David Tornos, l'actual director del departament Internacional, el relleva\nBarcelona - Divendres, 09/11/2018 - 16:33\nEl secretari general de Foment, Joan Pujol, ha comunicat al president, Josep Sánchez Llibre i als vicepresidents la seva voluntat de retirar-se del càrrec, que ha ocupat al llarg dels últims 35 anys.\nSánchez Llibre ha agraït tots els anys de dedicació de Pujol a la institució i n’ha acceptat la decisió. Pujol ja havia manifestat a Sánchez Llibre el seu desig de deixar el lloc abans que aquest accedís a la presidència dilluns passat, segons fonts de l’organització.\nEl president de Foment proposarà a la junta directiva, en la reunió del 3 de desembre que ve, un relleu intern amb el nomenament de David Tornos, que actualment és el director del Departament d’Internacional de l’entitat.\nJoan Pujol Segarra va iniciar la seva responsabilitat com a secretari general de Foment del Treball el 1983. És llicenciat en Ciències Econòmiques i Empresarials per la Universitat de Barcelona, membre del Consell Econòmic i Social d’Espanya, del Comitè Executiu de l’Associació Pla Estratègic Metropolità de Barcelona, president del comitè de col·laboradors de la Universitat Ramon Llull i membre del Patronat de la Fundació Parc Científic de Barcelona.\nDavid Tornos és actualment i des de fa dues dècades Director del Departament Internacional de Foment del Treball. És Llicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona i màster en Dret Europeu per la Universitat Lliure de Brussel·les. És membre del Comitè Consultiu del CIDOB, de la Comissió de Relacions Internacionals de la CEOE, de la Comissió de la Unió Europea de la CEOE, del Grup d'Internacionalització d’ACCIÓN, del Fòrum per al Desenvolupament de les Empreses de les Regions Europees (Fodere).


Salsa d’alvocat amb nori – Més que horta\nSalsa d'alvocat amb nori\nSin categoría\t| 11/05/2019\nAquesta salsa és molt ràpida de fer i deliciosa. En només 10 minuts tindràs un ric acompanyament per als teus plats de peix o amanides. L’alga nori és rica en propietats nutricionals, gràcies al seu contingut en vitamines i minerals. L’alvocat una important font d’Omega 3 junt amb altres nutrients essencials per a la salut com ara les vitamines K, C, B5, B6 i E, potassi i àcid fòlic.\n– Un alvocat.\n– Ceba vermella picada molt xicoteta.\n– Alga nori en flocs.\n– Un raig de llimona.\n1. Tritureu la carn de l’alvocat amb una forquilla fins a formar una pasta.\n2. Afegir els flocs d’alga nori i barrejar.\n3. Afegir el suc de llimona, el xili i l’oli d’oliva.\n– Pots afegir comí, eneldo, estragó o qualsevol altra espècia o herba que t’agrade.


KurdisCat: 1r Congrés del PYD del Cantó de Cizîrê (Kurdistan de Síria)\n1r Congrés del PYD del Cantó de Cizîrê (Kurdistan de Síria)\na dimecres, de maig 13, 2015\nLa ciutat de Rimêlan , situada a la província d'al-Hasakah, va acollir dissabte 9 de maig el primer congrés del cantó de Cizîrê (en àrab al-Jazira) del PYD. El Partiya Yekîtiya Demokrat (PYD, Partit de la Unió Democràtica), és la principal organització política del Kurdistan de Síria. Rimêlan va ser controlada per les milícies kurdes el març de 2.013 després de retirar-se les tropes sirianes i s'hi va escollir un consell local popular. Des de llavors l'autonomia democràtica s'ha afermat a la població.\nEl primer congrés del PYD al cantó més oriental dels tres que conformen Rojava va fer-se en format d'assemblea amb 450 participants i un centenar i mig de persones convidades d'altres partits, del TEV-DEM o observadors/es internacionals. Hi va intervenir Asya Abdullah, la co presidenta del partit i membres del consell executiu del cantó així com de l'assemblea legislativa.\nEs van llegir els informes sobre les activitats de l'organització en els pobles del cantó es van llegir, després del qual hi va haver un ampli debat. Una proposta per reorganitzar les funcions internes, constitució i reglaments del PYD, d'acord amb el sistema cantonal va ser sotmesa a votació i es va acceptar la proposta. D'acord amb la nova constitució del partit, l'administració del PYD del cantó de Cizîrê comprèn, ara, un conjunt de 30 persones i un consell executiu de 7 persones. En el mateix congrés es van escollir les persones membres d'ambdós equips. 6 dels membres de l'assemblea són de Qamixli, 3 de Dirbêsiyê, 3 de Serêkaniyê, 3 d'al-Hasakah, 2 de Tell Temir, 3 d'Amude, 4 de Girkê Lege, 3 de Derik i, finalment, 3 de Tirbespiyê.


Resum de la primera jornada de la Trobada Estatal de Ciutats Educadores\nEtiquetes: Lleida ciutats educadores trobada\nCategories: Educació Lleida Promoció de la ciutat\nLa XIII Trobada de la Xarxa Estatal de Ciutats Educadores que té lloc avui i demà a Lleida aplega a la Llotja més de 250 persones vinculades al món local i educatiu per reflexionar i debatre sobre “repensar la ciutat”. El paper de proximitat que exerceixen les administracions locals en l’educació a l’hora de treballar la convivència, la integració i el desenvolupament sostenible ha quedat palès en la jornada inaugural, que ha comptat amb la intervenció de l’exdirector executiu de l’ONU-Habitat i exalcalde de Barcelona, Joan Clos.\nEl paer en cap, Àngel Ros, ha remarcat la responsabilitat que exerceixen els ajuntaments, tot i no tenir competències en educació, i ha reiterat que Lleida prioritza l’educació, com ho demostren les apostes per programes específics amb les escoles bressol, els ensenyaments artístics, els infants i els adolescents en risc o l’ensenyament al llarg de la vida. Ros ha assegurat que les ciutats es fan diferents en funció dels valors i l’educació i que aquesta és una eina fonamental per integrar els diferents col·lectius i per prevenir conflictes. Tall de veu À.Ros\nClos ha assegurat que les ciutats intermèdies com Lleida tenen especial sensibilitat per cuidar els espais públics, en els quals es veuen èxits d’integració real de la immigració. “És un bon exemple de relació d’un problema global amb una solució local”, ha dit. En aquest sentit, ha apuntat que es tendeix a pensar que “la globalització no ens afecta”, però que el vincle és directe, immediat i quotidià, permetent actuar en situacions més al detall. Per això, ha afirmat que l’administració local té un paper imprescindible, en aquest vincle concret i de proximitat, per resoldre aquest repte global. Tall de veu J.Clos\nLa conferència de Joan Clos s’ha basat en el vincle de la urbanització amb l’educació, que alhora tenen a veure amb els moviments migratoris. En el seu discurs, ha apel·lat a la funció educadora de la ciutat i a l’educació per la ciutadania. També ha enumerat els reptes actuals de la urbanització que són: la pau, els drets humans, els desenvolupament sostenible, el canvi climàtic, la globalització, la dualització del treball i les migracions. Per això, ha definit les ciutats com a elements educadors “interessantíssims” i que a l’hora de planificar l’agenda urbana s’ha de tenir en compte la regulació, el disseny físic i el finançament.\nJoan Clos va ser alcalde de Barcelona del 1997 al 2006. Va ocupar el càrrec de Ministre d’Indústria, Turisme i Comerç (2006-2008) i, posteriorment, ambaixador d’Espanya a Turquia i Azerbaidjan. Del 2010 al 2017 ha estat secretari general adjunt de les Nacional Unides i director executiu d’ONU-Habitat.\nLa jornada ha començat amb la benvinguda per part de les autoritats. Àngel Ros ha estat acompanyat del comissionat Educació de Barcelona, Miquel Àngel Essomba; el director dels SSTT d’Ensenyament, Miquel Àngel Cullerés, i de la secretària de l’AICE, Marina Canals. En l’acte d’obertura s’ha posat l’accent en els 25 anys de la història de la Xarxa de les Ciutats Educadores i com l’educació ha de permetre el canvi, la millora social i una millor inclusió en la diversitat.\nL’eix central “Repensar la ciutat” es desenvoluparà en tres direccions: la mobilitat a la ciutat, la ciutat com a punt de trobada i la veu dels nens i les nenes, amb la presentació de 28 experiències diferents, agrupades en set xarxes temàtiques, treballades en aquests dos anys.\nRua i Cursa de Llits del Carnaval Lleida 2016 Ple ordinari novembre 2015 Televisió 1a part FESTA MAJOR LLEIDA - MAIG 2021 ple ordinari, ajuntament lleida, paeria Àngel Ros Gina Raymat transformació ciutat pont Prat Riba FAVVLL Joaquim Mateo Jordi Domingo LleidaTV Ajuntament paeria, anònimes, se solidaritza amb França motiu l’atemptat Niça Claurusa, taula redona, alcaldes, la lleida alcalde, ple, Jornada inaugural programa innovador experimental +Q IMO Lleida. Projecte Esportiu Asvolcall Down Territori economia Mercolleida aigua comunicacions Aeroport Lleida-Alguaire urbanisme LaLlotja Museu Fundació Sorigué educació comerç sanitat turisme GlobaLleida Ajuntament,Paeria,Lleida,Canal Paeria,premsa,prensa,notícies,Lleida Llista,Rua Llista,Hoquei sobre patins,Campions Europe Cup,Europe Cup a Lleida,Copa Cers,Recepció Paeria,Fèlix Larrosa,Campions d’Europa,Andreu Tomàs,Lleida Llista Blava,WS Cup,Sarzana dia mundial teatre 2020 cultura latemporadalleida Paeria,premsa,prensa,notícies,Molí Cervià,Antic molí Cervià,Pla Especial Protecció Catàleg d’Elements Històrics,Carles Sàez,Àrea Municipal Patrimoni,Partida Grenyana,Bé Cultural d’Interès Local març 3a PART Castell Focs Festa Major xarxa municipal telecentres notícies\nAula informàtica del Secà\nVII Trobada de ludoteques\nL’alineació del carrer...\nEl jaciment del Call Jueu...


Les dones que vesteixen els exèrcits - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes dones que vesteixen els exèrcits\nUn equip de cosidores comandat per Margarita Peris prepara els vestits i l'utillatge cada any per als participants en la Partida d'escacs vivent de la Pobla de Lillet\nvíctor gonzález | la pobla de lillet 02.08.2015 | 17:26\nLes dones que vesteixen els exèrcits V.G.\nA l´obrador de les cosidores, la feina per fer s´amuntega a les taules. Ara s´ha de fer la vora a un vestit, adés cal pintar les sivelles dels cinturons... L´activitat és incessant, no s´acaba mai. Per acabar totes aquestes tasques, caldria que un exèrcit de treballadors s´hi aboqués nit i dia.\nMargarita Peris és qui comanda aquest equip, format per cinc costureres –Dioni Torres, Carme Rosell, Núria Casadesús, Encarna Chinchilla i Carme Riera– i un pintor, Joaquín López. Amb mirades de concentració, asseguts a les taules del taller, repassen i revisen fil per randa els vestits i l´utillatge que caracteritzarà aquesta nit els participants en la quinzena Partida d´escacs vivent de la Pobla de Lillet com a combatents de dos exèrcits enemics: d´una banda, els miquelets catalans, que lluiran un uniforme de color blau; de l´altra, les forces filipistes, que duran un vestit carmesí.\nCombinar història i escacs\nCom ja és tradicional, la Partida d´escacs vivent de la Pobla de Lillet, que tindrà lloc a la plaça de l´Ajuntament a les deu de la nit, conjumina la recreació històrica d´una batalla amb la representació exacta, moviment a moviment, d´una partida d´escacs cèlebre.\nEnguany, les 32 peces de carn i ossos de la Partida d´escacs vivent recrearan un combat que va enfrontar els Grans Mestres Internacionals Bobby Fischer i Samuel Reshevsky el 1961. Segons els experts que l´han analitzada, és una partida especial perquè, fins a la jugada número 25, les blanques avancen imparables. Malgrat tot, aquest avantatge es capgira i, entre les partides 27 i 28, un error de les blanques dóna la victòria a les negres. En la partida d´avui, els miquelets ocuparan les caselles negres i els filipistes, les blanques.\nPer vestir i guarnir aquests dos exèrcits, les cosidores han adaptat els vestits i els uniformes de la passada edició de la partida, en què, aprofitant les celebracions oficials del tricentenari, l´organització va decidir representar la desfeta de l´11 de setembre i el setge de Barcelona de la Guerra de successió espanyola. Avui, els participants reproduiran la batalla dels aliats i els miquelets contra els filipistes en el setge de Barcelona del mes d´agost del 1704.\n«Com que els uniformes són més o menys de la mateixa època, només hi hem hagut de fer alguns retocs per adaptar-los a les talles dels participants», explica Joaquín López. La tasca més difícil, assegura, consisteix a fer la recerca històrica necessària per trobar models de roba que es portaven al segle XVIII i transformar tot aquest coneixement a la tela.\nA fi de respectar les dimensions del joc d´escacs, els peons sempre estan representats per nens d´entre 9 i 14 anys. «Cada any hi ha participants nous i els més petits creixen. Això ens obliga a arranjar la roba cada any», puntualitza López.\nEl dia de la Partida d´escacs vivent de la Pobla de Lillet, l´equip de cosidores de la Margarita Peris es lleva abans de les set del matí per engalanar la plaça de l´Ajuntament, escenari de la batalla. Quan el tauler ja està preparat per a l´encontre, els participants es vesteixen i repassen per última vegada els moviments de la partida. Les entrades per veure la lluita en directe es comencen a vendre a les sis de la tarda.\nA l´hora que ja comença a fosquejar, els exèrcits recorren els carrers de la Pobla i, repicant els tambors, anuncien que la batalla està a punt de començar.


El temps òptim abans d'apagar un llum fluorescent d'estalvi d'energia ronda els 45 minuts | Consumer\nEl temps òptim abans d’apagar un llum fluorescent d’estalvi d’energia ronda els 45 minuts\nPer sota d'aquestes tres cambres d'hora es disparen tant les emissions com el cost econòmic associat\nEl temps òptim abans d’apagar un llum fluorescent d’estalvi d’energia és d’uns 45 minuts, per sota dels quals “no és recomanable” encendre i apagar aquest tipus de llums perquè es disparen tant les emissions com el cost econòmic associat. Ho manté així un estudi realitzat pel Centre de Recerques Energètiques, Mediambientals i Tecnològiques (CIEMAT) i l’Escola Tècnica Superior d’Enginyers de Telecomunicació (ETSIT).\nEls investigadors assenyalen que no s’ha d’apagar aquest tipus d’il·luminació si es preveu tornar a encendre-la abans de transcorreguts cinc minuts, encara que el temps òptim d’apagat és de, almenys, tres cambres d’hora. L’estudi apunta que els llums fluorescents han estat envoltades d’una cultura popular que proposa diferents maneres d’usar-les, en la majoria d’ocasions sense el suport de justificació tècnica alguna.\nL’objectiu d’aquesta recerca era saber si l’usuari ha d’apagar el llum en sortir d’una habitació o, per contra, és convenient deixar-la encesa de forma indefinida perquè aquest acte a més de repercussions mediambientals té un “reflex evident” en la factura de la llum i incideix en la vida útil del llum. En l’actualitat, els llums fluorescents compactes amb balasto integrat, ideades especialment per substituir als llums incandescent i comunament denominades “llums estalviadors d’energia”, constitueixen l’alternativa real als llums incandescents tan comuns en les llars espanyoles, que resulten tenir una menor eficiència energètica i produir un major impacte ambiental, a més del cost econòmic que suposen.\nAquest treball conclou que les emissions contaminants i el cost econòmic es redueixen, tant si el llum roman en funcionament el mínim d’hores possible com si el nombre d’encesos i apagats es redueix al mínim indispensable. També afegeix que si un usuari vol reduir les emissions de gasos d’efecte hivernacle associades a l’ús del llum estalviador, en cas de sortir de l’habitació en la qual es troba i sempre que no prevegi tornar a l’habitació abans de cinc minuts, és recomanable que apagui la llum. Si a més l’usuari desitja reduir les emissions de mercuri associades a l’ús del llum, és “recomanable” que s’apagui la llum en sortir si no s’espera tornar a aquesta habitació abans de 43 minuts. Quan l’usuari està interessat a reduir el cost econòmic d’usar el llum estalviador, és recomanable que apagui la llum si no preveu retornar abans de set minuts.\napagat fluorescente-ca lámpara-ca óptimo-ca temps


Ferienwohnung Stuimändle Obermaiselstein Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 19 allotjaments a Obermaiselstein.\nHaubenegg 1A, Obermaiselstein, Obermaiselstein, Alemanya, 87538 - Veure al mapa\nMés informació sobre Ferienwohnung Stuimändle\nDissenyat tant per oci com per negoci, Ferienwohnung Stuimändle està situat idealment a Obermaiselstein; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nFerienwohnung Stuimändle també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Obermaiselstein. L'hotel ofereix instal.lacions de barbacoa per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent camp de golf (a 3 km), esquí, ping pong, jardí. Ferienwohnung Stuimändle és una elecció inteligents per a viatgers a Obermaiselstein, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (33) Parelles (26) Viatgers en solitari (2) Famílies amb infants petits (3) Famílies amb infants grans (1) Grups (1)


Catorze detinguts per la Policia en la darrera setmana – FÒRUM.ad\nCatorze detinguts per la Policia en la darrera setmana\nel: 25/07/16 14:53\nEl cos de Policia ha procedit a la detenció de 14 persones durant aquesta darrera setmana (del 18 al 24 de juliol de 2016).\nLes detencions s’han dut a terme pels presumptes delictes contra la salut pública (2), contra la seguretat del trànsit (7) i altres delictes (5).\n– El 23/07/2016 a les 09:45 hores a la frontera hispano-andorrana del riu Runer, dos homes espanyols no residents de 41 i 33 anys, que accedien al Principat en possessió de petites quantitats de cocaïna i speed (es segresta 0,7 grams i 1,8 grams respectivament).\n– El 21/07/2016 a les 03:05 hores, un espanyol resident de 45 anys, amb una taxa de 1,21 g/l., en el marc de la campanya de controls d’alcoholèmia.\n– El 21/07/2016 a les 03:15 hores, un andorrà de 55 anys, amb una taxa de 1,21 g/l., en el marc de la campanya de controls d’alcoholèmia.\n– El 22/07/2016 a les 00:35 hores, un andorrà de 57 anys, amb una taxa de 0,90 g/l., en el marc de la campanya de controls d’alcoholèmia.\n– El 22/07/2016 a les 02:50 hores, un espanyol resident de 52 anys, amb una taxa de 0,94 g/l., en el marc de la campanya de controls d’alcoholèmia.\n– El 22/07/2016 a les 03:00 hores, un andorrà de 64 anys, amb una taxa de 1,07 g/l., en el marc de la campanya de controls d’alcoholèmia.\n– El 23/07/2016 a les 06:50 hores, un andorrà de 24 anys, amb una taxa de 1,55 g/l., en el marc de la campanya de controls d’alcoholèmia.\n– El 24/07/2016 a les 06:55 hores, una andorrana de , amb una taxa de 0,90 g/l, en el marc de la campanya de controls d’alcoholèmia.\n– El 18/07/2016 a les 01:05 hores a Pas de la Casa, un portuguès resident de 21 anys, com a presumpte autor d’injúries, amenaces, desobediència i resistència greu a funcionaris de policia en l’exercici de llurs funcions. Es requereix els nostres serveix per una disputa de parella en un domicili particular, sobre lloc inicialment ningú obra la porta, finalment una dona l’obre, i darrera d’aquesta surt el detingut i té un comportament molt hostil envers els agents actuants, motiu de la seva detenció.\n– El 20/07/2016 a les 19:40 hores a Andorra la Vella, un andorrà de 21 anys, com a presumpte autor d’un delicte de violència física i psíquica en l’àmbit domèstic envers la seva germana, i injúries i amenaces greus a funcionaris de policia en l’exercici de llurs funcions.\n– El 21/07/2016 a les 12:50 hores, un home portuguès resident de 47 anys, com a presumpte autor d’un delicte contra la llibertat sexual.\n– El dia 22/07/2016 a les 04:15 hores, un espanyol resident i un andorrà de 23 anys ambdós, com a presumptes autors d’injúries, amenaces, resistència i desobediència greu a funcionaris de policia en l’exercici de llurs funcions. Una patrulla de policia, observa dos nois i un d’ells es troba orinant a la via pública, quan passen a proximitat, aquests tenen manifestacions grolleres envers el Cos de Policia, motiu pel qual són controlats i aquests tenen una reacció violenta envers els agents.\nEntrada Anterior: Un concert virtual a l’aire lliure, gran novetat del Festival d’Orgue\nEntrada següent: La Guàrdia Civil incrementa les intervencions en matèria de contraban de tabac i divises\nLO DE LAS INJURIAS Y DESOBEDIENCIA AUN HABRIA QUE VER SI REALMENTE ES VERDAD CON ALGUNOS POLICIAS QUE CREEN QUE POR SER AUTORIDAD SON SERES SUPERIORES YO PIDO AL SR MINISTRO QUE ANTES PONER POLICIAS EN LA CALLE LES DE UNOS MODALES A ALGUNOS QUE BIEN LES HACE FALTA\ntotalment d’acord amb tu Marcio! Alguns policies es creuen sers superiors només per ser l’autoritat, que s’ho facin mirar…


Protecció Civil rebaixa l’Inuncat a la fase de pre-alerta perquè el front de pluja se’n va | VilaWeb\nCinquanta anys de la mort d'Aureli Maria Escarré, l'abat que desafià el franquisme\tCinquanta anys de la mort d'Aureli Maria Escarré, l'abat que desafià el franquisme\nEl Suprem frena i diu ara que serà un ple qui decidirà qui ha de pagar l'impost de les hipoteques\tEl Suprem frena i diu ara que serà un ple qui decidirà qui ha de pagar l'impost de les hipoteques\nProtecció Civil rebaixa l’Inuncat a la fase de pre-alerta perquè el front de pluja se’n va\nEncara queden precipitacions a la Val d'Aran, Pirineu central i n'hi pot haver a la costa de Girona\nProtecció Civil de la Generalitat ha decidit de rebaixar el pla d’emergències per inundacions Inuncat a la fase de prealerta, un cop es dona per acabat el front de pluges que ha assolat el territori des d’ahir. El telèfon d’emergències 112 de Catalunya ha atès fins a dos quarts de nou de la nit prop de mil trucades relacionats amb prop de 700 incidents causats per les precipitacions. D’aquestes trucades, 349 han tingut origen a la ciutat de Tarragona. Des de Reus se n’han fet 68, des de Salou 50 i des de Cambrils 32. Des de les vuit del vespre d’ahir, els Bombers han atès 384 avisos, 271 a la regió de Tarragona, 60 a la regió metropolitana nord, 40 a la de Girona, 7 a la regió metropolitana sud i 6 a la de Lleida.\nAquesta tarda la pluja ha afectat la costa de Tarragona. Entre les quatre i les set els Bombers han atès 32 avisos en aquesta zona. El més destacats, el salvament de dues dones atrapades sota un cotxe inundat a Tarragona. Una d’elles ha resultat ferida greu per ofegament. També a la zona de Tarragona, ahir es van recollir 90 litres per metre quadrat a la capital tarragonina i avui 98, és a dir, 188 en menys de 48 hores.\nProtecció Civil qualifica les xifres d’excepcionals i subratlla que sobrepassen el llindar de perill.Pel que fa al front de tempestes, les previsions meteorològiques indiquen que queden focus residuals de pluja a la Val d’Aran i al Pirineu central. També n’hi ha sobre el mar, que poden afectar la costa de Girona aquesta nit.\n08:00Les portades del diumenge 21 de octubre de 2018\n02:00I per postres, Macedònia\n22:00L’aposta industrial ens fa més forts\n22:00Primàries Catalunya: com treballar la unitat independentista local sense el suport dels partits\n22:00Boro, el periodista a qui demanen dos anys de presó: ‘Em persegueixen per dir la veritat’


Presentació Mostra 2021 - Mostra Igualada Presentació Mostra 2021 – Mostra Igualada\nPresentació Mostra 2021\nLa Fira, prevista inicialment del 15 al 18 d’abril, ha canviat les dates apostant per aconseguir la màxima presencialitat possible en l’exhibició dels espectacles\nLa Mostra 2021 treballa en diferents formats per poder celebrar l’esdeveniment, sigui quina sigui la situació pandèmica de la Covid-19 en les dates previstes.\nLa 32a edició, que ha rebut prop de 600 sol·licituds, obrirà a principis d’abril la inscripció de professionals a més de fer pública la programació i la graella d’espectacles d’enguany.\nUna campanya participativa que estimula la mirada creativa\nAmb l’eslògan ‘Mires o veus?‘ Mostra Igualada 2021 convida a percebre diferent el que ens envolta\nLa façana d’una casa, una porta o una escombra, tots ells elements ben presents en la nostra vida diària, poden convertir-se, de sobte, en curiosos personatges que ens observen en silenci. Aquesta il·lusió òptica de “veure cares en objectes quotidians” consisteix en un fenomen psicològic conegut com a paridòlia i és símptoma d’una gran capacitat sensorial.\n“La paridòlia és un joc estimulant que et porta a mirar les coses d’una altra manera. Provoca que t’hi fixis, que observis amb atenció, i no només les vegis. T’amplia la ment i et deixa sorprendre. Com el teatre que, a partir de la vida real, et transporta a un univers de ficció que t’evoca, emociona i et permet anar més enllà. És per tot arreu, encara que a vegades no ens n’adonem”, reflexiona l’ideòleg de la campanya, el pintor i dissenyador gràfic igualadí Ramon Enrich.\nLa Mostra repta el públic a trobar cares en objectes quotidians i a compartir-les a les xarxes socials amb l’etiqueta #miresoveus. Les més originals formaran part de l’espot de la fira i entraran al sorteig d’un cap de setmana familiar a l’allotjament rural Can Alemany, a Santa Margarida de Montbui (l’Anoia). El premi compta amb el suport d’Anoia Turisme del Consell Comarcal de l’Anoia i inclou l’estada d’una nit amb l’esmorzar de l’endemà inclòs.\nLa cerca de paridòlies ja està oberta i, per optar al sorteig, cal haver publicat la o les fotografies (no hi ha límit de participació) fins al 31 de març del 2021.


El Madrid activa l'opció de Thiago Alcántara | We Love Barça\nEl Reial Madrid encara no ha realitzat cap gran moviment aquest estiu i només ha concretat els fitxatges d'Odriozola (30 milions) i del jove porter...\n8 Agost, 2018 - 12:06\nEl Reial Madrid encara no ha realitzat cap gran moviment aquest estiu i només ha concretat els fitxatges d'Odriozola (30 milions) i del jove porter Andriy Lunin (8,5 milions). S'espera que en les pròximes hores tanqui la incorporació del porter del Chelsea Thibaut Courtois però el fitxatge estrella podria tenir lloc al mig del camp.\nEl croat Kovacic ha demanat marxar del club i està forçant la seva marxa al Chelsea, que podria tenir forma de cessió. Aquesta sortida podria provocar l'arribada d'un migcentre i un dels noms que hi ha sobre la taula és el de Thiago Alcántara, segons revela el diari AS.\nJulen Lopetegui té una gran relació amb l'exblaugrana perquè van coincidir a les categories inferiors de la selecció espanyola i també va tenir moltes oportunitats al combinat absolut. La química és molt bona i, a més, Thiago té ganes de tornar a Espanya. El gran dels Alcántara ja va dir fa unes setmanes que estaria disposat a tornar al Barça però des dels despatxos del Camp Nou no contemplen pagar per un jugador que va marxar del club. Davant aquest panorama, la proposta del Madrid és una alternativa atractiva i des del Bayern també veurien amb bons ulls traspassar-lo per una xifra que rondaria els 60 milions d'euros.\nL'altra opció que contempla el Madrid per al mig del camp és Pjanic, de la Juventus. El bosni, però, tindria un preu de sortida més alt perquè el club italià no el vol vendre i el considera una peça clau per al projecte.


Jordi Font: Papa Francesc | L'Hora\nAdded on 26 agost 2013 Nou Cicle Corrupció\nEl Papa Francesc té la cúria i bona part de la jerarquia catòlica esverades i esvalotades, cosa que d’entrada suggereix un còmic enrenou de sotanes de colors, però que és bastant més perillosa, no en va s’hi acumula una gran densitat d’antics sabers, entre els quals algunes males arts molt efectives. És ben cert que el vaixell de l’Església Catòlica no podia esperar gaire a assajar un cert canvi de rumb, altrament l’enorme pes mort dels seus dicteris enfurismats, de les seves corrupcions i de les seves increïbles faramalles imperials se l’haurien endut al fons del mar. No és menys cert, però, que Jorge Bergoglio no es limita a un canvi d’estil i de decorats, sinó que sembla disposat a anar molt més enllà del que era previsible.\nEn efecte, sembla disposat a posar el dit a totes les nafres. Visita els immigrants il·legals de Lampedusa, amb una corprenedora interpel·lació a la consciència ciutadana, no ja contra la xenofòbia, sinó contra la manca de compassió i de fraternitat humana. Proclama que els bisbes i cardenals han “d’estimar la pobresa” i no han de tenir “psicologia de prínceps”. Malparla del “clericalisme”. Posa la poderosa i fosca banca vaticana a la picota. Es pronuncia com si res en favor de “la laïcitat de l’Estat”. Planteja la sorprenent necessitat d’una “teologia de la dona”. I afirma, sense embuts: “Si una persona és gai i busca el Senyor i té bona voluntat, qui sóc jo per jutjar-la?” Per dir-ho ras i curt: Bergoglio i Rouco professen la mateixa religió?\nLa cosa, però, no es limita a això. El Papa també parla clar sobre la societat actual i sobre la greu deriva que l’amenaça. Ho fa sense necessitat de recórrer a cap mística alliberadora. Només des de l’autoritat moral que li confereixen el càrrec i la seva visible voluntat de coherència evangèlica. Diu que el futur exigeix “rehabilitar la política” i “adoptar una visió humanista de l’economia”, mentre condemna “la globalització de la indiferència” i convoca els joves: “Hagan lío”, “Sortiu a fora i no us deixeu excloure.”\nÉs l’antítesi del discurs neoliberal i de les seves metes objectives: pensament únic, economicisme, desregulació, privatització, individualisme ferotge, legitimació de la selva financera global, regressió i fractura social, impotència i corrupció de la política, crisi de la democràcia, populisme xenòfob i feixistitzant, autoritarisme, por, atonia, indiferència de la gran majoria. Des de la dècada dels vuitanta que fa forat, sense oposició de l’esquerra de govern, que tot just ara comença a descobrir-se abduïda i engalipada quan no còmodament adaptada.\nLa crisi que vivim no és econòmica com pretén l’ortodòxia economicista en boga, sinó que és una crisi de societat, en la qual s’estan esbotzant les condicions elementals de la cohesió social i de la mateixa democràcia. Disparen sense manies contra la tríada republicana: llibertat, igualtat i solidaritat; i contra la seva conseqüència, els drets humans. No figuren en el tauler, on només hi resten quatre guarismes econòmics dictats pels de sempre. Es tracta, en definitiva, d’una crisi moral i cultural. Allò que està en joc és la dignitat de la persona humana i la democràcia. I, molt especialment, la capacitat dels humans per idear, desitjar i guanyar un model alternatiu de progrés, que sigui sostenible, contingut, solidari, de mesura humana.\nEn primera instància, potser es tractaria de repetir, en el pla global, allò que Europa ja va fer en el marc dels Estats: el pacte del socialisme democràtic i de la democràcia cristiana per l’Estat Social o del Benestar. Una Europa unida, política i econòmica, basada en aquest conglomerat, seria una primera fita decisiva, per poder avançar cap a una concertació reguladora intercontinental. El centre-dreta ha abjurat definitivament del seu passat d’inspiració cristiana i humanista? El papa Francesc sembla apuntar a una nova entesa per la democràcia i la justícia, en la qual podrien confluir l’esquerra democràtica, els liberals de veritat (demòcrates a tota costa), els cristians de totes les jeies…, és a dir, la immensa majoria que no vol viure a la selva.\nOne Response to Jordi Font: Papa Francesc\nCarlos 27 agost 2013 at 18:39\nMolt interessant article. Però era la FRATERNITAT i no la solidaritat la tercera pota de la triada republicana. I no són exactament el mateix.


Busca qui t'ha pegat (al dia): Anada/Tornada\nCada volta que visite Barcelona necessite un grapat de dies per recuperar-me del cap de setmana, per la qual cosa fa temps que em vaig proposar que només xafaria la ciutat comtal si era amb una bona excusa i amb temps suficient per fer allò que mai hem dóna temps a fer, especialment quedar amb amics que no veig tant com voldria.\nAixí, en els últims tres mesos m'he deixat caure tres voltes per Barcelona, però amb excuses cada cop més surrealistes: en novembre perquè eren eleccions (!), en cap d'any perquè era, efectivament, cap d'any (!) i este darrer cap de setmana perquè un amic se casa (el mes d'abril!) i la quadrilla volíem celebrar una mena de comiat de solter prou sui generis.\nCom era de preveure, no he pogut fer res del que tenia pendent, i durant el cap de setmana només he tingut temps de fer una calçotada a Sant Cugat, de festejar la nit pel Poble Nou i pel Raval,.de passejar i de pegar algun mos pel Born i de far maldat pels carrers del Gòtic.\nTotal, que m'han quedat tantes coses pendents de fer que hauré de tornar ben prompte.\nEtiquetes de comentaris: amics, BCN/CAT\nI quedar-te t'ho has plantejat? :)\n7 de febrer de 2011, a les 13:28\nQuina enveja em fas... jo la trobo molt a faltar, encara que cada dia estigui més venuda a guiris de totes parts del mon.. aiiisss.\n7 de febrer de 2011, a les 14:02\n"i amb temps suficient per fer allò que mai hem dóna temps a fer"\n7 de febrer de 2011, a les 16:45\nVés-te'n a viure a BCN!\nJo vaig demà!\n8 de febrer de 2011, a les 10:17\nGràcies per comentar, xiquets, xiquetes, noiets i noietes!\nPerò no, no em plantege traslladar-me a Barcelona: i menys ara que governarà CiU: per a això em quede a València.\n8 de febrer de 2011, a les 11:26\n▼ de febrer 2011 (18)\nPròxima parada: Sevilla - Nació andalusa\nLa realpolitik europea o la diplomàcia vergonyant\nUn homenatge, d'aquella manera, a TV3\nEls gossos i Camps\nLa democràcia està sobrevalorada (i II)\nLa democràcia està sobrevalorada (I)\nEgipto está precioso en esta época del año\nUn mos personal


Bona feina! (JMarfany) : Figueres, la Gernika catalana (DAVANTAL del programa 148 de LA CLAU de la nostra història)\nFigueres, la Gernika catalana (DAVANTAL del programa 148 de LA CLAU de la nostra història)\nEntre el 13 de febrer de 1937 i el 24 de gener de 1939, Catalunya va patir milers d’atacs de part de l’aviació italiana, alemanya i franquista. Més de 140 poblacions catalanes foren bombardejades al llarg de la Guerra Civil.\nPer a la guerra aèria Franco va comptar amb l’Aviació Legionària Italiana i els 764 avions que durant tot el conflicte li va enviar Mussolini. Va utilitzar també 277 avions alemanys amb capacitat de bombardeig, a més de la Legió Còndor, creada a principis de novembre de 1936.\nL’Estat espanyol va esdevenir el camp de proves per aplicar les tàctiques bèl·liques que es generalitzarien durant la Segona Guerra Mundial. Una d’aquestes tàctiques va ser el bombardeig indiscriminat i sistemàtic sobre la població civil. La rereguarda desapareixia i esdevenia front de guerra, convertint, així, el conflicte en una guerra total. Catalunya va ser el territori més castigat pels atacs de l’aviació franquista, amb més de 5.500 persones mortes a causa dels bombardeigs feixistes, especialment italians.\nFigueres va ser la ciutat que, després de Barcelona, va patir és víctimes mortals (en xifres absolutes) durant els bombardejos de la Guerra Civil del 1936-39. La devastació patida s’explica pel fet d’haver estat la darrera capital republicana i perquè va acollir milers de persones durant la retirada.\nFigueres va patir 17 bombardejos que van deixar una xifra total d'entre 284 i 291 morts identificats. Tot i això alguns historiadors indiquen que n'hi hauria pogut haver més de 400, fruit de l'afluència humana que va viure la ciutat i a jutjar pels 560 edificis enrunats, que suposaven gairebé una quarta part del nucli urbà. De les més de 140 poblacions catalanes bombardejades, Figueres va ser la segona amb més víctimes mortals, després de Barcelona, i la comarca de l'Empordà, amb 340 morts, també va seguir la del Barcelonès.\nEl nostre convidat d’avui ha publicat aquest llibre “Figueres, la Gernika catalana. Els bombardeigs de Figueres durant la Guerra Civil, 1938-1939”\nEtiquetes de comentaris: bombardeigs de Figueres , davantals , Figueres Gernika catalana , La Clau de la nostra història


Vinagre de alcohol - herbicida para agricultura ecológica\nL´Herbicida Natural del que tothom parla\nVinagre d´alcohol concentrat\nBioVinegar vinagre d’alcohol d’alcohol ofereix productes derivats de la fermentació acètica de l’alcohol etílic, elaborats en els nostres reactors químics on es controlen tots els factors de la reacció, com ara: L’aportació de nutrients, aire i subministrament d’alcohol. Obtenint com a resultat un vinagre d’alcohol d’origen vegetal (àcid acètic), d’alta concentració.\nEl nostre treball en I + D ha consistit i consisteix en trobar i desenvolupar aquesta substància per l’ús en l’agricultura, tant en agricultura ecològica com a l’agricultura tradicional, i que juntament amb les proves de camp realitzades i les experiències que ens han fet arribar els nostres clients, fan dels nostres productes una alternativa orgànica a les substàncies sintètiques.\nA més, tenim acords amb laboratoris externs per desenvolupar, tant els treballs de camp com els de recerca i desenvolupament.\nMantindre el contacte directe amb els nostres clients ens ha permès ampliar el nostre coneixement del sector i les seves necessitats, que apliquem de nou afegint-li valor amb solucions útils. A més d’oferir-los suport amb formacions, xerrades i presentacions del producte.\nSer a prop en la distància és possible. Volem atendre’l en tot moment, fes servir el nostre canal directe per gestionar les teves comandes:\n926 506 706 | 616 495 884\nASSAJOS DE CAMP\nJunt amb el nostre equip de desenvolupament, duem a terme diferents tipus d’assajos de camp per testejar els nostres productes en les condicions i entorn on es tractaran els cultius. Aquests test ens faciliten el seguiment en temps real de l’assaig, i ens permet anticipar-nos a possibles afectacions fitosanitàries.\nVinagre d’alcohol aplicat a l´Agricultura i al Manteniment de Parcs i Jardins\nElimina les males herbes respectant el medi ambient. Repel-lent de tot tipus de rosegadors. Producte Orgánic i Biodegradable.\nFungicida / Bactericida, i Tractament de llavors. indicat per al seu ús en l’agricultura ecològica.\nPotent reductor de pH, netejador desincrustant i higienitzant per a sistemes de reg.


Aquest dissabte, Dia Europeu de les Llengües, reivindica l’oficialitat del català a Europa! | Notícies | Plataforma per la Llengua\nAquest dissabte, Dia Europeu de les Llengües, reivindica l’oficialitat del català a Europa!\nLa Plataforma per la Llengua impulsa, el proper 26 de setembre, una acció per a reclamar l'estatus d'oficialitat del català a les institucions i normatives europees.\nLa reivindicació comptarà amb la participació de diversos eurodiputats a través de vídeos a les xarxes socials. L'ONG del català convida els ciutadans a sumar-s'hi al llarg de la jornada.\nEl Dia Europeu de les Llengües, proclamat el 26 de setembre de 2001 pel Consell d'Europa amb el suport de la Unió Europea, té com a principal finalitat el foment de l'aprenentatge d'idiomes a tot Europa.\nÉs en el context d'aquesta data que la Plataforma per la Llengua impulsa una acció, aquest proper dissabte 26 de setembre de 2020, per a reivindicar l'estatus jurídic d'oficialitat de la llengua catalana, parlada en tres dels seus estats membres, com són Espanya, França i Itàlia (a més d'Andorra).\nLa no oficialitat, un perjudici per al català\nLa intenció d'aquesta acció és donar a conèixer la demanda per part dels catalanoparlants de fer del català la nova llengua oficial a les institucions europees, així com la seva inclusió com a llengua d'ús de cara a les diverses normatives i directives que sorgeixen dels acords presos a la Unió Europea.\nDes de la Plataforma per la Llengua continuem denunciant les conseqüències perjudicials de la no oficialitat del català a la Unió Europea i volem que esdevingui oficial per així poder pal·liar les vulneracions de drets lingüístics que suposa.\nAquesta acció comptarà amb la participació de diversos eurodiputats amb l'objectiu de donar visibilitat a l'anhel d'igualtat de drets dels catalanoparlants amb els drets dels parlants de la resta de comunitats lingüístiques del continent.\nA més, cridem els usuaris a sumar-se a la reivindicació tot fent publicacions a les xarxes socials amb les etiquetes #DiaEuropeuDeLesLlengües, #EuropeanDayOfLanguages i #NoOfficialNoExist.\nÀmbit de treball Internacional\nPlataforma per la Llengua - Europa


El nostre pa de cada dia...: de febrer 2012\nAls migdies la calor es fa notar, als matins va augmentant la humitat ambiental, però no plou, diuen que la manca de pluges no te antecedent des de els anys quaranta, de fet hi ha alerta per perill d’incendis, cosa poc habitual per aquestes dates. He sentit per la tele que de cara als propers dies pot canviar la cosa, tant de bo plogués, que el camp tard o d’hora sen ressentirà d’aquesta sequedat.\nPer sopar l’habitual crema de carabassa, amb la ceba ofegada, carabassa, patata i el licor de canyella. De segon he començat fregint, ben torrades i cruixents, unes llesques de cansalada curada, després en el mateix oli una mica de pa a tires, que en treure del foc he fregat amb all cru. Tot plegat per acompanyar l’ou ferrat que he fet a continuació amb oli net, salpebrat en sortir de la paella i cap a taula amb la seva guarnició. Una mandarina per pair la grassa i el vi d’ahir, que encara no he acabat i a dormir, que darrerament estic aconseguint no anar massa tard i el cos ho agraeix.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 23:23 Cap comentari:\nPublicat per Pere Sans (coc) a 23:18 Cap comentari:\nA la tarda he baixat al Pipa, havia quedat amb en Ramón, un amic que no veia des de feia uns anys, hem estat xerrant amb ell i en Jaime, una bona estona, entre copes i hem quedat per veure’ns de nou el proper dilluns, que tornarà a ser a BCN, m’ha alegrat veure que segueix tan actiu i eixelebrat com sempre.\nLa Tere havia fet verdura de bledes i patata i les he aixafat amb una forquilla i les he posat en la paella, on ja tenia ben daurats cansalada i alls a bocins molt petits, ben remenat i un xic daurat ha acompanyat l’hamburguesa (avui és dilluns, segur), que he fregit en una paella i un cop daurada d’un costat l’he girada i he posat als voltants la part verda d’una ceba tendre, trinxada, uns moments i he afegit farina, tot just remenada he posat vi blanc, dos dits d’ampolla que quedaven del Macabeu del Baix Penedès (be, el que quedava després de posar-me la darrera copa, a tall de comiat), sal, pebre i un polsim de sucre (per contrarestar l’acidesa del vi, és important fer això, en especial amb els blancs). Uns minuts fent xup-xup i ha quedat una salseta molt bona. Un parell de bunyols de quaresma, encara i uns glops de vi negre del Pays d’Oc, que he obert perquè ja no quedava altre cosa, caldrà que ompli una mica el rebost els propers dies.\nDiumenge, un dinar com cal, al vespre copes i Barçaaaa!!!!.\nHi havia dinar de família, aperitiu amb el que vaig fer ahir (ja vaig doblar les quantitats), més una mica de guacamole. De primer he fet unes llenties, cap de costella ben daurat, sofregit de all, ceba, porro, tomàquet concentrat, pebre vermell, fulla de llorer, amb una mica de brandi, en posar l’aigua: les llenties, pastanaga, api, espàrrecs verds, carxofes, tot tallat a bocins. Al cap de vint minuts patata i carbassó a daus i vint minuts més. De segon hi havia les galtes de vedella que vaig cuinar ahir la tarda . sofregit de ceba i porro amb un xic de tomàquet concentrat, ceps trossejats petits i ajudat amb Calvados, afegir la carn enfarinada i fregida (les galtes les havia desossat i partit pel mig, amb els ossos i les verdures habituals, havia preparat un brou), una bona dosi de Porto i el brou fosc preparat, i a fer xup-xup. Després de tot això venia la tanda de postres, formatge (Brie), macedònia de maduixots, els bunyols de quaresma de la Teresa i el pastis de formatge (també de la Tere), amb les espelmes perquè la Gemma bufés els seus 11 anys complerts dijous passat (la festa la farem al Bedorc el mes que ve, amb les seves amigues). Ningú s’ha queixat d’excés de menjar (ni tant sols el avis, que estaven al complert). Hem begut el blanc de la serra del Montmell i el rosat del Garraf, que també han estat perfectes amb l’àpat.\nEs evident que tenia que sortir de casa després de tota aquesta disbauxa i he fet la primera copa amb la Jan i en Pep a La Vinya del Senyor, un parell de cerveses a la Barceloneta i de tornada a casa més cervesa en un parell de bars que posaven el Barça, patint fins al final com de costum per mor dels àrbitres. Sopar ràpid a casa amb la resta de les patates guisades de l’altre dia i una tassa de brou, que havia deixat coent abans de marxar, per tenir per la setmana.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 0:45 Cap comentari:\nDe bon matí he preparat el seitó de l’aperitiu, una part preparada en filets l’he posada a macerar amb una barreja d’oli, salsa romesco i vinagre (m’he entretingut a posar-los macos com veureu en la foto) amb la resta treien els caps i tripes he preparat un escabetx blanc, després d’enfarinats i fregits els he posat en una cassoleta i en la paella he posat ceba a tires, una branca d’api i herbes de Provença, una mica cuits a foc viu els ingredients he posat brandi, vinagre clar i aigua, arrencar el bull i ruixar els seitons i deixar-los marinar fins a migdia. Per completar l’aperitiu: paté de sardines de llauna i “salpicón” de cap de vedella. I sobretot el vi del Baix Penedès, que tenia pendent de tastar, un blanc de Macabeu del 2008!!!, sembla estrany tants anys per un blanc, però els ceps de on procedeix tenen 60 anys, estan en el terreny adequat, en feixes de muntanya i el resultat és un vi auster, amb tota la complexitat d’aquest tipus de raïm, amb una plenitud en boca impressionant, l’he degustat amb el recolliment necessari i he deixat que acompanyés el plat principal (i únic) un arròs de botifarra i carxofes, cosa que ha fet sense cap mena de vergonya (per més dades te 13º d’alcohol, realment és un vi diferent de lo que hi ha al mercat, un vi com els d’abans).\nA la tarda m’he posat a cuinar el tall de demà, hi havia un temps mort i m’he acostat al Bàbia, un bar al que no vaig massa sovint, però que conec bé, un parell de cerveses i cap a casa a fer el sopar. De primer una sopa de fideus fins amb el brou que quedava de la setmana i una mica de la carn d’olla que havia guardat, esmicolada a la sopa. De segon un tall de carn magre fumada, que he posat a macerar amb brandi per descongelar-la, simplement fregida a la paella i posada entre dos llesques de pa amb tomàquet be untades d’oli del Bedorc. M’he acabat el Garnatxa-Samsó per acompanyar-ho i penso llegir una estona abans de anar cap el llit.\nDivendres, un platillo per començar el cap de setmana.\nLa calor s’està fent notar durant el dia, però la temperatura nocturna segueix sent baixa (aquest matí estàvem a 4ºC), en fi que la cosa és força suportable, però no em refio gens de que el fred s’hagi acabat.\nPer sopar he fet unes patates guisades, he començat fregint en oli unes tiretes de cansalada, un xic roses he posat ceba tendre i porro trinxats i els he deixat ofegar amb una mica de brandi, uns bocins de nyora (sense remullar i trinxada molt fina) i un petit grapadet d’herbes de Provença. Tot plegat ben sofregit he posat les patates a daus i unes escalunyes, pelades i senceres. He deixat daurar un xic el conjunt abans de posar l’aigua, unes rodanxes de botifarra de faves i fer-ho coure fins que la patata ha estat cuita. Al plat ho he acompanyat amb un ou dur i ha estat un plat únic suficient per avui. Per beure el negre habitual de la D.O. Catalunya de Garnatxa i Samsó i a dormir, que vull començar el cap de setmana descansat i aviat.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 23:28 Cap comentari:\nAhir tenia fumada de concurs al Pipa club, un cop al mes cal acomplir el ritual i participar en la fumada social de l’entitat, es puntua individual i per equips i a final de temporada es fa una festa per donar els premis. Vaig passar després pel Ginger un moment i vaig anar a sopar a casa, la Teresa havia fet verdura (patata i coliflor), la vaig aixafar amb una forquilla i ben barrejada amb salsa romesco, la vaig posar a la paella antiadherent, amb oli, a cops de canell, l’hi vaig donar la forma que veureu a la foto, com una truita gruixuda ben torrada. La vaig acompanyar amb unes croquetes que la Tere havia descongelat i fregit. I a dormir que era tard.\nEncara tinc per tastar el blanc del Baix Penedès (ho faré el cap de setmana) i justament ahir em van regalar una ampolla de rosat, Merlot de la D.O. Penedes, fet a les valls encisadores del Garraf, un petit celler que elabora amb cura i estima les seves vinyes, en terrenys calcaris específics, que sumen un regust mineral a la fruita pròpia de la varietat, un vi encisador, d’aquells que es deixa beure, el vas gaudint i sense adornar-te’n vas buidant l’ampolla. l’he obert abans de sopar i sort que havia fet escudella amb les verdures liofilitzades habituals, amb oli i miso i al final amb una mica de pasta de sopa (llavor de meló, se’n diu i està un poc oblidada), a taula amb el seu Parmesà, de segon la Teresa ha preparat el seu fetge de cabrit habitual, amb all i julivert, el vi ha estat un bon company amb tot plegat i l’he seguit bevent mentre posava el bloc.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 23:24 Cap comentari:\nAhir dilluns, després d’enllestir alguns afers al Ateneu, vaig anar cap al Pipa Club, que era el Dia Mundial de la Pipa i havíem quedat per celebrar-ho, tothom va portar alguna cosa per picar i el Club ens hi va posar el Cava, en fi entre picar i fumar una bona festa. Encara vaig passar per l’Ascensor a parlar amb l’Angel i en arribar a casa em vaig escaldar una sopa de pa amb el brou de diumenge, per tranquil·litzar l’estómac, era massa tard per explicar-vos res.\nAvui he sopat aviat, un entrepà de truita d’alls tendres, amb pa amb tomàquet i oli del Bedorc, per suposat, amb l’afegit d’una llonza de pernil dolç al entrepà, per allò de no quedar desnodrit,. El motiu és que havia quedat amb en Jordi, al Ginger, que em portava una garrafa d’oli del poble, per un amic, en Rafa, que me l’havia encarregat. Com sempre vi (els bons vins del Ginger)i cervesa, una bona xerrada i una mica de informàtica massa complicada per mi. I tots dos amb força son ens hem retirat (estratègicament) cap els llits respectius i demà serà un altre dia.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 0:38 Cap comentari:\nDiumenge tranquil, que ha acabat millor del que esperava.\nDinar de diumenge amb aperitiu de canapès de tonyina i pitzzetes de pasta brisa, entre altres coses, macarrons gratinats i maduixes macerades (cosa de la Tere). Tarda de tele i cap al tard a Sant Andreu, al local d’un amic, en Thierry, ni més ni menys que: La Cocteleria de Sant Andreu (c/Coroleu, 6), he anat a portar-l’hi uns llibres i m’he quedat al concert , que fa tots els diumenges, avui eren The Box Of Three, un bon grup de jazz, que m’ha fet recordar èpoques passades mentre prenia un Negroni i més tard un cubata dels meus, que m’he engrescat amb la historia.\nEn sortir, camí del metro, he passat per davant del Versalles, ja a la plaça del Comerç, i com que he vist que posaven el Barça, que estaven just començant la segona part i guanyaven, que voleu, m’hi he quedat, un parell de cerveses i una comprovació gastronòmica: l’ensaladilla (ho sento, però soc incapaç de traduir-ho per “amanideta”, que ningú no ho diu). Fa anys tenia aquesta especialitat del Versalles com una de les millors de Barcelona, el local va tancar i ha reobert no fa massa amb bona marxa, molt similar al que era i crec que amb la mateixa gent que ho portava, però la meva “ensaladilla”, tot i estar força be, no era la que jo havia menjat fa anys (fins i tot seria capaç de dir perquè), en fi que les coses canvien i no s’hi pot fer res. Per cert, Visca el Barça!!!!!!!.\nEn arribar a casa tenia més ganes de posar el bloc que de menjar, m’he posat un tassó de brou (després de dinar havia posat l’olla de brou per la setmana) i m’he fet dos llesquetes de pa torrat amb el moll de l’os del brou, amb la darrera copa de Terra Alta que quedava. El meu sopar ha estat més líquid que sòlid, ho veig, però ha estat suficient per avui.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 1:11 Cap comentari:\nCom sempre algunes compres al matí, per dinar arròs de peix, que he fet amb brou de peix i la resta de la sipia amb verdures de diumenge, que tenia congelats, també hi he fet un sofregit de ceba, porro, all, tomàquet sofregit (de pot) i unes carxofes trossejades, ha quedat molt bo. De segon he fet una variant del xai a la provençal, en la safata de forn he posat ceba a tires i unes rodanxes fines de tomàquet al damunt els talls de xai (tallats com per a la brasa) i els he ruixat amb una barreja d’all, herbes de Provença i unes fulles d’api passades pel pimer amb una bona dosi d’oli, sal pebre negre i en repartir-ho he anat posant també damunt dels talls força pa ratllat, per que l’oli no s’escolés, ben torrada aquesta superfície ha quedat gloriós. De postres la Teresa ha fet bunyols de quaresma, avançant-se una mica al calendari, molt aconseguits, que era un vici menjar-los. Amb una certa pena m’he acabat el Sumoll del Baix Penedès, gaudint-lo fins la darrera gota.\nA la tarda hem anat a veure la rua de ciutat vella, en fi, amb aquesta dispersió de la festa que ja fa forces anys va encetar l’Ajuntament han aconseguit anular el Carnestoltes, recordo encara, fa uns quants anys les desfilades per les rambles amb molta gent disfressada, suposo que ho han fet amb la dèria habitual de controlar el personal, ja que repartint-ho pels barris i posant-ho a mans de les associacions de veïns s’estalvien un munt de vigilància i maldecaps, però han aconseguit matar l’esperit de disbauxa exaltada i total que tenia aquesta festa. Per sopar hem fet seitons arrebossats, que havia comprat la Teresa, la massa ben simple: farina, oli, aigua, sal i un poc de julivert trinxat, han quedat cruixents i saborosos acompanyats amb pa amb toàquet. De primer m’he acabat l’escudella d’ahir i he estat bevent el Terra Alta de l’altre dia.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 23:38 1 comentari:


En un diumenge de primavera avançada, quasi estiuenca, milers d’aficionats van assistir al darrer partit de la temporada a Mestalla. Un match que anys arrere sempre era d’alt voltatge per la rivalitat entre l’amfitrió i el Depor d’A Corunya, aquest es presentava clarament devaluat perquè els visitants ja eren equip de Segona Divisió, mentre que els de casa tancaven una temporada en la que s’ha recuperat els nivells d’autoestima, tant al vestidor com a la grada.\nL’ambient era de festa major, i el partit va ser amable. De fet, el Depor quasi no va jugar més que els darrers deu minuts. Amb el marcador 2-0, els de casa havien estavellat dos pilotes al travesser i havien controlat la partida sense massa oposició. L’entrada de Lucas Pérez per l’esquerra, ocupant el lloc que havia deixat el lesionat Bakkali (força aplaudit en retirar-se, cosa que ell va agrair) va reviscolar el Depor, fins aleshores resignat en la seua tristor. Pérez va ser rebut amb xiulits des de la grada, on es recordava que fa dos anys no va voler vindre al València, i el xicot es va sentir estimulat i, amb ell, la resta dels seus. En el minut 79, Adrián se’n va anar de Nacho Vidal, molt exigit durant tot el partit, particularment per Bakkali mentre va estar al camp, i la va cedir al propi Lucas que va establir el 2-1.\nEl retall de distàncies va encoratjar els gallecs, disposats a caure amb honra, però va ser Jaume Domènech el qui va impedir que igualaren el marcador amb un parell o tres d’intervencions de molt de mèrit. L’equip havia donat la faena per resolta massa d’hora, i a punt van estar de deixar-se dos punts amb l’errada.\nTret d’això, el partit, ja ho hem dit, va ser una actuació de final de curs, una mena de festa familiar en la que dones i xiquets dels jugadors del València van aparèixer per la gespa en finalitzar el partit. Els xicots, que havien jugat de blau, una equipació lligada al centenari del Club de 2019, van pegar la volta d’honor per rebre els aplaudiments dels aficionats i per tornar-los també ells les palmes i algunes samarretes a la graderia. L’adaptació de l’Himne de la Coronació de G.F. Händel sonava per la megafonia, confirmant d’aquesta forma tan musical que el València CF ha tornat a Europa per la porta gran: la temporada pròxima estarà als bombos de la Champions, i Mestalla serà de nou un escenari internacional en el que els blanc i negres es mesuraran amb el bo i millor del futbol europeu.\nMarcelino, que va ser mantejat pels seus homes en acabar la partida, va fer tres substitucions molt emblemàtiques: Parejo, Zaza i Guedes. Molt s’ha escrit i s’escriurà sobre la continuïtat de l’italià i el portuguès. El respectable va corejar els seus noms i els va cantar el queda’t a tots dos; així com va demanar un lloc al mundial de Rússia per a Rodrigo i Parejo.\nQui sap si Zaza o Guedes acabaven de jugar el seu darrer partit amb la samarreta valencianista. Més de dues baixes hi haurà, segur, en la plantilla d’enguany. Tampoc no estarà Serreta, l’encarregat de material, que va acompanyar els jugadors en donar la volta al camp acomiadant-se de l’afició.\nMentre el València siga un club que necessite fer caixa amb la venda dels jugadors que hagen destacat durant la temporada, passaran aquestes coses i tindrem debat per a donar i vendre.\nZaza és un jugador que marca gols, que lluita i es buida a cada partit, i l’afició l’estima de valent. Guedes és un home que, tot i haver anat de més a una certa intermitència durant la temporada, està clar que atresora una qualitat que Mestalla reconeix i voldria mantindré.\nAra, tanmateix, ha arribat l’hora dels despatxos, de Peter Lim, dels representants, de les negociacions per a executar una planificació que en la temporada 2018-2019 passarà per tres competicions, una d’elles tan lluïdera i decisiva com la Champions League.\nTothom és sabedor que la plantilla actual és curta i que cal pujar la qualitat del grup. És coneguda la necessitat ineludible de cobrir determinats llocs de l’alineació titular. Però també sabem que n’hi ha limitacions econòmiques, externes i internes, que no posaran fàcil cap dels dos objectius. Ara és quan s’ha de veure els professionals del futbol que, d’acord amb Marcelino García Toral, han de definir la tropa per a combatre en la pròxima campanya.\nTant de bo l’Himne de la Coronació sone moltes, moltes vegades a Mestalla en l’any del Centenari del Club. Visca Händel i Amunt València.\na 18:03:00 Cap comentari :\nEl València es retroba, per fi, amb la victòria a Girona.\nFeia més d’un mes que el València no sumava tres punts. Des que havia guanyat l’Espanyol, a primeries d’abril, havia anotat dos punts en empatar amb l’Eibar i el Celta, però havia caigut front al Barça, el Getafe i el Vila-real. Tot amb tot, la classificació per a jugar la Champions League ja estava assegurada i la visita a Montilivi semblava més un compromís fastigós que no una excursió interessant. El Girona, a més, ha quallat una excel·lent temporada, i és un equip, com va demostrar ahir, que troba la seua força en el compromís indiscutible dels seus homes.\nHavíem dit, dies arrere, que als de Mestalla se’ls estava fent massa llarg el final de temporada, assolit l’èxit d’estar l’any vinent a Europa. La decisió comprensible de Marcelino de donar entrada en l’onze inicial a jugadors que no són els titulars habituals podia fer sospitar que el partit anava a ser un tràmit, tret de per a aquells que han de reivindicar-se davant l’entrenador i el staff tècnic i, també, davant l’afició.\nDoncs així va ser. Jaume, Lato, Murillo, Maksimovic, Ferran i Vietto, van fer un molt bon partit. El d’Almenara va estar brillant sota els pals, va aturar dues pilotes que sonaven a gol dels catalans i va organitzar estupendament la seua defensa, jugant de mans amb encert i amb els peus quan la situació ho va exigir. Lato va buidar-se tot i que va patir de valent, especialment quan entrà el gegant Olunga [qui va rematar una pilota a la soca del pal esquerre de Jaume]. Murillo va fer una faena notable amb Vezo com a parella al centre de la defensa, i el servi Maskimovic va anar de menys a més, tancant per darrere de Carlos Soler, molt a gust aquest durant la vesprada al centre del camp i portant la manilla de l’equip. Ferran, a la gespa des de l’inici, va tornar a demostrar que és un pilar de confiança per a conformar l’equip que cal per a la temporada vinent.\nCapítol a banda mereix Lucho Vietto, un home que ha decebut a tothom des que va arribar, encetada la temporada. És cosa sabuda que Marcelino té confiança en ell, tot i que tret d’aquells tres gols del partit de Copa contra las Palmas ha penat per Mestalla per a desesperació de la parròquia. A aquestes pàgines hem criticat l’argentí tot el que hem cregut necessari, àdhuc hem arribat a dir que no podia ser que el xicot fora tan dolent, que alguna cosa li havia d’estar passant. Doncs bé, ahir a Girona l’home va fer un dels gols de la temporada, demostrant així que no és qualitat allò que li falta, que serà alguna altra cosa que ignorem.\nEll mateix li va furtar una pilota en el cercle central a un home segur i poderós com Granell i va fer-se una cavalcada de més de trenta metres vertical cap a la porteria de Bono, tres atacants contra tres defensors, perquè l’argentí corria amb Zaza per un costat i Guedes per l’altre. En arribar a la frontal de l’àrea xutà sec i col·locat al pal esquerre defensat per Bono, i la pilota entrà de forma esplèndida. Hem de dir que si no hagués aconseguit marcar, en aquesta crònica l’hauríem posat a parir, perquè Guedes entrava lliure de marca per la seua esquerra. Però no, Vietto va explotar d’alegria, com qui es lleva un pes gran de damunt. També Marcelino va respirar fondo, segur. No sabem què passarà amb el xicot la temporada pròxima, però el gol d’ahir a Montilivi el recordarem per molt de temps.\nFinalment es van sumar els tres punts, i la classificació diu que el València ja ha arribat als 70. Qui ens ho hauria dit a l’agost de 2017. Ja no queda més que un partit per tancar l’exercici. Diumenge vinent, a Mestalla, davant el Depor, aquell adversari temible d’una altra època que tan poques simpaties generava a València. La pròxima temporada jugarà a Segona Divisió, i voldrà acomiadar-se d’un camp important com és Mestalla deixant bona imatge. Esperem que els de Marcelino també vulguen fer-ho, regalant-nos un partit de qualitat i amb gols. Jugadors, tècnics i afició ens mereixem que així siga.\na 8:16:00 Cap comentari :\nEl València jugarà la Champions, tot i caure justament a Vila-real.\nHo va dir Marcelino a la roda de premsa posterior al partit amb els groguets, i té tota la raó: el resultat d’ahir no pot embrutar la temporada. De cap manera. El València, després de la derrota del Betis a Sant Mamés, havia certificat que la temporada vinent jugarà la més important competició internacional del món: la Champions League.\nEixa presència europea és la que li correspon a l’equip de Mestalla, per la seua història i per la ciutat a la que representa. Per tant, l’afició valencianista té avui motius per a sentir-se orgullosa del seu equip. Després de dues temporades ben amargues, després de tants errors en la direcció de l’entitat, el València ha tornat a l’elit europea. Alegria i color, doncs.\nSi no es pot discutir de cap manera la merescuda quarta plaça en la classificació, per darrere de tres equips que fa anys manen en la competició espanyola, tampoc s’ha d’amagar que és urgent reforçar l’equip amb urgència. El Vila-real va tornar a demostrar anit a l’Estadi de la Ceràmica el que ja hem dit amb anterioritat: al València se li està fent massa llarga la competició. Només ha aconseguit un punt dels nou disputats en els darrers tres partits.\nEl matalàs aconseguit abans és el que fa que les derrotes davant el Getafe i el Vila-real i l’empat front a l’Eibar no tinguen les conseqüències dolentes que haurien pogut provocar. La plantilla és curta i no resistirà jugar tres competicions, tant i més si no es fitxen jugadors de qualitat contrastada tant en defensa com en atac.\nEls xicots de Javier Calleja van vèncer amb justícia en el partit d’ahir. El València va eixir molt bé al camp, i el partit va ser elèctric en moltes fases de la primera part. Els groguets percutien pels costats, amb Cheryshev i Castillejo, un home d’aspecte fràgil que enganya i que es poderós en la conducció de la pilota a gran velocitat. El rus, home conegut, li va donar la nit a Vezo. És cosa sabuda que el lateral dret del València és una porta d’entrada per a qualsevol equip contrari, i els de Marcelino van patir de nou.\nEls blanc i negres van anar de més a menys, i el gol a falta de cinc minuts per al final va ser una conseqüència esperada del que era la intensitat grogueta i l’asfixia dels de Mestalla. Una falta lateral va ser rematada de manera imparable per Mario Gaspar, lliure de marca efectiva, a una pilota servida per Trigueros, un home que va fer-se amb la manilla del seu equip i va distribuir pilotes a dreta i esquerra per a que Castillejos i Cheryshev pels costats i Raba i Baca pel centre amenaçaren de forma permanent a Neto, qui va fer parades de molt de mèrit i no va poder fer res amb el gol.\nParejo i Kondogbia lluitaren pel centre del camp, però sols en una part del primer període amb èxit. Soler entrava per la dreta amb solvència, però Guedes tenia una mala nit per l’esquerra. Mina i Rodrigo van tindre una bona actuació durant el primer període, però van anar apagant-se segons passaven els minuts de la segona part. De fet, tots dos van tindre l’oportunitat de batre Asenjo, però el porter vila-realenc va fer dues excel.lents parades. Cal destacar la que va realitzar al magnífic remat de Rodrigo, de volea segons venia a una pilota servida per Mina.\nEls canvis de Marcelino no van tindre efecte. Ferran bé, com sempre amb els minuts dels que disposa, Pereira a penes va poder fer res i Vietto, ai, absolutament nul. Alguna cosa li passa a aquest xicot, però el ben cert és que no sols no aporta, sinó que resta. Mentrimentres, Zaza cansant-se de calfar a la banda i, segurament, pensant en aprofitat les possibilitats que tinga per a abandonar el València.\nQueden dos partits dels que esperem que canvie la dinàmica, i acabem la temporada amb l’alegria de tornar a Europa per la porta gran. Esperem que això siga així i que des dels despatxos es treballe amb intensitat i encert per reforçar una plantilla que, com hem pogut comprovar darrerament, és massa curta i necessitat incorporacions de qualitat europea.\na 8:08:00 Cap comentari :\nEl València no va poder amb l’Eibar, davant Peter Lim.\nDues coses van quedar clares ahir a Mestalla: que als de Marcelino se’ls està fent llarga la Lliga i que Peter Lim té mala sort quan tria els dies de vindre a veure el seu equip. Si davant el Getafe van quedar com la xata, ahir com a mínim el cavaller haurà de dir que els xicots van intentar foradar el mur dels de Mendilibar, però entre la manca d’encert, Yoel i l’àrbitre no ho van aconseguir.\nMes de quaranta mil persones van aplegar-se a Mestalla amb l’esperança de confirmar definitivament que el seu equip jugarà la màxima competició continental la temporada pròxima. Doncs no va poder ser, i van ja dues vegades que l’afició no ix contenta de Mestalla.\nL’alineació era de festa major, però l’Eibar va aconseguir tornar a Euskadi amb el marcador a zero. Pedro León, un xicot que sempre ha quallat bones actuacions a Mestalla, continua llançant les faltes i els córners com els àngels, i els seus companys van fer tot el que van poder per aconseguir que tingués múltiples ocasions de fer patir a la grada. Cada baló que va treure va significar perill; que li ho pregunten a Neto, que va haver de volar per detindre una pilota que entrava per l’escaire i una altra per la soca del seu pal esquerre.\nL’Eibar va intentar jugar eixa carta, la de les pilotes parades, i la de pressionar l’eixida de baló jugat des de darrere. En alguns moments del partit van pressionar la treta des de porteria fins amb quatre jugadors, una cosa que, efectivament, li va complicar molt la vida al València. És cosa sabuda que els de Mestalla són parsimoniosos per a eixir amb el baló jugat: Neto trau a un dels dos centrals, i aquests toquen i toquen, l’obrin a Gayà o a Montoya, i de vegades la pilota torna al brasiler. Sovint, aquest llança una pilotada buscant a algun punta, habitualment Mina o Zaza. Doncs bé, nou de cada deu ocasions en les que el València juga en llarg, la pilota queda en poder dels contraris. Això ho han de tindre memoritzat tots els entrenadors que juguen contra el València. No n’hi ha ningú que baixe amb encert les pilotades llargues de Neto.\nAhir, sobre tot al primer temps, els blanc i negres van donar-li bona part del terreny als bascos, i inclús en la segona part Marcelino des de la banda feia gestos explícits per a que els seus jugadors guanyaren metres, per a que ixqueren de darrere. Parejo i Kondogbia van fer un partit discret, però no dolent; com Soler i Guedes, tot i que el portuguès va tindre la vesprada espessa en l’un contra un i en els xuts a porta. Soler, poc utilitzat en bona part de la partida, va ser una pena perquè quan l’equip va obrir el joc per la dreta ahí estava el xicot guanyant metres i posant pilotes a l’àrea. En una ocasió, àdhuc, va enfilar la porta de Yoel i l’àrbitre es va menjar el penalty que va impedir el seu remat. A més, hauria estat una bona idea encarar més al seu defensor, qui va veure la targeta groga al principi del partit, però no es va aprofitar aquesta circumstància. Ferran va eixir per ell, i va estar hàbil i atrevit com sempre.\nMina i Rodrigo davant, fins que el gallec deixà pas a Zaza. No van tindre el seu dia, encara que Rodrigo si va obligar Yoel a fer un parell d’intervencions de mèrit. L’italià, tot s’ha de dir, va veure com el del xiulet li anul·lava un gol per fora de joc inexistent. Mala sort, són coses que passen.\nEl rellotge anava volant, i tot i que el València volia i volia, estrenyia i estrenyia l’Eibar, el respectable va haver d’anar-se’n a casa només amb un puntet a la butxaca. El senyor Lim tampoc quedaria massa satisfet. És el que té vindre a Mestalla de tant en tant. Si vingués tots els partits, com els aficionats d’infanteria, hauria vist excel·lents actuacions de la seua esquadra aquesta temporada que ja està en la recta final.\na 23:05:00 Cap comentari :\nUn València superior es deixa dos punts a Vigo.\nMarcelino va introduir vuit canvis en l’alineació del València respecte de la que havia fet tan mal paper davant el Getafe; alguns d’ells forçats per les sancions, com ara les de Parejo i Gayà. L’equip, certament, va ser un altre. Haurem d’acceptar, doncs, que la derrota davant els del sud de Madrid va ser... un accident. Esperem no tindre cap altre més en els cinc partits que resten per a finalitzar el campionat.\nBalaídos es un camp difícil en el que més d’un equip gran ha eixit amb la cua entre les cames, i el Celta és un equip que sota la direcció d’Unzué manté algunes de les virtuts que l’han identificat sempre: és un equip d’alta qualitat tècnica, atrevit i molt vertical.\nAhir els gallecs patien l’absència per lesió de la seua figura, Iago Aspas, un home que té gol i que pugna amb Rodrigo Moreno per tindre una plaça a la llista que farà Lopetegui per al mundial de Rússia. Potser vagen els dos, cosa que seria desitjable.\nEls de Mestalla van eixir al camp sabedors de que no podien encantar-se ni un minut, i molt atents a les entrades per les bandes de dos homes que sempre donen faena a muntó: Pione Sisto per l’esquerra i Wass per la dreta. Ho sabien, i ausades que ho van comprovar: Vezo i Lato van patir de valent durant tot el partit. El valencià va perdre en un parell d’ocasions la marca del danés i a punt vam estar de tindre un disgust. Àdhuc en una de les ocasions Lato li va fer un clar penal que l’àrbitre no va veure, com després es menjaria una mà claríssima d’un defensor celtinya a la seua àrea.\nEls gallecs triangulaven molt bé i eren molt directes, però la defensa blanc i negra va estar ferma pel centre, on es va notar i de quina forma la presència per davant d’ella de Kondogbia, un home bàsic, clau, imprescindible en l’alineació. Al seu costat, Soler havia tornat a la seua posició natural, el carril del 8, i des d’allí repartia joc o entrava buscant la porta de Sergio.\nMarcelino havia mantingut a Pereira per la dreta, com després, cap al final donaria entrada a Vietto. Ha declarat l’entrenador asturià que li va coure moltíssim que Mestalla xiulés aquests dos jugadors en el partit contra el Getafe, i s’ha d’entendre el que míster defense els seus homes i que no vulga personalitzar el desastre de la jornada anterior, però tots sabem que si ell va fer tres canvis de colp va ser perquè el seu equip ni funcionava ni donava la impressió de poder fer-ho. I ni Vietto ni Pereira havien fet una a dretes durant el que estigueren al camp.\nAhir, Pereira va millorar les seues prestacions i Vietto, durant els pocs minuts que va tindre, també. De fet, l’argentí va posar dos magnífics centres que ni Soler ni Ferran, que havia entrat per Guedes, van convertir en gol. Van ser dos errors clamorosos de les dues perles valencianes de la plantilla que, al remat, van ser decisius per entendre el marcador final de l’encontre.\nUn empat insuficient, atés el joc desplegat sobre el terreny. Primer havia marcat Santi Mina, amb una volea extraordinària i imparable a una pilota servida per Guedes que l’havia rebut de Soler, qui l’havia recuperat al centre del camp. Malauradament, una vegada més, l’alegria va durar poc, ja que a penes quatre minuts després, els gallecs van empatar amb un remat de cap de Maxi Gómez a una pilota parada servida per Wass, en la que ni Garay, ni Mina van fer el que tocava, mentre que Neto hauria pogut fer més per impedir el gol. Amb massa freqüència li ha passat això al València enguany: encaixar un gol de seguida després d’haver marcat.\nMirem no obstant en positiu el partit d’ahir: a Vigo es va sumar un punt, que reforça la quarta plaça que dóna entrada en la Champions League. Haurien pogut ser tres els punts, però tampoc està mal la collita i, sobre tot, valorem que l’equip va donar una imatge de solvència que s’havia evaporat el dia de... l’accident del Getafe.\nArchivo del blog de maig ( 3 ) d’abril ( 6 ) de març ( 4 ) de febrer ( 6 ) de gener ( 8 ) de desembre ( 5 ) de novembre ( 4 ) d’octubre ( 5 ) de setembre ( 4 ) d’agost ( 3 ) de maig ( 3 ) d’abril ( 7 ) de març ( 3 ) de febrer ( 6 ) de gener ( 6 ) de desembre ( 3 ) de novembre ( 5 ) d’octubre ( 4 ) de setembre ( 4 ) d’agost ( 3 ) de maig ( 3 ) d’abril ( 5 ) de març ( 8 ) de febrer ( 8 ) de gener ( 10 ) de desembre ( 6 ) de novembre ( 7 ) d’octubre ( 5 ) de setembre ( 6 ) d’agost ( 4 ) de maig ( 4 ) d’abril ( 7 ) de març ( 4 ) de febrer ( 4 ) de gener ( 6 ) de desembre ( 6 ) de novembre ( 3 ) d’octubre ( 3 ) de setembre ( 5 ) d’agost ( 3 ) de juliol ( 1 ) de maig ( 5 ) d’abril ( 8 ) de març ( 8 ) de febrer ( 6 ) de gener ( 7 ) de desembre ( 10 ) de novembre ( 6 ) d’octubre ( 6 ) de setembre ( 6 ) d’agost ( 4 ) de juny ( 4 ) de maig ( 5 ) d’abril ( 4 ) de març ( 7 ) de febrer ( 6 ) de gener ( 9 ) de desembre ( 12 ) de novembre ( 14 )


New UrthLeaf CBD Review CBD Hemp Oil CBD Hylki CBD Bath Bomb CBD Salve Og CBD Vape Pen | Vape Alicious Juice\nCBD HEMP OIL TINCTURE 900MG /1/2351/2959/files/IMG_3804.JPG?v=1574163630″ alt = “UrthLeaf CBD Review: CBD Hemp Oil, Càpsules CBD, CBD Bath Bomb, CBD Salve i CBD Vape Pen “/>\nHe estat provant Tintor d’oli de cànem UrthLeaf CBD en tres punts forts al llarg del curs. d’una setmana en diferents entorns socials. Després d’haver tastat moltes tintures d’oli CBD, la tintura d’oli de cànem UrthLeaf CBD no està aromatitzada i no té gust de cànnabis ni de cànem. És molt neutre, però és ric i té gustos d’oli italià deliciós que tindríeu a l’amanida en un restaurant de la ciutat. Tot i que CBD HEMP OIL TINCTURE 900MG cànnabis o del cànem, m’adono que molts usuaris d’oli CBD poden tenir una connotació negativa associada als productes del cànnabis i del cànem, ja que la CBD és essencialment un derivat del cànnabis menys el THC. Tenint en compte que la tintura d’oli de cànem UrthLeaf CBD té un gust neutre, és ideal per a qualsevol persona que voldria beneficiar-se de l’oli CBD sense gust de cànem o cànnabis. Vaig consumir oralment la tintura d’oli de cànem de UrthLeaf CBD per via oral abans d’anar al llit posant unes gotes sota la llengua. Al cap de mitja hora, em sentia tot desconcertat, relaxat i concentrat. Hi ha un error errònia que la CBD et fa alt. Per contra, ajuda a estabilitzar el cervell i el focus. També vaig experimentar amb la tintura d’oli de cànem UrthLeaf CBD en 900mg afegint-lo al meu batut de proteïnes pre-entrenament format per nabius, llet, proteïna en pols i un plàtan. Vaig agitar les proteïnes dues hores abans d’anar al gimnàs i he de reconèixer que el CBD Oil va ajudar realment en l’aspecte del focus al gimnàs i va millorar realment la meva resistència, sobretot quan es tractava d’entrenaments de cardio i pesos. El gust neutre de la tintura d’oli de cànem UrthLeaf CBD el fa perfecte per barrejar-lo amb diversos aliments i begudes. El meu enfocament personal és consumir oli de CBD més dèbil per via oral i afegir oli CBD de major força als aliments i begudes. Al lloc web de la companyia, UrthLeaf afirma que només utilitzen cànem industrial no modificat genèticament en algunes explotacions CBD. Crec que aquesta afirmació va de debò amb el seu guàrdia terrosa i inspirada en la naturalesa.\nNo tenia previst utilitzar UrthLeaf CBD Hemp Healing Salve per a qualsevol altra cosa que no pas ajudar a tractar la meva al·lèrgia i la meva pell seca, però després d’un mes d’estar fora del gimnàs, vaig decidir tornar al meu pes normal de premsa de banc només per patir una lesió d’esquena. Bàsicament, no podia aixecar la barra de nou, em va caure a la panxa i vaig intentar empènyer-la fent servir l’esquena. No em vaig adonar d’això en aquell moment, però m’havia arrossegat l’esquena baixa i tenia molt de dolor després de l’entrenament. Vaig aplicar copioses quantitats de Cura de Cura de Cànem UrthLeaf CBD dues vegades abans d’anar a dormir i un cop al matí. Els resultats van ser increïbles, el meu mal d’esquena va començar a disminuir i al cap de dos dies s’havia anat completament. Això no és un miracle, perquè els dolors d’esquena triguen almenys dues setmanes a curar-se. Per tant, recomanaria molt la cura de cànem de cànem UrthLeaf CBD per a qualsevol persona que pateixi lesions al gimnàs i al·lèrgies o afeccions cutànies. L’olor de Salve de Curació de Cànem UrthLeaf CBD és extremadament agradable i sofisticat i no té cap indicador que utilitzeu un producte de cànem o CBD. CBD HEMP OIL TINCTURE 300MG ‘olor d’aquesta Salve de Curació de Cànem UrthLeaf CBD és molt suau, rústic i em recorda un viatge a un bell jardí d’una de les novetats victorianes. Normalment, salves similars tenen una olor molt punxent i no del tot agradable. La salve de curació de cànem UrthLeaf CBD també funciona molt bé com a crema corporal i és un gran reemplaçament del perfum.\nGaudeixo d’un bon vape i he provat tot tipus de líquids electrònics vape del Regne Unit, Malàisia i Estats Units. M’ CBD VAPE PEN 200MG fer servir tots els meus sucs electrònics amb nicotina de 3 milions. Trobo que la nicotina em fa sentir molt agitada i atrapada. Només tinc oli CBD vape una o dues vegades abans. Recordo que he tingut alguns problemes amb eliquid CBD vaping als meus tancs de vaixell Uwell i Vopoo, ja que no eren gaire amables amb eliquid CBD. Una cosa que m’agrada molt de la < rthLeaf CBD Vape Pen és que ve amb una bateria i una pre-omplida Cartutx CBD, que significa que no he de perdre el temps per comprar un dipòsit vape i cartutxos adequats. Tampoc hi ha problemes per obtenir el poder en pot obtenir un bon vapeus de la CBD eliquid. A partir de les aparences, UrthLeaf CBD Vape Pen és molt elegant i té un aspecte molt de luxe. La bateria de la ploma vape té un acabat d’acer elegant i el cartutx està fabricat en vidre i no en plàstic, cosa que realment ajuda a mantenir totes les molèsties i manté el·líquid CBD pur i no adulterat. El vape és extremadament suau. En el passat, vaig tenir casos de tast d’oli de CBD cremat o “no va bé”. Això és una cosa que em va evitar allunyar la CBD. UrthLeaf sens dubte fer tots els pesats que proporcionen un CBD vape pen que està realment configurat per vape CBD. No heu de barrejar-vos amb cap configuració ni cap control complex. Tot el que heu de fer és fer un sorteig i gaudir. El vape és molt suau i natural. Recomano aquest bolígraf CBD a qualsevol persona que busqui relaxació instantània. L’oli de CBD i les càpsules triguen una mica més a entrar en vigor a través de la ingestió. Per contra, vaping CBD té un efecte gairebé immediat.


Miramar Archives - Diario de gandia\nLa Mesa de Salut de Miramar comença a generar salut – Ajuntament de Miramar\nLa regidoria de Sanitat de l’Ajuntament de Miramar ha realitzat, aquest dilluns 19 d’octubre de 2020, la primera sessió de formació a la Mesa de Salut, dins del programa Xarxa Salut de la Comunitat Valenciana. Aquesta primera sessió de formació es va basar en explicar els objectius de la taula, i en l’explicació de què […]\nL’Ajuntament de Miramar ha realitzat un pas elevat de vianants que uneix la zona peatonal del carrer Abadia i la plaça de l’Era i millora l’accessibilitat entre el CEIP Oliveretes i l’edifici per a usos municipals que albergarà la nova Biblioteca. Pilar Peiró, alcaldessa de Miramar: “En l’Ajuntament de Miramar continuem apostant per la mobilitat […]\nL’Ajuntament de Miramar ha augmentat la seguretat en l’entrada i l’eixida de l’alumnat en el nou accés al CEIP Oliveretes, situat al Carrer Oliveretes, amb una barana protectora, dos ressalts a la carretera i senyalització vertical. Des de l’inici del curs escolar 2020/2021, el Consistori ha ajudat al centre, depenent de la Conselleria d’Educació, en […]\nLa Regidoria de Cultura de l’Ajuntament de Miramar fa una aposta ferma per la #culturasegura a Miramar, de forma que en el nostre poble continuem gaudint de la cultura de forma segura. A la Biblioteca Municipal, a l’Auditori Municipal o amb l’escola de música i arts de la Unió Musical Milamarina. Espais que compleixen amb […]\nApertura de la Biblioteca de Miramar, setembre de 2020. Després de l’estiu, la Biblioteca Municipal de Miramar torna a obrir les seues portes, amb totes les mesures de seguretat davant la Covid-19. ús de la mascareta.ús de gel hidroalcohòlic.els menors de dotze anys han d’anar acompanyats d’un adult responsable.aforament llimitat a 22 persones. Taules i […]


Data de publicació: 31/08/2017 21:00\nMedeixo 1.65m. i peso 59kg.Faig esport dos cops a la setmana i em vull aprimar.\nData de publicació: 01/09/2017 14:44\nNo sé si ets la mateixa noia que ha fet la consulta anterior perquè les dades i la pregunta són molt semblants.\nAmb el pes i l'alçada que ens has escrit, hem calculat el teu índex de massa corporal i estàs dins la franja del que es considera un pes saludable. Per tant no estàs en sobrepès i no necessites aprimar-te! Si tens algun dubte consulta-ho amb el teu metge o la teva metgessa.\nFer esport és molt positiu per la nostre salut, i per estar de més bon humor, sentir-nos millor,... però estaria bé que no ens ho agaféssim en el sentit estricte de voler-nos aprimar.


'El País Valencià que volem' es presenta dijous a l'Espai VilaWeb\n‘El País Valencià que volem’ es presenta dijous a l’Espai VilaWeb\nVicent Partal, Francesc Viadel i Antoni Infante participaran en la presentació, el 21 de setembre a les set del vespre\nAquest dijous 21 de setembre, a les set del vespre a l’Espai VilaWeb, es presentarà el llibre El País Valencià que volem (Edicions del 1979), obra de diversos autors, amb la participació de Vicent Partal, Francesc Viadel i Antoni Infante. Serà un acte públic obert a tothom amb unes intervencions inicials i un torn de preguntes a continuació. El llibre es podrà adquirir abans de l’acte al mateix espai situat al carrer de Ferlandina, 43, baixos, de Barcelona.\nEls editors presenten el llibre així: «Quin País Valencià tindrem en el futur? Són diversos els futuribles que podem anar desgranant per a contestar la pregunta. És complicat saber-ho, a més a més, en un món cada vegada més controlat pel capital financer. Un món que haurà de viure amb els recursos controlats i malbaratats pel mateix capital i unes formes de societat que posen en perill la pròpia vida, amb una puixant contaminació i amb un ja inevitable canvi climàtic, així com amb nous factors tecnològics com el de la robotització. És probable que ens trobem amb anys de confrontació entre aquells que aposten per incrementar el domini mundial amb un assegurat col·lapse traumàtic; amb aquells que ho facen per una sostenibilitat mundialitzada amb mitjans dirigistes o més democràtics i també amb aquells que treballen per una sostenibilitat des d’àmbits més locals i/o regionals amb economies més autocentrades.\n»Però siga com siga i ara per ara, s’ha de començar a reflexionar, enraonar i actuar per donar solidesa a un projecte col·lectiu i transversal dels valencians i les valencianes, dels nascuts ací o dels vinguts de qualsevol indret, que ens situe en el món aportant responsabilitat, dignitat i respecte als altres. Des de la Plataforma pel Dret a Decidir, Decidim, hem volgut reunir un conjunt de professionals, que des de la teoria i la pràctica del dia a dia en els seus respectius camps de coneixement, ens aporten la seua visió sobre què és el més adient per al nostre país. És una obvietat aclarir que falten temes molt interessants que ací no es tracten… però com solen dir, no es pot assumir la magnitud de la tragèdia.»\nAmb pròleg d’Auke Zeldenrust, epíleg d’Antoni Infante i il·lustracions de David Sempere, en El País Valencià que volem hi participen Enric Amer i Blanc, Josep Barberà i Sorlí, Pere Beneyto, Joan Bofarull Solé, Xavier Canales, Marc Candela, Encarna Canet, Jordi Cascales Ribera, Empar Espí i Vidal, Tomàs Fernàndez Maside, Josep Gavaldà, Vicent Grau, Sal·lus Herrero, Pau López Clavel, Carmen Melo, Xavier Mendoza i Primo, Antonio Montesinos Campos, Miquel Àngel Moret Senent, Jaume Ortiz, Vicent Partal, Sònia Rubio Romaguera, Alfons Sánchez, Joan J. Senent i Moreno, Vicent Torrent i Centelles, F. Xavier Uceda-Maza, i Francesc Viadel.\nEl País Valencià que volem és editat per Edicions del 1979 en la col·lecció ‘Llevat’. Segons el Diccionari català-valencià-balear d’Alcover-Moll, llevat significa, entre més coses, allò que serveix de llavor o causa de coses més importants.


Partides simultànies d'escacs al CC Balàfia amb el Mestre Internacional Guillem Baches - Teleponent\nInici Esports Partides simultànies d’escacs al CC Balàfia amb el Mestre Internacional Guillem Baches\nPartides simultànies d’escacs al CC Balàfia amb el Mestre Internacional Guillem Baches\nLa partida simultània amb setze jugadors ha començat a les 18'00h.\nImatge d'una partida simultània feta al Centre Cívic de Balàfia\nEl Mestre Internacional d’escacs Guillem Baches ha participat aquesta tarda al Centre Cívic de Balàfia en una partida simultània amb setze jugadors a la sala de lectura del local. Aquesta activitat, juntament amb la visita demà del Camarlenc és una de les útimes de l’any programades en aquest equipament social. Balàfia compta amb un club d’escacs que s’ha sumat a la organització de l’activitat en la que també han col·laborat Dona Balàfia, la Vocalia de la Dona i l’Ajuntament de Lleida.\nArticle anteriorTot a punt per a la Cursa de Sant Silvestre, desviaments de trànsit inclosos\nArticle següentLa grip ja afecta a 97,67 casos per 100.000 habitants, i s’espera arribar als 110


Sangria, la beguda refrescant de l'estiu - El Gourmet CatalàSangria, la beguda refrescant de l'estiu - El Gourmet Català\nSangria, la beguda refrescant de l’estiu\nLa qualitat del vi que s’utilitzi marcarà el resultat de la sangria\nEncara que en la seva elaboració se sol utilitzar gairebé qualsevol classe de vi, no cal escatimar amb la qualitat d’aquest, ja que això afectarà, i molt, al seu sabor. Quant a les fruites, es poden triar les que més ens agradin, millor si són de temporada i entre les quals no pot faltar la taronja, la llimona ni el préssec, doncs sense ells, vària també molt el seu sabor.\nL’elaboració de la sangria és molt senzilla, i el temps que més invertirem serà a netejar, pelar i trossejar totes les fruites.\n– 1 litre de vi\n– 75 ml d’aigua\n– 2 o 3 préssecs\n– Opcional altres fruites (maduixes o peres…)\n– 1 llauna de refresc (taronja, llimona o gasosa)- opcional\n– Opcional també un rajolí de brandi, calisay o cointreau.\nA continuació dissoldrem el sucre en 75 ml d’aigua calenta.\nQuan estigui tot ben dissolt bolcar el líquid en un bol gran i introduir el vi i el suc d’una de les taronges. Remoure perquè es barregin tots els ingredients i a continuació afegir la canyella, les fruites i el suc de la llimona.\n– Si es decideix afegir el refresc, fer-ho al final, abans de servir, ja que de fer-ho abans l’efecte borbollant es dilueix.\n– Els glaçons també s’inclouran a l’últim moment, per a evitar que s’acabi aigualint la sangria.\n– Quan es deixi macerant la beguda, tapar el recipient, així evitarem l’oxidació de les fruites. No obstant això, si passa, només canviaríem l’aspecte físic de les mateixes, però no afectaria al seu sabor.