L’encamisada i les corregudes de l’anell, actes centrals i multitudinaris de les festes de Sant Jaume – Rellevant.cat\nPosted on 25 de juliol de 2018 Author Ajuntament de Manacor\t0\nLes festes de Sant Jaume constaten un any més l’èxit dels actes recuperats.\nUn any més i d’ençà de l’embranzida de les festes patronals de Manacor des de l’any 2011, milers de manacorins i manacorines han volgut viure en primera persona l’Encamisada, un dels actes centrals i amb més acollida de les festes de Sant Jaume a Manacor.\nA l’Encamisada de Sant Jaume es concentren en un sol cercavila varis dels elements de festa més nostres, més manacorins. La Mulassa de Manacor, els Gegants de Sant Domingo, els Cavalls de Sant Jaume, la Banda de Música de Manacor, la Colla Castellera Al·lots de Llevant i els Xeremiers de Manacor han desfilat seguits per una multitud vestida de blanc, com marca la tradició.\nA les set de l’horabaixa la plaça de sant Jaume, la plaça que du el nom del patró de la ciutat, es va omplir de gent de totes les edats per veure de prop l’arribada dels Cavalls de Sant Jaume després de l’acte d’entrega del penó de sant Jaume al síndic jove.\nTots junts i envoltats d’un agradable ambient festiu, iniciaren el recorregut que els va dur a la plaça del Palau on es trobaren amb les autoritats per acabar l’itinerari a la plaça del rector Rubí.\nEn acabar l’Encamisada, els Cavalls de Sant Jaume, acompanyats de la Banda Municipal de Música de Manacor, iniciaren, a la plaça del Palau, l’itinerari cap a la Via Verda on es celebraren els jocs a cavall. Els jocs a cavall estan documentats a les festes de Sant Jaume del segle XIX i principi del XX i, cada any, atreuen l’atenció de milers de ciutadans.\nDesprés de desfilar davant el públic, els cavallers iniciaren els jocs que consistiren en diverses proves; córrer abraçats de dos en dos, agafar el mocador i, finalment, córrer l’anell. Els cavallers anant a galop havien d’encertar una anella amb una espasa de fusta.\nDurant tot el temps que duraren els jocs, la Banda de Música de Manacor i el públic animaren i aplaudiren els cavalls i els cavallers.\nPrevious PostPrograma de festes de Cala Millor\nNext PostEl turisme que no ens convé a nosaltres, li convé a qui ens mana


3Per a saber més\n8 maig 1991 (67 anys)\ncompositor clàssic, pedagog musical, director d'orquestra, músic\n(1909) The first rain (en)\nEl març de 1954, va conèixer Núria Schönberg, filla del compositor Arnold Schönberg, a Hamburg, on va assistir a l'estrena mundial, en versió de concert, de l'òpera Moisès i Aaron del compositor desaparegut tres anys abans. Nono es va casar amb Núria el 1955. La parella va tenir dues filles, Silva, el 1959, i Serena Bastiana el 1964. Nono i la seva família es van instal·lar a l'illa de Giudecca (Venècia) el 1956.\nEl 1959/60 desenvolupà una intensa activitat com a professor en els cursos d'estiu de Darmstadt, i, més tard, impartí classes i donà nombroses conferencies a Darlington (1959/62), Hèlsinki (1961), la URSS (1962) i Amèrica Llatina (1967/68). El recorregut artístic de Nono s'inicia el 1950, amb la composició Variazione canoniche sulla sèrie dell'op. 41 di Schönberg, per a orquestra de cambra. Per tant, el principi de la seva activitat creativa ja va unit a la seva adhesió a l'experiència dodecafònica de l'escola vienesa, comú, a tants d'altres músics de la generació de la immediata post-guerra. En la seva següent obra, Polifonica-Monodia-Ritmica, per a flauta, clarinet, clarinet baix, saxofon, trompa, piano i percussió (1951), Nono profunditza, mitjan emprà una formació instrumental limitada, en les possibilitats expressives d'uns quants instruments, a fi d'assolir la major claredat instrumental possible. El 1951 Nono va compondre el seu Epitafi per a Federico García Lorca, tres estudis per a soprano, baix, petit cor i instruments de percussió, en el que experimentava per primera vegada una temàtica política i civil, i, enfront a la construcció creativa racional, accentua l'expressió emocional de sentiments molt concrets, com eren els del antifeixisme espanyol reflectits en el text d'aquesta obra.\nDos anys més tard, el 1958, Luigi Nono s'interessà per l'expressió de sentiments més individuals, a La terra e la compagna, per a solistes, cor i instruments, i en els Cors de Dido, per a cor i instruments. En ambdues obres, el compositor opta per un dens cromatisme que aglomera els sons, separats per semitons, i continua emprant la tècnica de la segmentació sil·làbica del text, el que dona origen a singularísmes superposicions vocàliques. En emprar texts de Cesare Pavese (La terra e la compagna) i la d'Ungaretti (Cors de Dido) mostra el seu interès per enllaçar amb texts que testifiquin realitats existencials concretes. També del 1958 és la seva Composizione n.º 2 (Diario polonès), per a orquestra, en la que, per expressar els sentiments d'horror produït pel record dels camps d'extermini nazis, empra quatre grups orquestrals, que subratllen l'extrema cruesa del dens contingut instrumental.\nPer a saber més[modifica]\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Luigi_Nono&oldid=28713167»


Acció Climàtica i ajuntaments al·legaran contra el projecte de MAT entre Aragó i Catalunya\nPublicat 23/11/2021 22:37CET\nDELEGACIÓN DEL GOVERN EN LLEIDA\nEl delegat del Govern a Lleida, Bernat Solé, ha avançat aquest dimarts que la Conselleria d'Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural de la Generalitat i ajuntaments de Lleida, Tarragona i Barcelona presentaran al·legacions contra la línia elèctrica d'evacuació de molt alta tensió (MAT) que el grup Forestalia promou entre "Aragó i Els Hostalets de Pierola (Barcelona) que travessa tres vegueries".\nSolé ha fet aquestes declaracions als mitjans a Vinaixa (Lleida) en finalitzar la reunió que ha mantingut amb la directora general d'Energia, Assumpta Farran; el delegat del Govern al Penedès, David Alquézar; el director dels serveis territorials d'Acció Climàtica a Tarragona, Àngel Xifré; i representants de 30 municipis de les tres províncies.\nSolé ha apuntat que la reunió ha servit per coordinar aquestes al·legacions i ha avançat que la primera mesura serà demanar una pròrroga per tenir més temps per preparar-les.\nEl delegat del Govern a Lleida ha afirmat que "és evidentment que el projecte té més una voluntat de transport que de vehicular l'energia generada als parcs eòlics" i ha agregat que té una afectació molt important en els municipis per on passa.\nEl delegat del Govern al Penedès, David Alquézar, ha dit que la línia "té unes proporcions i una afectació al territori que no és acceptable, que no és el model que necessita Catalunya de producció d'electricitat de proximitat".\n"És una agressió que no es pot admetre de cap manera", ha remarcat el delegat del Govern al Penedès en les seves declaracions.\nPer la seva banda la directora general d'Energia, Assumpta Farran, ha assegurat que des del punt de vista energètic, "la lògica d'aquest projecte és difícil de veure".\n"No ens agrada el projecte i per la qual cosa presentarem al·legacions", ha asseverat Farran, que ha considerat que és una línia de molt alta tensió de les quals no n'hi ha a Catalunya.\n"No té cap lògica des del punt de vista energètic si és que no hi ha un altre objectiu que és el que cal identificar i que és el que jo crec que que posa nerviós a tothom", ha seguit.


En primer lloc, he de dir que aquesta entrada és diferent i especial, perquè és l´ultima entrada d´aquesta assignatura, bases didàctiques. Per tant, no tractarem un nou tema sinó que faré un breu resum de totes aquelles coses que hem anat donant a classe els últims mesos i per tant, penso que serà interessant i emotiu.\nEn un pincipi he de dir que des que era petita sempre he somiat arribar a ser una bona i admirable mestra, possiblement aquesta aficció bé de voler ajudar als altres, d´orientar-los i ensenyar-los i sobretot formar-los per a la vida. Per arribar a tot això primer hi ha que partir de unes bases teòriques que posteriorment les aplicarem a la pràctica. Sabem que actualment l´escola és de caire constructivista, significa per tant que ensenya per competències i que la font principal és l´alumne, hi ha que orientar-lo i guiar-lo i ensenyar-li el vertader conèixement.Les TICs, també són una font de coneixement que s´han introduit en l´àmbit educatiu i encara que siguin útils per al seu aprenentatge, hem d´ensenyar l´alumne a distiguir la vertadera informació d´aquella que n´és falsa. Imaginau-vos en un món on no hi hagués escoles, possiblement viuriem en un autentic caos, qui anava a dir que formar a les persones fos tan essencial i imprescindibles, que no es tracta d´un simple coneixement sino de ser capaços de respondre a qualsevol problema, que puguin adaptar-se i conviure en la societat, perquè encara que l´educació sigui important, tot té a veure també amb l´actitud que mostrarà l´educant.\nSi he d´ensenyar els meus alumnes, ho faré pensant en el seu futur, els he de demostrar que si jo puc realitzar qualsevol cosa ells també poden, els he de motivar incitar-los a l´acte educatiu. Per això en aquest ultims mesos, donàvem coses noves com per exemple el model TPACK, els deu principis psicopedagògics, havia de lleguir llibres i articles sobre Neus SantMartí, Zabala o Tonucci, etc. M´he adonat que he après molts continguts i ho he fet de manera significativa, perquè a mí ningú m´ha ensenyat com s´estudia, i tothom ho fa de forma mecànica, memoritzant temes que et serà útil per el dia del exàmen però que si no posses en pràctica es perd. Es curiós viure en una societat que es troba en un canvi constant i al mateix moment estudiar aquest canvi a més de que el vius al moment, l´aprecies i ho entens, per exemple, l´escola dels nostres avis era de caire tradicional que ja ho he explicat en les publicacions anteriors, i ara actualment l´escola és constructivista. Jo estic estudiant com he d´ensenyar i quins métodes hauré de seguir i el que m´impacta és que a més de saber i anar ampliant el meu coneixement, és saber que aquests procesos són actuals i reals i que ho estic visquen i contemplan dia a dia, que ara ja puc aportar les nostres opinions per fer-ne un mòn millor perquè sé de que tracta, com he d´ensenyar ,de quina manera, com he de motivar els meus alumnes així com també els he d´avaluar.\nPublicado por andrea tur en 14:26 No hay comentarios:\nAquesta setmana a bases didàctiques, ens hem centrat en l´eina twitter, en aquest cas, hem utilitzat un nou métode d´aprenentatge mitjançant aquesta pàginaweb elaborant-ne un debat on tota la classe ha participat i ha compartit arguments recolzant les seves opinions.\nL´activitat ha durat una setmana. En aquest període de temps, la mestra havia elaborat una taula dividint la classe en dos grups, els que estaben a favor i en contra de l´escola tradicional, un dels temes que més hem treballat en tot aquest curs. En consequència, cadascú havia de publicar en aquesta pàgina web, concretament #edubateeiv un argument raonat que justifiqués allò que defensava. Aquesta pàgina, a més de publicar allò que creguem necessari, també ens mostra els comentaris dels nostres companys inclós d´altres persones que estan interesades en aquest debat i participen. Finalment, l´activitat queda conclosa quan es du a terme en clase, en aquest cas, la classe queda dividida en dos grups i han de contestar una sèrie de preguntes com: un examen por exercir pressió sobre un nin? I en la vida real, no tindran pressió?,o d´altres com: aprendre a pensar o a prendre els constinguts?o fins i tot d´altra i una molt qüestionada avui en dia; es sap més ara que abans?. La veritat és, que són preguntes que sense haber obtingut formació prèvia són dificils argumentar o basar la teva resposta si no conèixes qualsevol autor que conegui de primera mà aquest tema, en aquest cas persones com cal recordar: Zabala o Neus san martí.\nAutor: Andrea Tur\nD´altra banda, he de dir, que aquest activitat ha resultat un bon métode alhora de d´aplicar-ho en una clase de primària i sobretot una bona experiencia. No tan sols es tracta de demostrar als teus companys i a qualsevol persona allò que saps i conèixes sinó que es tracta de justificar la teva resposta i allò que hi penses del món actual, dels nous métodes que van sorguin i dels advantatges que hi proporcionen. A mesura que a clase anem tratant nous temes i anem aprenent que avui en dia els mestres tenen com a prioritad els seus alumnes, que els llibres de text passen a un segon plànol i que ja no es tracta d´una escola selectiva,sinó d´una escola que utilitza nous mètodes d´orientació als alumnes i per tant com a resultat la clase passa a ser més dinàmica , he de dir, que per a un bon aprenentatge, si se´n fa un bon ús de twitter,avui en dia, supossaria un gran advantatge, perque l´escola prepara els nins per al futur, ple de tecnologíes i nosaltres formam part d´ella.\nAutor: Fumi Yamazaki\nPublicado por andrea tur en 13:07 No hay comentarios:\nAquesta semana a Bases Didàctiques, ens hem centrat en l´importància de l´avaluació en l´ensenyança primària. Aquest tema és important i cal aprofundir-hi perquè tots els canvis produits en l´escola ténen una relació directa amb l´avaluació.\nCom he dit en les publicacions anteriors ,l´escola ha anat evolucionant i ha passat de ser tradicional a constructivista. Per tant, aquest canvi també ha intervengut en l´avaluació del currículum que es pot presentar de dues maneres: des d´una perspectiva de selecció (escola Tradicional) o des d´una perspectiva d´orientació pedagógica (escola constructivista). Antigament, el model selectiu tradicional es basaba en una nota que pretenia incloure en ella mateixa tota la riquesa del procés d´ensenyança i aprenentatge. Amb això vull dir, que la funció de l´escola consistia en seleccionar els alumnes més preparats a partir d´exàmens per tal d´accedir a la universitat. Tota aquesta tradició de proves escrites i valoracions quantitatives influiren de forma negativa sobre l´avaluació arribant a condicionar avaluacions prestigioses i d´àmbit internacional com las de la l´OCDE per l´ínforme “PISA”.\nAvui en dia, l´escola ensenya per competències, tal com he dit anteriorment, es defineix com aquella resposta eficient davant una situació real, concreta i en un lloc i moment determinat. Ensenyar per competències comporta pensar en el futur. És a dir, ensenyar per tal de ser capaços de respondre de forma eficaç a situacions difícilment previsibles i de naturalesa diversa. Dins l´àmbit escolar, l´avaluació plantetja dues finalitats :una com a mitjà per comprovar el que s´ha après i l´altra per regular els aprenentatges, vol dir ,per trobar els errors i cercar aquell coneixement vertader. A més a més ,ha de ser una activitat planificada, s´ha de saber allò que anam a evaluar, com ho evaluarem i quan es farà . Segons na Neus Sanmartí, explica en el seu video de la seva confència deta a Eivissa que el procés ha de tenir tres etapes: Recollida de la informació necessaria per reflexionar, que es pot dur a terme mitjançant diverses vies i instruments. En segon lloc l´ànalisis i reflexió de la informació emmagatzemada i per últim, l´actuació posterior que és on aplicarem les desicions que hem pres a partir de les reflexions.\nL´avaluació de l´ensenyament i aprenentatge cal que sigui orientadora, personalitzada i participativa , com bé diu l´autora: “ l´avaluació com a mitja per comprovar què s´ha aprés i quantificar o qualificar els resultats d´un procés d´ensenyament-aprenentatge per tal d´orietar l´alumna en els seus estudis futurs”.\nL´avaluació dels alumnes, és el mitjà per reconèixer la seva capacitat a l´hora d´aplicar allò que ha aprés en situacions reals. Per tant, ajudarà a que millori el domini d´una competència determinada i ho farà partint de les seves dificultads amb l´intenció d´establir les estratègies d´aprenentatge més apropiades per arribar a superar-les i dispossar de coneixements sobre diferents esqemes d´actuació. Per a que l´avaluació sigui completa ha d´estar dins el procés d´ensenyança-aprenentatge d´una forma continua, per tant definim tres tipus d´avaluació en funció del moment en que ténen lloc:\n-Evolució inicial:ens ajuda a diagnisticar tot sobre l´alumne.\n-Evolució formativa: té lloc durant el procés d´ensenyança-aprenentatge.\n-Evolució sumativa: ens ajuda a conèixer fins a quin puunt hem alcançat els objectius propossats.\nLa majoria d´alumnes tendeixen a posar-se a fer una activitat sense haver planificat prèviament com realitzar-la i els ensenyants sovint reforcen aquesta tendència, ja que avaluen més els resultats d´una tasca que no pas la seva planificació. Alguns intruments que ajuden a aquesta planificació són els esquemes, mapes conceptuals, diaris a classe, etc. És important saber si s´està fent bé o no una activitat i, per poder fer-ho, es necessita identificar els criteris d´avaluació que són els criteris de:\n-Realització: es refereixen a aspectes o operacions que s´espera que apliqui l´alumnat en realitzar una determinada tasca.\n-Resultats: es refereix a la qualitat amb que s´apliquen els aspectes definits en els criteris de realització i en fixen el seu grau d´acceptabilitat a partir de valorar-ne la pertinència, precisió, etc.\nPer a tenir un bon coneixement del procés que segueix l´alumne es imprescidible que els mètodes d´ensenyança ofereixin informació constantment de les competències. Hem de saber també, que cada alumne plantetja un mètode d´aprenentatge diferent als altres, això vol dir, que hi ha alumnes que entenen ràpidament els coneixements i d´altres que no,ja sigui o bé per un mal ús del mètode o bé perquè han emprat la memorització.\nFinalment, un tercer aspecte que cal replantetjar en l´avaluació de les competències és com s´arriba a una qualificació, és a dir, a un text o un número que resumeixi el grau de desenvolupament de la competència posada de manifest en la realització d´una determinada activitat d´avaluació o a través d´unt conjunt d´activitats. S´han de definir els criteris d´avaluació tant els de realització com els de resultats, identificant diferents nivells d´assoliment. Però, és ben sabut que dos ensenyants poden avaluar la mateixa tasca amb qualificacions ben diverses i la causa són els indicadors que són diferents i que es defineixen com l´acció concreta que s´observa en la realització d´una tasca, una frase o una acció que es du a terme.\nActualment una de les propostes més aplicada per organitzar la valoració és la rúbrica que és una matriu que explica els criteris de realització relacionats amb l´avaluació d´una competència. A més, tal com hem vist a clase en els videos un d´ells d´en Jose Luís Castillo, que és un mestre que ens fa una breu síntesi de l´importància de l´avaluació així com també de l´eportfoli. En el video que van veure d´ell, explicava que els llibres agafen el pasat i no el futur. El nin pot saber allò que está bé quan no es guia per els llibres de text. El procés d´evaluació ha de ser coherent amb la metodología. Ens parla també de quatre tipus d´evaluació que cal remacar i aprofundir:\n- Avaluació individual: Semblant a un examen, es du a terme una sèrie de preguntes comptenecials (que impliqui ús), relacions entre idees, a més podem crear una nova pregunta que pugui sibtituir una altra. Sende data, ni continguts concrets.\n- Autoavaluació: On l´laumne fa un registre diari amb reflexió del que succeeix amb l´ajuda de documents, enfocat a la resolució de problemes on s´ha de negociar que és important aprendre entre alumnes i professor. Finalment caldria fer una validació de l´autoevaluació.\n- Avaluació colectiva:\n- Una seria la comunicació del treball realitzat .\n- Una altra seria que el grup d´alumnes mentre un fa l´autoevaluació altre grup s´encarrega dels apuntes i posen la seva opinió i les analitzen i l´endemà comparen entre ells per tal de millorar-ho.\nPenso que si vull ser una bona mestre hauré de tenir en compte tots aquest procesos d´avaluació que faràn possible que puga conèixer i ajudar als meus alumnes en qualsevol problema. He de dir també que fins feia poc,entenia per el terme avaluació, com una sèrie de números que evaluen a l´alumne. Ara he descobert que és un terme complex i important en l´ensenyança i que res seria possible si no l´aplicam.\nEn actualitat, aquest mètode ja esta implantat i avui en dia s´utilitza, però una cosa que m´ha impactat és, que tal com es diu ,els nins poques vegades planifiquen l´activitat que iniciaran i que si ho fan, aquest esqemes que han empleat no son puntuats ni evaluats per el mestre, per tant un punt a destacar per ser una bona mestra és tenir em compte l´importància de la planificació de les activitats i puntuar-les per tal de que els nins se n´adonin de la seva importància a l´hora d´aquirir el coneixement.Hem de saber també que els llibres de text no són útils sinó s´ha de tenir en compte el currículum, i m´hauré de guiar a través d´ell ,així com també la metodología de l´ensenyament.\nPublicado por andrea tur en 13:45 No hay comentarios:\nLLIBRE DE ZABALA\nEL LLIBRE DE ZABALA\nLa semana pasada a Bases Didàctiques vam parlar sobre “las 11ideas claves, concretament del llibre de Zabala. En aquest apartat, faré un breu resum sobre aquest llibre i compartiré les meves opinions i vivències.\nEn primer lloc, abans de dirigir la mirada a l´entrada anterior que parla concretament sobre l´importància del currículum en l´escola primària, m´agradaria començar explicant l´evolució de l´escola juntament amb la societat.\nComençaré diguen dons, que tal com he expossat en totes les entrades anteriors, l´escola a passat de ser tradicional a constructivista. Amb això vull dir, que abans, l´escola viscuda per els nostres pares o avis ,era de caire tradicional on els llibres de text rebien gran importància com a font de coneixement. La relació que s´establia entre professor-alumme també era ben diferent, pràcticament, perquè els llaços existents entre ambdós eren distants amb el predomi d´un gran respecte mutu. En aquest cas, el mestre era la font de coneixement i l´alumne una pissarra en blanc que poc a poc anava adquirint coneixements i els ampliava. Aquest fet a canviat molt, pel fet que la relació que s´estableix actualment entre el mestre i l´alumne ja es més personal, cal destacar que el professor ja no és el que coneix, sinó és qui ajuda i guia als seus alumnes i sobretot qui els ensenya els valors i coneixements per respondre o trobar solució a qualsevol problema. L´alumne, també evoluciona, perquè ell parteix d´unes bases de coneixements prèvies i procedeix ampliant i possant en pràctica dit coneixement. Penso, que tots aquest nous canvis, han supossat un progrés en l´educació ja que actualment es preparen als alumnes per a que puguin adaptar-se a la societat o comprendre-la i puguin aplicar tot tipus de coneixement a la pràctica. Amb això, faig referència a que l ´escola constructivista, vol ensenyar per competècies.\nQuan parlo de competències, hem referixo a qualsevol persona sigui alumne o no, ha de contenir suficients coneixements bàsics per dur a terme qualsevol problema, per tant, per entendre-ho millor, diré que el terme competència sorgeix en principi del món de les empreses, que contractàven a persones “cultes” i es van adonar de que la persona amb coneixements no sempre era capaç de resoldre bé els problemes que li eren plantetjats, per tant una persona competent és aquella que a més a més de saber la part teòrica ,també sap possar-ho a la pràctica. Zabala ens mostra un clar exemple d´una persona competent, dit exemple és de com fer una truita francesa. Una persona competent ha de dominar els seus coneixements, i seguint l´ exemple ha de saber els ingredients, tenir clar que es una truita, etc. Per tant, direm que és aquella persona que domina els coneixements, fets, conceptes, procediments i actituds.\nEls problemes no vénen donats per les competències si nó per la història que ens ha format com a professionals habilidosos. Com ja sabem, la finalitat de l´escola és educar en funció de socialitzar, instruir , concretament, formar a ciutadants autónoms i participatius. Hem acceptat que la funció de l´escola sigui de caràcter propedèutic, entenem doncs, que tingui una finalitat que en aquest cas és la univeristat. Però a més de ser propedèutica, plantetja una sèrie de problemes i és, que necessitem professionals de tot tipus perquè la societat funcioni, per tant amb aixó faig entendre que es selecciona els alumnes per arribar a la universitat mitjançant exàmens o proves evaluables.\nActualment, en una societat de partit democràtic, ens plantetjem que no només hem de formar els alumnes per a les seves futures professions, sinó que a més a més, han de ser bons ciutadans i que sàpiguen donar respota als problemes que se´ls poden plantetjar tant en l´àmbit personal, social, professional i interpersonal. En definitiva, hem de formar-los per a la vida.\nCom ja he nombrat doncs, l´objectiu de l´escola és orientar els alumnes en funció de les seves posibilitats, de manera que cadascú trobi el seu paper en la vida, que és el que denominam formació integral. Aquesta idea d´ensenyar és utópica, però imprescindible. El meu camí, els nostres, els dels mestres, en concret, és d´un constant creixement i anam afegint els mitjants necessaris per seguir ampliant-ho.\nL´objectiu d´estudi és el coneixement d´unes matèries determinades . Les persones han de ser competents ,això comporta a que han de donar respostes de forma eficaç a situacions diverses en un context determinat i l´actitud és essencial per dur a terme aquestos coneixements.\nEntenem per actitud, aquell componen efectiu, no és intelectual ni fonamental, sinó efectiu, és per exemple com diu Zabala: jo vull ser solidari i tolerant i ho aconsegeixo vivint en situacions on he d´actuar sota la tolerància, solucionant conflictes en els que els meus alumnes són agressius. He de tenir coneixements per solucionar sobre el que es fa i això implica ser , saber fer , comprensió... .\nHem de tenir coneixements per saber ensenyar de manera competent i saber tot allò que s´aprén i ho hem de fer partint de la realitat. Vull dir, que hem d´analitzar situacions complexes, plantetjar problemes difícils amb la finalitat de que l´alumne puga arribar a solucionar-lo.\nPer finalitzar, hem de tenir en compte que els mètodes emprats ténen un enfocament globalitzador, vol dir, que es dóna importància a les situacions reals per a resoldre els problemes que es plantetgen. Si sé el que he après significa que sóc competent d´aquell coneixement.\nPer concretar, aportaré una pàgina web, concretament la pàgina del diari d´Andorra on Zabala exposa les seves idees sobre l´educació.\nAUTOR: ANDREA TUR CARDONA\nPenso,que si vull arribar a ser una bona mestra he de tenir en compte tots aquest punts, per tal de que el meu treball sigui el més eficaç possible. També he de dir , que encara hi així ,actualment, es segueix utilitzant en diversos contextos l´ensenyança Tradicional i que a més a més avui en dia segueix havent-hi professors que no apròven aquest nou mètodo d´ensenyança ,per tant he de conèixer els meus alumnes i adequar-los el meu mètode d´ensenyaça, he de tenir en compte que tots l´entenen encara que comparteixin opinions diferents. M´agradaria afegir,que segons les meves vivències ,jo mai havia partit d´un mètode com aquest ,el meu mètode s´apropava més al de caire tradicionalista ,per tant puc dir que he viscut aquesta metodología i que encara que s´expossi com a un mètode inadecuat , per a mi , no ha set res dolent, encara que hi ha que tenir en compte que tot coneixements memoritzat , si no es practica , s´acaba olvidant.\nActualment, he de dir que aquesta nova escola ha progressat molt , perquè ha introduit les TIC en l´àmbit educatiu, ha proporcionat més recursos i ha suposat una nova etapa en l´educació. Em refereixo doncs, que aquest nou mètode d´aprenentatge, ha transformat i format la societat, i a mi m´ha ajudat a l´hora de resoldre els problemes i de trobar-hi solucions.\nAquest vídeo tracta concretament de la conferència que hi va haver a Eivissa d´en Zabala on exposa de forma més complexa les seves idees.\nPublicado por andrea tur en 13:47 No hay comentarios:\nAquesta semana començaré parlant del currículum en l´escola primària. He de dir ,que encara que l´escola ha anat evolucionant de forma constant ,també ho ha fet seguidamet la metodología de l´aprenentatge, per tant , cal destacar l´importància del currículum com a base educativa. M´he he adonat que d´una manera o altre, tot el treball es relaciona i es fa cada vegada més complex i més significatiu.\nPer tant , a l´hora de parlar del currículum , primer em de saber que és i en que consisteix, i el el definim com aquells objectius que fixen uns continguts per estudiar en cada etapa ,empran l´utilització de diferents mètodes d´aprenentatge i sobretot fixa un gran interés en la formació personal i social. Tot això, be a dir que l´escola es centrarà en les capacitats i els interesos dels alumnes com també en tots els aspectes culturals i educatius que no formen part de ninguna disciplina. Per dur a terme aquest procediments cal destacar quatre fonts:\n-Sociológica: És la capacitat de dir-nos el que és realment important en un moment històric determinat.\n-Epistemológica: Té a veure amb el coneixement conceptual , amb la ciència. Selecciona el que és realment important d´una ciencia i els seus continguts.\n-Psicológica: Com ensenyam en funció d´aquella manera que aprenem.\n-Pedagógica: Té a veure amb la metodología, amb el marc cientific de com ensenyam. En concret de quines metodologíes són les més adequades per a les fonts epistemológiques.\nUna vegada comentades les fonts ,cal destacar també una sèrie de característiques:\n-Obert: que no es tancat,que no pots decidir per tu mateix t´has de basar en el currículum que te donen, encara que si fos obert ,et donen un currículum mínim que tu hauràs d´adaptar a les teves necessitats. El professor amplia ,distribueix, coordina però no retalla.\n-Únic: únicper etapa, tots igual per a tothom encara que consti ,amb les mateixes finalitats i objectius.\n-Flexible:que es pot fer aportacions, canvis a l´hora d´ensenyar.\n-Descentralitzat: no es centrat al ministeri sinó que cada nivell fa la seva aportació.\nPenso que amb l´implantació d´aquest currículum en l´escola, supossa una gran tranformació en quant a la metodología i l´aprenentatge.El currículum ha d´adaptar-se a les necesitats socials i en els àmbits de treball, així com la coherència que han de tenir les finalitats de l´ensenyança en tot el període de formació bàsica. El mestre ha de saber ensenyar i saber orientar els alumnes ,per tant haurà de dur a terme un bon mètode d´ensenyança , ha de marcar uns objectius ,estudiar-los i ensenyar-los,per això cal destacar destacar tres nivells de concreció:\n-Primer nivell: Reuneix tot el que hi ha que ensenyar , les orientacions sobre com fer-ho. Tot allò que es considera indispensable per ensenyar es divideix en àrees de coneixement, amb la finalitat de facilitar la seva concreció.\n-Segon nivell: Es situen els diferents projectes curriculars del centre que es concreten amb objectius generals , específics i metodológics que intervenen en l´educació del centre.\n-Tercer nivell: S´indiquen els objectius, continguts i accions educatives que ténen relació amb els alumnes d´un aula o grup d´elles.\nEncara que com hem dit abans el currículum sigui indispensable per a l´aprenentatge, trobarem aspectes que encara que no siguin visibles a simple vista, jugan un paper important en l´interpretació dels significats, que és amb el que coneixem amb el nom de currículum ocult.\nAra bé,és essencial que per ser una bona mestra, no només he d´orientar els meus alumnes ,sinò que a més a més he de conèixer aquells currículums que són considerats necessaris per a desenvolupar en els centre així com també els criteris metodológics i d´evaluació, en conclusió,he de fixar uns objectius i la metofología que consideri més apropiada per l´aprenentatge.Tot això garanteix que l´alumne puga obtenir coneixements de manera significativa i funcional que li servirà d´ajuda dins el món social. Per dur a terme aquest procediment destacarem 3 continguts:\n-Procedimentals: Es referixen a allò que el nin ha de saber fer per dur a terme els coneixements i per a poder aprende´ls es necessari que els utilitzi en ocasions , propósits i situacions diferents.\n-Conceptuals: Són tots aquells coneixements que el in ha de saber , conèixer i definir a través de diferents graus de dificultad.\n-Actitudinals: Es referix a l´actitud que el nin mostra davant un aprenentatge o valors que regeixen les seves accions i que incideixen sobre el seu comportament.\nTots aquest continguts són essencials en l´àmbit escolar per dur a terme un bon coneixement.Per finalitzar,cal mencionar l´evaluació que és aquell procés que ajuda a regular la labor tant de l´alumne com del mestre per poder adecuar-se a les necesitats individuals , permet que l´alumne descobreixi tot el que sapiga, el que sap fer, etc. Per tant l´evaluació ha de ser planificada i és l´encarregada d´orientar i regular millor les activitats.\nDesprés de fer un breu anàlis sobre el currículum, cada dia, sóc més conscient dels procesos que he de seguir per tal d´enenyar als meus alumnes. Per a mi és realment valuós i gratificant conèixer i entendre l´ímportància del currículum com a base d´aprenentatge, perquè una bona mestra ha de motivar els seus alumnes , els ha d´orientar i guiar-los. He de dir ,que jo he estat en dos col·legis i que en el primer, la metodología d´aprenentatge emprada era de caràcter tradicional , perquè ens guiabem bàsicament per els llibres de text i mai ens van ensenyar els procesos adequats de coneixements ,però una vegada vaig canviar de col·legi, vaig descobrir, que el que és essencial a més a més de la metodología, es tracta bàsicament de la comprensió de l´aprenentatge ,perquè saber per saber no ens ajuda , pero comprender per saber, ens aporta resolucions de problemes que podem aplicar-ho a la pràctica.\nEspero poder seguir ampliant el meu coneixement i evolucionant en un futur, per a poder completar la meva formació al màxim, ja que quan més sèpiga i aprengui , més bons resultats obtindran els meus futus alumnes.\nPublicado por andrea tur en 12:01 No hay comentarios:\nAquesta semana a Bases Didàctiques hem comentat una mica sobre l´aprenentatge com a desenvolupament de les capacitats mentals.Quan parlem d´aprenentatge , ens referim al mètode o procediments que cal seguir per dur a terme un bon coneixement , per tant , haurem de parlar dels 10 principis psicopedagógics que fan possible aquesta activitat.\nLa professió de mestre , no és tan sencilla com sembla , perquè un bon mestre és aquella persona que guia als alumnes cap al camí correcte de l´aprenentatge ,els educa amb una finalitat que no és inmediata ,si nó que els ajudarà a donar resposta a qualsevol problema plantetjat.\nZabala , ens parla tant en el capítol 6 com 7 sobre l´aprenentatge per competències. Es refereix dons , a aquell aprenentatge que guia l´alumne cap a un coneixement que no és mecànic ,sinó que implica un major grau de significativitat i funcionalitat .Per dur a terme aquest coneixement de forma més significativa i profunda, s´haurà de dur a terme mitjançant una sèrie de models:\n-Esquemes de coneixement i coneixements previs: S´ha de tenir en compte els coneixements previs i saber si són correctes o no.\n-Vinculació profunda entre els nous continguts i coneixements previs:La connexió entre el que és nou i el que ja sabem ha de ser profunda, per a una bona comprensió i aprenentatge.\n-Nivel de desenvolupament: Informa sobre el nivell de dificultad de l´alumne en les competències.\n-Zona de desenvolupament pròxim:Són aquelles coses que sé fer amb ajuda i serà una manera d´acompanyarme dins el meu procés d´aprenentatge.\n-Diposició per l´aprenentatge:Són característiques que ténen a veure amb la relació interpersonal , insorcial i l´equilibri personal . No només he de tenir en compte la manera en que organitze el meu coneixement , si nó en la manera en que ho he d´aprendre.\n-Siginificativitat i funcionalitat dels nous continguts:Els coneixements significatius ténen funcionalitat . No es tracta de saber memoritzar si nó de la metodología, de com estudiar-ho.\n-Activitat mental i conflicte cognitiu: Per aprendre hi ha d´haver conflicte. Hi ha d´haver un coneixement difícil perquè pensin i puguin arribar a la resolució del problema.\n-Autoestima, autoconcepte i expectativa: He de valorar les representacions que faig .L´autoconcepte s´ha de cuidar , no podeem fer-lis creure que poden fer coses que són absurdes , no hem de crear falses expectatives i l´autoestima anirà lligada i ens ajudarà a cuirdar.ho .\n-Reflexió sobre el propi aprenentatge . Metacognició: Coneixement sobre el propi aprenentatge, reflexió ,aprendre a aprendre .Consisteix en ser conscient d´allò que has fet i analitzar-ho.\nTota persona consta d´esquemes o representacions de coneixement , que són coneixements previs que posseeixen una persona en un moment donat de la seva vida i que a mesura que va adquirint coneixement, aquestes representacions es van modificant, ampliant i adaptant-se a la realitat. A continuació , hem de procedir a teure conclusions i relacionar-ho amb el que ja sabem , a més d´identificar similituds i discrepàncies. La persona ha de percebre les situacions d´ensenyança i d´aprenentatge, seguidament d´una actitud favorable , sentit , motivació i autoestima , que farà possible aquest coneixement. En tot això em trobo identificada, perquè per exemple , quan una professora ens ha manat un treball , nosaltres només tenim un mínim d´idees o coneixement sobre el text que haurem d´exposar , però haurem de buscar informació i informar-nos més del tema i sobretot hi ha que dedicar-hi una gran implicació , perquè això pot destacar moltes coses , com un treball ben fet ,original , ben entés. Zabala,també anomena les caràcterístiques bàsiques del procés d´aprenentatge segons la tipología :\n-L´aprenentatge dels fets :és necessari per comprendre l´informació iproblemes que surgeixen en la vida cotidiana i professional i es durà a terme mitjançant esquemes o representacions gràfiques.\n-L´aprenentatge dels conceptes:No es pot afirmar que hem comprés qualsevol cosa si no hem entés el seu significat , només s´ha aprés quan se és capaçde repetir la seva definició.\n-L´aprenentatge de les actituds:engloba els valors , les actituds i normes.\nLes persones al llarg de la seva vida aprenem moltes coses que vénen integrades en la forma de pensar , d´actuar i sentir .El programa d´aprenentatge de l´escola es basava en la capacitat de reproducció literal de l´alumne davant un text o esquema. Tot coneixement era mecànic i la majoria dels continguts de les matèries eren factibles .Avui en dia tot això ha evolucionat i en l´escola han introduit nous continguts de caràcter conceptual i prodecimental. D´una manera o d´altre tot això expossat per Zabala m´ha influenciat en la manera de veure avui en dia la professió de mestre . Ara sé que si vull ser una bona mestre , no tot es basa en guiar i ajudar als meus alumnes ,sinó , fer que experimentin i desenvolupin les seves capacitats davant nous coneixements ,que no pensin que tot es a través de la memorització, si nó que investiguin i relacionin el que ja saben amb el que van aprenen ,que sèpiguen que una vegada comprés i si presenta similituds amb la realitat , pot ajudar a donar respostes a problemes que sens plantetgem per tant he de considerar que si vull aconseguir tot el que hem proposso ,hauré de començar per mi , per llavors mostrar-lis que és un bon mètode i que t´ajudarà en diversos moments de la teva vida. He de parlar també , que la meva experiència com alumne , no és tan diferent. En l´escola tot coneixement era adquirit a través de la memorització , encara hi així també ens ensenyàven models d´estudis , però que pocs els portàvem a la pràctica . El que m´agradaria dir , és que hi ha coneixements que no tens més remei que memoritzar-los, però hi ha d´altres que només fa falta comprendre´ls i encara que a mi me´ls han ensenyat , jo considero que és un bon mètode que avui en dia hi ha que seguir i que per tant hi ha que ensenyar.La foto que he seleccionat , representa l´importància del coneixement per la societat.\nPublicado por andrea tur en 13:21 No hay comentarios:\nL´EDUCACIÓ I TPACK\nL´educació , segons haviem exposat en la publicació del bolg anterior, consisteix en transmetre una sèrie de conexiements ,costums , valors i formes d´actuar per tal d´aplicar-les a qualsevol problema que sen´ s puga plantetjar. Aquest terme , ha anat evolucionant de forma progressiva i constant al llarg dels anys i presenta dues funcions : la funció d´instruir i la d´educar .\nTonucci , exposa una sèrie de reflexions sobre aquest canvi tan progressiu pasant d´una escola tradicional a una escola moderna o constructiva .Són moltes les diferències que s´estableixen entre els dos models d´escola. Quan ens referim al model tradicional ,hem de saber que tot coneixement era propedèutic , és a dir , que el coneixement s´adquiria a través de la memorització i la família componia un paper important per al nin , perquè era la que subministrava les bases culturals com era l´amor per l´estudi , el costum de l´escriptura etc. En canvi , tot canvia quan ens referim al model d´escola moderna o constructiva ,que és l´escola que hi ha avui dia i l´escola que jo he visqut . En aquest cas , el paper del nen és totalment diferent , perquè té coneixements previs adquirits a través de l´experiència i la funció que exerceix l´escola serà que l´alumne pugui aprofundir els seus coneixements , els pugui enriquir , desenvolupar , ampliar-los per tal d´aplicar-los a la pràctica . En conclusió poderm dir dons , que l´alumne n´és el protagonista del seu propi aprenentatge.\nPerò en l´escola , un dels papers més importants apart de l´alumne ,és el paper del mestre , que també varia molt en quant al model tradicional i el constructiu, per tant en aquest cas parlarem de Jaume Carbonell on es plantetga una pregunta i és : com haurà de ser el professorat? , explicat en el capítol 8 . Avui en dia , és difícil respondre aquesta pregunta , perquè podem trobar un gran nombre de persones licenciades en aquesta vocació . Ser mestre , no és gens fàcil , perquè encara que pugui tenir una base àmplia de coneixements , ha de saber improvisar i saber com actuar en ocasions que no han estat planificades. L´autoestima , també , és una part important , perquè tot aprenentatge pot variar molt depenent de l´estat del professor . Un professor amb una autoestima positiva , incita als seus alumnes i els motiva a estudiar , a lleguir i a aprendre ,i els obri els ulls cap a altra mentalitat i altra forma de veure el món distinta de quan l´autoestima n´és negativa. A més a més , en aquesta professió , podem trobar dos enemics que són: l´índividualisme, que tracta de que el professor es troba sol en l´aula i que hagi d´afrontar situacions de forma individual,i per altra banda , trobam el corporativisme, que anteposa els interesos específics i particulars de un colectiu docent per damunt dels interesos generals .A través del corporativisme partim de diverses tipologies o models que actuen com a resistència en aquest canvi o innovacions , trobam així : El model funcional i absentista: en el que el professor du a terme la llei del mínim esforç , addicció al llibre de text i adversió a qualsevol tipues d´innovació . Trobam a més a més , el model especialista : el professor es centra més en la seva assignatura i estudia un camp reudit de coneixement i no vol obrir els ulls a qualsevol tipus d´innovació , també hi ha el model nostàlgic,i el model autista etc. Però Jaume Carbonell , també destaca una sèrie d´atributs bons dels mestres o mestras que en són alguns com: El coneixement de l´infància i l´adolescència ,on el professor ha de conèixer el nen els seuc , comportament,etc .Destacam també , la relació amorosa i afectiva on segons diu Freire “ Se educa a través del amor y la confianza”, així com també trobam la relació amb la cultura , el saber fer pràctic,la innovació crítica i progresista, etc.\nDins d`aquest àmbit educatiu , no hem d´oblidar a Miguel Angel Santos Guerra ,doctorat en ciències de l´educació ,on fa un breu homenatge als mestres i exposa que avui en dia aquesta professió es difícil perquè : un docent ha de cultivar la solidaridad , el saber i respecte ,la dignitat i han de transmetre aquest coneixement a través de l´amor en una societat obsesionada per els diners , han de saber ensenyar als nens que no volen aprendre i perquè avui en dia els pares i mares han ejercit la vocació de jutges , policies o verdugos dels docents , pero a més de ser difícil , és un treball complexe perque es dediquen a informar a la societat i han de treballar en institucions cada vegada més complexes , tenguen en compte que la seva professió no està bén valorada per els ciutadans . Si feim una breu pausa i recordam el llibre de va de mestres , ens explica pas per pas com ha de ser un bon mestre ,hi un mestre ha de saber escoltar als als seus alumnes ,els ha d´ajudar i orientar-los ,educar-los i instruir-los . Un mestre pot arribar a ser un exemple per al nin fins i tot pot anirmar-lo i conduir-lo per el bon camí , perquè tot això es possible si el mestre coneix la pedagogía , la disciplina i sobretot la tecnología que avui en día i actualment és un model adequat i essencial a l´hora d´impartir les clases , és du a terme mitjançant l´ús de la tecnología en l´àmbit académic partint de tres conceptes que fan posible aquest coneixement i que són: el coneixement pedagógic disciplinar , el coneixement tecnológic disciplinar i el coneixement tecnológic pedagógic .\nEn conclusió , l´educació és esencial per a l´aprenentatge dels nins juntaments amb l´aplicació del TPACK , conegut com les TIC que actualment aquest nou model està introduint-se en l´educació i que faràn que el nin pugui entendre millor les coses que li envolten i pugui aplicar-les a la pràctica.\nAUTOR:Andrea Tur Cardona\nPublicado por andrea tur en 12:24 No hay comentarios:


P. Constancio Gonz�lez - C�sar Alcal� - Els blogs d'e-noticies\nGràcies a la intensa tasca del P. Melitón Carrillo s'ha pogut descobrir quin van ser els motius de la mort del P. Constanci González López. Aquest era professor al centre que els maristes tenen a Malgrat de Mar En esclatar la guerra civil diversos d'ells van ser assassinats per la seva condició de sacerdots. Sobre el P. Constanci res es sabia. Algunes fonts apuntaven que havia estat assassinat a principis d'agost de 1936 a Arenys de Mar Altres fonts vinculaven la seva mort a la ciutat de Barcelona. Si era raonable la primera tesi, ja que alguns maristes van ser assassinats en aquesta població, tampoc es podia descartar el nom de Barcelona.\nAra se sap que va aconseguir fugir de Malgrat de Mar abans que les patrulles anessin a buscar-lo. Desconeixem quin va ser el seu periple abans d'arribar a Barcelona. En arribar es va instal·lar a la Pensió Cisneros, situada al carrer Aribau número 54. Havia nascut n Burgos i tenia 38 anys. Res se sap d'ell durant aquest període fins a arribar al 6 d'octubre de 1936. Aquell dia algú va denunciar judicialment la seva mort com suïcidi. El procés va acabar el 4 de febrer de 1937 i va finalitzar perquè el denunciant va demanar el sobreseïment provisional del judici. Això no tindria la menor importància si no fos perquè encara estava viu. Algú va voler exculpar als botxins abans de cometre el crim.\nEl presumpte suïcidi es va produir al precipitar-se des del segon pis de la Pensió Cisneros. Encara viu va ser portat a urgències del Clínic. A la fitxa 166-B es pot llegir: “Ferida contusa en regió occipital. Cavitat peritoneal amb abundant hemorràgia. Fractura de columna vertebral en la seva regió dorsal, fractura de la pelvis a nivell del pubis; fractura de l'estèrnum a nivell del cos del mateix. Diagnòstic: xoc traumàtic. Causa: Precipitació”.\nNo va superar les ferides i va morir al Clínic el mateix 6 d'octubre. El certificat de defunció, signat pel jutge Gassiot, autoritzava que el seu cos fos enterrat en el cementiri de Montjuïc el 10 d'octubre.\nUns vint dies abans d'aquest succés va escriure al seu germà, missioner marista a Mèxic. A la carta res no fa suposar que la seva intenció fos treure's la vida.\nAlgú de la pensió el va delatar. Una patrulla de control va anar a la seva habitació i el va precipitar al buit. En altres paraules: el van suïcidar.\nPer netejar les mans d'aquell assassinat algú va denunciar, abans que passés, que aquest home s'havia suïcidat. El cas quedaria sobresegut i ningú podria implicar a la repressió aquesta mort, ja que voluntàriament s'havia suïcidat. Una pregunta: quants presumptes suïcidis van cometre les patrulles de control?\nEls blogs d'e-noticies - C�sar Alcal� - P. Constancio Gonz�lez


Dijous, 05 Febrer 2015 18:50\nAcostumats a la vessant escultòrica de Gomis, sobta una mostra en la qual el dibuix passa a un primer pla. No estem parlant d’esbossos o apunts sinó d’obres acabades que destaquen per la seva subtilesa i, sobretot, per la gran dosi de sensibilitat en l’execució final.\nGomis es troba al davant amb el dilema de superar academicismes o formulismes típics en el món del dibuix. Ho fa i amb nota alta, els seus nus són quelcom més que nus, són figures sensibles, disposades a fer reflexionar sobre la lleugeresa del ser humà.\nUna de les virtuts de Josep Maria Gomis és humanitzar la figura femenina. Recordem que el risc de la representació del nu femení és que es contempli en la seva concepció més eròtica i es descuidin interioritats, emocions, sensacions. No és així, Gomis aconsegueix un dibuix íntim, proper i seductor.\nAjudat pels colors terrosos l’espectador s’endinsa en les seves obres. Els seus dibuixos de traços ràpids i enèrgics posen en solfa una reflexió del que és la vida, el pas del temps però també de la bellesa més filosòfica. Gomis dóna una lliçó amb aquesta exposició de la importància que té en el món de l’Art el dibuix. Esdevé font, partença i principi de les creacions pictòriques, escultòriques, arquitectòniques, etc., però també pot ser per si mateix Art en majúscules. Aquest és el punt on ha arribat el nostre artista, després de notables experimentacions ara si sent còmode.


temps – Apsis\nAspectes clau per a l’organització del temps d’estudi\nPosted On 10 setembre, 2018 By Apsis In Uncategorized @ca /\nSi heu parlat alguna vegada amb un mestre sabreu que un aspecte del que parlen sempre és el de l’organització del temps fora de l’escola. La veritat és que això en ocasions és més fàcil dir-ho que fer-ho i moltes vegades comença el curs sense haver definit un horari clar. Des de Apsis recolzem la idea que organitzar el temps extraescolar dels nens i adolescents pot ajudar-los tant a nivell acadèmic com a emocional.\nRecomanacions per aprofitar la Setmana Santa amb els nostres fills\nPosted On 24 març, 2018 By Apsis In Uncategorized @ca /\nLa rutina durant el període escolar fa que molts de nosaltres passem per casa com si d’un hotel es tractés. Vivim tan immersos en el nostre treball que amb prou feines tenim temps per passar-ho en família. En molts casos els nostres fills passen més temps amb els avis o amb la cangur que amb nosaltres mateixos. Si aquest és el teu cas aquí et deixem unes recomanacions per recuperar el temps perdut durant aquestes vacances de Setmana Santa.


Propostes educatives - Libel·lulina. 8 històries de dones que defensen la vida del planeta\nPropostes educatives a partir del llibre\nA continuació es presenten una sèrie de propostes educatives que sorgeixen arrel del llibre. L’objectiu d’aquestes propostes és acostar a infants, adolescents i adults la mirada dels ecofeminismes a les diferents problemàtiques socioambientals del nostre planeta tot creant espais i temps per reflexionar i prendre consciència de la necessitat de donar prioritat a la vida i la seva diversitat.\nBiblioteques / Llibreries\nTaller “Descobrint la Libel·lulina”\nS’escolliran dues històries que apareixen al llibre, amb l’ajuda i l’interès de les mestres del grup per a tractar unes temàtiques o altres. Amb l’ajuda d’elements visuals, s’explicaran les dues històries als infants en format conta contes. Un cop explicats els contes els infants podran reflexionar sobre els contes escoltats i mitjançant una dinàmica per grups cooperatius hauran de posar-se en la pell de les persones que protagonitzen la història. Per últim, mitjançant una dinàmica d’expressió plàstica dinamitzada per grups cooperatius hauran de representar quines accions individuals i col·lectives (com a grup o escola) poden fer en referència a la problemàtica treballada.\nRecomanat per: Cicle Mitjà\nCol·loqui sobre el llibre “Aprofundim en el fascinant món de la Libel·lulina”\nTaller que es proposa un cop els alumnes ja han llegit una o vàries històries del llibre il·lustrat. A partir d’una dinàmica de compartir les sensacions i opinions, els alumnes compartiran amb l’autora i les companyes les seves reflexions arrel del llibre, i s’aprofundirà, adequant-se al nivell de l’alumant, una mica més amb la problemàtica que apareix a la història i amb la vida i paper de les dones la protagnoitzen tot posant-se en la seva pell. Alhora, l’alumnat haurà de treure idees de quin és el seu paper en el planeta i quines accions individuals i col·lectives poden fer en referència a la problemàtica treballada tot expressant-ho de forma plàstica.\nRecomanat per: Cicle Superior\nAdaptació del llibre il·lustrat a un conta contes. Amb l’ajuda d’elements visuals els infants podran acostar-se a una selecció de les històries presentades al llibre il·lustrat mitjançant un conta contes. La Libel·lulina farà volar els infants i els conduirà a descobrir històries de diferents dones, històries de diferents indrets on es preocupen per cuidar la vida del planeta. Voleu descobrir totes aquestes històries amb la Libel·lulina?\nRecomanat per: Cicle Infantil.\nAdeqüació als diferents nivells d’ESO i Batxillerat. Relacionat amb:\nESO (Àmbit científic, àmbit valors i àmbit personal i social)\nBatxillerat (Ciència pel món Contemporani, Biologia, Ética i valors)\nTaller “A la descoberta de les històries del nostre planeta”\nTaller on per grups l’alumnat coneixerà les diferents històries que es presenten en el llibre. Mitjançant una guia de reflexió que acompanya la immersió a les històries i l’aportació d’informació gràfica de problemàtiques actuals, l’alumnat haurà de reflexionar sobre la problemàtica socioambintal tractada i el paper de la/les protagonista/es de la història en l’actuació que desenvolupa en la seva proposta. A partir d’una dinàmica de compartir les sensacions i opinions, els diferents grups compartiran amb l’autora i les companyes les seves reflexions arrel de la història llegida i la informació gràfica rebuda.\nS’aprofundirà mitjançant la informació gràfica proporcionada i el tipus d’intervenció a les problemàtiques presentades en el llibre il·lustrat, adequant-se al nivell de l’alumnat\nTaller “Aprofunditzem en el món de la Libel·lulina”\nA partir de una història del llibre, es desenvolupen diverses dinàmiques per tal d’aprofunditzar en la temàtica socioambinetal relacionada amb la història.\nEl taller consistirà en un joc de rol. Finalment, es farà un debat on es recolliran les diferents prespectives de la problemàtica socioambiental.\nCol·loqui, reflexions i debat sobre la Libel·lulina\nTaller que es proposa un cop els alumnes ja han llegit el llibre il·lustrat (pel seu compte o a l’aula). A partir d’una dinàmica de debat i reflexions, els alumnes compartiran amb l’autora les seves impressions i reflexions arrel del llibre. S’aprofundirà en les problemàtiques socioambientals des dels ecofeminismes mitjançant l’aportació de dades i informació gràfica sobre situacions actuals que estan ocorren actualment. S’interpel·larà a l’alumnat sobre la seva visió, la seva opinió i posició respecte les diferents situacions així com les propostes d’actuació individual i col·lectiva.\nRecomenat per: De 4 a 7 anys\nPresentació i debat del llibre per a públic adult\nCreació d’un espai de reflexió i debat, a partir de les històries i referents presentats al llibre, sobre les problemàtiques socioambientals presents a la nostra societat, acostant la perspectiva dels ecofeminismes i del vincle entre el gènere i natura. Posar en manifest la necessitat de transitar cap a un model de societat que posi la vida al centre.\nPer qualsevol altre proposta educativa, no dubtis en posar-te en contacte!\nJuntes podem construir propostes molt enriquidores.


Notícies - L'educació pública vista des d'una perspectiva local centra el quart monogràfic d'elCugatenc\nEl diari digital ha presentat l'edició d'enguany a La Floresteca\nEl treball s'ha presentat a la Floresta / Foto: elCugatenc\nel 20/nov/19 Pau Vázquez Societat PDF\nL'educació pública vista des d'una perspectiva local centra el quart monogràfic del diari digital elCugatenc, que ha presentat aquest dimecres l'impulsor del mitjà, Jordi Pascual, acompanyat de la vicepresidenta de la Federació d'Associacions de Mares i Pares de Catalunya (FaPac) Xènia Amorós, i de Ramon Casals, professor jubilat i antic director de l'institut Leonardo da Vinci. Precisament els dos convidats a la presentació, que ha tingut lloc a La Floresteca, enceten la publicació d'enguany amb un article que fa una mirada a l'accés i a la igualtat de condicions en l'ensenyament.\nEl monogràfic també compta amb una entrevista a la regidora d'educació, Pilar Gorina, i a la presidenta de la Coordinadora d'Associacions de Famílies d'Alumnes (AFA) de Sant Cugat, Laura Alegre. Pel que fa al reportatge central de la publicació, l'edició posa el focus en el temps del migdia i el menjador escolar complementat amb una entrevista al coordinador de l'ONG 'Del campo al cole', que treballa la sostenibilitat i els aliments en el marc de l'escola.\nLa zonificació, les preinscripcions i els camins escolars segurs completen un monogràfic que en la seva contraportada entrevista a Montse Montesinos, exdirectora de l'escola Turó de Can Mates i que ara fa acompanyaments a través de serveis socials a alumnes, la majoria migrants, que necessiten una adaptació.\nL'impulsor i redactor en cap d'elCugatenc, Jordi Pascual, ha recordat que el monogràfic existeix gràcies als anunciants de la publicació, al treball voluntari de col·laboradors i als subscriptors. Pascual també ha explicat que la presentació del monogràfic serveix per generar un punt de trobada per comentar i plantejar la situació actual del diari.\nHem dedicat el monogràfic a l'educació pública en clau local. El que tenim en aquesta publicació són temes diversos. Hem analitzat un tema des de diferents perspectives.


Astrid-21, defensant el dret a tenir capacitats diferents - veremasolidaria\nPremis Verema Solidària 2018\nAstrid-21, defensant el dret a tenir capacitats diferents\n“Treballem de valent per millorar la qualitat de vida de les persones amb Discapacitat Intel·lectual, defensant el dret a ser diferent i evitant la discriminació”. Així defineix Pilar Albareda, Presidenta de la Fundació Astrid 21, la tasca que fa l’entitat, que ha estat guardonada amb un dels dos Premis Verema Solidària d’enguany pel projecte “Construint oportunitats”. Un projecte ambiciós i molt necessari, adreçat a joves amb discapacitat intel·lectual igual o superior al 33% en fase de recerca de feina, per aconseguir la seva integració dins l’empresa ordinària.\nAstrid-21 ofereix als joves un itinerari personalitzat de formació teòrica i pràctica, perquè desenvolupin certes habilitats, tan personals i socials com laborals, que els permeten madurar i assolir una preparació ajustada a les demandes de feina de les empreses locals. Perquè “la Fundació aposta i creu que les persones amb discapacitat intel·lectual són capaces d’emancipar-se, si se’ls dóna el suport necessari” –afirma Sandra Fernández, directora de l’entitat.\nEl granet de sorra que aportem tots junts serà molt important per donar suport a les persones amb DI en la recerca i manteniment de feina, que és un pas important per aconseguir la seva emancipació i independència, com també el seguiment durant la vida laboral. Són aspectes que Astrid-21 té en compte dins el projecte per donar-los les màximes oportunitats, si bé també pateixen les lleis del mercat laboral. “Tot i que la integració de les persones amb DI (Discapacitat Intel·lectual) va en augment –assenyala Sandra Fernández, directora d’Astrid-21. “Els requisits que se’ls demana complir cada cop són més exigents. Les empreses volen persones amb moltes competències i polivalents” com en la resta de llocs de treball. En els casos de les persones amb Síndrome de Down (SD), costa encara una mica més perquè normalment són persones a les quals els costa realitzar tasques complexes i solen dur un ritme més lent.\nA major grau de discapacitat, més dificultat per a la integració social. I a les zones rurals també costa més per la concentració de petites empreses. Les persones que volen treballar a l’empresa ordinària no reben un suport econòmic estable de l’Administració, que rebrien si treballessin a un Centre Especial de Treball. Tampoc es té en compte la necessitat de suport al llarg de la vida laboral, que és un factor clau per garantir l’èxit d’aquest col·lectiu. Construint oportunitats aposta per oferir una formació, unes pràctiques i un suport que permetin a les persones amb DI desenvolupar al màxim el seu potencial.\n“L’objectiu hauria de ser una plena integració, on totes les persones amb DI poguessin escollir de quina manera volen viure i rebessin els suports necessaris per poder fer-ho efectiu” –afirma Sandra Fernández\nTenir independència i dret a escollir com vols viure no és demanar gaire, oi? Les persones amb capacitats diferents també en tenen dret, i també volen ser visibles i ser part de la vida ordinària de cada ciutat i cada poble. Per això esperem que us faci tanta il·lusió com a nosaltres poder finançar “Construint oportunitats” amb les aportacions dels veremadors i veremadores d’enguany. Per tallar amb l’exclusió social, molt real i propera. I ho podreu fer ben aviat.\nEl 26 de juny, d’aquí a res, obrirem la campanya, amb quatre veremes a quatre cellers. Que no se’t passi. Vols ser part de la solució? Fes-te veremador/a, t’avisem per construir oportunitats.\ncampanya 2017discapacitatenosolidaritatentitats beneficiàriesintel·lectualsíndrome de Down\n← La Vinyeta, vinya i olivera al mig de l’Empordà Verema Solidària 2017, manual d’instruccions →


La secció local de Sabadell de les Joventuts d’Esquerra Republicana de Catalunya (JERC), Joves d’Esquerra Verda (JEV) i Joventut Socialista Unificada de Catalunya (JSUC) recordem a totes les persones que vam ser assassinades a mans dels feixistes per defensar la llibertat, la democràcia, els drets de Catalunya i tot allò que representava la Segona República.No oblidem aquells que van haver de fugir i viure en l’exili durant anys per la seva ideologia, totalment contraria a la de la dictadura, com ara l’escriptor sabadellenc Joan Oliver, conegut com a Pere Quart.\nLa mort de Franco, el 20 de novembre de 1975, va donar pas a una transició que 30 anys després no ha acabat. Actualment encara queden restes visibles d’aquest règim, com ara el Valle de los Caídos, les fosses comunes o la sentència de mort, encara vigent, sobre Lluís Companys.\nA Sabadell encara tenim carrers amb noms de col•laboradors del règim, com el carrer Alfons Sala, conegut partidari del règim feixista i encarregat d’acabar amb La Mancomunitat, o la plaça de l’alcalde Marcet, alcalde de la ciutat entre 1940 i 1960; també continuen visibles plaques dedicades al nacionalcatolicisme, com per exemple, a les façanes de la Puríssima i de la Santissima Trinitat, i símbols falangistes del Ministerio de la Vivienda.\nConsiderem que en una ciutat del Segle XXI i amb vocació democràtica, l’existència d’aquests símbols heretats del franquisme és una ofensa a la memòria de les víctimes del règim i creiem que aquests emblemes no tenen lloc en l’actual sistema democràtic.\nAquesta és una vella reivindicació de l’esquerra antifeixista de Sabadell, que sempre ha estat compromesa amb l’eliminació de qualsevol resta física de la dictadura franquista. Avui, però, volem renovar aquest compromís perquè tenim memòria i sabem que si no combatem el feixisme aquest avança, tal com hem vist els darrers dies a Polònia, Alemanya, França o Grècia.\nMai més feixisme a la nostra ciutat\nURL CURTA: https://joventrepublica.cat/url/184073


Jazzing Festival – Jazzing Festival\nJoan Chamorro: “Per què tan sovint es deixa de banda la millor medicina de l’ànima?”\n11 de juliol de 2016 Per Jazzing Festival Deixa un comentari\nVolem compartir amb vosaltres aquestes reflexions del nostres director Joan Chamorro i que podreu descobrir també al programa de mà del Jazzing’3. Mereix la pena pensar-hi, i parlar-ne. “La cultura és sinònim d’educació, il·lustració, formació, sabiduria… El contrari d’incultura i ignorància. La música és una forma d’expressió, dins la cultura, i ens aporta moltíssim […]\nJa a la venda les entrades al SAT\n29 de juny de 2016 Per Jazzing Festival Deixa un comentari\nSí, ja podeu adquirir on line les entrades dels 4 concerts del SAT anticipadament, a un preu de 12,50 euros (a taquilla seran 14,50 euros). I quins concerts hi hauran al SAT? Aquí els teníu: Dijous 15 se setembre a les 20.30 Concert inaugural “Joan Chamorro presenta a…” Andrea Motis, Eva Fernández, Magalí Datzira, Rita […]


Carta dirigida a l'equip de govern de l'ajuntament de la Garriga\nPublicat el Divendres, 11 Juny 2010 08:47\nEm sembla que no anem bé... És un falta de respecte als ciutadans i ciutadanes de la Garriga tot el procés que s'ha emprat pel tema de la rehabilitació del centre. Ha sigut un acte de prepotència absoluta!\nSegons la Sra. Alcaldessa, és una reforma de les entranyes del poble. És precisament per això, perquè són les entranyes del poble, la història, l'estètica etc, que crec que s'hauria de comptar amb l'opinió de la gent. Sembla que s’han oblidat d’una cosa important: El poble ho som tots, no només l'equip de govern! Tres setmanes abans de començar les obres no és el moment de convocar les reunions informatives, quan tot ja està decidit...\nA més, a la reunió informativa del dimarts 8 de juny, a la pregunta de si l'equip de govern s'ha plantejat un pla alternatiu per si una part de la població està en desacord amb la reforma, la contesta va ser: “NO, no ens ho hem plantejat”. Això és fer les coses d'esquena al poble i crec que la reforma és de prou importància i magnitud per escoltar-lo, no? Em va saber molt greu quan una senyora gran va preguntar a la Sra. alcaldessa si la plaça de l'Església la podrien deixar tal i com està i la resposta va ser: “NO, no s'ha contemplat, la reforma és la que és”. No va tenir cap mena de cura ni de sensibilitat al respondre a una persona que viu a la Garriga de tota la vida! La pobra dona va quedar gèlida... No es mereixia alguna resposta menys prepotent?\nA part de tot això, vaig veure molta improvisació en l'exposició. Ja pot anar dient el Sr. Fornés que ho tenen tot estudiat... per ser la primera reunió, van rebre més d'un gol i per l'escaire...!\nNomés vull demanar a l'Ajuntament una mica més de responsabilitat davant la situació econòmica i més humilitat i sensibilitat de cara al poble i a la seva gent. També reivindico les LLAMBORDES, el SAULÓ i la MEMÒRIA HISTÒRICA que tan defensen els partits polítics que representen l’equip de govern però que, en aquest cas, han deixat caure en l'oblit.


Estelada - El més petit de tots: Reagrupament Independentista\nJa feia dies que se'n parlava. Finalment en un comunicat al diari Avui, el "nen" a vist la llum. Ha nascut, d'una fusió, un nou corrent dins d'ERC, Reagrupament Independentista.\nCarretero-Uriel, Uriel-Carretero, crec que això és bo per esquerra, ho crec sincerament. Carretero segueix fidel als seus postulats, i dona confiança a la gent d'esquerra independentista.Uriel i els seus, demostren no ser el que deien molts, un submarí d'en putxi.\nLa idea de sumar, per aconseguir que l'eix nacional sigui el que marqui la estratègia d'ERC, sembla agafar definitivament cos.\nComencem a sumar, ja s'arriba a més del 40 % de la militància,però això no es pot quedar aquí. La gent de la nova direcció, que va acceptar les línies vermelles marcades per reagrupament, s'ha de moure. I s'ha de moure ja, amb tranquil·litat, amb discreció, però s'ha de moure per cercar possibles sinergies.\nSi no aconseguim que la majoria s'integri, i aquesta fusió només serveix per adquirir quotes de poder davant dels propers congressos , mala roba hi haurà al teler.\nSenzillament, que un moviment en fals pot portar pel pedregar el que queda de partit i els pocs votants que encara ens poden veure com a alternativa real.\nSabem que sempre estem a la diana dels mitjans de comunicació, i per tant, de tota aquesta púrria d'articulistes que viuen de carregar-se ERC, faci el que faci.\nPer tant, molta prudència, que la fusió ens porti al màxim en les aspiracions independentistes.\nTot té un temps, i per això crec que el silenci de les dues corrents durant aquests mesos, ha enfortit ERC davant dels possibles votants. Ara, aquest nou moviment ens pot portar a guanyar vots entre els nous independentistes, que creixen cada dia, i recuperar possibles ex-votants.Però tot això s'ha de fer pensant en que el País necessita veure en ERC, un partit com alternativa clara,estable i real, i no com sempre, una olla de grills.\nCom diu en Carretero ERC ja és un partit gran,per ara hem de ser un partit de majories.\nLa responsabilitat de la militància ens ha de fer un partit majoritari a Catalunya.\nM'agrada veure aquests moviments. Crec en Carretero i el seu ideari,crec en gent com l'Elisenda, en gent com l'Hector López,o el mateix Uriel però també m'agradaria creure en gent que ara està a la direcció, sumant esforços per fer d'ERC el partit hegemònic de l'independentisme als Països Catalans.\nHaurem de seguir d'aprop a partir d'ara, com sempre, tot el que passi al sí del nostre partit.\nPublicat per Daniel1714 a 18:02


Formació Permanent i Recursos Pedagògics\nIncorpora fotos de la visita\nSetmana de l'Aeronàutica\ni de l'Espai\nde Barcelona i Sabadell\nEl passat 19 d'octubre de 2007 l'Aula de recursos de Tecnologia del Departament d'Educació, juntament amb l'Institut d'Educació de l'Ajuntament de Barcelona, el Departament d'Educació de l'Ajuntament de Sabadell, l'Aeroport de Sabadell i l'Associació del Professorat de Tecnologia de Catalunya (APTC) vàrem organitzar una visita i una sessió de treball amb el tema:\nUNA APROXIMACIÓ A L'AERONÀUTICA\nAquesta sessió va permetre als docents interessats en conèixer les activitats i els recursos educatius organitzats al voltant de la setmana Aeronàutica i sensibilitzar als docents sobre aquesta vessant de la tecnologia en augment en la nostre societat.\nEn la visita tècnica es va fer una explicació del funcionament de l'aeroport de Sabadell i una visita guiada a una de les instal·lacions de l'escola de pilots: aules, simuladors, avionetes i helicòpters.\nEs realitzar una xerrada per explicar alguns conceptes bàsics de vol. També es va fer una visita guiada al Museu Refugi Antiaeri, dins el refugi s'hi ha instal·lat l'exposició “El refugi antiaeri de l'Aeroport de Sabadell”.\nTambé es realitzarà una visita guiada a la plataforma on hi ha estacionats els helicòpters i les avionetes i als falcons que s'utilitzen a l'aeroport.\nTambé es donar a conèixer les instal·lacions de les escoles d'aviació Top Fly i Aero Link on es va rebre explicacions del fonament del vol d'un avió. Visita dels elements de sustentació i maniobra d'un avió. Conceptes bàsics de la navegació aèria. Visita al simulador de vol de l'AIRBUS 320.\nAquesta activitat s'ha pensat perquè el professorat conegui, fent el mateix recorregut, les diverses activitats elaborades per a l'alumnat i la influència de l'aeroport de Sabadell en el sector aeronàutic.\nAl mateix temps va servir per descobrir l'activitat aeroespacial a Europa i el paper que poden jugar els docents en donar-la a conèixer als alumnes.\nAquesta activitat tècnica vol acostar als docents i alumnes a aquesta tecnologia tant especial com es l'aeronàutica, que conforma la cultura tecnològica necessària en l'educació de la població escolar de Catalunya.\nPodeu consultar per a més informació les pàgines:\nDepartament d'Educació de Sabadell. Programa Ciutat Escola\nPodeu consultar aquesta pàgina web per realitzar les visites a l'aeroport.\nDescobrir l'activitat aeronàutica al nostre país.\nVeure les relacions Ciència, Tecnologia i Societat, partint d'aquesta basant especial de la tecnologia\nRebre orientació per fer ús d'aquest recurs pedagògic i presentar estratègies per treballar aquesta tecnologia amb alumnes.\nEntendre els principis d'aerodinàmica que permeten el vol de les aeronaus i l'entorn de desenvolupament de l'aviació en la navegació i en les instal·lacions aeroportuàries.\nConèixer el sector aeronàutic, sortides professionals, i la descripció del diferents cursos de formació i el funcionament d'una escola de pilots i tripulants de cabina de passatgers.\nLloc: Aeroport de Sabadell


Formatge de llet crua d'ovella (no pasteuritzada). Maduració des de 10 dies a dos mesos. Pasta rovellada blanca. Textura cremosa i liquida quan arriba als dos mesos de maduració. Sabor suau.\nPresentació: Peça o unitat individual (0.300 kg aprox.)\nIngredients: Formatge elaborat amb llet crua d'ovella, ferments làctics, quall de corder i sal, de maduració entre 10 dies i 2 mesos. La seva superfície es deixa florir afegint el fong característic Penicillium candidum.


Geert Wilders, la xenofòbia entre tulipes | NacióDigital\neleccions holandeses 2017: perfil\nper Pep Martí , 16 de març de 2017 a les 07:10 |\nGeert Wilders en el moment de votar | Europa Press\nEl pentinat bufat i platí de Geert Wilders -amb alguna semblança amb el de Donald Trump- brilla en la galàxia de la dreta xenòfoba europea. El seu programa és només un full, però el líder ultra forma part del paisatge polític dels Països Baixos des de finals dels anys noranta. La seva demagògia és ben coneguda al seu país, però per molts europeus la primera vegada amb Wilders va ser el 20 de desembre passat, amb motiu de l'atemptat contra un mercat nadalenc a Berlín que va causar dotze morts. Aquell dia, el polític holandès va publicar un tuit en què mostrava Angela Merkel mostrant les seves mans tacades de sang. Aquest dimecres, malgrat que havia somniat en guanyar les eleccions, finalment ha quedat en segona posició amb 20 diputats, tretze menys que els liberals.\nWilders no sempre ha estat un extremista demagog. Però sí que ha tingut sempre un caràcter difícil i intolerant. Va néixer a Venlo, a la regió de Limburg, a prop de la frontera amb Alemanya, el 1963, en una família benestant. Ell sempre ha explicat aquells anys com els d'un jove inconformista, però Wilders, nen consentit -el petit de quatre germans-, es va poder permetre viatjar pel món, inclosos alguns països àrabs. En les seves biografies apareix una estada a Israel quan tenia divuit anys com a molt important en la seva formació. Aquell Israel ja no era el de la socialdemocràcia de Ben Gurion i els kibbutz, sinó la de la dreta del Likud, més agressiva amb els veïns àrabs. Ell assegura que no és antijueu. El seu malson és el món musulmà.\nUn polític d'origen tradicional\nDe retorn a casa, Wilders va treballar en el món de les assegurances abans d'entrar en política. Ho va fer entrant a militar en el partit més a la dreta socialment del ventall polític, el liberal (Partit Popular per la Llibertat i la Democràcia, VVD). Allí va fer una carrera tradicional, començant com a regidor a l'Ajuntament d'Utrecht. Va conèixer un polític poderós dins del VVD, Friks Bolkestein, un dels barons de la formació i situat en la seva ala més dura. Bolkestein va donar-se a conèixer com a portaveu dels corrents crítics amb la política migratòria i més tard seria comissari europeu.\nL'any 1998, va ser elegit diputat a la Cambra Baixa, la mateixa on aquest dimecres ha irromput amb 20 diputats. Membre del grup del VVD, va arribar a ser-ne portaveu i els seus exabruptes contra els immigrants procedents del món musulmà van començar a proliferar. S'explica que estava molest quan tornava a casa i contemplava els edificis amb pisos habitats per immigrants d'origen àrab, als qui veia com a no integrats. Un dia va ser víctima d'un robatori. Així, amb alguna mala experiència personal, la influència inicial de Bolkestein i els seus prejudicis va anar amassant un pensament reaccionari.\nL'assassinat el novembre del 2004 del cineasta Theo Van Gogh, conegut per les seves crítiques de les religions, per un jove de pares marroquins, va sacsejar la societat holandesa. A ell va trasbalsar. Feia poc que el VVD l'havia fet fora. Poc després, va prendre la decisió de publicar en el seu web les famoses caricatures de Mahoma que va publicar un mitjà de Dinamarca el 2005.\nNeix el Partit de la Llibertat\nEl 2006, Wilders funda la seva pròpia formació, el Partit per la Llibertat (PVV), un nom potser inspirat en el grup que dirigia Jörg Haider, el cap de l'extrema dreta austríaca, junt amb Le Pen el més destacat de l'univers ultra europeu. Haider va morir el 2008 en un accident de circulació. Des de les eleccions del 2006, Wilders ha estat un actor gens negligible de la política neerlandesa amb un programa xenòfob i actitud sempre provocativa (amb declaracions com "Odio l'Islam!"). Prohibició de l'Alcorà, tancament de fronteres per als immigrants musulmans, aturra la "islamització" del país i defensar l'Holanda tradicional, alhora que un referèndum pel Nexit, la sortida dels Països Baixos de la UE han estat les mesures estrella del seu partit.\nL'any 2010, el PVV va obtenir uns bons resultats, amb un 15% dels vots. Com passa sempre a Holanda, el Parlament estava fragmentat i calien acords entre diverses forces. Mark Rutte, el dirigent liberal amb qui va debatre dilluns passat, va trucar a la porta de Wilders, i aquest va acordar donar suport a l'executiu de dreta de liberals i democristians, però des de fora. El líder xenòfob va poder incidir en la política del govern, aconseguint un enduriment del reagrupament familiar dels immigrants.\nPerò l'experiència també va mostrar l'oportunisme del personatge. Tot i el missatge neoliberal del PVV, quan Rutte es va fer fort en la decisió d'ajornar la jubilació dels 65 anys als 67, Wilders no va voler ser solidari d'una mesura que sabia que era impopular. Rutte es va veure abocat a noves eleccions el 2012. Wilders va passar del 15,40% (24 diputats de 150) al 10% i 15 escons. Aleshores es va formar un executiu de gran coalició amb els laboristes que ha pogut arribar a port.\nEl líder del PVV ha estat processat dues vegades per odi racial, el 2011 i el 2016. Si la primera vegada va ser absolt, en la més recent ha estat condemnat a pagar una multa per unes declaracions titllant els immigrants marroquins de delinqüents. Wilders ha sabut aprofitar tots aquests processos, com les polèmiques que provoquen les seves declaracions, per estar sempre en el rovell de l'ou de l'actualitat. Ara també ho ha intentat amb la crisi diplomàtica amb Turquia.\nHa sabut sempre aprofitar les circumstàncies polítiques del moment. El resultat del Brexit li va donar ales i ha reforçat la seva vindicació d'un referèndum a l'holandesa per abandonar la Unió i que Holanda recuperi la seva "independència". Va saludar el triomf de Donald Trump com una victòria pròpia i va utilitzar amb desvergonyiment el lema "Fem Holanda gran de nou".\nLa Internacional feixista\nA diferència d'altres dirigents de l'extrema dreta europea, Wilders s'indignava sempre que se'l titllava d'ultra. En aquestes ocasions treia a relluir el seu odi a tot el que és musulmà per assegurar que està en contra del masclisme que considera consubstancial als països musulmans. Durant un temps va voler marcar distàncies amb el Front Nacional i els xenòfobs austríacs. Però això eren gestos de cara a la galeria. El 2015, el PVV i el FN de Marine Le Pen, una mica més edulcorat que en els anys del vell Jean Marie, van fundar al Parlament d'Estrasburg el grup Europa de les Nacions i la Llibertat, on s'integrarien algunes altres sigles de Bèlgica i Polònia. Wilders ja estava amb els amics que li pertocaven.\nIndependentment de si quedava primer o feia curt com finalment ha passat, el que aquesta campanya electoral ha demostrat és que Wilders no governarà, però d'alguna manera ha guanyat perquè els seus temes (el rebuig a l'immigrant, el control de les fronteres, la seguretat per damunt de tot i el qüestionament del projecte europeu) s'han convertit en l'eix del debat polític a Europa.\nEls perfils de NacióDigital, Internacional, perfil, Mark Rutte, Marine Le Pen, extrema dreta, xenofòbia, eleccions holandeses 2017, Països Baixos, Holanda, Geert Wilders


Estàs aquí:Inici Opinió L’empobriment del País Valencià V: Inversió pública\nEscrit per Antoni Infante, Joan Ramon Sanchis, Vanessa Campos, Juanjo Giner, Xavier Tarazona, Decidim economia\nAnalitzant les dades de despeses de la Generalitat en les inversions públiques en serveis bàsics per a la població, ensenyament, sanitat i serveis socials, el País Valencià està a la cua estatal. La despesa pública en ensenyament està 15 punts per baix de les comunitats autonòmiques millor finançades i 13 punts per baix de la mitjana estatal de 4.691€ per habitant enfront als 4.493€ del País Valencià. La despesa sanitària pública valenciana de 1.293€ per persona es situa 1,8 punts per baix de la mitjana del conjunt de les comunitats i a més de 13 punts per baix de les que més gasten. La despesa valenciana en serveis públics està 4 punts per baix de la mitjana estatal, 30,3% enfront al 34,1%.\nEls motius d’aquestes despeses baixes tenen una profunda base política per dos motius, uns fiscals i altres ideològics. El País Valencià té una balança fiscal negativa i un infrafinançament des de l’estat, amb aquesta situació no es tenen els diners suficients per a cobrir les necessitats d’inversió, recorrent contínuament a l’endeutament per a pal·liar l’escassesa de fons, préstecs que s’han de tornar i que es xuplen recursos pressupostaris d’altres partides i suposen ja un percentatge del 41,8% del PIB valencià. Els motius ideològics venen des dels temps dels governs del PP, fanàtics de les privatitzacions, però, suportades pels diners públics tant en la sanitat, com en l’ensenyament, com en la dependència i les ajudes socials als més desfavorits, el negoci és rebre diners per a fer els serveis que hauria de fer el sector públic al mateix preu, però, amb treballadores i treballadors amb salaris i condicions precàries, sent focus d’una alta corrupció tant en els sobre-costos com en la qualitat del serveis oferts.\nL’altra pota de les inversions al territori valencià és la que realitza l’estat en els seus àmbits competencials, sent, fonamentalment, les inversions en obra pública les que ens afecten més. Plans de carreteres, de ferrocarril i inversions en ports i aeroports. Els pressupostos d’aquestes inversions de l’estat al País Valencià mai han arribat al 10% del total d’inversions estatals en les CCAA, quantitat que teòricament ens correspondria per població. Però més sagnant és quan s’analitzen les inversions reals no les pressupostades, on encara ens trobem més discriminats respecte a altres territoris, per exemple, en 2017 la inversió real només arribà al 33,4% del total pressupostat, percentatge que es situa 4 punts per baix de la mitjana estatal de 37,5% i més de 8 punts per baix de la Comunitat de Madrid amb un percentatge del 41,7%. Les dades de 2018 continuen en la mateixa dinàmica, dels 750 milions pressupostats només s’han acabat executant 402 milions o siga un 54% del pressupost, en realitat aquest any hi havia pressupostada una pujada del 25% en la inversió estatal al País Valencià i la realitat fou que baixà en termes d’execució real un 24% sobre l’any anterior, quan la mitjana de l’execució de la inversió de totes les comunitats autònomes fou aquest any del 75,5%.\nPerò no sols les inversions estatals, sobretot en infraestructures de transport i algunes altres, són minves sinó que mai han estat consensuades amb el govern de la Generalitat o mai s’han invertit en el que s’està reclamant amb urgència per la Generalitat, cas del Corredor Mediterrani per ferrocarril on estem empantanats des de fa anys. Moltes d’aquestes inversions atenen a demandes d’empreses i conglomerats econòmics sense cap connexió amb les necessitats valencianes, cas del Port de Valencià, on es destinen diners per a una ampliació del port que sols beneficia als grans empresaris del moviment de contenidors i vaixells, amb molt poca repercussió a l’economia valenciana i amb greus conseqüències ecològiques tant per a la mar, pel desviament de les corrents i afecció a les platges, com per a carregar-se l’horta amb l’ampliació de la V-21, o per la proposta del futur accés nord al port de València amb greus conseqüències ambientals i econòmiques que sols beneficien a les grans constructores d’obra pública.\nPer a poder gaudir d’unes inversions necessàries en el País Valencià s´haurien de resoldre dos problemes, el primer que les inversions de l’estat al nostre territori foren les que ens haurien de pertànyer per població i que foren executades en la seua totalitat i consensuades amb les necessitats reals de la Generalitat Valenciana. Per altra banda per a disposar de més fons per a invertir des de la Generalitat, s’hauria de resoldre el problema de l’infrafinançament del País Valencià, demanant gaudir d’una hisenda pròpia que ens done autonomia financera, junt amb la condonació del deute que ens lastra, ja que la devolució l’endeutament és impossible d’assolir, com un reconeixement del deute de l’espoli històric que ha patit el País Valencià.


ETNOBLOC | El barri que vam imaginar : cartografia de la lluita veïnal a Sant Marcel·lí\n← “Café i Antropologia” amb Agustín Coca Pérez\nUsos i pràctiques de la tradició: les muixerangues d’Algemesí →\nEl pròxim 17 d’abril, a les 19 hores, dins del cicle #EnVeuAlta, parlarem amb Tono Vizcaíno, amb Yaiza Pérez, amb Aída Vizcaíno i amb Carles Rodrigo del llibre El barri que vam imaginar : cartografia de la lluita veïnal a Sant Marcel·lí, un barri perifèric de València que viu i sent com un poble i que té un moviment veïnal de gran activitat i arrelament. Els autors i les autores estaran acompanyats per membres de l’Associació de Veïnes i de Veïns de Sant Marcel·lí.\n“Quanta gent de València ha sentit alguna volta parlar del barri de Sant Marcel·lí? El nom segurament sona d’oïdes, especialment per als usuaris de la línia 10 de l’EMT –la que connecta el nord i el sud de la ciutat– i els de la Rambleta, inserida en un extrem d’aquest barri. Però, parlant amb sinceritat: quanta gent ha xafat realment Sant Marcel·lí i s’ha deixat perdre en els seus carrers? Segurament molt poca.\nÉs probable que ara més d’una persona s’estiga preguntant què dimonis se li ha perdut a Sant Marcel·lí, quan no és sinó una més de les barriades de la perifèria. Doncs bé, a més de ser un barri tranquil amb vida gairebé de poble, la contrada sud amaga un dels moviments veïnals més potents de la ciutat, el qual va complir en 2016 el seu quaranta aniversari.\nAmb el propòsit de recuperar aquests quaranta anys d’experiències acumulades i, al mateix temps, de donar a conéixer les singularitat del barri, acabem de publicar El barri que vam imagina : cartografia de la lluita veïnal a Sant Marcel·lí (2018). Es tracta d’un llibre-guia que convida a descobrir in situ per què el barri és com és i què hi ha tingut a veure l’Associació de Veïnes i Veïns.\nA través de disset capítols associats a punts en el plànol del barri, s’aborden les lluites més emblemàtiques, com el soterrament de les vies de l’AVE, la reivindicació del Parc de la Rambleta i l’Espai Rambleta, o l’ampliació del Cementeri General. Però també els valors i els compromisos socials que el moviment ha contret amb la democràcia, la igualtat o la cultura valenciana.\nLa proposta de fer un llibre que arreplegara les quatre dècades d’història va nàixer de l’Associació de Veïnes i Veïns del Barri Sant Marcel·lí, i la vam conceptualitzar i portar endavant un equip multidisciplinar format per les sociòlogues Aida Vizcaíno i Yaiza Pérez, per l’historiador Tono Vizcaíno i pel dissenyador gràfic Carles Rodrigo, que ja hem treballat conjuntament en el projecte Receptari Extraviat. Per a fer-ho, hem comptat amb el patrocini de l’Ajuntament de València, a través de la Regidoria de Govern Obert, Transparència i Participació Ciutadana, i amb la col·laboració de Caixa Popular i Espai Rambleta.\nEl contingut l’hem construït a partir de la realització d’entrevistes, de l’observació de l’escenari urbà, de l’anàlisi de documents de l’AVV i de la revisió de les notícies de premsa relacionades des de 1973.\nEl resultat ha estat un llibre amb un estil divulgatiu i fresc, que escapa de l’habitual enfocament i llenguatge de la lluita veïnal i dels moviments socials. Cerquem, de fet, acostar-nos a un públic general –especialment un públic jove– interessat en la història i en la realitat de la ciutat de València.\nEl barri que vam imaginar recapitula, en definitiva, el passat i el present de l’acció d’un dels barris més particulars i combatius de la ciutat. Us convidem a descobrir-ho amb nosaltres el dia 17 d’abril al cicle #EnVeuAlta de la Biblioteca del Museu Valencià d’Etnologia. Us hi esperem!”\n«Quaranta anys de vivències compartides i aprenentatges de barri donen per a molt. Per a lluites titàniques i sopars de germanor. Per a decisions consensuades i urbanisme fet a peu de carrer. Per a èxits i fracassos. Per a molta reflexió i encara més acció. I també per a un llibre-guia que recorre la cartografia de l’experiència veïnal del barri de Sant Marcel·lí de València. Benvinguts i benvingudes al sud de la ciutat».\nEl barri que vam imaginar : cartografia de la lluita veïnal a Sant Marcel·lí.\nTono Vizcaíno, Aida Vizcaíno, Yaiza Pérez i Carles Rodrigo.\nTags: Activisme, activitats de la Biblioteca, Aida Vizcaíno, Ajuntament de València, Associació de Veïnes i de Veïns de Sant Marcel·lí, Carles Rodrigo, En veu alta a la biblioteca, Espai Rambleta, Lluita veïnal, Moviments veïnals, Parc de la Rambleta, Regidoria de Govern Obert, Sant Marcel·lí, Tono Vizcaíno, València, Yaiza Pérez\nOne Response to El barri que vam imaginar : cartografia de la lluita veïnal a Sant Marcel·lí\nLola nieto sandoval says:\n31 d'Octubre de 2018 a les 22:32\nQuisiera comprar el libro pero no se donde está en venta, os agradecería que me dijerais la forma de conseguirlo.\nRespon a Lola nieto sandoval Cancel·la les respostes


New Moon Flats For Rent Istanbul Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKucukayasofya Mah.Kadırga Liman Cad. 34122 Sultanahmet, Sultanahmet, Istanbul, Turquia, 34122 - Veure al mapa\nBen posicionat a Sultanahmet, New Moon Flats For Rent és un lloc ideal d'inici d'excursions a Istanbul. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nNew Moon Flats For Rent també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Istanbul. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de bugaderia.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, insonorització, despertador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a New Moon Flats For Rent.\nCal que informeu el New Moon Flats For Rent de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (20) Parelles (2) Famílies amb infants petits (10) Famílies amb infants grans (2) Grups (6)


El Pou Digital : Ignasywood, el nou Hollywood\nIgnasywood, el nou Hollywood\nMolts de vosaltres us devíeu sorprendre quan Manresa va rebre el rodatge de la sèrie "Hache" de Netflix i l'espot promocional de Nadal d'Antena 3, ambdós filmats el novembre de 2018. És normal,\nel record la telenovel·la "Rosa" o de la mítica "Plácido" de Berlanga quedava ja molt llunyà. Però, amb el "hype" generat pels dos rodatges de tardor, l'Ajuntament va veure una oportunitat per promocionar Manresa a tot el món a través de les obres audiovisuals i, així, atreure més turistes.\nAmb una inversió desorbitada, el consistori juntament amb la Manresa Film Comission va reduir els terminis d'autorització de rodatges i el cost de les tasses de filmació i ocupació dels espais públics, i va convertir la ciutat de Manresa en el paradís de tota productora audiovisual. A més, facilitava l'adaptació de localitzacions segons les necessitats del guió. Si feia falta enderrocar un edifici, cap problema, n'hi havien molts de buits. En poc temps, Manresa va ser considerada el nou Hollywood, la nova meca de la industria cinematogràfica: Ignasywood.\nQuan es va crear Ignasywood, Isidre de la Y va venir a Manresa a guanyar-se la vida com a figurant, fent jornades maratonianes de més de dotze hores saltant d'un rodatge a un altre i sobrevivint a base dels entrepans de pinso que les productores donaven als extres. «Els primers mesos d'Ignasywood van ser brutals. Vaig participar en més de 200 rodatges fent tots els papers de l'auca, tot i que generalment interpretava persones sense sostre i de vegades també m'agafaven per fer de ionqui. Vaig conèixer moltes estrelles! Una vegada em vaig partir un entrepà amb el Russell Crowe -ja no li servien més menjar al càtering d'actors-, però no ho hauria d'haver fet, ell era un "bully" i a partir d'aquell dia em robava l'entrepà. Per a mi aquella època era un somni fet realitat».\nPerò el suflé va baixar ràpidament. Manresa no tenia suficients localitzacions per nodrir tantes produccions. Les imatges manresanes que apareixien en sèries, pel·lícules i anuncis van passar a ser massa recurrents... I quan les productores van abandonar la Catalunya Central, Ignasywood es va repoblar amb youtubers. Gent massa jove que paga molt malament. «Aquí vaig començar a passar-les putes. Encara gràcies que vaig fer de doble de mans d'un paio que feia "unboxings" de productes tecnològics, no sé pas per quin motiu ell sempre tenia calls a les mans. Aleshores jo també feia de víctima en vídeos de bromes "pranks". No m'hauria imaginat mai que diria això... però per desgràcia també es va acabar l'etapa dels youtubers, per falta d'oci a la ciutat i per tenir una població massa envellida. Ara la cosa està fotuda... Ja no m'arriba per a un lloguer, i visc a l'ombra d'Ignasywood, darrere de la Y. Sembla que la nova tendència al plató vivent de Manresa és el cinema per a adults. I tot i que he provat d'anar a algun càsting, l'experiència no m'ha deixat un bon sabor de boca».


Com funciona el nou Decret Legislatiu que regula els preus del lloguer? ‹ DelaGuardia\nCom funciona el nou Decret Legislatiu que regula els preus del lloguer?\nDate: 28 maig 2019\nEl passat 21 de maig va entrar en vigor el DECRET LLEI9/2019 de mesures urgents en matèria de contenció de rendes en els contractes de lloguer i modificació del llibre cinquè del Codi Civil de Catalunya en l’àmbit de penyora.\nA quins tipus de contractes afecta?\nEls contractes d’arrendament que queden subjectes a aquest nou decret són aquells destinats a ser l’habitatge habitual per part de l’arrendatari i no es tracti de pisos de protecció oficial. A més a més, també han de complir la condició de ser habitatges que es trobin dins d’una àrea declarada “mercat d’habitatge tens”. Les àrees de mercat d’habitatge tens son declarades per part de la Generalitat de Catalunya excepte a Barcelona que ho és l’Ajuntament.\nPer tal de declarat un municipi o una zona dins d’una mateix és el resultat de l’aplicació de l’Índex de referència dels preus de lloguer que aprovi el propi departament de la Generalitat encarregat dels temes d’habitatge.\nCom afecta aquest nou decret?\nEl fet principal regula aquest nou decret és que la renda pactada entre l’arrendatari i l’arrendador no pot superar el 10% del preu de referència d’un habitatge similar en el mateix entorn urbà. És obligatori en aquest cas adjuntar al contracte el document resultant de l’aplicació de l’índex expressat en euros per metre quadrat. L’import d’aquesta renda ha de constar exacte en el contracte així com també la revisió de la renda pactada i que inclou tornar l’índex de nou.\nAl mateix temps també és obligatori que s’inclogui a les ofertes de pisos de lloguer que formin part d’una àrea considerada amb un mercat d’habitatge tens que hi ha l’obligació d’aplicar aquest índex.\nI si ja tinc el pis llogat?\nEn el moment en que s’acaba el contracte d’arrendament es pot tornar a crear un contracte nou amb les mateixes característiques i el mateix preu que el primer si s’acredita al nou contracte tots els aspectes i sent explícit amb l’import de la renda pactada i la data del contracte inicial.\nPassa el mateix amb els habitatges nous?\nS’ha contemplat un tractament específic pels habitatges de nova construcció o bé si s’han rehabilitat per destinar-los a lloguer. Davant d’aquesta situació es considera que una vegada s’obté el certificat de finalització d’obra i durant els propers cinc anys el preu del lloguer no pot superar el 20% del preu de referència per pisos similars en el mateix entorn urbà.


El baluard té un preu\n04 desembre 2020 12:49\nSi una cosa hem d'agrair els mallorquins als militars és la conservació de les murades marítimes. Si al principi del segle ells no s'haguessin reservat l'ús de les voltes com a quarters, de ben segur que l'Ajuntament "amb la complicitat de bona part dels ciutadans" les hauria enderrocades per fer una Palma més «moderna». Però els militars no salvaren les murades pensant en la Palma del futur, sinó en les seves necessitats del moment. Ara, un segle després, les murades marítimes no tenen cap paper logístic ni estratègic, i res no les fa aptes per a un ús militar.\nEl batle Fageda passarà a la història per haver firmat la recuperació del baluard del Príncep. Això significa l'enderrocament de la caixa de reclutes i dels edificis residencials per construir una gran zona verda. Però el batle ha de posar uns límits al seu propòsit. Sembla exagerat que per recuperar el baluard s'hagin de fer requalificacions de terrenys militars per construir fins a deu altures, en un moment en el qual la societat illenca es pregunta fins on podem créixer, quins són els límits de l'urbanisme.\nL'Ajuntament ha de recordar que els edificis del baluard són un pegat indisciplinat a la badia de Palma, i que representen un problema de manteniment per a un Exèrcit que, afortunadament, ja no construeix habitatges vitalicis per als seus oficials.