supressió de la reducció del 45% en els valors cadastrals per haver passat els cinc primers anys d’efectivitat de la revisió cadastral.\nBonificacions a aturats per a les llicències d’activitat\nMoliné ha explicat que en el cas de la taxa per llicències d’activitat, la proposta pretén facilitar l’accés a les bonificacions a persones que es trobin en situació d’atur de 6 mesos ; atorgar una bonificació del 90% a empreses que contractin a persones amb certificat de discapacitat; augmentar els percentatges de bonificació; i implantar la bonificació del 20% per la realització del tràmit de verificació prèvia voluntària de documentació, fet que permetrà l’agilitació de tot el procés de concessió de llicències.\nEn el cas de la taxa per la prestació del servei municipal complementari, de recollida, tractament i eliminació de residus comercials, es proposa un increment mitjà d’un 14,25% en les tarifes de recollida d’escombraries comercials i industrials com a conseqüència de l’increment del preu de la prestació del servei. Les escombraries domiciliàries o domèstiques no experimenten cap variació. L’increment en les tarifes de les escombraries comercials i industrials és l’únic del conjunt de taxes que cobra l’Ajuntament, que es mantenen congelades.\nLa taxa per a l’ocupació o aprofitament del domini públic local i serveis complementaris incorporaria una bonificació del 50% en el primer any del mercat dels dissabtes de les parades de comerç de productes ecològics i de proximitat per tal de donar-li un nou impuls.\nEn el cas de la taxa per la tramitació de sol·licituds d’autoritzacions temporals a la zona de domini públic marítim, el document proposa la no subjecció en supòsits sense finalitat de lucre i la rebaixa de 300€ a 100€ d’acord amb els costos actuals.\nEn canvi, la taxa per la utilització d’instal·lacions municipals i serveis complementaris tindria una rebaixa del 50% (passa del 20% al 10%) en els supòsits de traspàs de parades del mercat municipal en els exercicis del 2018 i 2019.\nTambé es proposa l’ampliació dels supòsits bonificats al 95% en aquelles transmissions de parades i trasters del mercat municipal fetes entre pares i fills, entre cònjuges o entre germans, quan fins ara eren només de pares a fills o entre germans.\nPel que fa als preus públics, el document inclou una reducció dels preus dels llibres destinats a la promoció cultural. També inclou tarifes bonificades segons ingressos familiars, tot i que la tarifa general augmenta, i afegeix gratuïtats en les activitats culturals per a persones amb Carnet Blau S o persones que realitzen la formació ‘Implica’t a Sitges’ donat que es vol utilitzar la cultura com a eina de cohesió social.\nEn el cas de la piscina municipal, el document proposa l'incrementar les quotes que actualment estan per sota del cost del servei en el marc del pla de sanejament econòmic de la instal·lació. A més, es proposa una rebaixa d’un 14,5% en el preu del Servei de Teleassistència, atès que s’ha aconseguit una rebaixa proporcional en el cost del servei.\nEl govern municipal profunditza enguany la política de bonificacions que va tirar endavant l’any passat. Les ordenances fiscals de 2017 contemplaven bonificacions en l’impost de construccions i obres, sobretot en aquelles relacionades amb pisos de protecció social i que incloguessin mesures d’estalvi energètic, així com millores en els criteris de bonificacions per als vehicles eficients i respectuosos amb el medi ambient i deduccions per a les empreses que generessin ocupació. Aquestes mesures es mantenen en la proposta presentada per al 2018.