BCNMediaLab » BCNMedialab\nArchived entries for BCNMedialab\nIn BCNMedialab, Periodisme, Televisió\nPeriodisme i televisió: Monegal, Calaf i Delàs\nEn la darrera trobada de la primera temporada del BCNMediaLab parlarem de televisió. Volem saber si es podrà fer bon periodisme en un mitjà regit cada cop més pel poder de la imatge, el dictat de les audiències i els costos de producció. La frontera entre informació i espectacle es desdibuixa en la televisió actual.\nPer analitzar com i per què està passant tot això, divendres vinent reunim al periodista i productor de Mediapro Marià de Delàs, l’excorresponsal de TVE Rosa Maria Calaf i el crític televisiu Ferran Monegal. Volem aprofitar les seves experiències i punts de vista per apuntar com serà el periodisme televisiu del futur. Però tots els periodistes i professionals de l’àudiovisual esteu convidats a participar en aquesta reflexió col·lectiva.\nLa cita es el proper divendres, 6 de maig, a les 19.30 h al bar 37 Grados (Av. Roma / Comte Borrell). Inscriviu-vos aquí.\nIn BCNMedialab, Periodisme, Xarxes Socials\nPeriodisme i temps real -Media140\nEl temps real no canvia les regles del periodisme: el procés continua passant per la fiabilitat de les fonts i pel contrast de les informacions, però la forma en què aquestes pràctiques periodístiques es duen a terme és diferent. Per a saber com afronten els mitjans el temps real a l’hora de cobrir la realitat, BCNMedialab va organitzar aquesta taula rodona dins el programa de Media140, en la qual es van presentar tres casos pràctics molt diferents:\nNevada a Barcelona per BTV – “Twitter ens iguala a altres mitjans amb molts més recursos”\nQuè fas quan se’t cau la web en un dels dies informativament més importants de l’any a Barcelona? Un grup de sis periodistes de BTV entre els quals hi havia Rafel Luján van decidir abocar-se a Twitter per a mantenir informat al públic quan Barcelona va començar a col·lapsar-se. El fet que les institucions públiques no tinguin una política de comunicació a Twitter va fer que estiguessin sols, i això se li va afegir una audiència participativa que va ser clau en l’èxit de l’experiència. Les sis persones de la secció digital es van anar alternant per a mantenir el twitter actiu, amb una persona dedicada a contrastar la informació abans de publicar-la a Twitter. A més, tenir la redacció integrada i conèixer als redactors d’altres àrees personalment els va permetre coordinar-se amb la resta de companys de la televisió. Una de les conseqüències de la cobertura de la nevada va ser que la resta de la redacció es va interessar més per twitter i altres eines digitals, de manera que es van organitzar sessions de formació petites, de trenta minuts per a millorar el nivell de competència digital de la redacció.\nVaga General a La Malla – “Optem per la informació minut a minut”\nLa xarxa de corresponsals de la Malla els va permetre complementar el minut a minut amb informacions en municipis més enllà de Barcelona. Un altre avantatge de la Malla és la seva pertinença a la Xarxa de Televisions Locals o ComRàdio, del mateix grup, que els va permetre augmentar la seva cobertura i compartir informació. L’opció pel minut a minut es va decidir per la seva facilitat per mantenir una actualització constant. Avui utilitzen Twitter, en comptes d’eines pròpies per gestionar el minut a minut, incrustat dins la pròpia web de la Malla.\nRevolucions àrabs per Jordi Pérez Colomé – “A Twitter em vaig adonar que podia retransmetre per a gent d’aquí el que estava succeint en els països àrabs, donar un servei.”\nPer a Jordi Pérez, havent tants llocs, i passant tantes coses en tants llocs al mateix temps, la diferència amb ser-hi sobre el terreny o a Barcelona és limitada, ja que, en passar tantes coses, és probable que no siguis on està passant el que estigui passant en aquest moment. Jordi Pérez anirà a Síria en poques setmanes i es trobarà amb el problema contrari respecte a les fonts, el focus li impedirà prendre distància per captar el sentiment general. Per a Jordi Pérez, els tuits són més teletips que titulars, els enllaços serveixen per complementar, per donar més informació, però el tuit hauria de poder entendre’s per si mateix. I sempre citant la font.\nTrobareu més informació i enllaços al blog del Media140 i a Diigo.\nIn BCNMedialab, Periodisme\nEl BCNMediaLab al Media140\nAquesta setmana que té lloc a Barcelona el Media140: Frontiers, un capítol local d’una xarxa global d’esdeveniments i tallers. En aquest cas, l’objectiu de l’esdeveniment és explorar l’impacte de les tecnologies digitals i socials en el periodisme, i el BCNMedialab està molt orgullòs de la seva presència en el programa i la d’alguns dels seus membres:\n13 d’abril a les 13h: Carlos Alonso organitza el taller de Periodisme de Dades I, en el qual es veuran les aplicacions periodístiques de la visualització de dades i s’iniciarà amb els assistents un projecte de visualització, prenent com a base les fonts de dades que s’exploraran durant el taller.\n13 d’abril a les 14h: Carmen Jané presenta una taula rodona entorn de l’ús d’eines de temps real com un format periodístic, en la qual es presentaran tres casos pràctics: Barcelona Televisió i la nevada de Març 2010; Jordi Pérez Colomer i les revoltes del món àrab; i La Malla i la seva cobertura de la vaga general de Setembre 2010.\n13 d’abril a les 17h: Miquel Pellicer donarà una xerrada sobre l’ús de les tecnologies digitals en el periodisme esportiu.\n13 d’abril a les 17h: Silvia Cobo modera una taula rodona sobre tecnologia per cobrir l’actualitat política i on es presentaran diferents projectes de casa nostra.\nEsperem poder veure-us a molts de vosaltres algun dels dos dies de l’esdeveniment. Teniu més informació a la pàgina de l’esdeveniment i al bloc de l’organització. No hi haurà streaming, però l’esdeveniment es podrà seguir en Twitter a través d’@media140cat i #media140.\nmarç 29, 2011\nIn BCNMedialab, Mitjans en Paper, Periodisme\n10 apunts sobre el futur del paper\n16 posts, un esdeveniment, tres convidats, 70 assistents i centenars de tweets. A BCNMediaLab hem organitzado tot aquest sarau durant les darreres setmanes per respondre a una pregunta: quin és el futur de la premsa, el paper del paper?\nNo cal dir que no hi hem trobat resposta, però sí un parell de certeses, que ja és molt. Algunes es troben amagades als posts que 16 convidats van escriure en aquest blog: Juan Varela, Pepe Cervera, David Sancha, Mark Porter, Mario Tascón -si no els heu llegit, passeu i veureu que val la pena. Aquestes són algunes de les claus extretes entre línees:\n1) Profetitzar sobre la fi del paper és absurd. Frases com “els diaris desapareixeran, trigaran molt o poc, però desapareixeran” o “si no es pot explicar en 140 caràcters, no hi ha història”, la veritat, fan riure o plorar. Res més.\nLa primera és com el nou mantra d’alguns gestors de mitjans a la cerca d’un vernís digital que els rejoveneixi davant del mirall i l’audiència. La segona la signen molts nadius digitals per a qui el món no va més enllà de followers i followings. Són les dues cares d’una mateixa moneda. Toni Piqué, mestre de batusses, ho acostuma a anomenar “esnobisme 3.0”. +1.\nAquests dies, a les pàgines de BCNMediaLab, Borja Bergareche, Juan Antonio Giner o Ramón Salaverría han coincidit en aquest mateix punt: posar una data a la mort del paper és absurd. El paper en si mateix no està mort. Està mort el periodisme mediocre, el SEO-periodisme i tots aquest invents –és a dir, punt 2.\n2) No importa el suport, importa el periodisme de qualitat. O com diu Giner: “és el vi, no les ampolles”. No fa gaire ho comentava aquí mateix Luis Martín Cabiedes: “quan paguem per un ‘newspaper’ no paguem per les ‘news’, paguem pel ‘paper. Internet no és pas un suport nou, és la desaparició del suport”.\nSi ja no podem cobrar per un suport que no existeix, per l’aire pel què circulen les dades (això ja ho cobren, i molt bé, les operadores), eso ya se lo cobran, y bien, las operadoras), caldrà fer periodisme de qualitat i diferenciat. I per això segur que es pot cobrar. Potser el problema és més vulgar: no dóna per comprar Cayennes ni pagar sous de tres xifres, com abans.\n3) D’acord, però les pantalles manen. Es miri per on es miri, passem menys temps mirant la tele, llegint la premsa o escoltant la ràdio, i més llegint al mòbil, a l’ordinador o en una tablet.\nUna dada que aporta José San Clemente: la premsa de paper a Espanya ha perdut 400.000 exemplars diaris els darrers 10 anys. El 2010, hi va haver més d’11 milions de lectors de les capçaleres digitals dels diaris en línia. Juan Varela ho expressava així: “L’hiperconnectivitat no pot estar al paper […] l’experiència sensorial es desplaça a les pantalles tàctils”.\n4) De mitjà de masses a mitjà de nínxol. Amb la televisió, els diaris en paper han deixat de ser, o gairebé, el mitjà dominant. En formació d’opinió, en lectors, en influència… són complementaris. És un efecte de les pantalles i d’Internet. Però això no vol dir que hagin de desaparèixer (recordem: punt 1). Ni que hagin de fer-ho perquè sí, com creuen alguns gestors. Confonem reinvenció i reestrcuturació amb desaparició.\n“Veig els mitjans impresos com una cosa de nínxol, amb textos llargs i imatges de qualitat ”, diu Mark Porter. Segons César Coca, adjunt a la direcció d’El Correo, “hi haurà durant molt de temps qui apreciï llegir en paper. Però no podem ignorar que cada cop seran menys”.\n5) De dilluns a divendres: edicions breus però intenses. Així ho creu Bergareche: “De dilluns a divendres, les redaccions l’hauran d’encertar dins d’un atapeït sudoku diari que combini profunditat amb extensió”. És potser la idea més compartida per tothom: entre setmana, la premsa ho té molt complicat per fer-se un lloc.\nSalaverría creu que “es tendirà a una reducció en la paginació i es generalitzar l’arrevistament”. I Pablo Mancini diu si fa no fa el mateix: “el paper del paper els dies feiners ha entrat en la fase terminal i el dia final el fixarà la indústria de la publicitat.\n6) Cap de setmana: diferenciació. Hi ha molt optimisme respecte al futur de les edicions de cap de setmana de la premsa. I les claus, segons els convidats, passen pel contingut diferenciat, reportatges llargs, anàlisi i reflexió. El problema és que molts mitjans creuen que això és justament el que ja estan fent. Què falla?\n“El cap de setmana, quan es concentrin compradors i anunciants, els diaris hauran d’aprendre a ser imprescindibles en la conformació de l’estil de vida de les persones i en l’explicació profunda del que realment passa”, diu Bergareche. I altres, com Porter o Emily Bell , creuen que s’ha de cobrar més per aquests continguts. Més dels 2-2,5 euros que ja costa de mitjana un diari de diumenge? Un altre argument per al punt quatre: un producte de nínxol.\n7) Noves estructures per a nous mitjans. Tot els punts exposats porten a una reestructuració inevitable de les redaccions de paper. Fins ara només hem vist algunes retallades lentes i doloroses i una mica de maquillatge organitzatiu. Però si els diaris passen a ser una mena de revista de cap de setmana per a minories, queden molts cargols per ajustar.\nEnrique Meneses ho explica: “les edicions digitals, enfront de les de paper, passaran de secundàries a principalíssimes dins dels diaris […] Els periodistes seran, majoritàriament, blocaires freelance que disposaran d’un “retainer fee” (quantitat que garanteix la prioritat d’un mitjà) però podran treballar per a altres diaris i/o mitjans”.\n8 ) No hi ha espai per a tothom. Sanclemente va esmentar una dada preocupant durant l’esdeveniment: Espanya és el segon país després d’Alemanya amb més diaris generalistes (nacionals o regionals): 134. La mitjana de la UE és de 72. Doncs això, no hi ha lloc per a tots.\nJavier Barrera comenta el mateix: “No crec que hi pugui haver diversos diaris en paper en una mateixa ciutat i fins i tot es donarà el cas de ciutats i províncies sense premsa regional”. A Espanya encara no ho hem vist, però si les coses continuen així, veurem molts tancaments i fusions.\n9) Segmentació i anàlisi d’audiències. Si alguna cosa ha generat Internet és una fragmentació brutal de l’audiència. Per a tots: mitjans, discogràfiques, editorials… En aquesta situació, conèixer i segmentar la teva audiència per oferir-li els continguts que cerca, en el suport que vol i quan vol, serà fonamental tant en paper com en línia.\nEn paraules de Javier Guallar: “a mesura que s’esclareixi aquesta diversificació, cada plataforma haurà d’oferir al lector coses diferenciadores, no estrictament una mera repetició”.\n10) Contingut, contingut, contingut. La premsa ja no pot sobreviure com fins ara, ha d’assumir un altre rol en la societat. I l’única forma de fer-ho és seduint als lectors amb contingut espectacular. Fins i tot els d’Internet ho entenen. Giner ho deixa molt clar: “menys talibans, menys ‘papiròmans’ o ‘idolatradors’ del paper i més “periodisme pur i dur”, que és el que ens fa falta”.\nTraducció: Albert Muñoz / Anna Solana\nPer tal que pugueu tenir accés als debats i trobades de manera més fàcil, hem convertit els vídeos en arxius d’àudio de les darreres trobades del BCNMediaLab. Tenim un compte a la pàgina web Ivoox i ja podeu descarregar l’àudio en el vostre reproductor Mp3 com si fos un programa de ràdio. Si us heu perdut algun debat, és una bona manera de recuperar els continguts, a més dels vídeos que segueixen online al bloc. Que els gaudiu!\nEl periodista i les xarxes socials [Cat]\n2on Periodistes Emprenedors [Cat]\n3er El paper del paper [Cas]\nfebrer 11, 2011\n24/02 Quin paper tindrà el paper?\nReprenem les trobades del BCNMediaLab. Després d’haver parlat de xarxes socials i de periodistes emprenedors, volem fixar-nos en el futur del paper. Ens preguntem: ¿com seran els diaris i revistes del futur? Quin serà el seu rol dins del nou ecosistema informatiu dominat per la sobreinformació, el temps real i la ubiqüitat?\nSerà el proper 24 de febrer, com sempre, al bar 37 grados.\nHem convidat al editor Louis-Charles Tiar, de les revistes Barcelonès i Madriz, al consultor i periodista Toni Piqué i a José Sanclemente, per tractar d’imaginar el futur del suport i el seu nou paper en el context digital.\nRegistreu-vos-hi aquí. Us hi esperem.\nfebrer 6, 2011\nIn BCNMedialab, Emprenentatge, Periodisme\nVídeo 2on BCNMediaLab: Periodistes emprenedors\nVídeo del 2on BcnMediaLab sobre Periodistes Emprenedors. Properament anunciarem nou tema i esdeveniment…\ndesembre 15, 2010\nCanvis en el proper BCNMediaLab\nLamentablement, Vicent Partal ens ha comunicat que no podrà assistir al proper BCNMediaLab. Però en el seu lloc tindrem l’oportunitat d’escoltar l’historia de Pilar Riaño i Christian de Angelis, dos periodistes procedents d’Expansión que en març de 2010 van llançar Modaes, una web de informació econòmica especialitzada en moda que ha aconseguit ser una referència per al sector en molts pocs mesos.\n21 de desembre: Periodistes Emprenedors\nArriba el moment de convocar la 2ona trobada del BCNMediaLab el proper dimarts 21 de desembre a les 19.30 hores al bar 37 grados de Barcelona.\nPeriodistes Emprenedors: en aquesta propera edició del BCNMediaLab reflexionarem sobre una opció per la que cada vegada més periodistes estan optant: convertir-se en emprenedors. Crear micro-mitjans online, xarxes socials, productores independents, agències de comunicació… Afortunadament, cada vegada hi ha més exemples. Què es necessita? Quines idees tenen més possibilitats de triomfar i quines de fracassar? És una opció viable per a qualsevol o només per a uns pocs?\nHem convidat a quatre periodistes i emprenedors que ens explicaran les seves pròpies experiències, i respondran a aquestes i altres qüestions.\nDesprés del debat, no marxeu tan ràpid i farem una cervesa nadalenca al 37 grados. Registreu-vos aquí. Us hi esperem el proper dimarts 21 a les 19.30 hores.\nMentre arriba aquest dia, aquest blog anirà recollint algunes idees al voltant d’aquest tema.\nVídeo de la primera trobada del BCNMediaLab\nExpericences 03: El Extrarradio\nExperiences 03: Ets el que Menges\nNova etapa al BCNMediaLab


Moviments socials - Revista L'Altra Mirada\nL’Escoltisme ens convida a acollir * Biel Pérez i Pep Valero* El proppassat 18 de febrer es va celebrar a Palma una multitudinària, unes 6.000 persones, manifestació amb el lema “A Mallorca volem acollir” lligada a la Campanya “Casa nostra – casa vostra” en defensa dels refugiats. Vàrem (...)\nl’entrevista , Moviments socials , Social\nÀlex Segura* President de la Plataforma #CJIBviu.* Foto : Consellers del Govern Ruth Mateu, Biel Barceló i Fina Santiago amb ex-presidents del CJIB Magí Moranta, Rafel Sedano, Marta Carrió, Joan Ferrà acompanyats de la diputada Margalida Capellà i altres membres de MÉS. Vivim en un moment de (...)\nAdéu amic, company...* Lila Thomàs i Andreu* Se n’ha anat en Domingo Morales, amic, company de lluites des de fa molts anys. Lluites polítiques, per les llibertats, contra la dictadura franquista, de lluites sindicals, en defensa dels treballadors i treballadores, de lluites socials, pels (...)\nLES SUBVENCIONS DE L’ESTALVI ÈTIC DE CAIXA COLONYA\nMaties Bennàssar* El passat 25 d’abril es celebrà l’acte oficial de concessió de subvencions de l’estalvi ètic de Caixa Colonya a l’edifici de l’ONCE de Palma. Es llegiren els resultats de 2015 de l’estalvi ètic. Pel seu interès reproduïm algunes dades publicades a la pàgina web de Colonya, sobre (...)\nTAMBÉ ES CANVIA EL SISTEMA DES DE LA VIDA QUOTIDIANA* Dematinet arribam al pati de La Misericòrdia. Les 42 paradetes de la Segona Fira del Mercat Social de Mallorca ja estan a punt, amb els seus responsables, per rebre els visitants. Aprofitant els primers moments de tranquil·litat, en Karlos (...)\nl’entrevista , Moviments socials


Diputació de Castelló | Enfortint al sector agropecuari castellonenc\nEnfortint al sector agropecuari castellonenc\nEl Govern provincial destinarà 80.000 euros per a promoure accions formatives entre agricultors i ramaders provincials\n9 de maig. La Diputació de Castelló destinarà enguany 80.000 euros per a renovar la seua aliança amb la Unió de Llauradors i “enfortir un sector clau per al desenvolupament i impuls de l'interior de la província com és l'agropecuari”.\nEl diputat de Desenvolupament Rural i responsable de la marca 'Castelló, Ruta de sabor', Pablo Roig, ha donat a conéixer un complet programa d'accions formatives i de promoció que el Govern provincial posarà a disposició dels 135 municipis de la província per a millorar la competitivitat dels nostres ramaders i agricultors i fer que el seu treball siga més viable i sostenible amb el clar benefici que això generarà, sobretot, a les comarques del món rural castellonenc”.\nNo en va, tal com ha incidit Roig, “és imprescindible que posem a disposició dels professionals totes les eines possibles perquè el sector primari de la província es consolide, cresca i, per tant, siga un generador d'oportunitats socials, econòmiques i laborals per als nostres municipis”.\nEn la mateixa línia s'ha manifestat el secretari general de la Unió de Llauradors, Ramón Mampel, qui ha agraït “la sensibilitat que la Diputació demostra a través d'aquest conveni i que ens permetrà obrir una finestra d'oportunitats formatives a un sector que necessita de totes les ajudes possibles per a continuar sent protagonista en el present i futur dels nostres pobles”.\nOferta formativa a tota la província\nÉs per això que tal com ha destacat el diputat provincial, “i més enllà dels cursos que ja hi ha programats, facilitarem que tots els ajuntaments que així ho desitgen puguen oferir cursos formatius a la carta atenent les necessitats que els hagen traslladat la gent del sector”.\nAixí, dins d'aquesta bateria de cursos gratuïts oferits al món de la producció, més de 150 agricultors i agricultores locals participaran demà en la jornada 'Gestió d'una explotació agrària ben documentada'. Un curs que iniciarà un calendari formatiu que també tindrà tallers sobre formació en sistemes sostenibles de producció agrícola i ramadera, la malaltia Xylella o cursos sobre el cultiu de cítrics i avellanes.\nLa junta rectora de la UNED de Vila-real dona llum verd als pressupostos de 2020 amb la presidència de José Martí


El Sindicat d'Habitatge del Raval fa un 'escrache' a un directiu de Blackstone\nLes entitats del barri ho fan en suport a 10 famílies que viuen d'okupes a l'edifici del carrer Hospital 99\n2 min. Barcelona 03/07/2019 21:41\n651x366 Els manifestants fent aquest vespre un 'escrache' al domicili del directiu de Blackstone / ARA Els manifestants fent aquest vespre un 'escrache' al domicili del directiu de Blackstone / ARA\nL'estira-i-arronsa entre els veïns del barri del Raval i Blackstone continua. El Sindicat d'Habitatge del Raval (SHR) i altres entitats del barri han fet aquest vespre un 'escrache' a un directiu de Blackstone per donar suport a les 10 famílies que viuen d'okupes a l'edifici del carrer Hospital 99, propietat de la immobiliària i pendent d'un desallotjament amb data oberta. Aquest 'escrache' ha sigut al domicili del directiu, al barri de Sarrià de Barcelona. En un comunicat, el SHR ha dit que amb aquesta acció "es pretén portar a les cases dels culpables la por que viuen els pobres cada dia".\n"Els 'escraches', de la tradició política sorgida del 15-M, són una eina d'assenyalament popular i de rebel·lió contra les pràctiques antidemocràtiques i en contra dels drets humans", ha afegit el SHR. També ha apuntat que la relatora de drets humans en matèria d'habitatge de les Nacions Unides, Leilani Farha, ha demanat a Blackstone "que respecti la legalitat internacional en matèria de drets humans, que actuï de manera moralment responsable i que ofereixi habitatge social a les famílies".\nEl SHR ha subratllat que els moviments d'habitatge de Barcelona portaran la lluita d'Hospital 99 "fins que hi hagi una solució integral" per a les 10 famílies del bloc. De fet, han rebutjat acceptar l'oferta que els havia fet Blackstone perquè la consideren "insuficient", ja que només dona solució "a tres de les 10 famílies del bloc". També han demanat a l'Ajuntament de Barcelona que compri la finca i permeti que hi segueixin vivint les famílies.


Mars interiors de l'món | actualitat Viatges\nMars Interiors de l'Món\nMonica Sanchez | | General, Notícies\nEl planeta Terra no només compta amb paisatges naturals increïbles, com la selva de Borneo o les platges d'Amèrica tropical, sinó que també compta amb diversos mars interiors on viuen una gran varietat d'animals i on, a més, es pot gaudir veient els pobles que estan en les seves costes.\nEt ve de gust que fem un recorregut per alguns mars interns de l'món? De moment, no hauràs de preparar l'equipatge, encara que segur que després et vindrà de gust veure'ls in situ, des d'una barca.\n1 mar Mediterrani\n2 mar Egeu\n4 Mar Negre\n5 Mar d'Aral\n6 Mar de Japó\n8 mar Carib\n9 Mar de Groenlàndia\nAnem a començar el nostre recorregut anant a veure el Mar Mediterrani. Aquest »petit» mar s'alimenta de les aigües de l'Atlàntic, que passen a través del estret de Gibraltar. Té uns 2,5 milions de km2 i 3.860km de longitud. És, després, de l'Carib, el segon mar interior més gran de món. Les seves aigües banyen Europa meridional, Àsia occidental i Àfrica septentrional.\nSeguim el nostre recorregut anant cap al mar Egeu, Que està entre Grècia i Turquia. Té una superfície d'uns 180.000km2, i una longitud de 600km de nord a sud, i de 400 km d'est a oest. Hi trobaràs les illes turques de Bozcaada i Gökçceada, i les gregues de Creta o Karpathos. El nom prové del rei atenès Egeu, qui a l'creure que el seu fill Teseu havia mort sent devorat pel Minotaure, es va llançar a la mar. Una trista història per un mar tan bonic com ho és el Egeu.\nSense anar molt lluny, arribem ara a l' Mar de Mármara, Que se situa entre el mar Egeu i el Mar Negre, específicament on es posen els estrets de Dardanelos i de Bòsfor. Per si no ho sabies, t'expliquem que aquest mar té ni més ni menys que 11.350km2 d'extensió. Navegant pel mar podem conèixer algunes illes com les Illes Príncep i les Illes de Mármara.\nNo podia faltar el Mar Negra. Situat entre el sud-est d'Europa i Àsia Menor, està connectat per l'est amb el Mar Egeu. Té una superfície de 436.000km2 i un volum de 547.000km. En aquest mar hi ha les països de Bulgària, Geòrgia, Romania, Rússia, Turquia i Ucraïna. Diverses cultures, diferents tradicions, molts llocs increïbles per veure i gaudir 😉.\nEl Mar d'Aral era un dels llacs més grans de el món, amb una superfície de 68.000km2. actualment, està pràcticament sec. Aquest és un desastre que s'ha qualificat com un dels pitjors ocorreguts en la història recent. Per veure-ho, cal dirigir cap a l'Àsia Central, concretament cap als països de Kazakhstan i Uzbekistan.\nMar de Japó\nÉs hora de traslladar-nos cap al Mar del Japó, Avui dia considerat com un mar summament controversial per la crueltat de la tradicional caça de dofins a les zones costaneres d'aquest mar com Taiji. Aquesta antiga tradició, que avui és repudiada pels protectors d'animals, se celebra anualment l'1 del mes de setembre, temps pel qual el mar de tenyeix de vermell per la sang dels dofins assassinats.\nAra ens anem a l'altre extrem de l'món, per conèixer el Mar de Grau, Al Perú. Grau és el nom pel qual es coneix la part de l'Pacífic que va a la zona costanera de país. Aquest mar s'estén des Boca de Capons a l'cap Concòrdia, de manera que banya ni més ni menys que 3.079 quilòmetres de platges.\nEl mar Carib és un dels mars tropicals que podem trobar al món. Està situat a l'est d'Amèrica Central i a nord d'Amèrica de Sud. Amb una extensió de 2.763.800km2, les seves aigües banyen una multitud de països, com Cuba, Costa Rica, Barbados o Puerto Rico. Si vols gaudir d'unes platges cristal·lines i d'un clima suau, aquí segur que t'ho passaràs molt bé.\nÉs moment de passar una mica (o un molt 🙂) de fred. Ens dirigim a l' Mar de Groenlàndia, que està situat a la part més septentrional de l'oceà Atlàntic Nord. Està localitzat entre la costa oriental de Groenlàndia, les illes Svalbard, l'illa de Jan Mayen i Islàndia. Comprèn més o menys 1.205.000km2. Tot i les temperatures tan baixes que es poden registrar aquí (inferiors als -10ºC), trobaràs diversos animals vivint en les seves aigües, com dofins, foques, balenes i aus marinas.\nUn altre mar fresquet, el Mar de Beaufort. Està situat entre Alaska i els Territoris de el Nord-oest i el Yukon, aquests últims pertanyents a Canadà. Compta amb una extensió de 450.000km2, i li deu el nom a l'hidrógrafo irlandès Sir Francis Beaufort (1774-1857). Aquí és on estan ubicada la Illa de Banks, Anomenada així en honor de Sir Joseph Banks (1768-1771), naturalista, botànic i explorador que dirigia la prestigiosa Royal Society el 1819 i que va ser l'acompanyant de James Cook en el seu primer viatge.\nI aquí acaba el nostre particular viatge. Què mar t'ha agradat més? I, quin menys?\nRuta completa cap a l'article: actualitat Viatges » General » Mars Interiors de l'Món\nbo només em van donar com 4 o 5 exemples ia més no és per a proporcionar notícies i tants avisos bo no em va agradar per res aquesta pàgina així que dalith colordo busco mars no anuncis periodístics ... ..nicole\nbryan mejia va dir\nq mala pàgina buuuuuuuuu\nRespondre a bryan mejia\npetit va dir\nbuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuuu q mala pàgina només història\ns'allunya va dir\nqe pèssima pàgina l'estava llegint i meqede adormida ajjaajajjajajajajjajajajjajaj\nRespondre a s'allunya\nel mar carib, l'oceà pacífic, mar d'Aràbia, mar Roig, mar càspia mar de tibor que tipus de mars són ??\nThames Town, un tros de la vella Anglaterra a la Xina\nPlatges nudistes a Dinamarca


LA CULTURA ISLÀMICA ANDALUSÍ\nPenínsula Ibèrica és envaïda per tropes dels omeies en el 711. L’ocupació fou ràpida i en el 720 l’actual territori català ja estava conquerit. L’establiment musulmà va anar minvant progressivament la seva influència territorial a conseqüència de la progressió de la reconquesta cristiana. Barxiluna (Barcelona), l’any 801 es rendeix al setge d’un exèrcit comandat per Guillem de Tolosa, noble franc. Tortosa no serà conquerida fins el 1148, i Lleida en el 1149. A la Península Ibèrica la presència islàmica hi romandrà fins el 1492, quan es fa efectiva l’expulsió dels nazarins de Granada. Però a diferència de l’estada dels visigots, la influència exercida per la cultura musulmana va ser molt important i decisiva per a recuperar el llegat clàssic. En aquest sentit cal fer esment de la recuperació i la introducció d’espècies de conreu d’Àsia i d’Àfrica, de la seva praxis mèdica i farmacològica, així com de la recuperació dels texts grecs i llatins clàssics, inclosos els de Dioscòrides, Galé, Hipòcrates,...\nAccés al PDF tercer Capítol\nJordi Espuny Ferrer


La imatge de la Festa Major 2018 neix d’un procés creatiu entre Giny Comunicació i la Fundació l’Espiga de Vilafranca | Cultura\nLa imatge de la Festa Major 2018 neix d’un procés creatiu entre Giny Comunicació i la Fundació l’Espiga de Vilafranca\nInici / Notícies / La imatge de la Festa Major 2018 neix d’un procés creatiu entre Giny Comunicació i la Fundació l’Espiga de Vilafranca\nEls administradors assenyalen que el material gràfic representa una Festa Major inclusiva, “una Festa Major única, amb una imatge amb sentit que va més enllà d’un logo”\nLa imatge gràfica de la Festa Major 2018 de Vilafranca del Penedès emfatitza el caràcter participatiu, inclusiu i transversal de la festa. La desenvoluparà un intens procés creatiu entre l’equip de Giny Comunicació i els usuaris de la Fundació l’Espiga de Vilafranca, que treballa amb persones amb discapacitat. Al llarg de quatre mesos, faran tallers de pintura, escultura i dibuix per tal de generar tot aquell material gràfic que constituirà la imatge gràfica de la Festa Major. A més dels tallers, es faran activitats que aproparan la festa als usuaris de l’Espiga, com sessions d’expressió corporal o activitats multisensorials.\nLa Festa Major és un fenomen global a Vilafranca del Penedès, perquè tothom la viu intensament, però alhora és una celebració molt personal, perquè cadascú ho fa des de la seva experiència particular. Es pot dir que la festa uneix tothom, però també hi ha tantes festes majors com persones la viuen. La festa és al mateix temps inclusió i diversitat. Igualment, és una experiència que no queda reduïda als dies de l’entorn de Sant Fèlix, si no que es prepara, es viu i es paeix durant molt de temps. Amb aquesta visió, l’equip de Giny Comunicació ha optat per desenvolupar un procés de co-creació conjuntament amb la Fundació l’Espiga de Vilafranca i convertir els seus usuaris en protagonistes de la festa. El projecte es va presentar ahir dimarts en roda de premsa i els Administradors de la FM van confirmar l’aposta “per una imatge que ens ha agradat moltíssim”. Foix Ortiz explica que els agrada “que sigui una Festa Major única, amb una imatge amb sentit que vagi més enllà d’un logo”.\nEl projecte porta els professionals de Giny Comunicació a treballar colze a colze amb una cinquantena de nois i noies que, a partir d’activitats plàstiques, tallers creatius i activitats diverses, expressen les sensacions i emocions que els desperta la Festa Major de Vilafranca. Al llarg del procés creatiu, els dissenyadors comptaran amb l’ajuda de l’equip de professionals de l’Espiga que ha acceptat el repte amb il•lusió. Tal i com assegura Montserrat Roca, directora de la Fundació, “aquesta és una gran oportunitat per donar visibilitat a l’entitat i als seus usuaris que sempre col•laboren amb la Festa Major, però que aquesta vegada en són protagonistes.” Els usuaris de l’Espiga, presents a la roda de premsa, van deixar clar que les primeres sessions de treball han estat motivadores. La Montse ho tenia molt clar: “penses en els balls, els diables, el foc... és molt bonica, és la nostra festa major. No n’hi cap més igual que la nostra. I participar-hi és lo més gran que hi ha”.\nUn grafisme participatiu i inclusiu\nEn tot aquest procés, que va començar al mes de gener i s’allargarà fins al mes d’abril, l’equip de disseny de Giny Comunicació compartirà un procés experimental i participatiu amb les persones usuàries de l’Espiga. De moment, s’ha donat a conèixer el logotip de la festa amb un resultat únic, carregat de força i personalitat. És una imatge colorista i expressiva, que combina lletres manuals realitzades pels usuaris de l’Espiga amb una tipografia digital. Ambdues tipografies estableixen un diàleg molt representatiu del que serà el procés de co-creació. El logotip, com la resta d’imatge gràfica, servirà als dissenyadors per elaborar tot el marxandatge de la festa, la senyalística, el programa de la Festa Major i l’aplicació mòbil entre d’altres. La implicació dels usuaris de l’Espiga amb la Festa Major es complementarà també amb diverses activitats relacionades amb l’esdeveniment.\nTothom a punt!\nLa Festa Major 2018 tindrà també un lema en sintonia amb aquest valor global i inclusiu que recull el procés de creació de la imatge: Tothom a punt! Tothom, sigui com sigui i pensi com pensi, està preparat per gaudir d’aquesta festa. Alhora, el claim fa èmfasi en l’expectativa que genera durant l’any i en les ganes que hi ha per festejar-la. El lema deixa clar que ara tot està llest perquè tothom gaudeixi de la Festa Major intensament.\nRaimon Gumà, des de Giny Comunicació, explica que “estem a punt per viure aquest procés que tot just comença i que per nosaltres és un gran repte professional i personal”. Giny Comunicació és una agència de comunicació amb seu a Barcelona, però fortament arrelada a Vilafranca del Penedès. La integra un equip de 15 joves professionals, interessats en els nous formats audiovisuals, la publicitat, la creació de missatges, el disseny, la programació web i l’estratègia digital. Giny Comunicació ha treballat per les fires i els esdeveniments més importants del Penedès: el Banc Sabadell Vijazz Penedès, la Fira del Gall o el Cavatast. Igualment, ha tirat endavant projectes comunicatius per a múltiples institucions culturals del país, com el Museu Picasso, la Fundació Carulla o el CCCB, iniciatives com l’Escola Nova 21 o la Reforma Horària, i per a empreses com Nostrum, Enciclopèdia Catalana o Turisme de Barcelona.


Marta Brugell – Pàgina 4 – Salut Mental Lleida\nS’inaugura el mural col•lectiu per la Salut Mental a Lleida\nMarta Brugell\t2018-10-10T13:25:49+00:00\n10 d’Octubre de 2018, Lleida. En motiu del Dia Mundial de la Salut Mental, la Taula Salut i Comunitat de Lleida ha realitzat un mural artístic al Parc del Joc de la Bola (Passeig de Ronda, Lleida). L’objectiu d’aquest mural és visibilitzar la salut mental i lluitar contra l’estigma que pateix aquest col·lectiu. L’activitat va [...]\nNeix la Taula de la Salut Mental de la Noguera\nMarta Brugell\t2018-12-10T13:19:04+00:00\nLa Taula està formada per tots els agents implicats en salut mental de la comarca. L’objectiu és millorar la coordinació entre els diferents dispositius, treballar per trencar amb l’estigma que pateixen les persones amb problemàtica de salut mental i fer incidència política per garantir els drets de les persones i els seus familiars. Balaguer, 8 [...]\nEl moviment social de la salut mental reclama més recursos i suports comunitaris per una millor salut mental a la comunitat i a la feina.\nMarta Brugell\t2018-10-10T13:26:31+00:00\nAmb el lema “Salut Mental, a la comunitat i a la feina”, Girona acull l’acte central del Dia Mundial de la Salut Mental a Catalunya. L’acte, que ha aplegat més d’un miler de persones i prop de 100 voluntaris, ha comptat amb la participació del president de la Generalitat i del president del Parlament, a [...]


Hospitals en Kuangyuan - Directori - Llistat - Guia - Hospital - Altres ciutats a yunnan - Yunnan - Xina - Hospitalsworldguide\nPàgina d'inici › Per país › Xina › Yunnan › Altres ciutats a yunnan › Hospitals en kuangyuan\nHospitals en kuangyuan Altres ciutats a yunnan > Yunnan > Xina\nTé una erupció a la pell que no sap per què? Et sents marejat, has tingut vòmits i diarrea i necessites trobar Hospitals en Kuangyuan? Teniu la nostra ajuda! Us oferim una guia que conté tots els hospitals Xina, de manera que trobeu el que està més a prop de la vostra ubicació.\nEsperem que, en ser un dels 0 habitants de Kuangyuan que necessiti atenció mèdica en diverses ocasions de la seva vida, es pot trobar en aquesta llista de Hospitals en Kuangyuan l'hospital que cercava. Per això treballem tots els dies: facilitar la vida de persones com tu en el moment de la necessitat i l'ansietat de contactar amb un hospital.\nEn moments en què se'ns insta a comunicar-vos amb el Hospitals en Kuangyuan, és molt important que trobeu ràpidament tota la informació i l'adreça del telèfon d'aquest hospital. Per aquest motiu, demanem als nostres usuaris que en cas de trobar informació incorrecta, avísenos perquè puguem corregir-la immediatament.\nHospitals en Kuangyuan per categoria\nAquí podeu veure una llista que conté tots els hospitals públics a Kuangyuan (Xina). Recordeu que si heu d'anar a un especialista, primer heu d'anar al vostre metge general per fer-vos-ho arribar\nHospitals privats amb un alt grau d'excel·lència. Aquests són la majoria d'aquests centres privats de Kuangyuan (Xina). Busqueu aquí l'hospital que necessiteu per fer consultes amb professionals competents que us donaran la millor atenció\nLlistat de hospitals pròxims a Kuangyuan\nChildren's Hospital of Kunming- (Situat a 45.88 km)\nFifth Hospital of Sichuan Province- (Situat a 341.48 km)\nGynecological Hospital of Kunming- (Situat a 52.98 km)\nMental Health Center of Yunnan Province Kunming- (Situat a 45.90 km)\nYoujiang Medical College Hospital- (Situat a 368.68 km)\nFirst People's Hospital of Guiyang City- (Situat a 401.19 km)\nFirst Affilliated Hospital of Kunming Medical College- (Situat a 47.67 km)\nMaternal and Child Health Hospital of Fuyang City- (Situat a 400.80 km)\nSecond Affiliated Hospital of Guiyang College of Traditional Chinese Medicine- (Situat a 401.23 km)\nGuizhou Provincial People's Hospital- (Situat a 402.00 km)


Imatge d'Arxiu del Costa Victoria, de Costa Cruceros, atracat al Port de Tarragona el 2018.\nCruset espera rebre vaixells els pròxims mesos, però és conscient que «el context és molt canviant»\nActualitzada 13/05/2021 a les 08:00\nTot i que el Procicat donava llum verda abans-d'ahir a la reactivació de l'activitat dels creuers només als ports de Catalunya, l'Autoritat Portuària de Tarragona viu amb força incertesa la represa de l'activitat a nivell internacional aquesta temporada, que dependrà de l'Estat espanyol. En aquest sentit, el president del Port, Josep Maria Cruset, assenyalava ahir que «esperem que en els mesos vinents puguem rebre els primers creuers, però hem de tenir en compte que estem vivint en un context molt canviant i que qualsevol pronòstic vàlid avui demà pot quedar anul·lat».\nNo obstant els dubtes, Cruset reconeixia que «l'acord del Procicat és un pas important en el camí per a la recuperació de l'activitat de creuers», i afegia que «el Port de Tarragona ha participat en la seva elaboració, treballant junt amb els altres ports catalans i amb la Generalitat, per tal de tenir un instrument útil per a l'activitat del sector i segur per a les persones i ens consta també que les navilieres han fet la seva part de la feina per tal d'arribar aquest acord». El president, però, condicionava la salvació de la temporada al fet que l'Estat aixequi la prohibició d'entrada de creuers als ports.\nEn aquest sentit, també estan a l'espera d'aquest pas per part de Madrid les diferents navilieres. És el cas de Costa Cruceros, la que més vaixells porta a Tarragona. Des de la companyia asseguraven a Diari Més que la previsió, si s'acaba permetent l'entrada dels creuers als ports espanyols, és que a l'estiu només n'arribin a Barcelona i a Palma de Mallorca, però que passada la temporada estival podrien arribar a Tarragona. De fet, al web de Costa Cruceros ja es poden reservar bitllets per rutes amb sortida des del Port, concretament a l'octubre i al novembre.\nEl Moll de Balears, al juny\nPer altra banda, Cruset confirmava que la recta final de les obres del Moll de Balears avança a bon ritme. L'espai, que permetrà l'arribada de més creuers cada any, «està pràcticament enllestit», deia el president. «La constructora està acabant la col·locació de la biga cantell destinada a subjectar els bol·lards d'amarratge especials per a creuers de grans dimensions», explicava, i deia que, «en paral·lel, estan acabant la col·locació de les defenses d'escullera al nord i al sud del moll i col·locant les instal·lacions i serveis». Cruset afegia que aviat s'iniciaran els treballs de condicionament del ferm.\nComenta el contingut : El Port de Tarragona viu amb incertesa el retorn dels creuers aquesta temporada


Vides minúscules – Amsterdam Llibres\nLa passió narrada #Videsminúscules @som_amsterdam @AdriPujol #Michon\nA "L'irradiador", Adolf Beltran (@beltadoX) i David Guzman (@dvd_guzman) parlen de #VidesMinúscules, el primer llibre de Pierre Michon que ja podeu trobar en català.\n📻 No us perdeu aquesta interessantíssima conversa! https://www.ccma.cat/catradio/alacarta/lirradiador/vides-minuscules/audio/1113093/?ext=SMA_TW_F4_CE24_\n«És un llibre brillant i sensacional, i no es pot llegir de pressa, demana una atenció que és incompatible amb la lectura ràpida», diu Cesc Llaverias a 'Llibres del Senyor Dolent'.\n📝 No us perdeu la seva ressenya sobre #VidesMinúscules, de Pierre Michon!\nMolt i molt contents de veure que #VidesMinúscules ha entrat a les llistes de llibres més venuts de #Girona en la seva primera setmana a la venda! 🌟\nEncara no heu descobert aquesta obra mestra de Pierre Michon? Aquí us n'expliquem les claus 👉\n🙌 Avui arriba a les llibreries #VidesMinúscules, de Pierre Michon!\nPotser no n'havíeu sentit a parlar, però sabíeu que es considera una obra mestra de la literatura universal? Obrim fil per explicar-vos les claus d'aquesta lectura imprescindible 🧵👇\n@bibliotossa @AdriPujol Ja ha arribat, visca! ✨ Ens fa molt feliços publicar #VidesMinúscules per als lectors catalans, amb aquesta traducció exquisida d'@AdriPujol!\nTraducció de Adrià Pujol Cruells\nPer primera vegada en català, arriba la novel·la inaugural que va consagrar Pierre Michon com un dels genis imprescindibles de la literatura contemporània.\nQuan Vides minúscules va sortir publicada l’any 1984, Pierre Michon tenia quasi 40 anys. «Aquest llibre em va salvar la pell», va dir, «vaig sentir en el propi cos que la meva vida feia un gir». L’èxit de la novel·la va ser mesurat: només el jurat del Prix France Culture va reconèixer el canvi que s’acabava d’esdevenir en les lletres franceses. Avui, Vides minúscules es considera una obra mestra de la literatura universal.\nConjurant les veus més emblemàtiques de la tradició francesa —Flaubert, Rimbaud, Proust, Jean Genet—, Vides minúscules narra allò inabastable a través del que és ínfim. Entrellaçant realitat i ficció, Michon esbossa els retrats quotidians de vuit personatges senzills que van viure a la seva regió natal de La Creuse entre els segles xix i xx.\nLa persecució dels seus records esmunyedissos i la dissecció d’aquestes vides efímeres llancen l’autor a la cerca de la pròpia identitat i a la construcció d’una veu literària, profundament poètica i introspectiva, que l’ha consagrat com un clàssic indiscutible de la literatura contemporània.\n«El Pierre Michon és un clàssic viu. Literatura profunda, original, ambiciosa i honesta», Milena Busquets\n«Amb aquesta traducció del tot exemplar, l’Adrià Pujol posa al nostre abast l’obra d’un dels prosistes europeus més brillants dels últims cinquanta anys. Un llibre meravellós, ric, bellíssim. Alta literatura», Josep Maria Pinto, traductor al català d’A la recerca del temps perdut de Marcel Proust\n«Totes les virtuts de la prosa de Michon ja apareixen en la seva primera obra: l’alenada lírica, la perspicacia i la introspecció, la capacitat d’amalgamar memòria i ficció (…). La seva obra acredita el triomf de l’escriptura sobre una vida que va trobar en la literatura la redempció de tots els fracassos», Rafael Nabona (El Cultural)\n«Aquestes vides minúscules són inaugurals, invisibles i mudes. Són vides que només el geni de la llengua i l’estil podien arrencar del mutisme i de la inexistència» Le Monde


Festa i religió: el debat infinit\nDe les barricades a la Verge de les Neus a l'holocaust de la processó de Verges.\nA mi sempre m'han explicat que fa temps hi va haver-hi una reacció per part de molts vilanovins en contra de la sortida del tabernacle de la Verge de les Neus a la processó del Vot del Poble, que consistia en barricades a la Rambla vilanovina per evitar el seu pas. Mai he sabut el que té de cert aquesta història, però no m'estranyaria que fos realitat.\nAquest any als membres del programa de ràdio que presento ens van convidar a Verges per veure l'arxiconeguda Processó amb la seva particular Dansa de la Mort.\nPrimer de tot, adonar-se'n un mateix de la barbaritat que comporta -amb tots els respectes- que aquell poblet es mobilitzi d'aquella manera i doni cabuda a tant forani. És espectacular només l'ambient, les cues, els pàrquings... i em dona la sensació que nosaltres seriem incapaços de gestionar-ho.\nDe segon, anava prepara't per a deixar-me sorprendre ja que amb els vilanovins que els hi havia preguntat que tal era allò em parlaven meravelles de la Processó, però a més d'un vergelità li xiularien les orelles si preguntava per l'escenificació a la plaça Major de la Passió.\nAl acabar comentar que en Llach hi ha posat molta manya i la cosa ha millorat, encara que s'ha compromès per uns quants anys més per seguir la millora. Però el punt d'inflexió estava en el final de la processó a la plaça de l'Església de la població empordanesa, on amb la mort del Crist apareixien projectades imatges de la II Guerra Mundial realment dures.\nI el debat? Nosaltres hem arribat a fer una Festa Major on menys l'ofici, tot és pràcticament laic. Si que els balls tenen, la majoria, un motiu religiós -Diables, Drac, Mulassa, Moixiganga...- i són originaris del Corpus, però la religió es va oblidant de mica en mica i la majoria del poble ho ignora. A Verges les àvies estaven totes espantades, els hi estan canviant allò de tota la vida amb aquestes imatges, "això no té res a veure!".Es pot arribar a fer laica una celebració de Setmana Santa? A punt d'aconseguir-ho algunes festes Majors, que no oblidem són festes patronals.\nA Sevilla per Setmana Santa tothom hi creu, però m'agradaria saber que tots aquells que s'emocionen amb el pas de qualsevol confraria hi van regularment al temple, com diuen per allà els capatassos: "Si no saben rezar en la Iglesia, que aprendan a rezar por las calles".


International Business Network | Tecnocampus\nQuè és el International Business Network?\nÉs un punt de trobada que té com a objectius l’intercanvi d’idees, coneixements i experiències al voltant de la internacionalització empresarial i generar col·laboracions i sinèrgies entre les empreses participants.\nLa xarxa està oberta a totes les empreses del territori que exporten o que tenen la voluntat de fer-ho i tenen interès en conèixer oportunitats de negoci en mercats internacionals, experiències empresarials d’èxit en mercats globals i compartir les seves pròpies experiències amb ponents i altres empreses.\nXerrades i/o conferències bimensuals amb participació de ponents experts en internacionalització que abordaran presentacions de mercats amb potencial d’internacionalització, casos d’èxit d’internacionalització d’empreses del territori, etc.\nExportes o vols fer-ho a França? T’expliquem què has de tenir en compte per introduir-te en aquest mercat.\nData: 30 de novembre, a les 12 h\nFormulari Empresa Anglès


Alpinestars SMX 6 V2 Drystar Negre comprar i ofertes a Motardinn\nCompra aquest producte i guanya 276 CoINNs / $ 3.07\n11.5 Black / Red Fluor 3.5 Black / Red Fluor 6.5 Black / Red Fluor\nColor: Black / Red Fluor\nAlpinestars - Calçat home - Botes\nDescripció Alpinestars SMX 6 V2 Drystar\nUn arrencada d'actuació impermeable i transpirable per a la pista i el carrer que està anatòmicament perfilat i ple d'innovació, ;evolucionada SMX 6 DRYSTAR® presenta ;últim en Alpinestars? Disseny i desenvolupament del calçat. Tots els components d'aquesta arrencada certificada per CE ofereixen un avantatge crucial en el rendiment, en forma d'innovacions de protecció, millora de les característiques d'ergonomia i confort.\nEl principi d'arrencada dissenyat recentment incorpora zones innovadores de front, darrere inferior i posterior per a nivells superiors de flexibilitat.\nMaterial superior principal construït a partir de microfibres avançades per a la durabilitat i la resistència a la abrasió repetides, a més d'un revestiment DRYSTAR® impermeable i transpirable per a un excel·lent rendiment climàtic.\nNou ergonòmic per a la racionalització del peu del davant per permetre un major control dels controls de la bicicleta i per a un perfil superior, ajust i confort superior i ampli.\nAlpinestars? La protecció TPU de protecció davantera del turmell innovadora proporciona un suport biomecànic entre la ternera superior / la brilla i el turmell i ofereix una major integritat estructural, protecció contra impactes, resistència a ;abrasió repetida i suport flexible.\nAlpinestars? La nova sola exclusiva de cautxú compost promou una millor sensació i adherència, dispersió d'aigua i durabilitat.\nLes reixetes de ventilació en el taulell de taló i la plaqueta de brillantor milloren la comoditat i redueixen la fatiga en passatges curts i llargs.\nTPU d'alt mòdul amb protecció contra la lluentor, protector de ternera injectat, comptador de taló, canviador de llums i corredissa de dits per a una major protecció contra impactes i durabilitat.\nEl protector de doblatge de doble densitat en el lateral medial en capes sota la part superior ofereix protecció a la zona de clau.\nEl control deslizable TPU integrat, reemplazable amb dos injeccions presenta un nou concepte de fixació de cargol fàcil per a una substitució més ràpida i senzilla.\nInstal·lació innovadora i construcció de zones flexionòries d'acordió d'Aquil·les per a una major comoditat, extensió, control i suport.\nPlantilla interna amb el reforç de canya integrat per suportar ;àrea de ;arc i la protecció del peu.\nEl sistema d'obertura / tancament d'entrada lateral mitjà disposa de cremallera muntada elàstica amb un ample tancament per a la flexibilitat i ;ajust segur. ;obertura de ;obertura és gran per promoure una entrada / sortida més fàcil.\nLa protecció interna de la caixa del peu està en capes a la part superior per obtenir una durabilitat, una sensació i un rendiment millorats.\nUna nova coberta anatòmica extraïble composta per compostos dobles inclou EVA i Lycra per al rendiment, la comoditat i el suport.\nFes la compra online de material esportiu sense haver de sortir de casa. Amb motardinn ja és possible! És la teva botiga online especialitzada en material de motoristes. Volem que gaudeixis del teu temps lliure d’una manera única, per això t’oferim una gran varietat de Botes de la marca Alpinestars. Dóna un cop d’ull a tots els productes de motoristes que t’oferim en catàleg, com per exemple Alpinestars SMX 6 V2 Drystar. Dissenyat per donar-te el màxim confort i seguretat mentre estàs practicant el teu esport favorit o les teves activitats diàries.\nCaracterístiques Alpinestars SMX 6 V2 Drystar\nTecnologias Alpinestars SMX 6 V2 Drystar\nSostenibilitat Alpinestars SMX 6 V2 Drystar


manel larrosa: 2011\nPartits Polítics contra Entitats Socials\nLa recent promesa electoral de Duran i Lleida de desenvolupar legislació sobre mecenatge posa sobre la taula un greu problema de país.\nA França, l’any 2008, es varen recaptar en donacions 2.500 milions d’euros i a Espanya només 44 milions (ni el 2% d’aquella quantitat) i procedents de solament 146.000 donants. O sigui, estem clarament per sota dels Pirineus.\nA Catalunya, les entitats socials han fet i fan de substitució de l’Estat i són la columna vertebral de la societat organitzada. Però, el seu empobriment, la permanent mancança de recursos i una dependència sempre fràgil de petits ajuts públics contrasten escandalosament amb els grans pressupostos que, des de l'adveniment de la democràcia, han comptat les estructures dels partits polítics.\nPràcticament, només les entitats que fan substitució del sector públic en afers assistencials o educatius compten amb línies de finançament estables però, tanmateix, ben primes, quan amb elles el sector públic s’estalvia diners i conflictes de la gestió.\nFa trenta anys, entitats i partits, vam néixer igualment pobres, però ara només uns en continuem essent. Partits i entitats sorgim de la societat, però encara hi ha gent de primera i de tercera categoria... L'estatalisme i l'oficialisme emparen aquesta pretesa superioritat moral en l'esperit dels partits distanciats de la societat.\nLa nostra indignació, terme de moda, no s'expressa al carrer perquè la prioritat de la nostra feina social i la nostra responsabilitat en allò que fem no ens deixen ni temps per maniobrar-hi.\nPerò és un escàndol que la gran majoria de les entitats no tinguem cap accés a l’1% de les rendes de les declaracions en l’IRPF del conjunt dels ciutadans, que els fons de les Caixes d’Estalvis s’hagin aprimat a límits sense gruix, que la nostra feina depengui de molt lleugeres subvencions que s’han de demanar amb grans dosis de prudència política, així com, finalment, d'un exclusiu treball voluntari portat a extrems. I és molt lamentable que els canals privats (mecenatge) no disposin de cap protecció, com també és molt greu que moltes de les propostes sorgides de la societat topin amb la supèrbia dels murs administratius, contra els quals cal lluitat amb plets contenciosos. Un panorama que contrasta radicalment amb la situació dels països europeus civilitzats.\nEn síntesi, és un ofec de l’estatalisme contra la societat. El sistema polític català i espanyol, amb tots els partits de dreta i esquerra, està greument en deute amb les organitzacions socials, cregut d'una superioritat moral que empara mantenir-les dèbils. I en són responsables tots, perquè tots els grans i mitjans partits ja han governat. No pas tots amb la mateixa responsabilitat, cert, però amb molta, per activa o per passiva.\nFins quan seguirem en aquest ofec..?, És aquesta una permanent deixadesa, o un acte ja plenament conscient? Com quant ens hem d'”indignar” per a poder ser oficialment reconeguts..?\nDesprés de trenta anys de democràcia, és un escàndol que no existeixi una llei de mecenatge que permetria el reforç de la capacitat social.\nDoncs bé, ara que està de moda fer populisme polític i picar l’ullet als indignats del 15M, sàpiguen que aquesta demagògia és fa a càrrec de les entitats socials, de la societat no acampada però que treballa... No ho oblidin.\nUna doble mofa: “si acampéssiu... potser us faríem més cas”, ens vénen a dir. Però què es pensen?: Sr. Duran i Lleida de cada partit: vostès tenen la paraula per a fer possible una societat una mica més estructurada.\nEntitats socials: la propera vegada que un polític parli de la riquesa de la societat civil catalana, poseu-vos la mà la butxaca, no fos que us la buidés mentre ens cau a tots la baba, emocionats de l’homenatge.\nCatalunya: 1 / 3 / 5 / 7\nLa Catalunya de 7,3 milions d’habitants té un primera escala, 1, en el municipi capital, Barcelona (1,2 milions d’habitats).\nLa ciutat central real assoleix uns 3 milions d’habitants amb els municipis del seu perímetre immediat. I a mig camí de la Catalunya sencera hi ha una escala 5, formada per les comarques de la regió metropolitana real: el Barcelonès, més el Vallès, el Baix Llobregat i el Maresme; tot plegat amb uns 4,7 milions d’hab.\nLa dimensió 3, a la que Barcelona aspira, és la mida del municipi de Madrid, el qual va engolir altres municipis i arriba als 3,2 milions d’habitants. Però, Madrid fa política territorial a l’escala 5 de l’àrea metropolitana real (amb 4,5 milions hab.) i n’és una prova l’extensió del metro amb veritables ferrocarrils suburbans i una dispersió de localitzacions amb valor de capitalitat. Barcelona, en canvi, concentra les seves actuacions a l’escala 1, arriba a la 3 com màxim, i ignora plenament l’escala 5.\nS’afirma sovint, i és cert, que Catalunya no existiria sense una capital de la potència de Barcelona. Però també ho és que l’enorme salt entre l’escala de 1 i l’escala 7 manté una gradació que passa pels llindars 3 i 5. Sense aquesta gradació no existiria el país. És una gradació complicada ja que molt poca superfície conté el municipi capital i una proporció important dels seus habitants, mentre que en el salt entre l’escala 5 i l’escala 7 hi ha quasi tot el país, entès en termes de territori i per a poc més de dos milions d’habitants. Aquesta part del país és la Catalunya de les altres capitals de província, de totes les vegueries possibles, de tot el país interior i conté tot allò que va més enllà del fet metropolità de Barcelona.\nEn l’estadi entre l’escala 3 i l’escala 5 hi ha el Vallès, oriental i occidental, com també la part alta del Baix Llobregat (Martorell) i tot el Maresme. Aquest canvi d’escala entre la ciutat central i l’àrea metropolitana real, és molt més que allò que s’han recuperat amb el nom d’AMB (Àrea Metropolitana de Barcelona).\nA la realitat metropolitana de Barcelona hi és possible entreveure com dues Barcelones: la Barcelona de la costa, des de Mataró al delta del Llobregat i una Barcelona interior, des de Granollers a Martorell.\nAquesta Barcelona interior és la gran peça central del gran corredor de Girona a Tarragona, i que segueix encara més enllà, a nord i sud. Aquest és el gran eix urbà de Catalunya. Si demà Catalunya ha de ser alguna cosa a Europa ho serà pel reforçament d’aquest element lineal que és tangent a Barcelona per darrera del Tibidabo i que tampoc no s’explicaria sense Barcelona, però que va molt més enllà de la capital. Aquesta part central del corredor, de Martorell a Granollers, conté el 41,1% de l’ocupació industrial en les grans empreses de Catalunya, pel 27,4% de la façana marítima de Barcelona, des de Mataró a Castelldefels i pel 31,5% de la resta de Catalunya. Aquest tram de corredor és una peça decisiva i és l’element que permet l’articulació del canvi d’escala entre la Catalunya 3 i la Catalunya 7.\nL’escala Catalunya 5 és, però, marginada. Per a Barcelona suposa terra ignota i un espai que creu massa gran per a fer polítiques territorials potents. En canvi, aquesta no és gens una escala incòmoda per a Madrid, en la qual realitza la major part de la seva construcció com a gran regió d’Europa. Curiositat i debilitat que ens deixa en estat de lamentació i, alhora, en la impotència per culpa nostra mateix.\nPerò Madrid també juga a l’escala 7. Si tenim en compte la seva suma amb les províncies de Guadalajara i de Toledo, vers les quals s’estén, Madrid arriba als 7,2 milions d’habitants, molt a prop dels 7,3 de Catalunya.\nI així, mentre que el nostre llindar 7 és d’una molt millor riquesa urbana que no pas la de capital de l’estat, deixem de fer allò que ens caldria a l’escala 5. I, molt possiblement, no hi pot haver realitats assentades a una escala major sense un bon lligam amb la precedent i, per tant, la diagnosi a Catalunya és que l’escala 5 és marginada i ignorada.\nCuriosament, el marge que va entre el 3 i el 5 a Catalunya, amb els Vallès, el Maresme i la part alta del Baix Llobregat sustenta a Catalunya les inversions al conjunt del país i, oh! sorpresa, al Barcelonès mateix. La ciutadania de la perifèria de Barcelonès és aportadora neta d’inversió a la resta de Catalunya i al territori capital, d’una forma que semblem una república bananera on construïm un centre esplèndid, pagat per una corona perifèrica molt menys dotada. El Barcelonès s’emporta el 47% de les inversions territorialment redistribuïdes per habitant a Catalunya (1997-2009), aportades sobretot de la seva pròpia perifèria!\nHi ha una esquizofrènia en la identitat de Catalunya que no sap conjugar correctament les seves diferents escales i interpretar-les amb continuïtat. Quan s’afirma que sense Barcelona Catalunya no existiria sembla com si ambdues realitats es contraposessin o competissin quan no és cert. Barcelona tampoc es pot entendre sense Catalunya. Però si fóssim més subtils, percebríem com en la gradació entre el tot i la capital, 1-3-5-7, conté uns salts d’escala física i uns salts de població que permetrien compartir un únic projecte de futur, amb una única lectura de país.\nSovint ha semblat com si els dos grans partits polítics de Catalunya fossin les ànimes de dues realitats composades, Barcelona i Catalunya, quan ja és hora d’una única lectura més integrada de país. Una lectura coherent i amb continuïtat, entre la superfície petita de la capital i la gran dimensió del país, entre la densitat concentrada en una ciutat i la població repartida del tot sencer.\nPoblació a la ciutat central, l’àrea metropolitana i a la regió a Madrid i Barcelona (2009).\ndescripció de l’àmbit\nmunicipi de Madrid\nàrea metropolitana, AMM\nMadrid, Toledo i Guadalajara\nComarques del Barcelonès i del\ncinc comarques: Barcelonès, Baix Llobregat, Maresme, Vallès Occ. i Vallès Or.\nFont: dades INE i IDESCAT.


Reflexions sobre les Nits de Famílies - Col·legi Mare de Déu del Carme\nLes nits de famílies\nD’això ja en fa uns anys (al voltant de 8 o 9) quan l’Equip Directiu, en el seu afany de plantejar nous reptes educatius i de millorar la comunicació entre els diferents sectors de la comunitat educativa, va apostar per crear unes trobades entre el professorat i les famílies dels diferents cursos d’ESO i Batxillerat. No se sabia quina seria la resposta, no hi havia cap precedent similar, però la intuïció feia pensar que res de dolent havia de sortir d’allò, que les famílies estarien contentes i agraïdes de facilitar-los de primera mà la informació de la marxa del curs del/de la seu/seva fill/a en aquelles matèries que triessin.\nMans a l’obra, que la feina no havia fet més que començar. Llargues hores de preparació lliurant circulars de presentació, informació sobre la planificació de les jornades, els fulls de peticions, …, i, finalment, omplint les graelles amb les tries fetes, breus algunes i ben plenes d’altres, cosa que intuïa que la família que havia posat més creus que en una travessa s’hauria de passar gairebé dues hores parlant amb docents que els relatarien les seves experiències amb els seus/les seves fills/es. Però això, a la llarga, tampoc no importava gaire. El que es pretenia era dotar les famílies d’un temps de comunicació i d’entesa amb l’escola per al bé d’un noi o d’una noia que es mereixia una atenció i un seguiment continuats.\nA les convocatòries dels primers cursos, s’oferien entrepans o pastes i begudes vàries a la biblioteca per fer un petit ressopó entre entrevista i entrevista. Val a dir que els que més se n’aprofitaven eren els/les alumnes que els Caps d’Estudis demanaven per ajudar en l’organització, o bé d’altres que passaven per allà sense que hi fossin convidats/des i gairebé imploraven que els toqués algun bocí per satisfer mínimament la gana que tenien després de les hores de classe de la tarda. També es muntaven petites exposicions a la biblioteca perquè les famílies poguessin gaudir del treball fet per l’alumnat. Amb el pas del temps, aquestes propostes van anar desapareixent i tot va quedar restringit a les pròpies entrevistes.\nEn aquests moments, discorren (esperem) els darrers trams de la pandèmia, la qual va suposar la interrupció de les Nits de Famílies del curs passat. Dintre del projecte d’organització del curs actual es va tornar a contemplar la presència d’aquestes tardes d’entrevistes, però, lògicament, amb un format telemàtic per respectar les mesures de seguretat i evitar la transmissió del virus. Per a un futur immediat es vol recuperar novament la presencialitat des del primer moment que es pugui i donar-li un caire més pautat i no tan improvisat a les trobades, intentant mantenir o incrementar la quota de participació. I, sens dubte, seguirà més vigent que mai la filosofia de mantenir un contacte estret amb les famílies i de tenir-les convenient informades de tot el que han de saber i que l’escola els pot proporcionar dels seus/de les seves fills/es.


fitxes de lectura: Cercle de guix Caucasià, Bertolt Brecht\nCercle de guix Caucasià, Bertolt Brecht\nA través d'una representació teatral dintre de la pròpia obra, Brecht mostra, una vegada més, les misèries humanes. L'altivesa de les classes socials superiors i les fuetades que reben els criats i els treballadors. I, entremig, la bondat de la Grusche, la majordoma, que s'apiada del fill del mas que els senyors han abandonat en la seva fugida (prefereixen salvar robes i tresors que no pas la criatura que els hauria pogut delatar de la seva condició superior) i se l'endú amb ella.\n"Un capellà d'aquests de cinquanta piastres no té dignitat, i de devoció en té justament per cinquanta piastres, ni una mica més." (313) Afirma la mare del soldat moribund sobre el monjo a qui han pagat quatre rals perquè casés a correcuita al seu fill amb la Grusche. S'oblida de dir que ella tampoc no en té gens de dignitat perquè no ha dubtat en vendre al seu fill per un matrimoni fals i, a més, amb els diners que en treu, ni tan sols no li vol pagar l'extremunció. En èpoques de misèria, tothom esdevé miserable. En tots els sentits. Un clar exemple el donen les primeres pàgines de Suite Francesa d'Irène Némirovski o el desencadenament de successos de Ensayo sobre la ceguera de José Saramago.\n"Els de dalt només poden guanyar la guerra els d'un cantó, però els soldats la perden els dos cantons." (315)\nPosant a l'Azdak, el borratxo del poble, com a jutge mentre no s'estableixi la pau, de sobte es viu una època d'extranya justícia en la qual els rics són ajusticiats i els pobres perdonats. Una mena de Robyn Hood etílic que vol canviar la balança de la justícia. I és, precísament, gràcies a ell i al seu joc del cercle de guix, que es decideix concedir-li la criatura a la Grusche i no a la seva mare biològica que no va dubtar gens en abandonar-la. Un acte de justícia real que, amb les lleis a la mà, mai s'hauria pogut dur a terme. I això ens hauria de fer pensar bastant en quina mena de justícia tenim i quina mena de justícia hauríem de tenir.\nUna fàbula moral que amaga l'ensenyament als pagesos de la vall que les terres no pertanyen a aquells que se'n volen aprofitar (com el fill no pertany a la mare biològica que només el vol per beneficis propis) i que per aconseguir-les no dubten en malmetre-les, sinó a aquells que estan disposats a perdre-les perquè les estimen massa per deixar que es facin malbé.\nBertolt Brecht, Cercle de guix Caucasià (Edicions 62)\ncomençat_ 14/02/15 / acabat_ 16/02/15\nPublicat per Roger Simeon a 9:31\nEtiquetes de comentaris: ensayo sobre la ceguera, irène Némirovski, josé saramago, robyn hood, suite francesa


La Tarologia és l‟estudi psicològic, emocional i espiritual de les persones a través del Tarot, amb una finalitat terapèutica, d‟autoconeixement, creixement personal i autoajuda. Aquests tallers estan destinats a aquelles persones que tinguin inquietuds al terreny personal, emocional i espiritual i volen conèixer-se i conèixer millor aquest concepte de la nostra vida. Des del punt de vista filosòfic i pràctic farem un recorregut mitjançant una eina plena tant de misteri com d'atractiu. Des de la combinació de la lògica i la creativitat, les cartes del tarot són com una guia d'aprenentatge de la intuïció.\nÉs sens dubte una manera d'aprendre molt atractiva, que ens permet tot un camí d'autoconeixement i ens aporta una eina psicològica que sempre podrem fer servir. Ja que el conjunt dels 22 arcans majors ens facilita a través de cada carta anar explorant i coneixent totes aquestes facetes que ens ajuden a compondre el puzle de la nostra existència per entendre millor la vida, fent que aquest recorregut sigui didàctic, amè i pràctic, transformant-se així en una eina que sempre podrem fer servir.\nEl propòsit és que coneguis com funciona la teva ment, què hi influeix. i com pots millorar amb eines senzilles, tant a l'aprenentatge com a aplicar-les, de manera que des del primer moment podràs posar-les en pràctica.\nSESSIÓ DE TAROT\nLes sessions de Tarot Evolutiu personalitzades són un procés en què es manifesten els aspectes personals a treballar a través de la Cartes del Tarot, s'interpreten i s'integren tots els aspectes com a camins a seguir o tenir en compte en el procés evolutiu personal.\nArcans Majors del Tarot\nEn aquest curs teòric i pràctic s'aprenen tots els aspectes vinculats a cadascun dels arcans. S'hi inclouen tant les atribucions astrològiques i cabalístiques com les interpretacions psicològiques i mitològiques vinculades als arquetips. Aprenem a interpretar i integrar a les nostres vides els missatges ocults del Tarot a través d'exercicis i practiques.\nTaller ocasional de 2h 25€, online en directe per Zoom 20€\nArcans Majors: Curs de 28 sessions Online en Directe per Zoom de 90min 1 dia a la setmana durant 7 mesos. Amb entrega de Diploma.\nPreu: 60€ al mes\nCurs Online de 22 Classes en Vídeo de 90min per Gloogle Classroom amb entrega de tota la documentació en PDF + assessorament online + diploma.\nEscriu-nos un email per a més informació.\nSessió personalitzada de Tarot Evolutiu de 90min, interpretació i integració. Preu: 65€\n*Visites concertades amb cita prèvia


Nova sentència favorable a l'Ajuntament de Borriana sobre el projecte urbanístic de Sant Gregori | Castelló Extra\nLa justícia ha tornat a donar la raó al projecte urbanístic de Sant Gregori de Borriana, i l’equip de govern municipal de Borriana ha mostrat la seua satisfacció per la nova sentència favorable sobre el PAI més important de la costa valenciana.\nEl Jutjat contenciós administratiu núm. 1 de Castelló ha desestimat el recurs contenciós administratiu presentat per Mercantil Inesther 2012 SL, contra l’Ajuntament de Borriana i Urbanització Golf Sant Gregori SA.\nDe manera que la sentència, que condemna en costes a la recurrent, autoritza la mercantil Urbanització Golf Sant Gregori SA perquè gire la quota 00 del projecte de ‘Reparcel·lació del Sector SUD T-1 Sant Gregori’, en els termes i quantia en relació amb la citada quota 00 aprovada en el seu moment en les “Bases de Cobrament en metàl·lic de la retribució de l’urbanitzador, memòria de quotes”.\nAixí mateix, en la sentència judicial es declara que la resolució de l’Ajuntament és conforme a dret, raó per la qual reconeix la plena legitimació a la mercantil urbanitzadora per a girar i notificar als propietaris afectats les corresponents liquidacions de quotes individualitzades per al pagament en període voluntari.\nSegons han valorat des de l’executiu municipal, la sentència reconeix que la decisió adoptada pel Consistori està totalment legitimada, i bàsicament “dona validesa a l’acta de replanteig i a la justificació de les despeses generals i de projectes de l’empresa”.\nPer al govern municipal, aquesta sentència suposa que molts propietaris “hauran de pagar recàrrecs per haver seguit les línies marcades malintencionadament per algunes persones amb certs interessos que han qüestionat constantment totes les actuacions per a paralitzar el projecte”, i evidencia també que “si no haguérem demanat informe extern i no haguérem autoritzat el cobrament ara hauríem de pagar, si més no, els interessos de demora”.\nLa resolució judicial suposa, segons el parer del govern municipal, “un nou suport per a seguir en la senda de materialitzar el PAI més important del litoral de la costa valenciana”, i obri una finestra futura a l’impacte positiu d’expectatives centrades en el turisme i la reactivació econòmica del municipi.\nCal recordar que l’equip de govern va apostar per desbloquejar el projecte i per mantindre la condició d’agent urbanitzador a la mercantil Urbanització Golf Sant Gregori SA (UGSG), que compta amb el suport de l’Associació de Propietaris Sant Gregori i ha complit amb els requisits derivats de l’acord transaccional aprovat al febrer entre l’Ajuntament i la mateixa empresa.\nLa reactivació de Sant Gregori està emparada per aquests dos informes positius municipals, que n’avalen la legalitat i el desenvolupament del projecte pel seu impacte positiu per al municipi, i ara també per la sentència.\nL’Ajuntament de Borriana i la Urbanitzadora Golf Sant Gregori van subscriure l’acta de replanteig, l’últim tràmit per a poder iniciar els treballs d’aquest projecte de dos milions de metres quadrats, que preveu 6.000 habitatges, hotels i un camp de golf, que s’està construint en la costa borrianenca.


Passar la frontera per recollir visitants | Esteve Carrera | Figueres | Economia | El Punt Avui\nPassar la frontera per recollir visitants\nEl comerç de Perpinyà qüestiona l’autobús gratuït de Figueres que recull visitants al Rosselló\nDos dies a la setmana un bus s’omple de turistes francesos cap a Figueres\nL'arribada de l'autocar de Perpinyà a Figueres Manel Lladó.\nParada amb el guia al museu Dalí Manel Lladó.\nNo limitar-se a atraure visitants, sinó anar-los a buscar a l’origen, passant la frontera si cal; aquest és l’objectiu que s’ha fixat l’Ajuntament de Figueres aquest estiu i la prova està funcionant. Dos dies a la setmana, els dimarts i dijous, un autobús gratuït recull a les platges del Rosselló (Sant Cebrià, Canet), i a Perpinyà, les persones que vulguin visitar Figueres i els torna al final de la tarda. Després d’un inici incert al juliol, l’èxit de la fórmula ha obligat a instaurar reserves prèvies i ja s’ha hagut d’afegir autobusos suplementaris.\nFunciona tan bé que inevitablement també han sorgit crítiques a l’altra banda de la frontera. No hi hagut cap queixa formal, però el diari rossellonès L’Indépendant s’ha fet ressò del malestar de càrrecs electes i representants d’agrupacions comercials. “No ens han informat del projecte, no sabem si les companyies d’autobús tenen les autoritzacions corresponents. No puc impedir aquesta competència però em pregunto si és la bona manera d’actuar, en plena temporada d’estiu i sense comunicació [entre els consistoris]”, diu Pierre Olivier Barbé, regidor perpinyanès encarregat de turisme, a les pàgines de L’Indépendant.\nEn el mateix article, Isabelle Bertrand, presidenta de l’associació de comerciants del barri Clémenceau a Perpinyà, és molt més contundent: “Hi ha un sentiment de ràbia, és una apropiació de clientela, no és un sistema europeu. Tot és molt més barat allà [a Figueres]. És recuperació i no ho necessitem tenint en compte que ja és prou complicat per a nosaltres”, diu la comerciant al diari perpinyanès.\n“Crec que ens hem d’espavilar tots i on hi ha un problema cal buscar solucions”, respon Lluís de Anguera, president de Comerç Figueres. En aquest cas segons De Anguera, la solució a les crítiques dels comerciants de Perpinyà seria molt fàcil: utilitzar el mateix autobús, compartir costos i qui vulgui anar de Figueres cap allà també ho pugui fer. “Em sorprèn que es queixin però que no es busquin solucions”, afegeix De Anguera.\nEn el mateix sentit, Jordi Masquef, segon tinent d’alcaldia a Figueres, defensa una iniciativa que qualifica de pionera: “La finalitat és potenciar el comerç i el turisme, generar riquesa, i en espera del balanç final, els resultats semblen molt positius. No hi ha cap polèmica ni hem rebut cap queixa formal.” Masquef admet que pot entendre que a alguns comerciants del Rosselló això no els faci cap gràcia, però recalca que hi ha un mercat i volen que Figueres sigui un pol d’atracció. “A banda, ens agradaria establir sinergies amb la Catalunya del Nord; hem de potenciar una àrea supramunicipal i per sobre de la frontera per crear un pol en benefici de tots plegats” diu el regidor.\nEls altres dies de la setmana la iniciativa també inclou un autobús que recull turistes a l’Escala, als càmpings de Sant Pere Pescador i a Roses però amb molt menys èxit (mitjanes d’entre quatre i dotze passatgers per viatge). També amb menys polèmica: a l’Escala s’interpreta com una oferta més per als turistes escalencs. Des de l’àrea de Turisme de Roses defugen també la polèmica tot i que fan observar que s’ho han trobat fet, que ningú de Figueres els ha consultat i qüestionen que aquesta manera d’actuar sigui la idònia. La campanya es va iniciar el 9 de juliol i acabarà el 31 d’agost.\nDespesa mitjana d’entre 50 i 75 euros per persona\nEls visitants de l’Estat francès que aprofiten el servei d’autobús gratuït per passar el dia a Figueres fan una despesa mitjana d’entre 50 i 75 euros per persona. És un dels primers elements que es destaquen de l’enquesta fa als visitants al final del dia. L’import el dediquen essencialment a la gastronomia, museus i compres, roba, tabac, i potser algun vi de l’Empordà. L’enquesta també revela que entre els 54 viatgers, una dotzena de persones de mitjana visiten el museu Dalí, alguns més descobriran el museu de l’Empordà, el del joguet. En canvi un 50% d’aquests usuaris sol fer la visita del castell de Sant Ferran. Els dijous pren força el mercat, que per als francesos és un atractiu important.\nMajoritàriament es tracta de visitants francesos –només un 10% són turistes d’altres nacionalitats–. La major part són turistes de vacances al Rosselló, tot i que també aprofiten l’oportunitat alguns nord-catalans de Sant Cebrià, Canet i sobretot Perpinyà, on puja a l’autocar el gros de residents locals. La campanya Figueres, as you like! / Figueres, comme vous l’aimez, tindrà per a l’Ajuntament un cost de l’ordre de 30.000 euros. El dispositiu i el guiatge (vegeu peça) van a càrrec de l’empresa Gigs Girona/Turisme Imaginari. Hi col·laboren l’agrupació Comerç Figueres (que ofereix un val de consumició amb una guia de promoció del comerç local que s’entrega a cada visitant), i la DO Empordà, que ofereix un tastet de vins a la Casa Empordà com a acte de benvinguda a la ciutat per als visitants.\n“On es pot menjar una paella bona i barata?”\nLa rebuda amb un tastet de vins MANEL LLADÓ.\nDimarts passat l’autobús procedent de la Catalunya del Nord aparca a Figueres a les deu del matí. Com ja passa aquestes últimes setmanes és ple, amb 54 viatgers. En el recorregut els ha acompanyat en Pol, el guia de l’empresa GIGS que els farà descobrir la capital de l’Alt Empordà. Després d’unes primeres explicacions davant de la Torre Galatea, el guia els acompanya fins davant del museu Dalí, on s’informa els visitants del preu d’entrada, horaris, etc. A continuació caminen fins a la Rambla, on hi ha el Museu del Joguet i el Museu de l’Empordà. Tot caminant surten les primeres preguntes i els tòpics no hi falten: “On es pot menjar una paella bona i barata?” L’itinerari acaba a l’oficina de turisme de Casa Empordà. Cada visitant recollirà un petit obsequi (una bossa per fer les compres), i documentació diversa, entre la qual un fullet de l’associació Comerç Figueres. Per rematar-ho un tastet de vins ofert per la DO Empordà. Són poc més de les onze del matí i fa calor, però tenint en compte els horaris europeus, el tastet té bona resposta. A partir d’allà els turistes van per lliure i els primers punts d’interès són els aparadors i les botigues de la ciutat. Qui vulgui pot presentar-se a les tres de la tarda a la parada d’autobús per anar còmodament a visitar el castell de Sant Ferran. A les cinc de la tarda sortirà l’autobús de retorn cap a l’altre costat de la frontera.\n“És perfecte”, afirma un dels turistes, originari de la Bretanya, de vacances al Rosselló i que ha fet el viatge amb la seva parella i dos fills. “T’estalvies haver d’agafar el cotxe, buscar aparcament i perdre’t en una ciutat que no coneixes; una molt bona iniciativa, i no ens impedirà d’anar també a visitar Perpinyà”, conclou aquest usuari.\nEl Punt Avui. Girona 12-08-2018, Pàgina 20


Mataró acollirà al 2011 el 5è Congrés de Confraries de Setmana Santa de Catalunya - Ajuntament de Mataró\nMataró acollirà al 2011 el 5è Congrés de Confraries de Setmana Santa de Catalunya\nLa candidatura s’ha aprovat durant la celebració a Reus del 4t Congrés\nEl 5è Congrés Català de Congregacions, Confraries i Germandats de Setmana Santa de Catalunya se celebrarà al 2011 a Mataró. L’alcalde, Joan Antoni Baron, la presidenta de l’Institut Municipal de Promoció Econòmica de Mataró (IMPEM), i una delegació de representats de les confraries de Mataró van defensar el passat diumenge la candidatura de la ciutat, que va ser aprovada per aclamació durant la celebració a Reus del 4t Congrés de Confraries.\nLa celebració a Mataró del 5è Congrés de Confraries coincidirà amb els 25 anys de la recuperació de les processons a la ciutat. La Setmana Santa de Mataró destaca per la seva singularitat, pel seu grau de maduresa, el nombre d’activitats i la bona integració de diferents elements processionals, culturals i religiosos que es donen a la ciutat. Les processons es troben entre els actes més multitudinaris celebrats al carrer, aplegant prop de 55.000 persones, i amb la participació d’unes 2.700 persones entre natzarens, armats, costalers i penitents.\nEl proper Congrés estarà organitzat per la Comissió de Setmana Santa de Mataró, formada per les confraries, germandats i els Armats de Mataró. Des de l’Institut Municipal de Promoció Econòmica de Mataró (IMPEM) es donarà recolzament a l’organització com a acte de promoció de la ciutat.\nAl 4t Congrés de Confraries de Setmana Santa celebrat a Reus han participat enguany representants de les diferents entitats relacionades amb la Setmana Santa d’arreu de Catalunya, les Illes Balears i Perpinyà. Els participants han debatut sobre el present i futur de la Setmana Santa catalana mitjançant comunicacions, ponències, conferències i taules rodones.


ENDREÇANT L’ARMARI: 2021-11-28\nUs faré una confessió que costa de creure. Quan vaig arribar a Reus ara fa més de quaranta anys no distingia les avellanes de les ametlles, i el meu amic Jordi s’encarregava de fer-me’n veure la diferència!\nA casa meva no menjàvem fruita seca. Si n’hi havia, era per fer la picada, però res més. Ni pensament de deixar un plat de fruita seca damunt la taula per anar picant com és costum en algunes taules del Baix Camp, un cop acabat el dinar o el sopar.\nPer a mi, de Tarragona, la fruita seca no era més que un condiment i mai un plat principal i com que a la cuina no m’hi acostava gaire, no en deuria veure la diferència!\nI, a més, la gent d’aquí plegava vellanes, no pas avellanes! Escapcen la lletra a tant si la precedeix una vocal igual com si no. D’aquest fenomen lingüístic se’n diu elisió, i fa que pronunciem només una vocal. Sempre tendim al mínim esforç! Però curiosament, la lletra a també desapareix davant altres vocals i consonants, per això, també sentim dir he menjat vellanes.\nL’avellana ens arriba del llatí abellāna nux, que vol dir nou d'Abella. El municipi d’Abella (actualment Avella), de la província d’Avellino, és a la Campània, al sud d'Itàlia, molt proper a Nàpols, i era important pel cultiu d’avellaners.\nEn català i castellà hem derivat a avellana, i en portuguès i occità en avelã, avelana. En canvi, en italià han derivat de nux: nocciola. Anglès i alemany: hazelnut i Haselnuss. Tot lliga!\nEn aquesta part del territori, les vellanes no es cullen, ni es recullen, ni s’agafen, ni es recol·lecten, ni s’arrenquen... es pleguen! Entre altres coses perquè cauen a terra i cal plegar-les. No ho he fet mai, però tinc amics que s’hi han deixat l’esquena al setembre!\nMenja avellanes, cançó del grup de Rock català de Els Pets, de l'àlbum Fruits Sex (1992).\n🎦 MUCHO RUIDO Y POCAS NUECES (Much Ado About Nothing), de Kenneth Branagh\nDoblada al català com a Molt de soroll per no res.\nRegne Unit, 1993 (va obtenir la Palma d’Or i el Globus d’Or)\nAdaptació d’una comèdia de Shakespeare.\nDesprés de la victòria al camp de batalla, els herois són rebuts a Messina (Sicília).\nÉs una bona adaptació de l’obra de l’escriptor. Amors i desamors, incomprensions i traïcions i molta poesia!\nTot i que s’han fet altres versions d’aquesta obra, em quedo amb la de Kenneth Branagh, que va aconseguir un estimable èxit.\nNo trenqueu avellanes amb les dents:\nles trobareu fallades.\nXavier Amorós i Solà (Qui enganya, para, 1968)


El 30 de setembre s'acaba el termini per presentar-se al Concurs de fotografia del patrimoni de l'Alt Empordà\nEl proper dia 30 de setembre acaba el termini per a la presentació d'originals a la 22ena edició del Concurs de Fotografia del Patrimoni de l’Alt Empordà, una iniciativa cultural organitzada pel Consell Comarcal. Enguany el tema gira al voltant de les fires, festes o tradicions, sempre que estiguin relacionades amb algun municipi de la comarca.\nEl jurat estarà format per tres representants del Consell Comarcal de l’Alt Empordà, un fotògraf i un estudiós en patrimoni cultural. Si la qualitat dels treballs presentats fos insuficient, a criteri del jurat, els premis es poden declarar deserts. Les fotografies guanyadores quedaran en propietat del Consell Comarcal, el qual tindrà el dret de publicar-les. L'organització del concurs es compromet a fer constar el nom de l'autor sempre que es publiquin. La resta de fotografies seran retornades al seus propietaris un cop finalitzi l'exposició.\nEl primer premi serà de 400 euros i trofeu; el segon, de 200 euros i trofeu i el tercer, de 100 euros i trofeu. A l'import d'aquests premis s'hi afegirà la quantitat que s'ha d'aplicar en virtut del que marca l'Agència Tributària. Cap concursant podrà obtenir més d’un premi. El jurat, el veredicte del qual serà inapel•lable, farà públic els premis a finals del proper mes d’octubre en el transcurs d'un acte que coincidirà amb el lliurament dels premis. Les fotografies s'exposaran a la seu del Consell Comarcal de l'Alt Empordà, a partir del lliurament dels premis.