Mònica (@dunetna@mastodont.cat) - mastodont.cat, xarxa social pels catalans d'arreu.\nApassionada del programari lliure\n20 Seguint 70 Seguidors\nMònica ha impulsat\nDes 28, 2018, 16:54\nSi són diners públics, el codi ha de ser públic! Done suport a la crida de @fsfe per a més codi públic #publiccode https://publiccode.eu/ca/\nDes 23, 2018, 12:13\nAhir li vaig dir al meu fill de 4 anys que durant molt temps a les dones no se les ha tractat molt bé.\nEm va preguntar: per què?\nNo vaig saber respondre.\nPerò em va dir que m'ajudaria a canviar-ho. A veure si aconseguim educar un home feminista!\nDes 20, 2018, 14:04\nAnimad a l@s niñ@s a que aprendan y les guste la tecnología https://www.xataka.com/especiales/37-regalos-para-ninos-adolescentes-para-promover-vocaciones-informatica-programacion\nDes 22, 2018, 14:36\nDes 19, 2018, 10:56\nDes 18, 2018, 15:17\nAhora que llegan las fiestas navideñas y a tod@s nos invade la fiebre consumista, queremos aportar nuestro granito de arena a la sensatez colectiva y compartir algunos materiales sobre juguetes.\nDes 14, 2018, 08:43\nÉs genial el que fan algunes AFA d'escoles: La revolució de les joguines!\nDes 11, 2018, 14:12\nDes 06, 2018, 13:48\nTenim la culpa de tot...\nNov 29, 2018, 07:21\nAvui 29 de novembre: Vaga a l'ensenyament públic!\nNov 29, 2018, 07:08\n...Diverses Aturades Convocades!!!...⚠\nA més de la vaga de Salut https://gen.cat/2FC4FX1, avui hi ha convocades altres aturades a diversos sectors de l'Administració. Consulta'n els serveis mínims:\n📌 Vaga a l'ensenyament públic: https://gen.cat/2FO3Me4\n📌 Vaga 12-14h a l'Administració de la Generalitat: https://gen.cat/2KF6KAb\nNov 28, 2018, 09:33\nM'acaben d'enviar aquestes jornades sobre TIC's i Educació organitzades per la Fundació Ferrer i Guàrdia: http://bit.ly/JornadaTICsEducació\nJo no hi puc anar, però estaria bé que algú pro-software lliure hi pogués anar per dir que el programari lliure és una de les solucions per acabar amb la bretxa digital.\nNov 23, 2018, 08:04\n25N: per l'aplicació efectiva de la coeducació en la prevenció de les violències masclistes. Lleis, materials i propostes didàctiques a: http://sindicat.net/dona/2018/25N/25N18_coeduquem.pdf\nPor qué no veo a mis amigas (Una respuesta desde las tripas al anuncio viral de Ruavieja)\n“¿Subir los salarios a quien menos cobra en este país?\nLes voy a presentar la Champions League del cinismo, la hipocresía y de la poca vergüenza”\nNov 21, 2018, 10:09\nSabies que la Banca utilitza els tallers d'educació financera a les escoles catalanes (EFEC) per adoctrinar el nostre jovent?\nNosaltres volem la BANCA fora dels instituts!\nMira el vídeo i difon: Entre tots i totes, ATUREM l'EFEC!


Apartment Zita 4.5 - GriwaRent AG Grindelwald Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Zita 4.5 - GriwaRent AGTerrassenweg 75, Area de Gydisdorf, Grindelwald, Suïssa, 3818 - Veure al mapaExcepcional9,1Basada en5comentarisApartment Zita 4.5 - GriwaRent AGVeure més fotos"The view was very vivid and breath taking , the location of..."AhmedSaudi ArabiaVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Grindelwald, no busqui més enllà de Apartment Zita 4.5 - GriwaRent AG. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment Zita 4.5 - GriwaRent AG també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Grindelwald. Habitació familiar, servei de bugaderia són només algunes de les comoditats que fan que Apartment Zita 4.5 - GriwaRent AG sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com camp de golf (a 3 km), esquí, pistes de tennis. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Grindelwald, el Apartment Zita 4.5 - GriwaRent AG és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Dorfstrasse 118, 3818 Grindelwald. Cal que informeu el Apartment Zita 4.5 - GriwaRent AG de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Es tracta d'una malaltia crònica caracteritzada per dolor múscul-esquelètic generalitzat i una reducció del llindar del dolor amb augment de la sensibilitat dolorosa a la pressió en determinats punts del cos. Aquest dolor es localitza sobretot en zones musculars sense que existeixi un dany aparent i s'acompanya de diversos símptomes: gran sensibilitat a qualsevol contacte físic o canvi de temperatura, alteració del somni, esgotament físic i psíquic, entre d’altres. Aquests símptomes, que es troben presents en més del 70% dels pacients, poden aparèixer com a crisis d'esgotament d'un o dos dies de durada, més freqüentment o, de forma continuada.\nDe moment es desconeixen les causes i la forma de produir-se aquesta patologia. La mitjana d'edat en la qual predomina el seu diagnòstic se situa entorn dels 40-49 anys.\nEl diagnòstic de la fibromiàlgia és clínic, és a dir, basat en la simptomatologia què presenta el pacient, i després de descartar la possible existència d'altres quadres clínics amb símptomes similars. Encara no es coneixen proves diagnòstiques específiques que confirmin una fibromiàlgia, ni proves de laboratori, ni d'imatge ni proves biològiques, fet que complica el diagnòstic d'aquesta malaltia, estimant-se que el 75% dels pacients no està diagnosticat.\nNo es coneix un tractament específic per a la fibromiàlgia. Per al seu tractament s'utilitzen fàrmacs i tractament físic (fisioteràpia – exercici físic).\nExercicis recomanats per la fibromiàlgia\nMolts individus amb fibromiàlgia són sedentaris i els seus nivells de capacitat cardiorrespiratòria estan en nivells inferiors a la mitjana. El dolor, la fatiga i la depressió, contribueixen a portar aquest tipus de vida i per tant a tenir poca capacitat física. És difícil aconsellar i convèncer a una persona que se sent terriblement cansada que ha de fer exercici físic, sembla un absurd però és fonamental.\nL'entrenament amb exercicis aeròbics de dues a tres vegades per setmana i durant dotze setmanes pot ajudar a reduir de manera important el dolor, els punts més sensibles i fins i tot la depressió, la qual cosa en general es tradueix en una millora visible del benestar general. El gran problema és el manteniment d'aquesta millora, ja que l'adherència a l'exercici en els pacients amb fibromiàlgia és relativament baixa per creure que després de l'exercici es troben més adolorits i cansats.\nLa intensitat de l'entrenament ha d'incrementar-se paulatinament fins a arribar a un nivell normal o moderat. Si en realitzar els exercicis, els afectats perceben un empitjorament dels símptomes, han de rebaixar la intensitat fins que aquests disminueixin. Aquest tipus d'exercicis s'han de realitzar durant almenys 20 - 30 minuts.\nExercicis no recomanats per a la fibromiàlgia\nNo tot exercici és vàlid per a tots. Primer s'ha d'avaluar a la persona, analitzar quins generadors de dolor presenta, i en funció d'això decidir quins exercicis convé o no practicar. Així:\nSi una persona pateix, a més, una artrosi cervical s'ha d'obviar els exercicis repetitius del coll.\nSi pateix lesions de genoll o un excessiu pes potser els exercicis més adequats seran dins de l'aigua.\nEls que pateixen important contractura muscular se'ls recomanaria exercicis en piscines d'aigua calenta o solament la relaxació dins d'ella per anar incrementant l'activitat progressivament.\nEl pacient fibromialgic ha de participar i col·laborar en la seva millora, ja que no convé confiar solament en els fàrmacs. L'exercici físic és una peça fonamental en la recuperació, i tot i que els seus resultats no són immediats, cal continuar l'activitat per no recaure.\nPep Chaparro. Fisioterapeuta


Desordre – Economía en deportivas\nJa fa molt de temps que se sap de manera fefaent que tots els sistemes, de manera natural, tendeixen sempre al màxim desordre; això és cert també en tots els ordres de la vida, incloses les relacions humanes. Vegem una reflexió al respecte.\nEn el segle XIX es van fer molts descobriments i va ser el segle en el qual la Ciència va assolir una dimensió ja bastant similar a com ara estem acostumats a veure-la; a finals d’aquest segle, en 1865, es va introduir en el llenguatge científic el concepte d’entropia, definit aquest com la mesura del grau de desordre d’un sistema. Per explicar-ho de manera senzilla, l’entropia mesura d’alguna manera l’organització del sistema estudiat, si el sistema presenta un alt nivell de desordre, l’entropia serà alta; si, per contra, el sistema és eficient i estructurat, l’entropia tendirà a zero.\nConseqüència d’això, segons una de les anomenades «lleis de la Termodinàmica«, els sistemes tendeixen de manera natural al màxim desordre, això vol dir que és més fàcil que quelcom estigui desordenat que ordenat i ordenar-lo consumeix energia, en canvi, desordenar-lo no la consumeix o en consumeix molta menys. És a dir, qualsevol cosa a l’Univers tendeix de manera natural a la màxima entropia, al màxim desordre; per exemple, la temperatura tendeix a igualar-se a la del seu entorn i un gelat es desfarà espontàniament per aquest motiu a menys que no el posis a un congelador on, consumint energia, se’l mantindrà a la temperatura necessària per que no es desfaci. Derivada d’aquest concepte apareix la teoria de l'»entropia de la informació» que ens ve a dir com és de fiable la informació que rebem i que aquesta fiabilitat depèn del nombre de fonts consultades i de la qualitat de la informació en ella mateixa, com més fonts hi hagi, més divergents siguin i més informació no important incloguin, més «entròpica«, menys fiable serà la informació rebuda.\nAixò no deixa de posar-nos en evidència allò que ja sabem tots de manera intuïtiva, és més fàcil enderrocar un edifici que construir-lo i és més fàcil desmuntar quelcom que muntar-ho. En les relacions humanes passa sempre quelcom de similar, és més fàcil creure una mala notícia que una de bona i, en cas que algú erri en alguna qüestió, rebrà moltes més crítiques per aquest fet que pels encerts anteriors. Certament, en aquest sentit, la societat humana és entròpica, igual que tot el que l’envolta i això no ens ha d’estranyar.\nNo obstant això, ja que la nostra Societat tendeix de manera natural a la simplificació i el desordre, entesos aquests com a sinònims de desgavell, nosaltres mateixos hi afegim la nostra energia per tal que tot vagi funcionant, ens dotem de lleis que ens donen un marc de convivència al qual tots estem subjectes i escollim els nostres governants per tal que vetllin pel seu poble, per la seva Societat. Tanmateix, les decisions que, de tant en tant, prenen aquests governants poden i han de ser criticades, perquè no deixen de ser decisions humanes i, tal com deien els nostres avantpassats romans, «errare humanum est«; ara bé, errar dos cops en el mateix lloc ja no hauria de ser tan ben entès perquè, com també deien els romans, «non bis in idem«.\nDavant de situacions excepcionals com les que ara vivim caldria esperar decisions excepcionals i així ja fa nou mesos que va sent, hem patit confinaments, restriccions, canvis de normes, obertures, tancaments perimetrals i una llarga sèrie de propòsits i despropòsits, sempre pensats (vull creure) amb la millor de les intencions però, malgrat això, no sempre prou efectius. En aquest sentit, i en concret parlant del sector de la Restauració (que no és l’únic afectat), les decisions preses l’han afectat de manera directa i no només un cop, sinó en diversos de tal manera que actualment el sector està literalment contra les cordes. Va patir el tancament total del març, el tancament recent i, ara que havien pogut tornar a obrir, el Govern els imposa uns horaris inversemblants i difícils d’acomplir; una situació que els diu «ara pots obrir«, «ara no pots obrir» depenent de les hores i que farà que molts negocis, senzillament, no obrin per no ser rendible fer-ho.\nI és que les coses ordenades i clares sempre són millor que les coses desordenades i poc clares; en el cas de la Restauració, o es pot obrir o no es pot obrir, «si una cosa es diu, es fa i, si no es pot fer, es diu» i sempre de manera clara i concisa i sense cap mena d’error tant com sigui possible, així de simple. Una decisió clara en el sentit de prohibició d’obertura hauria de ser formulada sense cap mena de dubte i, això sí, amb tots els ajuts públics que siguin menester per al sector afectat pel tancament, i no val a dir que no es tenen recursos per a fer-ho, no haver pres la mesura sense tenir abans el suport econòmic imprescindible, si no es vol que la mesura impacti de manera injusta en uns més que no pas en d’altres. Les mesures actuals, encara que no sigui aquesta la intenció, crec que semblen més fetes per evitar que algú pugui argumentar que no se’l deixa treballar i causar, per tant, alguna mena d’avalot ja que, si no, no s’entén aquest galimaties d’horaris i excepcions.\nI ja sabem que tot a l’Univers tendeix a la màxima entropia, al màxim desordre, però un esperaria del seu Govern precisament que apliqués l’energia necessària per capgirar aquesta tendència natural. Ja sabem com últimament sembla que vagi funcionant tot en el referent a la gestió d’aquesta crisi pandèmica; tanmateix, una cosa és que la nostra Societat sigui «entròpica» i una altra cosa és que els nostres governants sembli que no facin bé les seves previsions en el moment de prendre segons quina decisió i es decretin normes que semblen més un galimaties o un desgavell i tot això, amb l’agreujant d’unes eleccions catalanes al costat. En poques paraules, cal prendre mesures per lluitar contra la pandèmia, sí rotund, però també cal tenir els recursos necessaris per ajudar els afectats d’una manera efectiva, no s’ha d’augmentar el desgavell a cada decisió que es pren ja que, si això passa, els governants estan fent un mal servei a la Societat.\n20 diciembre 2020 23 diciembre 2020 jomuleArticles d'opinió, Articles sobre economia i financeseconomía en deportivas, entròpica, entropia, hostaleria, lleis de la temodinàmica, restauració\nEntrada anterior Tiempo de crisis, tiempo de oportunidades.\nEntrada siguiente Desorden


Sobre el Calendari de Vacunes\nper ARTUR VIDAL LLOBERA *PROF AS - Friday, 5 June 2020, 09:39\nDes de l'Equip de Pediatria Territorial del Garraf ens ha arribat aquest document. En ell s’explica per què consideren que tenir les vacunes al dia és altament recomanable i també que no cal cap Informe des d’atenció primària per part del professional de pediatria o infermeria, dient que el noi o noia està correctament vacunat. En el document també hi ha una taula amb les vacunes que corresponen a cada edat segons any de naixement, per ajudar les famílies / escoles a saber si tenen la vacunació al dia.\nper ARTUR VIDAL LLOBERA *PROF AS - Thursday, 4 June 2020, 17:46\nEns ha arribat una nota de premsa des el Consell Comarcal del Garraf sobre els ajuts de menjador i transport.\nper ANA RUTH ESTRADA GONZALEZ *PROF AS - Wednesday, 3 June 2020, 10:14\nBenvolgut alumnat de 2n de batxillerat,\nEl dilluns 8 i el dijous 11 de juny es faran les proves extraordinàries de les matèries pendents de 2n de batxillerat. Les vostres professores es posaran en contacte amb vosaltres ja que aquestes proves es faran telemàticament i seguint el següent horari:\nPreinscripció ESO: Llista provisional de puntuacions\nper ARTUR VIDAL LLOBERA *PROF AS - Tuesday, 2 June 2020, 15:28\nAvui, 02-06-2020, ens han tramès una nova llista provisional de puntuacions per la preinscripció a l'ESO.\nTota la informació sobre la preinscripció AQUÍ.\nTasques per setmana 11\nper SUSANNA SOLER SABANÉS *PROF AL - Tuesday, 2 June 2020, 10:41\nBenvolgudes famílies, benvolgudes noies i nois\nEstem a setmana 11 del trimestre i això vol dir que cal enllestir CREACIONS FINALS i complimentar el PAM a l’ESO i tasques avaluatives finals a 1r de batxillerat. Seguim treballant en línia i des de casa.\nA 2n de batxillerat seguim també amb la preparació en línia per a qui es presenten a les PAU i, a partir de dilluns 8, també amb la possibilitat de presencialitat al centre. Vegeu document de reobertura.\nLes instruccions per aquesta setmana concretes per a cada nivell són:\nPla de Reobertura de l'institut\nper SUSANNA SOLER SABANÉS *PROF AL - Friday, 29 May 2020, 14:04\nLa setmana vinent, de l'1 al 5 de juny entrarem a Fase 2 de desescalada per la qual cosa es pot reobrir l'institut. Per fer-ho hem elaborat un PLA de REOBERTURA que podeu trobar a dalt de tot de la pàgina web del centre.\nUs preguem la lectura atenta d'aquest document, fent especial atenció als dies i hores d'atenció per cada nivell i a les mesures sanitàries obligatòries. No atendrem ningú fora de l'horari establert o que no segueixi les mesures sanitàries de protecció.\nA la pàgina del centre trobareu també un document que heu de descarregar, complimentar i retornar signat al tutor/a, fixeu-vos que n'hi ha dos, un per menors de 18 anys i un per majors (alumnat de 2n de batxillerat). Si no tenim aquest document complimentat correctament i signat, no es podrà entrar al centre.\nRecordeu que dilluns dia 1 de juny és festa de lliure disposició del centre, per tant romandrà tancat.\nper ARTUR VIDAL LLOBERA *PROF AS - Tuesday, 26 May 2020, 14:16\nHa començat el període de preincripció per al Batxillerat pel curs 2020-2021.\nNomés ha de fer preinscripció l'alumnat que ve d’altres centres.\nLes famílies de l'alumnat de 4t d'ESO i 1r de Batxillerat de l'Institut Montgròs, vau rebre un full de confirmació de matrícula una mica abans de decretar-se l’estat d’alarma. Aquest full confirma que voleu continuar al Montgròs, cursant 1r o 2n de Batxillerat, respectivament.\nA) Si ja vau lliurar aquest full al centre, no heu de fer res més fins el període de matrícula.\nB) Si no l’heu lliurat, el podeu enviar escanejat o fotografiat a l’adreça de correu preinscripcio_matricula@insmontgros.cat\nPer qualsevol dubte respecte d’aquestes qüestions, escriviu a preinscripcio_matricula@insmontgros.cat.\nPodeu trobar tota la informació sobre la preincripció i la matrícula AQUÍ.\nHORARI PAU Juliol\nper ANA RUTH ESTRADA GONZALEZ *PROF AS - Tuesday, 26 May 2020, 14:10\nFinalment avui s'ha publicat l'horari definitiu de les proves PAU de la Convocatòria de Juliol.\nS'ha afegit un dia més, de manera que les proves es faran els dies 7, 8, 9 i 10 de juliol. Us deixem aquest enllaç per tal que ho pugueu mirar.\nMolts ànims a tot@s i a seguir entrenant i preparant tan bé com ho esteu fent fins ara!\nEquip docent de 2n Batxillerat\n◄ Mes anterior | November 2019 | Mes següent ►


La música ens mou. Concert solidari 22 desembre Palau de la Música | Centre d'Informació de la Discapacitat (CID)\n18/12/2014 · by Biblioteques de Sant Boi\t· in General.\t·\nEl pròxim dilluns 22 de desembre la Fundació Grup d’Afectats d’Esclerosi Múltiple (GAEM) organitza un concert solidari per recaptar fons per la investigació d’aquesta malaltia neurodegenerativa. L’espectacle tindrà lloc a les 8 del vespre al Palau de la Música i serà presentat per la periodista Bibiana Ballbè.\nEl programa recull una selecció d’obres musicals representatives de diferents cultures i estils: un concert per a piano i orquesta de Franz Liszt, una selecció d’obres d’estil ètnic i una selecció de “Bossa Nova” i “Samba” del compositor de cinema Lalo Schiffrin, entre d’altres.\nSota el lema “La música ens mou” el Palau de la Música acull el concert benèfic. Les entrades es poden adquirir directament a la pàgina web del Palau de la Música, al portal del Club TR3SC, a El Corte Inglés i Atrápalo\nIII Edició dels premis Discapnet a les tecnologies accessibles →


El vel d'Harmonia: d’octubre 2010\nAquest cap de setmana passat, a Vilanova i la Geltrú, la ciutat on visc, una dona va morir assassinada a mans de la seva parella. El fill gran van trobar morts de costat els pares, ja que l’home es va suicidar disparant-se un tret amb l’escopeta de caça amb la qual havia mort la seva dona.\nFa esfereïr, i són tantes les víctimes, massa. No em trec del cap fàcilment aquest horror que sempre sento cada cop que salten als mitjans de comunicació aquestes notícies. I veig aquestes dones mortes d’una en una, i al final les veig totes juntes en un cel estrany, sense estrelles. A poc a poc, però, el cel es va aclarint perquè una altra vida les il.lumina.\nAlgunes d’aquestes dones havien estat mutilades. Però jo les veig com quan eren dones enamorades. Osiris, Orfeu, Dionisos, van ser desmembrats abans d’esdevenir déus. Crist va ser crucificat. En la vida il.luminada, els déus són resuscitats. I elles, les víctimes del desamor, també resusciten cada cop que pensem en elles. La memòria és un acte d’amor.\n(aquest bloc farà uns dies de vacances. Serem a Avinyó. Tornem per Tots Sants)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:15 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: desamor, Dionisos, dones, Orfeu, Osiris\nPer la seva gran categoria com a filòleg i lingüísta, Joan Solà i Cortassa (Bell-lloc d’Urgell, 1940), últim Premi d’Honor de les Lletres Catalanes hauria de ser un personatge més conegut en el nostre àmbit nacional. Fixeu-vos que no he escrit “cultural”, perquè conegut en l’àmbit cultural català, tot i que cal especificar-ho, ja ho és.\nPerò en un temps i en un país en el qual “encara” es qüestiona que siguem una nació, i que tants no volen pensar en tal cosa com si la nació no anés amb ells (cal preguntar-se en quin lloc viuen), el tema és posa difícil. S’ha de reconèixer, i prou greu que em sap, que si amb un micròfon a la mà em situo al mig de la Rambla vilanovina o barcelonina, tant li fa, i pregunto, a l’atzar, qui és Joan Solà, més gent de la que voldria em mirarà com si els hagués preguntat per un extraterrestre.\nÉs clar que no seria tan rara, la consideració d’extraterrestre, atesa la sensació d’estranyesa que alguns catalans sentim. No sé si heu parat esment en un fet que ja ha destacat algun periodista: cada vegada s’escriu menys el mot “catalans” en els mitjans escrits, com si fes vergonya. Altres no escriuen “catalans” a consciència, a fi i efecte d’anar esborrant el mot sin que se note el cuidado. I és que el nom fa la cosa.\nJoan Solà és un patriota català que planta cara (patriota és una altra paraula que sembla condemnada a desaparèixer del nostre lèxic). Llegiu el seu darrer llibre publicat: Plantem cara. Defensa de la llengua, defensa de la terra. El títol parla per ell mateix. Joan Solà és un patriota i un mestre tal com els grecs antics entenien aquesta figura de referència per a la societat. Joan Solà no es conforma, com els vells mestres grecs, a exercir amb excel.lència el seu mestratge a l’acadèmia que és l’Institut d’Estudis Catalans, i també a la universitat, sinó que s’esforça a situar la llengua catalana i els seus avatars al mig de l’àgora.\nPer aquest motiu, a Joan Solà jo ja espero llegir-lo cada setmana a les pàgines del suplement de cultura del diari Avui. Que, sigui dit de passada, cada vegada és més prim, i no només de pàgines, sinó de continguts. És vox populi entre la gent del gremi que a cada innovació que es fa en aquestes pàgines dites culturals es perden tants llençols que aviat no en quedarà cap. A més: l’actual Avui, que ja feia un temps que tinc entès que no arribava a la Catalunya Nord, ara sembla que no arriba al País Valencià i es diu que aviat tampoc a les Illes…\nEn aquest suplement cultural de l’Avui, Joan Solà hi té un espai senyer, que per sort es conserva: Parlem-ne, un espai que constitueix un model d’articulisme cultural. Així, a Parlem-ne es troben lliçons magistrals de lingüística escrites amb una gran eficàcia narrativa a fi i efecte de fer-les arribar a tots els públics, lletraferits o no. Les seves cròniques sobre temes filològics i lexicogràfics són una delícia il.lustrativa que van passant tan lleugeres com un suc de fruita però conservant totes les vitamines. El mestre Solà, setmana darrere setmana, ens explica amb erudició però amb una gran complicitat amb els lectors, els intrínguilis de la gramàtica, ens posa en safata l’origen de les paraules que fem servir, ens relata la seva història viva perquè les poguem utilitzar amb propietat, sobretot nosaltres, escriptors que mai no sabrem prou de res, i menys d’escriure.\nPer patriota i home savi, a Joan Solà se li va atorgar, com he dit més amunt, el Premi d’Honor. Aquest guardó es concedeix a aquelles persones que se signifiquen en la dedicació de la seva vida i del seu art a la llengua i a la cultura catalana. Que per molts anys, mestre Solà.\n(article publicat al Diari de Vilanova, 26 de febrer de 2010)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:22 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Avui, in memoriam, Joan Solà, Parlem-ne\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 11:11 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:26 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nTot d’una m’ha vingut a la memòria José García. Però, qui és, José García, us preguntareu. José, amb el qual ens vam escriure uns quants anys, era marine, i el vaig conèixer al portaavions J.F. Kennedy, una vegada que va estar aparcat al moll de Barcelona. I com hi vaig anar a parar, en un lloc tan estrany com aquest? Jo era una noia pacifista, anava sovint a escoltar Lanza del Vasto! En aquest temps sortia amb un xicot del qual, Déu meu, no recordo ni el nom, que em duia a veure pel.lícules d’acció… sobretot de guerra. Era un tros de pa i estava ben enamorat de mi, però jo no vaig resistir les pel.lícules d’acció de guerra. Si vam durar tres mesos encara gràcies.\nAquest bon noi, no sé com, coneixia José García, que treballava al portaavions més gran d’Amèrica, em va dir, ja veuràs com t’agradarà. Déu meu. El portaavions no em va agradar, com esperava, tot i que em van interessar molt les experiències que José García, el nostre guia, ens va explicar de Vietnam. Ell hi havia estat de debò, en aquesta guerra, i jo m’havia limitat a fer cartells en contra de la guerra… José García, com ja haureu endevinat, era llatinoamericà, i fer-se de l’exèrcit li va suposar guanyar-se bé la vida i pujar de categoria social. Més endavant, en una de les seves cartes em deia que s’havia comprat un Chevrolet. No cabia a la pell. Què se’n deu haver fet, de José García? Perquè avui m’ha vingut a la memòria?\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:28 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: José García, memòria\n“No és l’explicació de la Torà l’essencial, sinó els fets”, diu rabí Ximon al seu fill.\nHo llegeixo en un petit llibret, La saviesa dels pares d’Israel, recentment publicat per Fragmenta. Les sentències recollides de diversos rabins històrics formen una anella preciosa de bons consells, es tingui la religió que es tingui, igualment si no se’n té cap.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:51 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: obres, pares d'Israel\nL’experiència és única, transitiva i intransitiva alhora.\nLa memòria és reedita en el temps, els fets es despleguen davant dels nostres ulls com si fos ara mateix que els vivim. Si perden intensitat guanyen en carícia, si perden color guanyen en art.\n(a la foto: Cristina i Dani, Nadal de 2007. En la foto d'infants, el nen abraçava la petita, aquí la germana petita abraça el germà gran)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:25 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: experiència, memòria\nAvui, dia 21 d’octubre, cap a dos quarts de quatre un noi farà trenta-tres anys. El seu padrí Ramon, una bella persona que ja fa una pila d’anys que va morir de desgràcia a Tànger, em va dir, a peu de llit: “Recordaràs aquesta data perquè és gairebé històrica: d’aquí a no res, finalment arribarà a Barcelona Josep Tarradellas per restablir la Generalitat”. Tots estàvem pendents de l’esperat esdeveniment que tindria lloc dos dies després, el 23 d’octubre de 1977. Al balcó de la Generalitat, Tarradellas va pronunciar la famosa frase: “Ciutadans de Catalunya: ja sóc aquí”, que ens va fer tremolar de cap a peus.\nAvui, mentre felicito el meu fill: Per molts anys, Dani, endavant amb els teus projectes vitals!, veig Tarradellas com un home a qui va empènyer un gran afany de notorietat i de poder, i veig la Generalitat tan buidada i contrafeta que necessita amb urgència una regeneració! I tinc un record afectuós per en Ramon, tan bona fe i tan crèdul en tants aspectes de la seva vida.\n(a la fotografia: el Dani, amb dos anys, amb la seva germana Cristina de dos mesos)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:08 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nA peu pla,\nles perspectives no són les mateixes.\nEns veiem com figures en desconcert\nque miren amunt i arreu\nper carrers pujant i baixant\ncom una atracció de fira.\nCaminem entre cotxes que botzinen,\nperduts entre edificis pintats de grafitis,\nalguns fins al pis vint-i-set, o trenta.\n(Els xicots fan curses\nper veure qui s’enfila i pinta de més amunt).\nquan ens assenyalen una alta favela.\nCentenars de ‘sense casa’\nhi viuen sense llum,\n(del poemari inèdit: Quan Jurupari era déu)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:35 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: faveles, perspectives, Sao Paulo\nEls antics de la nostra tradició bíblica ens van transmetre, ben poèticament, que a partir de la transgressió dels nostres primers pares (figura de la parella primordial de l’existència), el nom diví va ser partit en dos. Des d’aleshores, aquestes dues parts estan vives, però incompletes, erren pel món, es busquen eternament... Són imatge del cel i la terra, del seu desig d’unió o plenitud que també busquem dins nostre, amb l’harmonia de l’ànima i l’animus, segons la terminologia de Jung, per als profans el femení i el masculí, o les forces del yin/yang xinès.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 11:06 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: cel, femení, masculí, terra, yin/yang\nPer santa Teresa la meva mare em comprava magranes. M’agradaven aquells granets com joies arrebossades de sucre al plat, un goig per a la vista i el gust, una manera de jugar amb el meu pensament tan donat a imaginar paradissos de fades. És clar que en els contes que la meva mare m’explicava hi havia bruixotes i gegantots dolents, tanmamteix com en la vida, vaig descobrir de seguida. Bé, de seguida no. Vaig retardar tot el que vaig poder, a consciència, un estat de coses en el meu interior. Per exemple: el temps. El temps dels infants és un temps dilatat, sense mesura. A casa hi havia rellotges, a tot arreu hi havia rellotges, la gent es guiava pels rellotges. Jo també, és clar, perquè depenia de la gent. Però no el mirava gaire, el rellotge, fins que un dia, un dels meus oncles em va voler avergonyir “perquè no sabia llegir les hores del rellotge”. Ell no sabia que jo no les llegia perquè no volia llegir-les… encara. Em vaig aturar davant del rellotge que hi havia al menjador i m’hi vaig estar una estona llarga, llarga, amb els ulls ben fixats en el moviment de les busques. Vaig estar el temps suficient davant l’esfera del rellotge com per poder observar de què anava la cosa. Quan vaig aprendre –sola!- com anava aquell mecanisme em vaig acostar al meu oncle i li vaig dir: “Són les cinc de la tarda. Quan vulguis em tornes a preguntar l’hora i te la diré”. I sí, me la va preguntar varies vegades aquell dia i en dies posteriors. I jo li deia l’hora del rellotge, però la meva hora, l’hora que jo sentia per dins, no li vaig dir mai perquè no m’hauria entès.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:35 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: infantesa, rellotges, temps\nLa crítica literària que practico és la de l'amateur: sorgeix de l’estima per la literatura, pel seu misteri, que m’és i no m’és conegut, ja que cada autor/a té les seves peculiaritats, inclosa jo mateixa. Estimo, doncs, la diversitat de maneres d’escriure, em fascina aquesta miríada de coloracions amb què els humans som capaços d’expressar-nos artísticament a través de la paraula. Tot llibre té la seva perla, però és clar que hi ha llibres que són un tresor, que fins i tot poden canviar-te la vida.\nM’entristeix gran part de la crítica contemporània, que més aviat busca posar el dit a la nafra fins i tot a vegades quan no n’hi ha. Una crítica tan plena de prejudicis, tan poc respectuosa amb el misteri, que fa burla del transcendent.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 11:24 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: amateur, crítica, literatura, misteri\nDescubrirás que algunas veces, la persona que esperas que te patee cuando te caes, tal vez sea de las pocas personas que te ayuden a levantarte. (José Luis Borges)\n“Pòtol, gandul, brut” –li deia al porter la senyora Malla.\nLa senyora Malla era la segona dona Malla, una dona basta, poc cultivada, però que de jove devia haver estat guapa i ben plantada, tot i que no tant com la primera senyora Malla, que era una bellesa com la noia de La perla de Weermer.\nEl senyor Malla va ser desheretat pels seus pares perquè es va voler casar amb la perla. “El senyor Malla havia de ser el marquès de Malla”, deia la gent de l’escala.\nJo també ho havia sentit i m’agradava aquella història d’amor. Però la perla, una noia delicada, es va posar malalta, va passar molts anys al llit, pobreta. Mentrestant, el senyor Malla va conèixer la que seria la segona dona Malla, aleshores la seva amant. Una història de pel.lícula…\nQuan va morir la perla, la parella clandestina es va casar, i la senyora Malla es va creure marquesa.\n“Pòtol, brut, gandul” –li deia al porter que no tenia l’escala gaire neta i ella era una maniàtica de la neteja.\nQuan va enviudar, va continuar vivint en aquell pis-palau. Els Malla tenien els mobles i les vaixelles més boniques que he vist mai. Damunt d’una calaixera estil imperi tenien un joc de cafè de plata que em tenia el cor enamorat, ja que reflectia els colors de l’arc iris els dies de sol. De nena, algunes vegades m’havia mirat en la cornucòpia del rebedor, i em sembla que em veia bonica i tot, amb aquell marc impressionant.\nUn dia van aparèixer una parella que sempre eren de visita a casa la senyora Malla.\n“Són uns grans amics, m’estimen molt, em cuidaran” –deia al porter la viuda Malla.\nEl porter, que ho veia d’una altra manera, deia: “Prou…”\nUna nit, gairebé de matinada, van trucar als veïns de la senyora Malla. Davant de la porta de la Creu Roja s’havia trobat una dona vella, malalta, agonitzant. Indocumentada, només duia un paper a la mà amb un número de telèfon. Els veïns, que no sabien què fer, van trucar al porter, i el porter de seguida va anar a la Creu Roja per veure què passava, qui era aquella misteriosa dona agonitzant que tenia el número de telèfon d’uns veïns de l’escala.\nQuan el porter va arribar a la Creu Roja, ja només va veure, amb horror i esgarrifança, la senyora Malla morta. Anava tota bruta, descuidada…\n“Sé qui és -va dir- ha viscut molts anys a l’escala”. I de seguida va agafar la guia telèfonica i va intentar localitzar la Sofia, la fillastra, que es va portar com la senyora que és. “S’ha de dur al Tanatori” –va dir la Sofia. I l’enterrarem al panteó familiar, al costat del meu pare”.\nEn un moment en què el porter i el cadàver de la senyora Malla estaven sols en una de les sales del Tanatori, el porter li deia per dins, amb llàgrimes als ulls per la pena que sentia per aquell final tan desgraciat: “Jo, el brut, el pòtol, el gandul…” Abans de marxar, li va deixar un ram de flors.\nEl dia que van anar a obrir el pis, el porter va quedar bocabadat: era buit, no hi havia res, tot s’ho havien emportat aquells pòtols que tant estimàven la senyora Malla, que tant l’havien de cuidar.\nEtiquetes de comentaris: senyora Malla, Weermer\nLa monja que, sortint de les adherències del món profà, va prendre el nom de Teresa de Jesús (que és també el seu nom de ploma com a escriptora), en realitat es deia Teresa Sànchez Ahumada, i no Teresa de Cepeda i Ahumada.\nEl pare de Teresa es deia Alonso Sánchez de Cepeda, i era fill de Juan Sánchez, un toledà que va patir deshonra acusat de judeitzar. Condemnat per heretgia i apostasia de la fe catòlica l’any 1485, Juan Sánchez, en companyia forçosa dels seus fills, va haver de recòrrer en processó els carrers i esglésies de la ciutat de Toledo set divendres seguits, cobert amb el sambenito o sac beneït, l’hàbit penitencial de color groc que després era penjat a l’església amb el nom del reconciliat ben visible per a perpetu oprobi i memòria del pecat. Aquest fet impedia, a ell i als seus descendents, tenir una professió considerada honorable durant cinc generacions.\nDesprés d’aquest episodi de vergonya (seva i als nostres ulls actuals!), Juan Sánchez va decidir posar terra pel mig i amb la família va anar a viure a Ávila, on va néixer Teresa, la seva venerable néta. A Ávila va dedicar-se al comerç i a recabar impostos reials i eclesiàstics. Així va consolidar la fortuna que a l’any 1500 li va permetre de comprar, a Ciudad Real, una executòria d’hidalguía, o el que és el mateix: un certificat de noblesa i neteja de sang, pràctica habitual, d’altra banda, com a mètode de supervivència social. Recordem que el 1492 els Reis Catòlics van decretar l’expulsió dels jueus que no haguessin renegat de la seva fe.\nQuan es va produir aquell episodi de la reconciliació toledana Alonso, el pare de Teresa de Jesús, tenia cinc anys. Pel seu propi caràcter, Alonso Sánchez de Cepeda va practicar un cristianisme exigent i feia ostentació d’hidalguía no treballant i exhibint riquesa, la qual cosa li va facilitar emparentar amb famílies de cristians vells. Alonso es va casar dues vegades. Teresa és filla de la segona esposa, Beatriz de Ahumada, cosina de la primera esposa, Catalina.\nQuan l’any 1519, Alonso Sánchez i els seus germans van obtenir la confirmació del certificat d’hidalguía, a poc a poc van anar fent desaparèixer el cognom Sánchez substituint-lo pel matern Cepeda. Així, la generació dels fills d’Alonso, néts d’aquell Juan Sánchez jueu deshonrat, ja són coneguts entre els seus veïns amb els cognoms de Cepeda i Ahumada.\nPerò tot aquest itinerari no va sortir a la llum fins l’any 1946, quan es va descobrir el llinatge en el qual tenia les seves arrels paternes una de les santes que més van ser utilitzades pel nacionalcatolicisme. Teresa de Jesús procedia d’una família de jueus conversos acusats de judeitzar! Un tal Narciso Alonso Cortés va fer públics els lligalls que donaven fe del plet d’hidalguia dels Cepeda, conservats fins aleshores a la Cancillería de Valladolid, i avui misteriosament desapareguts.\nEl concepte d’honra ha variat molt en el temps. En l’època de Teresa de Jesús, tot i que en les dones anava també lligat a la salvaguarda de la puresa, honra significava puresa de sang, que no era altra sang que la dels “cristians vells”, i de la qual jueus i musulmans d’origen estaven exclosos.\nEls treballs que Américo Castro va publicar a partir del descobriment de les arrels jueves de Teresa, l’alliberen, per a la modernitat, de les cotilles socials de la seva època i la situen en un altre pla. Com a monja i com a escriptora, Teresa mateixa ja ho havia donat a entendre signant amb el nom de Jesús, que la lliga a una noblesa o honra nova, sense deshonres ni plets.\n(article publicat al Diari de Vilanova, 15 d'octubre de 2010)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 8:52 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEl quotidià transfigurat, vet aquí l’essència de l’art. El quotidià amb la seva dosi de dolor i d’alegria, de treball i de contemplació, d’interrogant i de misteri. Qui pot impedir a l’artista o al poeta de cavalcar en aquest mester? Només la por, i aquesta també l’hem de transfigurar!\n(a la imatge: dibuix de Claude Collet)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:05 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: art, transfiguració\nLa interpretació escrita del que veig, escolto, sento, recordo, penso, només és la meva interpretació de la realitat, que és una i múltiple. Una mostra: vosaltres multipliqueu aquests textos com es van multiplicar els pans i els peixos. Vet aquí el miracle del diàleg.\n(a la imatge: llibre-escultura, d'Adelaida Murillo)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:27 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nFotografia salvada del socarrim, de l’holocaust, de la inquisició, o com en vulguem dir d’aquests sacrificis. Calculo que aquí devia tenir uns vint-i-tres anys i encara no m’havia casat. Vaig anar a Venècia amb uns amics, que em deien (ells ja hi havien estat): “A l’estiu hi fa pudor…” Pudor? Mai no he sentit cap mala olor a Venècia. Sempre que hi he viatjat m’han vingut al pensament i al cor les paraules escrites a De Verbo Mirifico, de Johannes Reuchlin, obra publicada el 1494: “Magnífiques són les teves obres, Senyor, i profunds són els teus pensaments.”\nAlgú dirà: Però si Venècia és obra humana…! Sí, i ben inspirada en la bellesa de l’Existència.\nEtiquetes de comentaris: fotografia, Johannes Reuchlin, Venècia\nUna amiga m’explica: "No fa gaire, recollint fotografies antigues (intentem posar-hi una mica d’ordre!), vam trobar una fotografia de grup a la qual li faltava la meitat." Vaig preguntar per què, i la resposta va ser: “La meva tia hi va fer desaparèixer “l’altra banda” de la família." Ah…\nLes fotografies meves que van aproximadament des de 1976 fins a 1993, els anys que vaig estar casada amb el pare dels meus fills, van ser cremades per la seva nova esposa. Les poques que tinc van ser "salvades" pels meus fills.\nLenin, Stalin, Mao, feien desaparèixer de les fotografies els seus enemics polítics.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:46 4 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEns reuníem al Manhattan, un bar que hi havia a la cantonada del carrer Urgell amb el carrer Còrsega, molt a prop de l’Hospital Clínic. A vegades només érem tres, a vegades sis, vuit o més d’una dotzena d’amics i amigues. Ens autoanomenàvem el grup. En aquesta época jo tenia divuit anys, després dinou, vint al final de l’existència d'el grup. Alguns teníem el Manhattan bastant a prop de casa (jo vivia a l’Avinguda de Sarrià). Altres venien de més lluny. Ens hi trobàvem per fer tertúlies davant d’una tassa de cafè, que era el més barat. El cambrer, jove com nosaltres, condescendent no ens deia res, tot i que sovint passava més d’una hora, i dues, i tres. El pòsit del cafè ja s’havia enganxat a la tassa quan ens alcàvem de la taula metàl.lica. A l’hivern se’ns hi feia fosc, al Manhattan. Érem estudiants amb pocs diners a la butxaca. A vegades algú es podia permetre prendre un quinto de cervesa o una Coca-Cola.\nEn aquestes trobades, generalment el dissabte a la tarda (tot i que a vegades ens hi havíem trobat un dia de cada dia), comentàvem els llibres que llegíem, discutíem de política, però sobretot parlàvem de filosofia i de religió. Alguns presumien d’ateus, que feia més modern. Assuatjaven aquestes converses exploradores del cor i de la ment humana, i que a vegades prenien alt volum de discussió, els comentaris al respecte de l’últim concert al qual havíem assistit. Molts dels integrants d’el grup anaven també al Conservatori. Només un, l’Ezequiel Larrea, es va professionalitzar. El nostre amic, un violinista brillant i sempre premi final de curs, va marxar a Bèlgica amb una beca March i de seguida va trobar feina de primer violí a l’Orquestra Reina Elisabeth.\nEl dia en què l’almirall Carrero Blanco va saltar pels aires ens vam reunir al Manhattan per discutir el tema del dia, que endevinàvem històric. Fa de mal dir, però més d’un, exaltat, es va prendre una cervesa o una Coca-Cola. El dia de l’atemptat a les Torres Bessones de Manhattan, el “nostre” Manhattan ja havia plegat i nosaltres segurament també tenim una altra mirada sobre les coses.\nEtiquetes de comentaris: Carrero Blanco, Ezequiel Larrea, Manhattan\nSembla que la vida és un camí d’aprenentatge, i això demana un treball sostingut en el temps fins al límit de la nostra vida. Mentrestant, mantenir els sentits desperts, tant els sentits físics com els sentits espirituals, ens porta a descobrir quin és el nostre paper en aquesta experiència –poèticament en podríem dir el drama còsmic-. Saber quin és aquest paper ens ajuda a encarnar-lo amb tota consciència. El misteri de l’Encarnació no vindria a ser aquest?\n(a la imatge: detall de l’Anunciació, de Bernat Martorell. Cap a 1445. MNAC)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:03 5 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: anunciació, aprenentatge, encarnació\nDe vell, Lev Tolstoi (1828-1910) tenia l’aspecte d’un anacoreta per mor d’aquells ulls incisius i plens de foc pentecostal que recorden els ulls que potser havia tingut Moisès quan va rebre les taules de la Llei al Sinaí: uns ulls brillants com teies ardents que veien més enllà del comú. Per aquesta raó, cap a la meitat de la seva vida, Tolstoi ja havia esdevingut una autoritat moral que encara perdura.\nEl gran escriptor que tan d’èxit havia obtingut amb les novel.les Guerra i pau, Anna Karènina, La mort d’Ivan Ílitx o La sonata a Kreutzer, per citar les més conegudes, i del qual enguany commemorem els cent anys de la seva mort, a causa de les seves idees havia anat desprenent-se no només de tota vanitat sinó també de les seves possessions materials i els drets d’autor, amb gran disgust per part de la seva dona fins arribar a la bogeria, com van tèmer i van patir marit i fills.\nSofia, cada vegada més allunyada del pa de l’esperit amb què Lev s’alimentava, es va tancar en la vida material i en l’àmbit de la vida domèstica, com reporta Mauricio Wiesenthal a El viejo León. Tolstoi, un retrato literario (Edhasa), i tradueixo: “Es va anar tancant en el seu món material i en les recompenses dels néts, les reunions de família, la satisfacció del deure acomplert…”\nLluny quedava la dona-companya, i fins i tot inspiradora, que passava en net els textos del marit, que els llegia i comentava, que feia suggeriments. Les cròniques diuen que devem a Sofia Tolstaia el fet que les descripcions de les batalles de la guerra napoleònica a Guerra i pau no fossin més llargues i detallades del que ja són. Era una qüestió de mesura, tal com l’escriptor va reconèixer.\nMesura, però, que va fallar en les relacions del matrimoni, cada vegada més deteriorades, a desgrat d’ells, perquè s’estimaven. Després de cada tempesta esquitxada de paraules ofensives la parella es perdonava i tornava a començar: “A vegades era Lev qui agafava el bastó i el seu sarró i fugia de casa per a tornar al cap d’unes hores amb el gest sorrut i ofès. Altres vegades era Sofia qui emprenia el camí de Kiev, disposada a marxar.”\nPerò la nit del 28 d’octubre de 1910 Tolstoi va fugir definitivament de casa seva a Iàsnaia Poliana. Encara era fosc quan va pujar al cotxe de cavalls que va travessar el bosc en direcció desconeguda. L’acompanya el doctor Makovitski, ja que Lev era vell i la seva salut delicada. Lev s’havia despertat a mitjanit i havia sentit com Sofia registrava els papers del seu despatx, havia vist com llegia el seu diari secret… Punt i final. Lev Tolstoi ja no va poder resistir més aquella situació de gelosia i setge psicològic perquè sentia que li quedava poc temps de vida i necessitava fer-se un espai de tranquil.litat i preparar-se per a la mort: “Desitjo la soledat…”\nNo obstant, en el seu exili forçat, enviava cartes a Sofia, tot i que li deia, després que ella intentés suicidar-se a l’estanc de casa seva: “No somiïs la meva tornada. T’aconsello que et resignis, que t’amollis a la teva nova situació i, sobretot, cuida’t”.\nQuan Tolstoi era ja al seu llit de mort en una petita estació de tren, sense coneixement i amb els ulls tancats, Sofia, que havia arribat de Iàsnaia Poliana, va demanar de veure el seu marit. Va agenolla-se al seu costat, li va fer un petó al front i a les mans, i li va dir: “Perdona’m”. Finalment Sofia havia comprès Tolstoi, l’home que havia escrit la seva conversió espiritual a Confessió? L’amor humà, tot i que imperfecte, quan és gran és també obert. El perdó era, doncs, una abraçada per a tots dos.\n(article publicat a L’Eco de Sitges, 24 de setembre de 2010)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:27 7 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEn l’acte creatiu, el creador/a entrellaça allò que té de personal-humà i allò que desenvolupa en un procès impersonal (en el sentit d’universal) que va més enllà d’ell/a mateix/a. L’obra ens explica d’una manera més àmplia de la que tenim consciència. Per les seves obres els coneixereu, diu l’Evangeli, i això val també en el camp de l’art.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:44 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: art, obra\nNo podem veure’ns, conèixer el nostre rostre humà, si no ens mirem en un mirall.\nEls jueus expliquen així aquest diàleg: Ein Soph, o el Déu “sense límits”, va voler veure’s, conèixer-se, i per a fer-ho va crear el món.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:38 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Ein Soph, mirall, món\nEnyorem un vestit de llum. Quan mirem endins, veiem aquest vestit de llum, en tenim memòria! Però el vam perdre. Al Gènesi es diu que Adam i Eva van trobar-se nus d’aquest vestit i van cobrir-se amb una pell. La nostra naturalesa lluminosa, fluïdica, va degenerar en una naturalesa opaca i basta que, no obstant, continua contenint alguna cosa d’aquella naturalesa original. El nostre camí humà sembla, doncs, un camí de retorn a la primigènia naturalesa lluminosa.\nAixò és una llegenda!, diran alguns. Però, no és cert que l’esperit de la lletra va més enllà de la lletra?\nEtiquetes de comentaris: vestit de llum\nEls viatges tenen la particularitat d’oferir-nos dreceres per comprendre la naturalesa humana, que és una, tot i presentar-se en formes culturals tan diverses com no hi ha una poma o una rosa igual a una altra.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 9:21 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nAquest matí hem tornat Bellprat, la primera Vila del Llibre de Catalunya a l’estil d’altres pobles de la xarxa Book Town de diferents països d’Europa.\n“Una Vila del Llibre és un poble rural petit, d’interès històric i/o de bellesa natural, en el que es concentren activitats econòmiques, socials, artístiques i culturals relacionades amb el llibre de segona mà, d’ocasió i d’antiquari en un marc d’activitats de caire cultural”, es diu al fullet editat per a aquesta tercera edició.\nHi vaig participar directament l’any passat, presentant El saber del cor, i dono fe d’una experiència molt gratificant tant per als autors/es com per als lectors/es.\n(a la fotografia, la dibuixant Pilar Bayés. Al fons, pintures de Salvador Collell. Per a més informació: www.amicsdebellprat.cat)\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 17:09 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Bellprat, Vila del Llibre\nVaig començar a treballar el dia 2 de maig de 1965 (el dia 1 de maig aleshores era la festa de San José Obrero). Tenia just catorze anys i encara portava mitjons curts. Aquesta és una imatge que es farà estranya als lectors/es joves. Però aleshores una noia no duia mitges fins als quinze anys, o més, quan se la començava a considerar una dona. Els texans van venir més tard… Era, doncs, una noia molt jove que, no obstant, va prendre la decisió de treballar perquè a casa no havien vist amb bons ulls la meva petició de matricular-me a la Llotja per estudiar art.\n“On vas a parar! Amb això no et guanyaràs la vida, i, a més, no fa per a una noia…” La bohèmia no ha agradat mai, de manera que vaig comprendre que havia de negociar la meva voluntat d’estudiar art: em posaria a treballar i jo mateixa em pagaria els estudis.\n“Si és així… tu mateixa, endavant”.\nVaig començar la meva singladura laboral fent una feina que no m’agradava gens: ajudant de comptable. Però tenia la meva compensació quan sortia de la feina a dos quarts de sis i com un llamp a les sis ja era al carrer Gran de Gràcia, on hi havia una sucursal de Llotja. Temps feliç de fer carbonets i apunts al natural.\nEntre les tasques laborals que tenia asignades era la d’anar a fer gestions bancàries a diversos bancs, entre ells el Banesto (Banco Español de Crédito), que aquests dies ha estat seu d’okupació i vandalisme el dia 29, dia de la vaga general. Les imatges de l’interior que vaig veure per televisió el mostren molt malmès, molt diferent d’aquella majestuositat, tot i que decadent, que presentava quan jo hi anava. Aquesta no era tampoc una feina que m’agradés gens, però tenia l’avantatge que m’allunyava una hora o dues de l’oficina, depèn de la feina a fer.\nQuan amb el temps he llegit les biografies de Fernando Pessoa i Franz Kafka, m’he identificat tant amb el rebuig pel seu treball ‘obligat’ en oficines. La seva vida veritable era a la literatura, com per a mi.\n(l'oficina era al carrer Londres. Extret de La capsa verda)\nEtiquetes de comentaris: Banesto, Fernando Pessoa, Franz Kafka, oficina\nLa meva àvia va morir el 16 de gener de 1983. L’endemà, el dia de l’enterrament, mig plovisquejava al petit cementiri de Monistrol d’Anoia. L’aire era humit i fred. La família teníem el cor encongit. L’àvia hi deixava una petja profunda.\nAl cap d’un parell de dies vaig emmalaltir. Devia agafar fred al cementiri. La febre va pujar fins a 41º. No hi havia manera d’abaixar-la. No servien de res ni aspirines ni draps freds al front ni dutxes. Va arribar un moment de total prostració. Sentia les veus de la gent de casa, però no podia contestar, la febre m’arborava.\nEn un moment donat vaig ‘veure’m’ a un metre del llit, o més. Allà a baix hi havia el meu cos, però ‘jo’ estava a mig aire. En aquell estat d’ingravidesa vaig percebre que l’àvia em demanava que anés amb ella. ‘Recordo’ haver ajornat la resposta mentre em sentia flotar per damunt del meu cos. Finalment, li vaig dir: “No puc, àvia, els nens em necessiten, són molt petits!”. Els nens eren uns infants de 6 i 4 anys.\nAl cap d’una estona em va baixar la febre. No sé el temps que va durar tot aquest procès que en diuen EPM (experiència propera a la mort). Certament vaig estar al límit entre la vida i la mort i no hi estava malament… Me’n va fer tornar (si és que una individualitat ho pot decidir, això resta en el Misteri de la Vida) la cura dels fills.\nPublicat per Teresa Costa-Gramunt a 10:38 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: àvia, EPM, fills


Últimes hores de funcionament de l'Hospital Sant Jaume » Ràdio Olot\nÚltimes hores de funcionament de l'Hospital Sant Jaume\nCap de setmana del trasllat del Sant Jaume al nou Hospital. Consulta les principals dates i el nou servei de bus per arribar-hi.\n| 14 de novembre de 2014\nÚltimes hores de funcionament de l’històric Hospital Sant Jaume d’Olot. Aquest dissabte es fa el trasllat de tots als pacients cap al nou centre ubicat a les afores de la ciutat. Un canvi que ha obligat també a redissenyar les línies de bus... segons l’Ajuntament hi haurà connexió amb transport públic cada 5-7 minuts.\nUn dels passadissos del nou centre (Jordi Altesa)\nAvui ja estan tancades les consultes externes, la rehabilitació i l’hospital de dia. El dia principal del trasllat serà dissabte. A partir de demà a les 8 del matí, urgències i parts ja s’atendran al nou edifici, ubicat a la zona del Pla de Dalt. Un canvi d’ubicació, del centre d’Olot a un extrem, que ha obligat a fer canvis en les 3 línies del bus: dues allarguen recorregut i a l’altra s’haurà de fer transbord. El regidor de mobilitat, Josep Ferrés, calcula que al nou edifici hi arribarà un bus cada 5-7 minuts. En concret, els usuaris de la línia B i C només notaran que el recorregut s’allarga fins al nou centre. En canvi, els usuaris de la línia A del TPO, la que cobreix Sant Roc i Bonavista hauran de fer transbord a un dels altres recorreguts.\nDilluns, dia 1\nEl dilluns el nou Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa ha de funcionar amb normalitat. Tot i això, el gerent del centre, Carles Puig, calcula que estaran entre 6 i 12 mesos perquè tothom s’adapti al nou equipament.\nDilluns doncs serà el primer dia de normalitat al nou Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa. Un centre que triplica l’espai actual i que ha suposat un important repte per a tots els professionals. Per tal de conèixer els canvis i viure l’ambient del primer dia, Ràdio Olot oferirà una programació especial aquest 17 de novembre. Començarà a les 12 del migdia amb un programa especial que s’allargarà fins a dos quarts de dues. A la tarda, a partir de les 5 i fins a dos quarts de vuit del vespre s’entrevistarà als protagonistes del nou centre.


Presentació equips Sony a Barcelona\nHe assistit a l'última presentació d'equips Sony que s'ha fet a Barcelona .Allà he coincidit amb l'Artur Álvarez i l'Ignasi Pastori.Ens ha agradat especialment el seminari de 3D i els treballs mostrats pel Pol Torrent i el Joan Riedweg amb la càmera HDcam SR 9000.Ens ha encantat el nou prototip de maleta amb un kit de so i la càmera XD cam HD 422 PDWF800.\na 2/25/2010 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: 3D, Artur Álvarez, ignasi Pastori, seminari, sony\nFormació gratuïta pel sector audiovisual a Editrain\nUs recomanem la possibilitat de fer cursos a Editrain de Barcelona, una entitat que ofereix formació gratuïta al sector audiovisual. Si us registreu a la seva web o per telèfon us tindran informats de tots els cursos que fan de finalcut, after effects, photoshop etc. Són cursos de fins a 30 hores amb diferents horaris totalment subvencionats.també fan seminaris molt especialitzats d' un sol dia amb un cost de 105 euros.\nNosaltres hem fet un de photoshop i hem quedat molt satisfets.\na 2/22/2010 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: cursos, formació, photoshop\nHem adquirit el gravador digital de so H4n de Zoom.\nL' H4n és un gravador independent de petites dimensions i 280 grams de pes que funciona amb targes SD de fins 32 Gigas. Disposa de dos micròfons estèreo incorporats i la possibilitat de connectar 2 micròfons amb entrada XLR o jack.Entre les seves prestacions està la gravació en 4 canals estèreo i alimentació phantom de 24 i 48v. Funciona amb 2 piles alcalines AA (6 hores 0 11 amb posició d' estalvi ) o alimentat a la corrent.Fa arxius wav o mp3 i té una pregravació de 2 segons.Es un gravador ideal per treballar com a complement de la càmera Canon 7D .Es connecta a l'ordinador PC o mac a través d'un cable USB i porta com a software gratuït de so el Cubase 4 LE.\nEtiquetes de comentaris: 7D, Canon 7D, Cubase 4, H4n, so, targes SD, Zoom\nPresentació accessoris GENUS per eos 7D\nAvui hem assistit, amb l' Eva Costa de Contentstv i el Miquel i l' Albert de Shooting, a la presentació dels accessoris de la marca Genus per les càmeres tipus DSLR com la nostra 7 D.\nEls responsables de Grauluminotècnia, representants de Genus, han mostrat la possibilitat\nd' ús del porta filtres, el visor posterior, el follow focus i d´un futur suport d' espatlla.\na 2/08/2010 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Canon 7D, GENUS, mattebox, portafiltres\nHem adquirit l´intervalòmetre Phottix per fer timelapse\nEstem fent servir l'intervalòmetre TC 501 de la marca Nikos Phottix per fer timelapse amb la canon 7D.\nAmb aquest aparell pots disparar la càmera amb temporitzador, dir-li la freqüència de temps de les exposicions i el número de fotos.També hi ha la posició bulb per llargues exposicions.\nHi ha models de cable per cada model de càmera.\nAviat publicarem els timelapses que estem fent.\nAquí teniu la web:\ninstruccions en format pdf en anglès:\nEtiquetes de comentaris: 7D, Canon, intervalòmetre, Phottix, timelapse


Sabies que (5) | Santa Coloma Gramenet\nPrincipal Ciutat Gramenet Turisme Sabies que Sabies que (5)\nSabies que... L'Ajuntament de Santa Coloma va emetre paper moneda, amb valor de 25 i 50 cèntims, per un import de 20.000 pessetes l’any 1937. Els bitllets, que van substituir la moneda fraccionària que havia desaparegut de la circulació durant la Guerra Civil, tots els billets van ser retirats un any després.\nSabies que... El 16 de novembre, de l’any 1986 es va inaugurar la plaça del Rellotge de Santa Coloma en un acte en què van assistir unes 8.000 persones. Avui en dia, la plaça és el centre neuràlgic del barri de Fondo, un espai de convivència i punt de trobada de diferents cultures.\nSabies que... Can Zam, mas del segle XVI de Santa Coloma, era conegut pel bon treball que es feia dels cultius. A més de vinya, blat, mongetes de ganxet i cebes, s’hi collia una gran varietat de fruita com ara maduixes, pomes o peres. Una bona part d’aquesta fruita es transportava fins al mercat del Born de Barcelona; la resta es venia a la mateixa masia.\nSabies que... Hi ha hagut dues grans nevades a Santa Coloma. La nevada del 17 i 18 de desembre de 1920 i la nevada del 24 i 25 de desembre de 1962. Aquesta darrera va ser de gran preocupació pel poble que, no estant acostumat a aquelles condicions climatològiques, es va paralitzar. També s’hi van produir diversos accidents per culpa del glaç i desperfectes creats per la ruptura de les canonades de plom. (Foto: Col•lecció Joan Viñas Grau)


2.1.1Paramount Pictures (1919–1921)\n2.1.2Margaret J. Winkler (1922–1925)\n2.1.3Educational Pictures (1925–1928)\n2.2.1Copley Pictures (1929–1930)\n2.2.2Van Beuren/RKO (1936)\nFèlix el gat (en anglès: Felix the Cat) és un personatge animat antropomòrfic de l'era del cinema mut, encara que també es van fer 15 curts sonors, els tres darrers en color (d'un total de 184). El seu pelatge negre, ulls blancs, i ample somriure, afegit a les situacions surrealistes en el que es representaven les seves històries, varen contribuir a fer d'en Fèlix un dels personatges animats més recognoscibles del món. Fèlix va ser el primer personatge d'animació a assolir un nivell de popularitat tan gran com per atreure els espectadors amb l'únic reclam de la seva aparició en una pel·lícula.\nEls orígens de Félix continuen disputats. El dibuixant australià i l'empresari de cinema Pat Sullivan, propietari del personatge Félix, van afirmar durant la seva vida ser el seu creador. L'americà Otto Messmer, l'animador principal de Sullivan, també ha estat acreditat com a tal. El que és cert és que Félix va sorgir de l'estudi de Sullivan, i les caricatures amb el personatge van tenir èxit i popularitat en la cultura popular. A part dels curts animats, Félix va protagonitzar una historieta (dibuixada per Sullivan, Messmer i després Joe Oriolo) a partir del 1923, i la seva imatge va adornar ben aviat marxandatge com ceràmiques, joguines i postals. Diversos fabricants van fabricar joguines de peluix. Bandes de jazz com Paul Whiteman han interpretat cançons sobre ell ("Felix Kept On Walking" de 1923 i altres).\nParamount Pictures (1919–1921)[modifica]\nMargaret J. Winkler (1922–1925)[modifica]\nEducational Pictures (1925–1928)[modifica]\nCopley Pictures (1929–1930)[modifica]\nVan Beuren/RKO (1936)[modifica]\nFelix the cat page Arxivat 2013-10-31 a Wayback Machine. (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Fèlix_el_gat&oldid=30196234»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 maig 2022 a les 03:17.


Un anticicló ens porta un cap de setmana estiuenc\nELPERIODIC.COM - 31/05/2019 | Fotograf: Archivo\nAmb màximes de fins a 29 graus, cels buidats i absència de vent\nAquest cap de setmana donem la benvinguda a juny i el bon temps ens acompanyarà. La presència d'un anticicló sobre la península ens deixarà temperatures quasi estiuenques des del divendres i al llarg de tot el cap de setmana. De fet, ja ho estem notant des del dijous, pujada de temperatures, cels buidats i absència de vents.\nAixí, segons la predicció de l'Agència Estatal de Meteorologia aquest divendres els cels estaran totalment buidats i notarem un lleuger ascens de les temperatures respecte als dies anteriors. Per exemple, en localitats d'interior com Ontinyent, Requena o Oriola, aconseguirem màximes de 28 graus i les mínimes no baixaran de dotze graus en les hores més fresques del dia.\nMateixa tònica el dissabte, jornada en la qual continuaran pujant les temperatures -lleugerament-, segons prediu Aemet. De fet, fregarem els 30 graus a Ontinyent, Oriola i Requena. En les capitals de província els termòmetres no baixaran dels quinze graus i en les hores centrals del dia semblarà quasi que estem a l'estiu: 25 graus a Alacant, 26 a València i 27 a Castelló. Quant al vent, bufarà variable fluix, tendint a component aquest.\nPel que respecta al diumenge, continuaran pujant les temperatures, especialment les màximes. Acabarem el cap de setmana, per tant, amb cels buidats i sensació tèrmica pròpia de l'estiu. El dilluns, segons Aemet, tornaran els núvols, especialment a partir de la vesprada. Encara que continuaran pujant les temperatures.


Cervera estrenarà noves ballestes per a les Caramelles\nDilluns, 30 de març de 2009 a les 0:37\nCervera (la segarra) - Les Caramelles són unes cançons populars que es canten per Pasqua. En el seu origen, els caramellaires recorrien els diversos masos anunciant la bona nova de la Resurrecció de Crist. Era una clara referència a la resurrecció de la naturalesa.\nAvui en dia, els grups de cantaires es planten al peu dels balcons dels amics i d'altra gent dels pobles i canten unes cançons. Algunes vegades s'hi fan acompanyar per instruments musicals diversos.\nNo fa molts anys, els cantaires de la nostra ciutat portaven ballestes i vares amb cistella. Les ballestes, encara utilitzades en algunes poblacions, són uns artilugis plegables i extensibles formats per llistons de fusta que en estendre’s permet fer arribar flors als balcons de les cases. Un cop recollida la flor, es fa arribar la cistella, que està lligada al capdamunt d’una llarga vara adornada amb cintes. En aquesta cistella i en correspondència es deixa un donatiu.. Antigament se'ls obsequiava amb ous, botifarres i menges greixoses, cosa que indicava que la Quaresma s'havia acabat.\nEn les caramelles de l’any passat, ja es va utilitzar una ballesta cedida per uns veïns de Talavera. Per això, enguany, un grup de pares de la Coral Infantil Nova Cervera s’han proposat construir-ne tres de noves i una vara amb la cistella. Aquestes s’han realitzat amb fusta de roure, faig i auró, i tenen una llargada de 4,10 m i 3,25 m.\nAquest fet contribuirà a recuperar aquesta antiga i bonica tradició desconeguda per als més joves i al mateix temps enriquirà, una mica més, el nostre patrimoni de la Cultura Popular.\nText: Ramon Armengol, rarmeng1@xtec.cat\nPublicat per Lo Carranquer


Febrer de 2013 – Club d’Escacs Mollet\nFebrer 15, 2013 Ramón Caro altres tornejos, article 0 comentaris\nNova jornada de ràpides del circuit per adults i nens. Crònica d’en Marçal Abadía. Carlos Balaguer Moreno guanya la novena jornada de ràpides El divendres 18 de febrer de 2013 es disputà la novena jornada del Circuit Mollet 2012/2013 sots-14 a un torneig de cinc rondes a 5 minuts a finish. Es presenten un total…\nFebrer 01, 2013 Ramón Caro actualitat, altres tornejos 0 comentaris\nDivendres 1 de febrer es va disputar una nova jornada de ràpides que, en aquesta ocasió va tenir algunes absències. Alguns per impossibilitat o cansanci i, d’altres, perque no s’en recordaven que hi havia ràpides (recordeu que a la web teniu el calendari penjat des de l’inici de temporada). Per part dels adults, victòria del…


Els jugadors del club decideixen rescindir els contractes el proper dilluns\n3 min. Reus 14/12/2018 14:15\n651x366 Els jugadors dels Reus després del partit contra l’Alcorcón / LA LIGA Els jugadors dels Reus després del partit contra l’Alcorcón / LA LIGA\nLa plantilla del Reus Deportiu ha anunciat aquest divendres la seva decisió de rescindir els seus contractes amb el club català, després de no haver cobrat els últims tres mesos de competició. La rescissió es faria efectiva dilluns vinent, ja que el conveni col·lectiu dels futbolistes permet trencar el contracte després de tres mesos sense cobrar. Sense les fitxes professionals necessàries, el Reus hauria d'abandonar la competició i el futur del club, amb més de cinc milions de deutes, és complicat. El primer pas seria deixar de competir a Segona, on el club viu la tercera temporada de la seva història després de l'ascens del 2016.\nEl propietari del club, Joan Oliver, segueix treballant per trobar una solució a darrera hora. Oliver, qui fou director de Televisió de Catalunya (2002-2004) i director general del Barça durant part del mandat de Joan Laporta, va arribar al Reus el 2013, aconseguint el primer ascens de l'entitat a Segona. Joan Oliver porta mesos buscant inversors i compradors, i estaria intentant tancar una acord amb una empresa xinesa per garantir el futur del club, tant aquesta temporada com els propers anys. El nou comprador hauria d'assumir el deute, tant amb els jugadors, com aquell global del club. Oliver té negocis a la Xina, on és accionista d'un club modest, però no ha aconseguit trobar la solució per posar ordre a un equip que podria acomiadar-se demà, quan hi ha organitzada una manifestació d'aficionats, jugant el seu darrer partit.\nJesús Olmo, capità de l'equip, ha llegit un comunicat signat per tota la plantilla després de l'entrenament previ al duel de Lliga d'aquest dissabte contra el Còrdova, partit que podria ser l'últim de l'entitat fundada l'any 1909. "Gràcies al conveni col·lectiu tenim l'opció de demanar la resolució dels nostres contractes i hem decidit a acollir-nos a aquest dret perquè entenem que la situació ja és insostenible", ha dit Olmo, que ha recordat que quan va començar la temporada "diversos companys no van ser inscrits" i que tota la plantilla ja va ser conscient que hauria de competir "en condicions inferiors" a la resta.\nCOMUNICADO DE LA PLANTILLA pic.twitter.com/dH0Ji8WsbF\n— Edgar Badia (@edgarbadia) 14 de desembre de 2018\nDesprés, segons el capità, el club va posar data a la solució. "El 29 d'octubre passat va haver de quedar solucionada la situació i el problema ha arribat fins avui. La Lliga va proposar pagar-nos les mensualitats pendents, sabent que hi hauria un descens administratiu al juny", ha comentat Olmo, però els futbolistes han decidit no esperar fins al final de la temporada, ja que "una solució parcial" només faria que "allargar el problema".\nBartolo, més optimista\nSi no hi ha solució abans de dilluns, que és la data límit que han posat sobre la taula totes les parts, el club desapareixerà i els futbolistes quedaran lliures per fitxar per qualsevol equip. "Lamentem aquest desenllaç per la ciutat, pels empleats del Reus i per uns aficionats que sempre han estat del nostre costat", ha dit Olmo. L'entrenador Xavi Bartolo de la seva part, s'ha mostrat més positiu que els seus jugadors, en afirmar que "fa dos dies pensava que això s'acabava, però avui he vist altres cares" després de parlar amb Oliver i els directius del club.\n"Disputarem el partit amb la mateixa professionalitat mostrada fins al dia d'avui", ha explicat Olmo. El Reus, en zona de descens, va guanyar el seu últim partit per 0-1 al camp de l'Alcorcón. Si finalment el club plega, els partits que no jugui es consideraran victòries per 0-3 dels equips rivals i només baixarien tres equips a Segona B.


El base Sergi García s'ha convertit en el segon jugador de Valencia Basket a formar part del Millor Quintet Jove de la Liga Endesa, en ser inclòs entre els cinc millors al costat de Luka Doncic, Simon Birgander, Jonathan Barreiro i Xabi López-Aróstegui per a formar l'equip ideal de la temporada 2017-18 entre els jugadors nascuts en 1996 o després. El director de joc balear s'unix d'esta forma en l'històric taronja a Guillem Vives, que va ser inclòs en el Millor Quintet Jove en la seua primera temporada a Valencia Basket, la 2014-15.\nSergi García va començar la temporada amb el Tecnyconta Zaragoza, amb el qual va disputar els primers nou partits de la competició. A principis de desembre, Valencia Basket va pagar la seua clàusula de rescissió per a incorporar al jugador, encara que diferents problemes físics només li han permès jugar 13 partits amb la camiseta taronja en la Liga Endesa.\nSergi ha sigut el segon jugador preferit en la votació del Millor Quintet Jove pels Jugadors (15 punts), el tercer per a l'Afició (10), el quart per als entrenadors (5) i el cinquè favorit de la premsa (3), la qual cosa li ha permès totalitzar 33 punts sobre 100 possibles, per darrere de Doncic (100) i Birgander (40), empatat amb Barreiro i per davant de López-Arostegui (23).\nSergi García complia els requisits per a ser candidat a estar entre els millors jugadors menors de 22 anys: haver disputat almenys la meitat dels partits (22 encontres entre Saragossa i Valencia Basket) i amb una mitjana d'almenys 10 minuts (Sergi ha estat més de 13,3 en el parquet). En la temporada 2017-18, el base ha promitjat fins al moment 4,9 punts, 2,1 rebots, 1,6 assistències i 6,3 de valoració. El seu millor partit com taronja en la Liga Endesa va tindre lloc en la Jornada 26, quan va signar 10 punts, 5 rebots i 17 de valoració en la victòria en la pista del Delteco GBC.


Els equips catalans infantil i cadet viatgen al camp d’entrenament d’Andorra\nLa localitat andorrana d’Ordino va tornar a acollir aquest estiu un camp d’entrenament dirigit a judokes d’edat cadet i infantil. Del 26 al 31 d’agost, les seleccions espanyola, andorrana i francesa van participar en aquesta trobada per preparar la temporada que tot just comença.\nEls medallistes catalans en el Campionat d’Espanya Infantil i Cadet van participar dels entrenaments en una delegació que va ser acompanyada pel President Fermin Parra, el Director Esportiu Jordi Yuste i la tècnica Marta Anton.\nL’expedició catalana va estar conformada per Lucia Domingo (Tot Judo Reus), Júlia Vàzquez (Bushido Rei), Kindi Ba (Associació Girona Judo), Júlia Queraltó (Danés), Raquel Romeu (Moià) i Noèlia Jardo (Esport-7).\nEl Director Esportiu va qualificar d’”èxit rotund” aquesta sortida a l’estranger dels judokes catalans per poder entrenar amb alguns dels millors judokes del panorama actual en edats escolars.\nDes de la Federació Catalana es vol agrair a la Federació Andorrana de Judo l’organització d’aquest camp d’entrenament un any més que permet als equips catalans infantil i cadet començar amb força la temporada.


setembre | 2009 | L\_’heroi de la llegenda\nPresentació ILP-Televisió sense fronteres\nPublicat el 16 setembre 2009 per thor9216\nPresentació Campanya ILP Televisió sense fronteres A la vall d’albaida Divendres 18 de setembre 19:00 h Roda de premsa al Casal Jaume I de la Vall d’Albaida. Amb l’assistència de representats de diversos partits, … Continua llegint →\nHerois de la Katalunya Interior – Glamour almo·gabber\nDiscàsso! Primer CD editat físicament (3r. de la seva carrera) dels "Herois de la Katalunya Interior", anomenat "Glamour Almo-Gagger". El grup més irreverent, políticament menys correcte i amb una posada en escena més impactant de l’escena catalana. Lletres explícites … Continua llegint →\nComentaris tancats a Herois de la Katalunya Interior – Glamour almo·gabber\nPublicat el 15 setembre 2009 per thor9216\nL’altre dia mentre la meva germana celebrava el seu natalici al macdonals jo no tenia res que fer. Fart de no fer res, vaig decidir dur una idea que havia tingut feia temps a la practica i aquest es el … Continua llegint →\nPublicat el 14 setembre 2009 per thor9216\nL’estiu s’acaba i pareix que encara es poden escoltar acords de les guitarres de la gossa sorda o balangueres a l’ambient. Sembla que encara es nota la gelada aigua del pou clar a la pell o l’alcohol a les venes … Continua llegint →\nComentaris tancats a /Estiu\nFrases Cèlebres de Mestres, Alumnes i altres parides.\nPublicat el 10 setembre 2009 per thor9216\nJoan Vicent Martinez Silvstre i Victor Micó Biosca Presenten: Frases Cèlebres de Mestres, Alumnes i altres parides. Professors En Matemàtiques: – Vicent Martí (Matemàtiques): Quan un interval està obert per exemple (3,10] això vol dir que comença en el 3 … Continua llegint →\nComentaris tancats a Frases Cèlebres de Mestres, Alumnes i altres parides.\nPublicat el 9 setembre 2009 per thor9216\nRelacionats: http://www.fotolog.com/torkemada_freaky/37714163 Tweet\nComentaris tancats a Pira porkista


La matinada de dissabte a diumenge, xàfecs de caire tempestuós a qualsevol punt del Maresme – Vilassar Ràdio\nLa matinada de dissabte a diumenge, xàfecs de caire tempestuós a qualsevol punt del Maresme\nMeteomar informa que aquest divendres 11 de maig, durant la tarda, es mantindrà l’ambient assolellat amb alguns núvols baixos poc destacables a la Serralada litoral. No s’esperen precipitacions. Vent moderat de component sud-oest. Mar en estat de maror a tota la costa de la comarca. Les temperatures màximes pujaran i aniran dels 20 als 24 graus.\nDissabte 12 de maig, torna a canviar el temps. Fins a mitja tarda la nuvolositat serà variable amb estones d’abundant. A partir de mitja tarda i fins al final del dia el cel estarà ennuvolat. Durant la tarda s’esperen les primeres precipitacions en forma de ruixats minsos i irregulars. Entrada la nit s’esperen xàfecs de caire tempestuós a qualsevol punt de la comarca. Vent lleugerament moderat component sud i sud-oest fent-se més variable al final del dia. Mar en estat de marejol amb àrees de maror. Les temperatures mínimes pujaran lleugerament mentre que les màximes seran una mica més baixes.\nDiumenge 13 de maig, temps insegur. Els núvols seran molt abundants de matinada però durant el matí s’obriran moltes clarianes, sobretot al centre i sud del Maresme. De matinada s’esperen precipitacions en forma de xàfecs que aniran a menys a mesura que arribi el matí. Durant el matí i fins a primeres hores d ela tarda no s’esperen precipitacions però entre mitja tarda i el vespre s’esperen nous xàfecs al centre i nord del Maresme.\nNotícia anteriorEl Ministeri destinarà fons extra per reparar els passejos marítims del Maresme\nSegüent notíciaDissabte 26 de maig, Festa de les 3 R\nVisitem el servei del Reparatruck https://t.co/S3iXP0Ouna https://t.co/PbBZL9mv71 13 hours ago\nCau un arbre de grans dimensions al Passeig Marítim https://t.co/Vg5nuyhZuf https://t.co/bIDzC3CNn2 18 hours ago


La Ciutat Esportiva s’obri al públic per a les competicions - Altea Digital\nAmb la recent flexibilització de les restriccions contra la COVID-19 decretades per la Generalitat, el regidor d’Esports, Pere Barber, ha anunciat l’obertura al públic de la Ciutat Esportiva. Segons informa l’edil, “esta mesura sols afectarà les competicions durant els caps de setmana i l’aforament estarà limitat al 30%”.\nEl protocol establert també inclou presa de dades i temperatura a l’entrada de les instal·lacions, a les que sols es podrà accedir per la porta principal. De la mateixa manera, el regidor demana que es respecten les mesures de distanciament social, ús de mascaretes i higiene.\nL’accés del públic al complex municipal estarà permés des d’este mateix cap de setmana, encara que les mesures de Generalitat entren en vigor el següent dilluns.


Publicat per PetitaCriatura a les 0:34\nComençar no és poc, i de fet, és el pas més complicat. Ara pot ser lent, però mica en mica. Molts ànims, i que evolucionis a gust.\n02 de desembre, 2008 07:40\nJo no sé per què dius que no entens aquest blog. Ets el noi dels comentaris reflexius i intel·ligents :-) Gràcies...\n03 de desembre, 2008 17:50


56 artistes treballen amb blocs de neu i gel al Pas de la Casa\nTones de neu amuntegada, olor d’amoníac i els peus de qui s’està parat que es gelen, mentre els escultors suen per dominar els blocs gelats. El Pas de la Casa reviu el concurs d’escultures de neu que, amb 56 participants, ha fet el ple.\nLa casa de colònies on s’allotgen té una capacitat de 50 persones, però aquest cap de setmana s’hi encabeixen els 56 inscrits, explica Àlex Arno, encarregat des del departament de Cultura del comú d’Encamp de coordinar el certamen. No hi ha problema perquè hi hagi algú de més: de fet del que es tracta, més que de competir –que també: a qui l’amarga tastar el dolç?– és de la companyonia i el bon ambient que es genera any rere any. De fet, molts dels participants són ja uns veterans en el certamen. Com l’Arnau Orobitg, baixat dels cims alpins on


El Suprem interroga els testimonis del 'procés' | Diari La República Checa\nEl Suprem interroga els testimonis del ‘procés’\nAquest matí quan Rufián atenia els mitjans\nÉs el torn dels testimonis. Després de set sessions de judici i la declaració dels 12 acusats, avui es podrà escoltar la veu de personatges clau en el que ha passat a Catalunya durant el “Procés”, sense anar més lluny Mariano Rajoy, Artur Mas o Soraya Sáenz de Santamaría.\nJoan Tardà, diputat d’ERC al Congrés, serà el primer testimoni a entrar a la Sala de Plens del Suprem, pel qual, després d’ell, desfilaran l’expresident de la Generalitat Artur Mas, l’exvicepresidenta del Govern Soraya Sáenz de Santamaría i l’exministre d’Hisenda Cristóbal Montoro.\nL’actual president del Parlament, Roger Torrent, ha comunicat que no pot declarar demà a l’haver ple a la cambra catalana, si bé el tribunal encara no s’ha pronunciat al respecte.\nJa a la tarda està fixada la testifical de Mariano Rajoy, de l’excoordinadora general del PDeCAT Marta Pascal, de l’expresidenta del Parlament Núria de Gispert i els exdiputats de la CUP Eulàlia Reguan i Antonio Baños.\nL’arribada de testimonis de semblant pes polític (avançada pel calendari electoral, per evitar que es produeixi durant la campanya) situa al tribunal que presideix Manuel Marchena davant de dos nous reptes: complir els temps que ha fixat i complir la promesa de no permetre interrogatoris ideològics.\nEl primer d’ells sembla complicat, ja que hi ha tres acusacions i dotze defenses personades i, com determina la llei i a diferència del que passa amb els acusats, els testimonis no tenen dret a no contestar alguna d’elles.\nEl president del tribunal, Manuel Marchena, tractarà que les preguntes no s’allunyin dels fets coneguts o de les competències que tenien els testimonis, però tot i així serà difícil complir aquests terminis quan alguns dels esmentats tenien tal altes responsabilitats.\nPel que fa al segon repte, respon a un compromís adquirit per Marchena en les qüestions prèvies, quan Jordi Cuixart va demanar expurgar de l’escrit d’acusació de Vox tot el seu contingut ideològic.\nLa qüestió és si els advocats d’aquest partit (entre els quals es troba el seu secretari general, Javier Ortega Smith) sortiran demà de la letargia a què els han sotmès els acusats en negar-se a respondre a cap de les seves preguntes. A partir de demà, ningú podrà eludir-les.\nEntre els protagonistes que (si es compleixen els terminis) testificaran matí, destaca el nom de Mariano Rajoy.\nSerà la segona ocasió en què testifiqui en un judici penal, si bé aquesta vegada ho farà en qualitat d’expresident i no de líder de l’Executiu, com va passar amb el cas Gürtel. A diferència de llavors, ho farà des d’una taula situada davant el tribunal.\nRajoy va ser president del Govern durant tot el “Procés”, de manera que són molts els fets pels quals es pot demanar la seva opinió, incloses les converses que fins a l’últim moment es van mantenir per impedir la Declaració Unilateral d’Independència (DUI), segons el testimoni de l’exconseller Santi Vila.\nEl mateix passarà amb l’exvicepresidenta Soraya Sáenz de Santamaría, encarregada de l’anomenada “operació diàleg”, mentre que a Cristóbal Montoro li tocarà donar compte sobre la suposada malversació de fons públics, ja que en el seu moment va assegurar que no es van destinar partides per finançar l’1-O, afirmació que després va tractar d’esmenar.\nPerò abans que ells, parlarà Artur Mas, que figurava entre els investigats inicialment, però va quedar fora del processament per decisió del jutge Pablo Llarena.\nL’obligació de respondre a totes les parts no és l’única diferència entre els acusats i els testimonis, hi ha una altra més rellevant: l’obligació de dir la veritat sota amenaça d’incórrer en un delicte de fals testimoni, castigat de sis mesos a dos anys de presó.\nNo obstant això la llei especifica que cap testimoni pot ser obligat a contestar una pregunta que li pugui “perjudicar materialment o moralment i d’una manera directa i important” llevat que els delictes tinguin “summa gravetat per atemptar a la seguretat de l’Estat, a la tranquil·litat pública o la sagrada persona del Rei o del seu successor”.\nLa llei també impedeix que es formulin “preguntes capcioses ni suggestives” o utilitzar la “coacció, l’engany, la promesa” o altres artificis per induir-los a declarar en un sentit o l’altre.\npreviousBel suggereix imputar Montoro i Rajoy\nnextSoraya declara entre glop i glop


HomemanagementXarxes SocialsXarxes Socials i Qualitat ISO 9001\n28 novembre, 2016Jordi Gabarró SustXarxes SocialsComentaris tancats a Xarxes Socials i Qualitat ISO 9001\nMàrqueting omnicanal, posicionament web i certificat ISO 9001\nPer seguir a temps real l’activitat de les xarxes socials i atendre a les comunicacions, activa sols aquelles notificacions i avisos que t’interessin. D’aquesta forma millorarà la teva productivitat.\nRecomanem fer servir eines d’escolta activa i monotorització de marca com ara Mention, Social Mention, Talkwalker o Google Alerts.\nLa monotorització de la marca és útil pels següents requisits de la ISO 9001: detectar incidències, reclamacions i el nivell de satisfacció dels clients.\nUna de les activitats més imprescindibles per gestionar adequadament la presencia online d’una marca als Social Media és atendre a la comunitat. Els usuaris fan preguntes, contesten a les publicacions de la marca i, en definitiva, volen interactuar amb ella. Per això és important reaccionar en temps i forma.\nPer agilitzar aquesta tasca, et serà de gran ajuda tenir en compte un “Pla d’Actuació” a les Xarxes Socials, que tingui en compte els supòsits més habituals. T’estalviarà molt temps a donar les respostes.\nDonada la gran quantitat d’informació que es publica a internet és molt important elegir què publicar. No sols es tracta de buscar al nostre sector, ja que la nostra competència genera continguts, que a la majoria dels casos no ens interessa compartir.\nPer completar-ho, hem de tenir en compte que Twitter (amb contingut a temps real) i YouTube (amb continguts de video). Per això cal revisar el que es publica en aquests medis.\nReady4Social és una eina que permet obtenir continguts de feeds, hashtags i comptes de Twitter i canals de YouTube per programar-los a les teves Xarxes Socials.\nUNE 412001 IN – Guia Gestió del Coneixement\nISO 14046 Petjada hídrica\n19 juliol, 2018Jordi Gabarró Sustcertificat ISOComentaris tancats a Qualitat a Logística i Transports\n25 octubre, 2018Jordi Gabarró SustGestió del coneixement, Millora continuaComentaris tancats a Millorar la teva eficiència amb Checklist\nCom funciona un checklist? El checklist és una bona eina que ajuda a vertificar el compliment del seu certificat ISO. Facilita la detecció del compliment dels processos, la seva eficiència així com els seus indicadors […]\n14 desembre, 2014Jordi Gabarró Sustcertificat ISO, Gestió AmbientalComentaris tancats a Sistema integrat de gestió: Integrar la ISO 9001, ISO 14001 i ISO 45001


Calendari | Escola Drac Roig\nFormació en Reiki nivell 1\nReiki, la disciplina d'imposició de mans mundialment coneguda i reconeguda pels seus beneficis, tant per els practicants com per qui el rep arriba a Canet de la mà de Xavier Munné 2nª generació de mestres Reiki i director del centre. Trobaràs a Drac Roig l'eina per arribar a la salut i la claretat mental, abandonar l'angoixa i el dolor psíquic i físic. Reiki s'ha obert un camí en el món de la medicina alternativa ràpidament per varis motius, és fàcil, és relaxant, no fa falta coneixements previs de medicina, és eficaç i és per tothom!\nAprendràs a equilibrar el teu propi cos energètic i el de les demés persones ja amb el primer nivell a través de l'harmonització del chakres ( centres energètics que alimenten i retroalimenten dels orgàns físics) poden practicar nens i adults amb increíbles resultats quasi inmediats, només necessites hores de pràctica!\nA l'escola Drac Roig cuidem de que els métodes siguin no només tradicionals sino efectius, per això ens fa especial il·lusió poder contar amb tu per aquest curs i que cada vegada més persones es puguin curar o si més no tractar a casa seva.\n"El Reiki està en tots i es per tots"\nPreu: 100€, inclou dossier a color i apats (esmorzar, dinar, berenar).\nPer reservar plaça envia un email amb les teves dades o truca al 652152330, possa't en contacte per qualsevol consulta, gràcies.\nentre setmana de dimarts a divendres de 9:00 a 13:00 caps de setmana de 9:00 a 18:00\nFormació en massatge tradicional tailandès\nDrac Roig et porta l'autèntic massatge tradicional de Tailàndia, après a la ciutat Chiang Mai de la Dra.Oi Khonsakrhan a l'escola Nuad Boran.\nAprendràs la serie tradicional sencilla de 100 moviments que inclou: pressions, estiraments i desbloqueig articular. Al ser el primer nivell no calen coneixements previs de massatge i/o medicina. El curs es divideix en un bloc teoric sencill i un bloc pràctic ampli, per superar el curs necessitaràs asistir a les 60hores de classe i superar l'examen teoric i pràctic.\nEl preu del curs és de 400€, inclou dossier amb fotografies a color i diploma.\ns'abonarà el total del curs el primer dia.\nSi volguessis fer-lo intensiu consulta les possibilitats al centre.\nPer inscripcions o més informació truca al telèfon 652152330 o ecriu al email escoladracroig@gmail.com.\nXavier Munné, director de Escola Drac Roig


DE TERRA ENDINS, DE MAR ENLLÀ – 70 anys en dansa – Orfeó Badaloní\nDE TERRA ENDINS, DE MAR ENLLÀ – 70 anys en dansa\n28 novembre a les 18.30\n« CONCERT SANTA CECÍLIA\nBADALONA CIUTAT EDUCADORA – Participació »\nEl proper diumenge 28 de novembre tot l’Esbart Sant Jordi lluirà les seves millors gales per celebrar el seu 70è aniversari, i ho farà amb el seu espectacle De terra endins, de mar enllà, una proposta plena de moviment, color i música en viu que ens aproparà a les tradicions i arrels de diversos indrets del territori català.\nAquest projecte, treballat amb molt entusiasme i emoció per part de totes i tots els participants, mestres i directors, ens proposa un recull de les danses tradicionals i populars catalanes més conegudes dels Països Catalans, com són La Corranda Alta, La Bolangera entre moltes d’altres.\nL’acte, concebut pel director de l’Esbart Sant Jordi Jaume DÍAZ i tot l’equip de mestres i equip tècnic, plantarà dalt de l’escenari a tots els components de l’esbart dansaire, i comptarà amb l’acompanyament en viu de l’agrupació musical Els Ginjolers. La veu en off i la presentació anirà a càrrec de Esther MARQUÉS. Cal destacar també que tot el vestuari, que tanta vivesa i color dona a les actuacions, està confeccionat a mà per gent del propi esbart i amics de l’entitat.\nSi sou amics de l’Esbart Sant Jordi, si voleu celebrar el seu aniversari, si us agrada la dansa popular catalana, si voleu apropar-vos a la tradició.. o senzillament voleu gaudir d’un espectacle meravellós, teniu una cita al Teatre Zorrilla el proper diumenge 28 de novembre a les 18.30h de la tarda.\nBallada Esbart Sant Jordi\nBADALONA CIUTAT EDUCADORA – Participació\n1 desembre a les 18.00 - 19.30\nÀFRICA ÉS L’HORITZÓ – Col·laboració\n10 desembre a les 19.00\nENTRE 4 PARETS – Representació La Mar de Teatre\n11 desembre a les 18.30\nENTRE BOMBOLLES – Representació El Nucli\n18 desembre a les 21.00 - 19 desembre a les 19.00


Una llàntia romana, la peça del mes de maig del Museu d’Història de Tarragona\nLa peça es presentarà aquest dimecres, 8 de maig, a les 18 h, al pati de la Casa Castellarnau\nAquesta llàntia romana es podrà veure a la Casa Castellarnau durant el mes de maig AJUNTAMENT DE TARRAGONA\nDimarts, 07 Mai 2019 10:41\nUna llàntia romana que mostra la lluita de dos púgils és la peça del mes de maig del Museu d’Història de Tarragona, en el marc de la seva proposta divulgativa ‘Quan els objectes parlen: La peça del mes’. Com cada primer dimecres del mes, aquest dimecres 8 de maig, a les 18 h, es presentarà el nou objecte al pati de la Casa Castellarnau en un acte obert i gratuït.\nLa llàntia és un petit objecte quotidià que servirà per apropar la vida diària de l’època romana. La peça, a més de representar com a tema decoratiu la lluita de dos púgils, està realitzada amb una tècnica molt particular i poc freqüent en època romana, el vidriat. Els tècnics de Patrimoni Històric, Jordi Abelló i Cistòfor Salom, seran els encarregats de realitzar la presentació de la peça, de manera que detallaran la composició de l’objecte, donaran les claus per entendre la quotidianitat romana i relataran com va arribar a formar part del fons del Museu.\n‘Quan els objectes parlen: La peça del mes’ és una proposta divulgativa del Museu d’Història de Tarragona. Durant aquest 2019, s’exposa cada mes, al pati de la Casa Castellarnau, un objecte de la col·lecció municipal en una vitrina, juntament amb un cartell que explica la seva singularitat, i visible des del carrer. El primer dimecres de cada mes, a les 18 h, es fa una presentació de la peça al mateix pati en un acte obert i gratuït. Els objectes exposats recorren diferents períodes de la història de Tarragona, com l’època romana, el setge de la guerra del Francès i la prolífica indústria del vi del segle XIX, entre altres.


Unió Esportiva Olot » 2017 » Febrer\nLa jornada al futbol base (4 i 5 febrer)\nEl mes de febrer s'iniciava amb molta activitat futbolística al Morrot i uns registres de 5 victòries, 2 empat, 4 derrotes per als equips de la Fundació UE Olot. Una jornada molt positiva, especialment per als dos juvenils.\nPropera jornada al futbol base (11 i 12 febrer)\nDembo, dos anys més de debò\nL'extrem gambià allarga la seva relació contractual amb la UEO per a dues temporades més. Tot i venir de Segona Catalana, Dembo Batchilly s'ha destapat amb desequilibri i velocitat per aportar gols decisius, assistències i detalls tècnics des de la banda.\nMeravellosa bogeria (UE OLOT 3-2 Vilassar)\nAmb una capacitat de reacció envejable, la Unió Esportiva Olot es desfà de forma soferta d’un Vilassar molt batallador i eficaç de...\nOlot-Vilassar (per Isaac Planella)\nLa Unió Esportiva Olot espera traslladar les bones sensacions del Nou Sardenya aquest diumenge a casa contra el Vilassar de Mar (16:30h). Els de Manel Moya són el tercer millor visitant de la categoria i ja han guanyat, per exemple, a Peralada, Palamós o al Narcís Sala.\nConsulta el fullet de l’Olot-Vilassar