La Biblioteca de Balaguer ha organitzat aquest dissabte 7 d'abril el taller per a nadons 'Mira, toca, sent' a càrrec d'Anna Juan - Balaguer Televisió\nLa Biblioteca de Balaguer ha organitzat aquest dissabte 7 d’abril el taller per a nadons ‘Mira, toca, sent’ a càrrec d’Anna Juan\nEl proper dissabte 7 d’abril a les 11 del matí, la Biblioteca organitza el taller “Mira, toca, sent. La Biblioteca dels nadons” a càrrec d’Anna Juan. Es tracta d’un taller adreçat a pares, mares, tiets, tietes, mestres, avis, àvies…\nEl taller té com objectiu experimentar amb els llibres i donar eines per forjar una relació afectiva entre els nens i els llibres, gràcies a la mediació d’un adult amorós.\nEl taller té com objectiu experimentar amb els llibres i donar eines per forjar una relació afectiva entre els nens i els llibres, gràcies a la mediació d’un adult amoròs.\nEns ineressa que descobriu la literatura infantil, que conegueu autors i obres que han marcat la seva història i que arran d’aquest tastet pugueu anar descobrint altres joies a la biblioteca del barri o llibreria de referència.\nLa proposta passa doncs, per provocar la trobada amb els llibres i per potenciar el plaer de jugar, d’escoltar, de compartir i d’emocionar-se amb les obres que els autors actuals de la literatura infantil elaboren pels més petits.\nAquest taller està estructurat en tres sessions programades als mesos d’abril, juny i octubre.


Un quart de cinc (MG)\nLa que va ser la meva feina ara s’hauria d’explicar. No crec que la gent jove la conegui i si en sentissin a parlar els semblaria absurda. Però el cert és que vaig treballar dos anys fent de despertador. Els usuaris del servei deixaven gravat el seu nom, real o fictici, el seu número de telèfon i l’hora en que volien ser despertats. Les telefonistes fèiem torns i jo em vaig estrenar de les dotze a les cinc de la matinada.\nCada dia, tan bon punt arribava, em col·locava els cascos i engegava el reproductor. Jaime: 2:15, Mamá: 4:30, Capricornio: 3:00, Toro Sentado: 3.45. Teníem un sistema infalible que assegurava que ningú fos oblidat i evitava bromes de mal gust.\nCada dia a les 4:15, excepte dissabtes i diumenges, jo havia de despertar Rainiero, Príncipe de Mónaco. Recordo que em va semblar una cosa irregular i li vaig comentar al meu cap perquè no volia carregar amb la responsabilitat de la trucada. Ell va comprovar que el número de telèfon fos el mateix des del qual s’havia fet la sol·licitud.\n–I com ho he de fer? No puc dir només Rainiero?\nNo, no podía. El nom havia de ser exactament el que el client demanava. La companya del meu costat parava l’orella quan, a les 4:10, vaig fer la primera trucada.\n–Buenos días Rainiero, Príncipe de Mónaco.\nVa haver-hi un silenci breu darrera el qual una veu agradable va respondre “gracias, señorita” i després vaig sentir el clic de penjar.\nNo era jo l’única que tenia un usuari fix amb un nom peculiar, però aquest meu va fer fortuna entre les companyes i tan aviat em trobava un retrat de la família reial monegasca penjat al suro del meu escriptori, com una petita ruleta del Monopoly damunt la taula o una fotografia a la revista Hola amb el meu cap substituint el de Grace Kelly.\nVa passar tot l’hivern sense que ni un sol dia d’entre setmana deixés de despertar Rainiero, Príncipe de Mónaco, ni tampoc de rebre la seva educada resposta. Em semblava que, malgrat no afegir cap paraula a la fórmula establerta el primer dia, el seu to era cada vegada més dolç i seductor i que fins i tot allargava l’espai de temps entre el “gracias” i el “señorita” per tal de perllongar els breus moments de comunicació. També jo, subtilment, vaig afegir-me al joc tot imitant la seva manera de fer. Un matí, agosarada, vaig posar al meu “buenos días” un lleu accent francès, detall que vaig mantenir tota la setmana.\nDissabte i diumenge vaig tenir el príncep al cap. Volia donar un pas més i se’m va acudir pronunciar guturalment la R de Rainiero i també la de Príncipe. Amb el cor bategant fort i les galtes vermelles vaig esperar la seva resposta. “Ggggacias, señogggita”, vaig escoltar.\nDesprés d’aquest joc tan simple vaig frenar la meva imaginació. Necessitava la feina i no volia posar-la en risc amb una ximpleria. Casualment, uns dies després el cap va proposar-me un canvi de torn i vaig acceptar el de cinc a deu.\nNo va ser fins a molts anys després, quan a la televisió van anunciar la seva mort, que vaig recuperar la memòria del meu temps de servei despertador. Em vaig comprar un parell de revistes que parlaven de la vida i els amors del Príncep de Mònaco, sumant-hi tafaneries i anècdotes de tots colors. Una em va cridar l’atenció: sa Majestat odiava el so del rellotge despertador però, malgrat no haver-ne utilitzat mai cap, era coneguda per tothom la seva puntualitat impecable i l’afició a matinar.\nQuicus 22 de diciembre de 2016, 11:23\nDe jove, durant les meves i freqüents visites al Principat, solia visitar palau i esbargir-me galindejant amb Grace. Recordo perfectament la malfiança que tenia envers el servei d'habitacions. Mai em va dir exactament de qui sospitava, però ara ja lligo caps. Certament, en la vida tot acaba sabent-se. :-)\nteresa 24 de diciembre de 2016, 7:11\nmolt divertit i un desenllaç sorprenent..Molt ben expressat. Un llenguatge ric i expressiu...Molt original i desenfadat. Enginyós. Felicitas\nAnónimo 28 de diciembre de 2016, 21:05\nHola Mariona quan he començat a llegir no m'esperava el final. Com sempre sorprens. Bones Festes. Maria Lorente\nVida replicada (VH)


Inici > Autors > Xecspiar\nÚltims relats de Xecspiar\nXecspiar - 15-02-2009 - 1004 Lectures - 0 comentaris\nUn nen es deixa la carpeta de l'escola al museu d'història de Baltimore després de fer-hi una visita amb l'escola. La seva mare li diu que la vagi a buscar. Una calorosa nit d'agost, el nen entra al museu i puja a la biblioteca. Amb els anys acabarà entenent què és el que va veure aquella nit. més\nXecspiar - 03-02-2009 - 765 Lectures - 0 comentaris\nQuè és el que passa quan saps que els teus sentiments estàn destinats al fracàs i a la decepció més absoluta i, malgrat tot, els duus a terme? Més o menys el que intento explicar aquí. Una història que, potser no està massa ben escrita, però és el que m'ha sortit de dins al veure la realitat cara a cara. Sabia que no m'havia d'enamorar, però mai he fet res per evitar-ho. I no me'n penedeixo. Si no no hauria viscut tot el que estic visquent... més\nXecspiar - 18-01-2009 - 825 Lectures - 0 comentaris\nFem balanç d'un any. Què és un any? Acabem l'any escribint, com ha de ser. Perquè quan acabem un any tendim a mirar enrera, un moment, veure què ha passat i ordenar aquells records i classificar-los. més\nXecspiar - 12-01-2009 - 894 Lectures - 3 comentaris\nOn anirem a parar? La guerra s'endú gent, passen els segles i tot continua igual. Els humans no n'aprenem i, al pas que anem, ens acabarem destruïnt abans que poguem començar a aprendre. més\nXecspiar - 12-01-2009 - 889 Lectures - 1 comentaris\nUna explicació filosòfica i perifràstica de l'amor i de la propietat de la distància, que ajuda a molts a oblidar l'espectre divinitzat (o ésser estimat), però que per molts d'altres resulta totalment inútil. Potser no s'entèn, però és que algú ho acaba d'entendre, això? més\nXecspiar - 22-09-2008 - 1033 Lectures - 1 comentaris\nDedicat a aquells amors d'estiu, dels que tothom en parla, però que ningú els ha vist mai. Clausura, conclusió i final d'una història que mai va iniciar-se i per la qual nomès un hi ha jugat. Fi d'una il·lusió i, potser, inici d'una altra. El que passa quan un s'ho juga tot enamorant-se d'algú que estima un altre, posant totes les cartes sobre la taula, sabent que perdràs però visquent cada segon d'aquesta relació d'amistat encoberta... més\nXecspiar - 14-07-2008 - 880 Lectures - 0 comentaris\nUn poema escrit des de dins, des de massa endins. Sembla que tot torni. Que la història es repeteixi. Però bé, com sempre, ens haurem d'encarar a la realitat i trobar una solució més correcta que la retirada dels covards. més\nXecspiar - 29-06-2008 - 958 Lectures - 1 comentaris\nIntentem amagar qui som, per tal d'esborrar un passat gens memorable. La guerra i les conseqüències de la guerra, d'una guerra fratricida, ens condueixen a situacions insospitades. La venjança és bona? Ens fa actuar com l'enemic o ens ajuda a impartir la justícia. més\nXecspiar - 21-06-2008 - 1296 Lectures - 1 comentaris\nTres paraules que tancaren una història que, potser, mai s'hauria d'haver obert. Ambdues parts, la freda i la càlida no es poden entendre fins al final. més\nXecspiar - 20-06-2008 - 982 Lectures - 1 comentaris\nPerquè encara que ja no somiï només amb una persona, sempre tindré un horitzó a seguir. Vull trobar un mapa, i després un tresor; però mai un tresor per enterrar, sinò per dur-lo sempre amb mi. El meu vaixell no s'aturarà mai. Mai de la vida, ni "mai de la mort". més\nXecspiar - 17-06-2008 - 2366 Lectures - 1 comentaris\nEl nostre mar Mediterrani, tan present a les nostres vides, és un enigma. Malgrat que cada dia ens llevem i tinguem la certesa que el tenim a la vora, el desconeixem. Grecs i romans arribaren a les nostres costes travessant-lo. Però ells tampoc el coneixien... més\nXecspiar - 17-06-2008 - 1158 Lectures - 2 comentaris\nPerquè sempre va bé fer sàtira de nosaltres mateixos. Hem de demostrar a aquells que ens volen mal que nosaltres tenim un humor més poderós que la seva burla ignorant. més\nXecspiar - 17-06-2008 - 1101 Lectures - 2 comentaris\nTot un paisatge revela l'estat del nostre veritable esperit, aquell nen que tots duem a dins i que mor quan menys ens ho esperem. La solitud. La tendresa. L'eternitat més absoluta. més\nXecspiar - 17-06-2008 - 901 Lectures - 0 comentaris\nUn temps que cau, una era que es converteix, per fi, en història. Aquell rellotge, compàs de la vida. Sense ell, tot cau i tot torna a començar de nou. més\nXecspiar - 31-05-2008 - 1022 Lectures - 0 comentaris\nL'alumne supera el mestre. En aquest cas, però, no estem parlant pas d'una història entre un estudiant i un docent, sinò entre dos pirates. L'un, totalment desconegut, l'altre és el model de pirata històric que tots tenim al cap. Veurem, doncs, els inicis d'un dels homes més enigmàtics de la història de la humanitat. Un home que representà l'ideal imperible de la llegendària pirateria del Carib. més\nSempre he pensat que Catalunya és una nació. I encara que la política actual em trenqui el cor i em revolti tinc la certesa que junts, amb gent com nosaltres algun dia la nostra veu es farà sentir.\nFelicitats pel poema, molt ben escrit, i merci per valorar el meu acudit del català a l'Hades!\nmolta sort i visca Catalunya!\nEl mar és un gran mirall...[Ofensiu]\nXecspiar | 19-06-2008 | Valoració: 10\nSovint dic que el mar és un gran mirall on sovint, més tard o més d'hora, tots ens hi acabem mirant.\nFelicitats. Amb un poema podem arribar a transmetre l'essència més absoluta de les nostres ànimes. Amb aquest, certament ho has aconseguit. Ha valgut la pena seguir la teva crida; naturalment aniré seguint sempre que pugui el que publiquis.\nMort en vida. (191 lectures)


La Covid-19 posa (de nou) Espanya davant del mirall - Marçal Sintes\nLa crisi del coronavirus, que continua assolant el planeta, ens ha recordat, entre tantes altres coses, que els estats, tots els estats, tenen instints. Ho hem vist a Europa, on s’han replegat sobre si mateixos, espantats. Com el cargol que contreu les banyes i s’amaga dins la closca. La seva primera reacció va ser mirar de salvar-se ells primer, i posar molt en segon pla els somnis humanistes d’una Europa unida. En l’extrem, Hongria, on Viktor Orbán ha aprofitat la Covid-19 per transmutar-se en un cabdill amb poders gairebé absoluts.\nEn moments dramàtics, quan l’amenaça es fa esgarrifosament real, els estats —els sectors que en controlen el poder—, com si fossin organismes vius, revelen quin és el seu caràcter profund. A Espanya, malauradament, la reacció era previsible. Recentralització, ordeno y mando i militars en primera fila, que venen a ser una mena de pulsions inextirpables. Ordres decidides en un despatx de Madrid i dictades a les autonomies. Sense realment escoltar, amb poques explicacions i encara menys ajuda. I que cadascú que carregui el seu mort i en pagui les misses. Entre El castell kafkià i la crítica de Larra a l’Espanya del XIX. Espanya, de nou, davant el mirall.\nEl que ha passat i passa fa venir al cap la cantarella que els successius líders del PP i del PSOE no han deixat de martellejar: “España es el estado más descentralizado de Europa”. Ara saben, els que no se n’havien adonat, que —més enllà de ser una òbvia exageració— ho diuen no amb orgull i convençuts, sinó que per a ells representa una pedra a la sabata, una càrrega, una tara. Un problema que algun dia caldrà resoldre per sempre.\nEl recent i tristament cèlebre baròmetre especial del CIS en què s’interroga —empenyent amb la formulació de la pregunta a una resposta positiva— si no seria millor “prohibir” la mentida per tal que sigui el govern central qui decideixi el que és i no és veritat, no sols ens retrotreu a la censura franquista, sinó que, a més, fa por, ja que segurament és el que alguns barrinen. És la pregunta número 6.\nA continuació, a la 8, es demana si qui ha de combatre el virus és el govern d’Espanya “o deixar que aquestes decisions els prenguessin els governs autonòmics que ho desitgessin”. Com en la pregunta d’abans, Pedro Sánchez guanya per golejada.\nA desgrat que les preguntes del CIS són tramposes, els resultats són per posar-se a plorar. Una gran majoria aplaudeix tant una cosa com l’altra. El 66,7% es declara a favor d’establir “solament una font oficial d’informació”, mentre que el 73,3% dels espanyols creu que a l’hora de combatre la Covid-19, és a dir, quan les coses es posen serioses, quan van de veres, el millor és que les autonomies s’apartin i deixin actuar el govern central. El govern real.\nEl CIS, ara que introdueix preguntes creatives, podria demanar als espanyols si, comptat i debatut, no creuen que, en el fons, Franco va ser un bon home, a més, esclar, d’un governant d’immens talent.\nAra Sánchez vol aprofitar l’avinentesa per repetir el que n’ha dit primer uns nous Pactes de la Moncloa i després “pactes per la reconstrucció”, en els quals voldria embolicar des dels independentistes catalans fins al PP i Ciutadans. Ho fa després d’haver menyspreat l’oposició, en especial el PP, i els nacionalistes catalans i bascos. L’objectiu sembla doble. D’una banda, laminar la influència d’Unides Podem dins del govern, així com la d’ERC (i JxCat i PNB) des de fora. De l’altra, abaratir la factura per la mala gestió de la crisi tot cercant la complicitat i fent concessions al PP (i a Ciutadans). Unes concessions, uns acords, en què a Catalunya se li reservaria indefugiblement el galdós i conegut paper d’ase dels cops.\nEn Sánchez —al seu llibre Manual de resistencia es retrata— tot és propaganda i jocs de mans al servei d’una monumental voluntat de poder. Voluntat de poder que s’alimenta de si mateixa, nua i descarnadament. Un bucle estèril. Una petulància buida però addictiva.\nAh!, la negociació Generalitat-Estat —se’n recorden?— resta de moment —i així continuarà mentre Sánchez pugui anar xutant la pilota endavant— apartada i aparcada. Al calaix de les andròmines que un no sap on posar, però que encara no pot llençar a les escombraries.\n21 / abril / 2020 Comentaris\nEl Nacional/Política Catalana/Política Espanyola/Societat


«L’autoritat competent ha decidit que cal posar l’economia al davant de la vida. Prenguem-ne nota»\nEl torcebraç entre les diferents branques del govern espanyol l’ha acabat guanyant, ben significativament, el sector neoliberal. La batalla, fins i tot, s’ha traslladat a la vista pública amb diversos ministres desmentint-se entre ells en menys de vint-i-quatre hores. Finalment, però, Pedro Sánchez ha sentenciat i ha ordenat que a partir de dilluns a Espanya –a partir de dimarts als Països Catalans, on dilluns és festa– tothom ha de tornar a treballar. S’acaba el confinament estricte i la setmana vinent tornaran a la feina no tan sols els qui treballen en sectors essencials sinó tothom. A més, el dirigent socialista s’ha permès de dir que la responsabilitat sobre la higiene serà de cada treballador –és a dir, que no serà de l’empresa. Caram, amb l’esquerra espanyola. Si això ho hagués arribat a fer el PP, els crits se sentirien a l’Antàrtida i tot.


Incrementa un 5 per cent l’IBI, la taxa del clavegueram i del cementiri || Preveu modificar a l’alça escombraries i aigua\n© Imatge d'arxiu del Cubbtural d'Artesa de Segre.\nL’ajuntament d’Artesa de Segre ha donat llum verda a un increment d’un 5% de l’impost de béns immobles (IBI); del clavegueram i del cementiri, i preveu modificar a l’alça les taxes d’escombraries i aigua. A més, el consistori cobrarà per la cessió del centre cultural Cubbtural a les entitats, davant de la demanda creixent d’aquest espai. L’alcalde, Domènec Sabanés, va recordar respecte a l’IBI que en els tres últims anys aquest impost ha estat congelat i “ara era necessari actualitzar-lo”. “Tenim molts equipaments públics que ens suposen una despesa i hem d’equilibrar els ingressos amb els costos”, va dir. Així mateix, va explicar que ben aviat s’incrementaran també les taxes de l’aigua i de la brossa.\nEn el cas de les escombraries, el rebut podria passar dels 97 euros actuals a l’any per habitatge als 100 euros.\nD’altra banda, el ple d’ahir va aprovar una taxa per regular la utilització per part de les entitats i particulars de la sala de teatre del centre cultural i el vestíbul. Es cobrarà a les entitats locals 50 euros pel vestíbul i 100 a les entitats foranes. Per la sala de teatre es cobrarà 100 euros als locals i 250 euros a la resta.\nMollerussa aprova incrementar un 10% la taxa dels residus\nL’ajuntament de Mollerussa va aprovar ahir un increment del 10% de la taxa per a la recollida de brossa amb els vots a favor de l’equip de govern (JxCat) i ERC, i en contra del PSC i el PP, que la van considerar excessiva. L’alcalde, Marc Solsona, va remarcar que aquesta pujada ve motivada per l’increment del 14% del cànon i un 12% del preu per tirar els residus a l’abocador comarcal. També es va aprovar, a proposta d’ERC, un increment del 30% de l’IBI als propietaris dels habitatges de la localitat que faci més de 2 anys que estan desocupats. Solsona va afirmar que la mesura busca incentivar la cessió d’aquestes cases a la borsa municipal i així donar sortida a la demanda existent a la ciutat. Hi van votar a favor JxCat i ERC i en contra el PSC i el PP.


Formulari ETE de transaccions exteriors. Termini presentació: 20 de gener de 2017. - Rius Consultors\nFormulari ETE de transaccions exteriors. Termini presentació: 20 de gener de 2017.\nEls informem que dins dels 20 primers dies del mes de gener 2017, les persones físiques i jurídiques que hagin realitzat transaccions exteriors durant el 2016 estan obligades a presentar al Banc d’Espanya el Formulari ETE de transaccions exteriors, sempre que es trobin en algun dels dos supòsits següents:\n1. Haver realitzat durant el 2016 transaccions exteriors per valor superior a 1.000.000€.\nEs consideren transaccions exteriors:\nTots els cobraments de no residents per operacions de mercaderies i serveis (vendes dins la UE i exportacions a països tercers).\nTots els pagaments a no residents per operacions de mercaderies i serveis (compres dins la UE i importacions procedents de països tercers).\nQualsevol altra operació amb no residents, sigui pel concepte que sigui i independentment de com es liquidi (a través de comptes de residents a Espanya o a l’exterior, per compensació o mitjançant entrega d’efectiu).\n2. Que a 31.12.16 la suma dels saldos d’actius i passius a l’exterior superi 1.000.000€.\nDins de la partida d’actius a l’exterior, cal incloure:\nSaldos a 31.12.16 dels c/c a l’exterior.\nValors a 31.12.16 de les inversions societàries a l’exterior.\nValors a 31.12.16 de les inversions immobiliàries a l’exterior.\nSaldos creditors i deutors a l’exterior a 31.12.16.\nDipòsits, efectes, derivats financers, valors a l’exterior a 31.12.16.\nSaldos de préstecs a l’exterior.\nEn cas que com a persones físiques o jurídiques es trobin en algun dels anteriors supòsits estem a la seva disposició per ocupar-nos de confeccionar i presentar el Formulari ETE al Banc D’Espanya. Agrairíem ens fessin arribar el mes aviat possible el detall dels següents valors al correu annasalles@riusconsultors.com:\nCobraments de no residents per mercaderies o serveis (vendes a la UE i exportacions).\nPagaments a no residents per mercaderies o serveis (compres a la UE i importacions).\nSaldo a 31.12.16 de tots els actius a l’exterior (UE i països tercers).\nSaldo a 31.12.16 de tots els passius a l’exterior (UE i països tercers).\nEn cas que l’any passat no els haguéssim confeccionat el formulari ETE, també necessitaríem:\nEl saldo a 1.1.16 dels actius a l’exterior.\nEl saldo a 1.1.16 dels passius a l’exterior.\nQuedem a la seva disposició per qualsevol consulta o aclariment al respecte.


David Gálvez Casellas: Cartas muertas, nou blog?\nCartas muertas, nou blog?\nAquest blog en què ara sou va néixer per acollir els articles que anava publicant a la premsa andorrana, sobretot durant l'any que vaig perpetrar la columna setmanal "Faves tendres" al BonDia Andorra (tot el 2008). Hi vaig anar penjant també articles previs o simultanis apareguts a El pont d'Aixovall, Diari d'Andorra o Viure als Pirineus (2006-2009).\nVaig aprofitar aquest calaixet per publicar tambe relats curts no premiats (¿2007-2009?). Els dos grans clàssics, amb dues participacions per barba són: el concurs de contes de Nadal de la Biblioteca Pública del Govern d'Andorra i el de literatura exprés.\nDesprés va venir la col·laboració amb l'insensat de l'Antoni Caus, que durant la temporada 2008-2009 em va demanar que llegís "el que vulgués" per la secció "La idea" del seu programa de ràdio El somriure de la Medusa. Evidentment, vaig fer de tot menys aportar i llegir idees. L'experiència em va servir per desenterrar i de vegades maquillar vells cassigalls dels quals no m'avergonyia del tot. Alguns dels textos eren ja majors d'edat i podien per tant tenir carnet de conduir, feines precàries, ex parelles, fills, problemes amb la beguda, etc. Vida pròpia, vaja. Jo els he anat observant entre crític i benèvol i me n'he mirat de desentendre una mica; només fins on un pare és capaç de fer-ho.\nFins aquí, la primera part de la vida d'aquest blog. La majoria, textos breus publicats o radiats. Alguns, relats inèdits no premiats.\nLa segona època, quan ja no hi ha producció regular en premsa, s'inicia quan tinc la pensada d'anar penjant lliuraments de la meva novel·leta Res no és real. La idea no era dolenta; la realització penso que sí. Aprofito per agrair a l'únic lector més o menys constatable de la iniciativa, l'Albert Roig, la seva bona fe.\nAra tinc la idea de fer el mateix que amb Res no és real també amb la primera novel·la que vaig escriure: Cartas muertas. És en castellà, amb la qual cosa em plantejo si no valdria la pena obrir un nou blog especial. D'altra banda, ja en tinc uns quants de blogs... Més diversificació potser impliqui menys efectivitat. Tanmateix, potser fóra bo deixar aquest blog David Gálvez Casellas aparcadet aquí tal i com està avui, latent, i començar una nova aventura en una altre lloc... Mmmmm! Rumiando espero, la decisión que quieroooo!\nPublicado por David Gálvez Casellas at 9:31\nEtiquetas: 'Res no és real', "BonDia Andorra", "Cartas muertas", "Diari d'Andorra", "El pont d'Aixovall", "Viure als Pirineus", Albert Roig, autobombo, Bus Exprés, contes de Nadal\nProu em coneixes i saps que defenso la diversificació de blogs per a continguts diversos.\nEm serveix a mi per tenir les cosetes més endreçadetes i penso que el possible lector també ho agraeix.\nSobretot, mirant-ho amb la perspectiva d'algú que hi arriba en un futur més o menys llunyà i no quan acabes de penjar l'escrit.\nPerò ho facis com ho facis et buscarem i et llegirem. :-)\n11 d’agost de 2009 a les 11:51\nGràcies pels ànims, Pàmies!\nJa tinc la decisió girebé presa. Rumio només la millor manera d'executar les idees que tinc.\nAlhora, dono tombs a com es podria millorar la publicació per lliuraments de "Res no és real".\n11 d’agost de 2009 a les 11:57\nEi, que jo també llegeixo quan puc el Res no és real... És bona idea això de penjar novel·les per fascicles. El Cartas muertas té un format adequat per a un blog. Endavant!\n11 d’agost de 2009 a les 13:04\nGràcies, companys, moltes gràcies! No volia menystenir-vos. Simplement no em constava que ningú més hagués seguit la iniciativa regularment i em qüestionava si podia ser efectiva i perpetuable.\n11 d’agost de 2009 a les 13:25\nJa hi treballo... I us ho adverteixo. No serà un sinó tres blogs: "Cartas muertas" també en anglès i castellà. No podia ser d'una altra manera. Com deia l'altre: "Si m'hi he de posar, m'hi poso".\n12 d’agost de 2009 a les 9:57\nBen fet, tot i que trobo que novel·la per entregues i blocs no casen gaire.\n12 d’agost de 2009 a les 16:19\nTens raó. Estic mirant d'empescar-me la manera que el producte quedi ordenat de-dalt-a-baix coincidint amb la idea de principi-final del llibre. L'ordre revers del blog em molesta una mica peruna obra que continua. Penso que ho tinc ben encarat.\n12 d’agost de 2009 a les 20:01\nBé, doncs, hi dic la meva. A mi em sembla una molt bona idea casar blocs i novel·les. I no crec que sigui un gran problema que no segueixi el relat al bloc la mateixa geometria que al llibre. De fet crec que qui vol ja sap com llegir i a on ha d'anar per seguir el fil de la història en cas que l'hagi començat a la meitat.\nSi et serveix de consell, David, a mi també m'agrada la idea de diversificar en més blocs.\nSalut, i, com podeu veure, ja he tornat dels catorze dies de vacances.\n17 d’agost de 2009 a les 12:54\nGràcies a tots per passar per aquí i dir la vostra.\nGràcies, Albert. Potser tens raó i ho publico tal i com raja... Sense complicar-me la vida: ordre invers típicament bloger. Per què no?\n17 d’agost de 2009 a les 23:56\nPaisatge inacabat (explicació)


Mas: 'Hi haurà canvi de rei a Espanya, però el procés català continuarà' - VilaWeb\nDilluns 02.06.2014 13:38\nEl president de la Generalitat demana al futur monarca espanyol que respecti el dret de decidir dels catalans\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, ha demanat a Felipe de Borbó, futur rei espanyol després de l'anunci d'abdicació de Juan Carlos, que respecti la voluntat dels catalans de decidir el futur polític, perquè el 9 de novembre es pugui votar 'en democràcia, amb llibertat i de maner pacífica'. Mas ha afegit: 'El rei Juan Carlos ha parlat de la nació espanyola. Però al costat d'aquesta hi ha una nació catalana. El millor per Catalunya és que arribats al punt que hem arribat hi hagi la possibilitat de decidir el nostre futur. Tenim una cita amb el nostre futur, el 9 de novembre. Un futur que volem bo per Catalunya. Hi haurà canvi de rei a Espanya, però el procés polític català continuarà endavant.'\n'El poble català va fer fa gairebé quaranta anys una aposta sincera i compromesa amb el pacte constitucional, amb la constitució del 78, molt majoritària', ha començat recordant Mas. 'Ha passat més d'una generació sencera. I aquella aposta que va fer poble català, en bona part ha quedat avui incompleta, insuficient, fins al punt que part significativa i probablement majoritària hi ha un distanciament, desafecció, desconnexió amb majoria institucions de l'estat.'\nMas ha recordat en aquest sentit que ara, a diferència de fa trenta-cinc anys, 'hi ha hagut un canvi molt remarcable en la manera com la majoria de la societat catalana veu i es relaciona amb institucions de l'estat.'\nDit això, el president de la Generalitat ha desitjat 'sort, encert i èxits al nou monarca'. I ha continuat: ''En la nostra actitud sempre hi ha voluntat que ha Espanya les coses sempre vagin bé. Monarquia també. Però alhora desitgem el millor per Catalunya i per la seva gent. I el millor per Catalunya és poder decidir lliurament, democràticament, el nostre futur com a nació. (...) Demanem a institucions estat que respecti dret de decidir catalans, Que es faci des de lleialtat i respecte.'\nHeus ací el discurs sencer del president Mas:\n«Voldria, com a president de Catalunya, fer una valoració institucional de la decisió del rei Joan Carles d’abdicar la Corona.\nBarcelona, 2 de juny de 2014»\nJuan Carlos truca Mas per comunicar-li l'abdicació\nConvoquen concentracions davant dels ajuntaments per reclamar la república\nPilar Urbano diu que Juan Carlos va organitzar el cop d'estat per desfer-se de Suárez


L’Ajuntament ha impulsat 60 mesures del seu pla de recuperació - PressReader\nL’Ajuntament ha impulsat 60 mesures del seu pla de recuperació\n2020-11-24 - RAÚL MONTILLA\nEl govern sociocomú va fer ahir balanç de les mesures de recuperació econòmica que va impulsar a causa de la pandèmia, en el marc de la primera onada, i que han comptat amb els 30 milions d’euros fruit de la modificació pressupostària dels comptes municipals previstos per a aquest 2020.\nDe les 60 mesures que es van posar en marxa, un 52% ja han acabat, un 40% s’estan executant i la resta s’estan a punt d’implementar. Totes les iniciatives van ser impulsades des del Centre de Coordinació de Resposta Econòmica (Cecore) municipal.\n“Es va començar a treballar des del minut zero. N’han sortit iniciatives com el marketplace de mercats o la campanya Compra a prop”, va dir Montserrat Ballarín, regidora de Comerç, Mercats, Consum, Règim Intern i Hisenda.\nLa regidora socialista va explicar que els 30 milions d’euros del pla de recuperació s’han afegit als 72 milions d’euros que ja estaven previstos d’entrada de manera ordinària per a inversió econòmica.\nMontserrat Ballarín va afegir que, al marge de les subvencions i les inversions, també s’ha dut a terme un paquet de mesures fiscals, com la rebaixa de la taxa de terrasses en un 75% i que els establiments no l’hagin pagat estant tancats.\nAlgunes de les iniciatives que han tingut més bona acollida han estat els ajuts destinats als autònoms: 16.200 sol·licituds, de les quals ja se n’han pagat un 98% (la partida total era de cinc milions d’euros). I també les destinades a digitalitzar comerços (600.000 euros en total).\nMalgrat que, a l’altra banda, hi ha altres mesures que no han tingut la demanda que s’esperava, començant per les subvencions destinades a propietaris de locals disposats a fer una rebaixa significativa del preu de lloguer: s’han rebut 379 peticions quan s’esperava arribar fins a les 2.000. “Queden 600.000 euros que es destinaran a altres iniciatives”, va explicar Ballarín.\nPel que fa als Bonus Cultura, se n’han venut 6.885 de les 50.000 previstes i s’hi han adherit només 174 establiments per ara.\n“És una molt bona mesura, però un 80% del sector està tancat per la qüestió sanitària”, va manifestar el gerent de l’àrea d’Economia, Recursos i Promoció Econòmica, Albert Dalmau, que va defensar una mesura que va tenir una bona acollida al sector.


Andreu Carranza va néixer a Ascó i viu a Flix. Com a novel·lista ha assolit una àmplia projecció internacional. La clau Gaudí, escrita a quatre mans amb Esteban Martín, està traduïda a més de trenta llengües, i la seva darrera obra, Impremta Babel, ha estat editada en català, castellà, holandès i xinès. També és autor de L’hivern del Tigre (Planeta) i de la novel·la Anjub (Edicions 62; Premi Sant Joan). És membre del grup Lo Gitano Blanc.\nLlibres >> Literatura >> Novel·la


Són 12, nou socis i tres compradors ocasionals d'entradres, i el club estudiarà expulsar-los\nIñaki Williams i Marc Roca, durant l’Espanyol-Athletic. TONI ALBIR / EFE\nBarcelonaL’Espanyol va anunciar ahir que havia identificat alguns dels autors dels crits racistes a Iñaki Williams, el jugador bilbaí de l’Athletic Club. Després de revisar les imatges, l’entitat ha determinat que es tractava de 12 individus dels sectors 107 i 108, i que no pertanyien a la Grada d’Animació. D’aquests, nou són socis i els tres restants són compradors ocasionals d’entrades. En el cas dels socis, ara serà el Comitè de Disciplina del club qui determini la sanció que se’ls imposa.\nEn paral·lel, el cas va arribar al Congrés a través d’EH Bildu. El grup parlamentari basc va registrar diferents preguntes dirigides al govern, entre les quals la que demana si l’executiu té previst iniciar alguna acció per lluitar contra aquests fets, que s’han produït reiteradament en l’esport.\nD’altra banda, el club també va anunciar que es personarà com a acusació popular per l’agressió de dissabte als carrers de Cornellà pròxims a l’RCDE Stadium d’alguns seguidors radicals de l’Athletic Club contra aficionats blanc-i-blaus que anaven a veure el partit. Els incidents, que van tenir lloc abans del partit, van deixar cinc detinguts, tots ells bascos, i un soci de l’Espanyol ferit i hospitalitzat. Els detinguts, que el mateix dissabte van passar a disposició del jutjat d’instrucció número 3 de Cornellà, ja tenen una ordre d’allunyament de mil metres de qualsevol lloc on jugui el seu club, l’Athletic.


Els alumnes aranesos podran fer l'examen d'Història de la selectivitat en aranès a la Universitat de Lleida\nEls alumnes aranesos podran fer l’examen d’Història de la selectivitat en aranès a la Universitat de Lleida\nLa Generalitat, el Conselh Generau d’Aran i la Universitat de Lleida (UdL) han signat el conveni perquè els alumnes aranesos puguin fer les Proves d’Accés a la Universitat (PAU) en aranès. Inicialment l’opció de l’aranès s’inclourà en les PAU d’aquest any en els enunciats de l’examen d’Història, matèria obligatòria per a tot l’alumnat, i el compromís és ampliar les matèries disponibles en successives convocatòries.\nEl conveni posa de manifest el compromís del govern en donar resposta a la diversitat lingüística de Catalunya. Amb la introducció de l’aranès en les PAU el govern no només en fomenta l’ús, la difusió i el coneixement de l’aranès sinó que n’impulsa, a més, la seva normalització.\nD’aquesta manera en les PAU de 2019 a les quals es presentin els estudiants d’Aran, s’inclourà l’opció de l’aranès en els enunciats de l’examen d’Història, matèria obligatòria per a tot l’alumnat. En successives convocatòries es podrà ampliar les matèries en què s’estableixi l’opció d’enunciats en aranès.\nLa consellera d’Empresa i Coneixement, Àngels Chacón, el síndic d’Aran, Carlos Barrera, i la vice-rectora d’Estudiants de la Universitat de Lleida, Neus Vila, han signat el conveni per fer-ho possible. L’acte també ha comptat amb la presència del secretari del CIC, Lluís Baulenas, i del cap de l’oficina d’Accés a la Universitat, Jesús M. Prujà.\nLa possibilitat de realitzar els exàmens en aranès implica un reconeixement a la trajectòria estudiantil dels alumnes aranesos i un impuls important a la plena integració d’aquesta llengua en la societat catalana com a llengua vehicular amb efectes jurídics vàlids, segons han destacat des del govern.\nEl curs passat una estudiant de l’Institut de Vielha, Lourdes Bruna, es va convertir en la primera alumna en respondre en aranès dos exàmens de la fase específica de la selectivitat, els de Matemàtica i Física. Aquesta estudiant d’Arties que havia cursat el Batxillerat francès (Batxibac) va reivindicar el seu dret a contestar els exàmens en la seva llengua i des de la UdL no van posar cap problema a l’hora de corregir-los.\nAcord amb Andorra perquè els alumnes puguin fer les PAU a la Seu d’Urgell\nRecentment, la Generalitat va signar, també, un conveni amb Andorra perquè l’estudiantat d’aquest Estat pugui fer les PAU a la Seu d’Urgell, evitant així el desplaçament fins a Lleida, com era habitual. Aquest dos convenis responen a la voluntat de la Generalitat de facilitar la col·laboració entre administracions amb la finalitat de donar un millor servei, una millor cobertura territorial i una millor atenció a la nostra diversitat lingüística com a país.


El cantant Luís Miguel, va interpretar tos les seus èxits. – shoow|.es\nGloria Fernandez Nofrerias 12/05/2012\t ENTRADAS SHOOW\nEl cantant mexicà, de 42 anys, d’aspecte impecable, Luis Miguel va oferir el pasat dijous un concert al Palau Sant Jordi de Barcelona davant de mil·lers de persones tot i no omplir l’estadi, en la quasi penúltima presentació de la seva gira de 10 concerts per Espanya. Era la seva reaparició, per cel·lebrar els 25 anys de trajectòria, després de l’aparatosa i enigmàtica caiguda que va patir quatre dies abans a Sevilla.\nAmb la seva prodigiosa veu i talent, per viure una nit inoblidable va fer un duet a l’estil ‘crooner’ amb Frank Sinatra a través de una gran pantalla, sense gaire transcendencia ja que les seves esplèndides fans esperaven les seves cançons mítiques.\nEl cantant mexicà, de 42 anys, va interpretar diversos dels seus èxits com “Decídete”, “Isabel”, “Ahora te puedes marchar” i “Cuando calienta el sol”. A més va cantar també “Que seas feliz”, “La barca”, “Bésame mucho”, “El día que me quieras”, “Por debajo de la mesa” i “La incondicional”, davant l’aplaudiment del públic. Destacable el fet de la proximitat del cantant amb el seu públic encara que això li impliqués alguna caiguda, cosa que no va succeir.\nDesprés de cantar des de fa dues setmanes a Càceres, Palma de Mallorca, Elx, Màlaga i Sevilla , Luis Miguel va començar a acomiadar-se del públic espanyol encara que a l’endemà passava per Madrid.\nLuis Miguel, qui el 1985 es fes guanyador del seu primer Grammy, manté a Espanya un molt nodrit nombre d’admiradors, qui al llarg d’aquesta gira han pogut gaudir del talent de l’anomenat “Sol”, on s’ha convertit en l’artista amb major impacte, transcendència i vigència internacional en l’àmbit contemporani.\nFotos: Glòria Fdez.\nPrevious PostGoyo Jiménez presenta Aiguantulivinamerica\nNext PostDani Rovira, últims dies al Teatre Apolo!


“És d’ells”, deia la mare (sobre el complex de culpabilitat).\n3 de juny de 2017 Batalletes, Televisió, ràdio i cinema\nFa uns anys vaig explicar en un apunt (aquest) que a casa vàrem ser dels primers del barri a tenir un aparell de televisió presidint el menjador. Era una època –parlo dels anys 1960 i 1961– en què la recepció dels programes era bastant defectuosa i quasi cada dia havíem de manipular l’antena de banyes per eliminar el que en déiem “la neu”, que omplia de punts blancs la pantalla, o una doble ombra que envoltava la silueta de les persones i els objectes representats. També patíem sovint els efectes de “l’ascensor” i de “la persiana”, que movien i distorsionaven les imatges; dos problemes que es resolien manipulant amb molt de tacte uns petits botons que s’amagaven a la part del darrere del televisor.\nAlguna vegada l’emissió s’interrompia bruscament i la pantalla s’ennegria fins que, passats uns minuts, o es resolia l’avaria i es reprenia la programació en el punt on hi havia hagut el col·lapse, o apareixia aquell famós rètol que començava dient “Rogamos disculpen esta interrupción… “ i acabava amb un inefable “… y permanenzcan atentos a la pantalla”.\nLa majoria dels dies que sorgia algun problema ma mare s’alçava, anava a l’altra punta del pis on hi havia el despatx del pare i telefonava als estudis de Miramar –s’hi posaven sempre!– per saber què passava. Algunes vegades li deien que no hi havia cap problema en l’emissió i que, per tant, l’avaria “era nostra” (cosa que volia dir que havíem de cridar immediatament al senyor Rigol, el radiotècnic reciclat a tècnic de televisió que vivia molt a prop, perquè canviés la peça que havia fet figa). Però la gran majoria dels dies l’avaria provenia del senyal de TVE i, per tant, després de la trucada de rigor, la mare tornava al menjador amb un lacònic “és d’ells”, que volia dir que havíem de posar-hi paciència i esperar.\nAmb el pas dels anys aquell noiet que era jo ha hagut de fer front a molts reptes de la tecnologia i a molts aparells que tard o d’hora feien figa. En tots els casos –i molt especialment, davant de problemes relacionats amb els ordinadors– aquell entranyable “és d’ells” de ma mare no m’ha fet gaire profit. I ho dic perquè, contràriament, quan a casa falla un PC, una connexió telemàtica o un programa informàtic la primera cosa que penso és que la culpa de l’ensulsiada és meva perquè no he sabut fer correctament el contacte, no he actualitzat els programes quan corresponia, he tocat coses que no havia de tocar, he obert un correu sense pensar si era sospitós, o jo què sé…\nI tanmateix, l’experiència em demostra que en la majoria de les ocasions les causes del problema que m’angoixa no són meves, sinó “d’ells”. El que passa és que sembla que, de joves i de vells, les lleis inexorables de la vida ens condemnen a no fer mai cas de la gent amb més experiència que nosaltres.\nVaja, que som uns aprenents vocacionals carregats d’angúnies, d’incerteses i, sobretot, de complexos de culpabilitat des que comencem a tenir ús de raó fins al dia que ens anem de pet cap a l’altre barri i la festa s’interromp.\nUna interrupció, ai las, per a la qual no hi ha la més mínima possibilitat de penjar aquell cartellet provisional de “Rogamos disculpen…” que tant ens agradaria penjar. Encara que fos en castellà, mira…


L'Ajuntament de Barcelona planeja enderrocar el nus de les Glòries\nL'Ajuntament de Barcelona reconeix ara que cal enderrocar l'anell viari de la plaça de les Glòries. Per fer-ho possible, el consistori proposa la construcció d'un gran intercanviador de transport públic subterrani amb una capacitat de 20 milions de viatgers l'any. L'objectiu és millorar el pas de vehicles i convertir també el Nus de les Glòries en un gran intercanviador soterrat de les diferents línies del transport públic. Es calcula, però, que caldran entre 4 i 8 anys per poder fer totes les obres.\n07/10/2003 - 00.00 Actualitzat 09/11/2006 - 11.00\nL'Ajuntament de Barcelona ha presentat un ambiciós projecte arquitectònic que ha de canviar completament l'aspecte i la funcionalitat de la plaça de les Glòries només 10 anys després de l'última gran reforma. L'objectiu és fer d'aquest nucli un centre neuràlgic del transport públic. Joan Clos ha anunciat que l'Ajuntament enderrocarà l'actual tambor de la plaça de les Glòries i construirà un gran intercanviador de transport públic en la part soterrada. En aquest nou intercanviador que vol construir l'Ajuntament, hi confluiran el tramvia del Besòs, línia 1 del metro, dues noves estacions de Renfe per les línies de la Sagrera i la Meridiana, i una cinquena estació per la perllongació dels ferrocarrils des de la plaça Espanya a través de Francesc Macià i d'un nou túnel sota la Diagonal. L'alcalde Joan Clos ha admès que es tracta d'un projecte a llarg termini però viable perquè el 65% dels projectes ja estan acordats. La Diagonal travessarà les Glòries en superfície, mentre que la Gran Via ho farà per un túnel semisoterrat. Venint del Maresme els cotxes sortiran a la Diagonal. La meitat dels Encants es podran mantenir en on són ara. Les obres duraran entre quatre i vuit anys.\nTrias proposa un estudi per saber si es pot enderrocar l'anell viari de la plaça de les Glòries


Laura Mañá roda a Barcelona la seva nova comèdia: "La covid ens ha ensenyat que la vida és avui"\nPublicat 26/07/2021 18:03CET\n'Un novio para mi mujer' compta amb Belén Cuesta, Diego Martín i Hugo Silva\nLa directora de cinema Laura Mañá roda a Barcelona la comèdia 'Un novio para mi mujer', protagonitzada per Belén Cuesta, Diego Martín i Hugo Silva, que aposta per la importància de retrobar-se amb els somnis i la il·lusió: "La covid ens ha ensenyat que la vida és avui, no fem plans".\nEn una entrevista d'Europa Press, la directora i coguionista de la pel·lícula ha subratllat que vol que el públic s'oblidi de les males notícies amb una pel·lícula que els "arrenqui un somriure" i amb la qual passin una bona estona.\nEn la pel·lícula, basada en un film argentí, Diego (Diego Martín) es vol separar de la seva dona Lucía (Belén Cuesta) però no sap com fer-ho, per la qual cosa recorre al seductor Cuervo Flores (Hugo Silva) perquè provi d'enamorar-la i sigui ella qui posi fi al matrimoni.\nMañá ha subratllat que es tracta de grans actors de comèdia, i ha destacat que en qualsevol pel·lícula del gènere hi ha d'haver "personatges molt sòlids" al darrere, que en aquest cas han perdut el rumb i la seva pròpia autoestima.\nHugo Silva, en una entrevista d'Europa Press, ha dit que el seu personatge és "un supervivent, un pirata encallat", que com la resta de protagonistes fa un viatge vital per redimir-se i recuperar la il·lusió.\nHa emfatitzat que el gènere de la comèdia és molt necessari en aquests moments, i ha recordat que sempre s'ha fet comèdia "per supervivència" en temps adversos, perquè és bo i curatiu riure's d'un mateix, la qual cosa permet prendre una perspectiva diferent.\nSilva ha subratllat que la cultura "està aferrada a l'ésser humà" i ha anat sobrevivint, i ha dit que té l'esperança que, quan la pandèmia passi, l'ésser humà sigui conscient que el planeta va donant avisos i que cal un equilibri.\nPer la seva banda, Diego Martín ha explicat a Europa Press que el seu personatge no s'ha atrevit a complir els seus somnis i s'ha deixat arrossegar per una tendència a la passivitat, que el porta fins i tot a contractar un seductor per "posar fi" a una relació.\nPreguntat pel fet de rodar comèdia en una situació com l'actual, ha dit que un s'acaba abstraient i mirant d'acariciar una certa normalitat, i ha subratllat que s'ha evidenciat amb aquesta pandèmia la necessitat d'"històries i comptadors d'històries".\nMañá ha explicat que el rodatge està tenint el component de la pandèmia en les mesures de seguretat, amb tests d'antígens, mampares i torns, però ha mostrat un missatge d'optimisme: "La covid passarà, la pel·lícula es quedarà".\nSilva ha dit que és una situació diferent, però que és més complicat per als equips de producció i realització per la planificació, mentre que Martín ha dit que es comença a integrar com una rutina, en què el més important és que es pugui rodar.\nSEGONA VIDA EN PLATAFORMA\nLa pel·lícula, que encara l'últim tram de rodatge, es preveu estrenar el 2022, segons ha explicat Mañá, i després del seu pas pel cinema recalarà a Amazon Prime Video, la qual cosa la directora barcelonina creu que permetrà que la miri "molta més gent", tal com va passar amb l'anterior 'Te quiero, imbécil', en aquest cas a Netflix.\n"Espero que no perdem el públic que anava al cinema per mirar-la en plataformes", ha confiat Mañá, per qui anar a les sales és una activitat cultural i social, i ha dit que al cinema el perjudica més la pandèmia que les plataformes.\nEn aquest sentit, Silva ha dit que les plataformes han impulsat la internacionalització dels productes, la qual cosa "veu bé", i ha subratllat que durant el confinament hi ha hagut un consum massiu, per la qual cosa ara cal produir.\nMartín, que s'ha incorporat a la sèrie 'Élite' de Netflix, ha afirmat que les plataformes donen una "vida posterior i amplitud internacional" als productes, i ha assenyalat que això també incideix en la manera com es conceben els projectes, dirigits a una audiència més gran.


Álvarez de Toledo «visita» els acampats a la plaça Universitat: «Catalunya no serà independent» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nÁlvarez de Toledo «visita» els acampats a la plaça Universitat: «Catalunya no serà independent»\nEls ha titllat d'«esbirros subvencionats» i de «ganduls»\nacn 05.11.2019 | 13:20\nLa candidata del PPC a les eleccions espanyoles Cayetana Álvarez. ACN\nLa candidata del PPC a les eleccions espanyoles Cayetana Álvarez.\nLa candidata del PPC a les eleccions espanyoles Cayetana Álvarez de Toledo ha visitat aquest dimarts la plaça de la Universitat de Barcelona i ha demanat als estudiants que fa dies que hi acampen que "perdin tota esperança" perquè "Catalunya no serà independent i no hi haurà referèndum". En una atenció als mitjans, ha assegurat que la protesta és fruit de la "frustració" i que "no porta enlloc". Álvarez de Toledo ha aprofitat que les joventuts del partit, Noves Generacions, han plantat una carpa informativa a la plaça per visitar l'acampada dels estudiants, a qui ha titllat d'"esbirros subvencionats" i de "ganduls". La cap de llista del PPC per Barcelona ha estat rebuda amb crits i càntics com 'Llibertat presos polítics' i 'Que la deixin actuar', i ella hi ha respost acusant l'independentisme d'haver-se convertit "en una secta que insulta la resta".


El 'Nits al Claustre' de Castelló amplia la seva oferta en l'edició de 2020 | OnaCat.Ràdio\nEl ‘Nits al Claustre’ de Castelló amplia la seva oferta en l’edició de 2020\nEs celebrarà al claustre del Museu de Belles Arts de Castelló del 16 de juliol al 29 d’agost, amb entrada gratuïta fins a completar l’aforament.\nComençarà doncs el 16 de juliol amb Elma Sambeat Duna Ensemble, un concert centrat en la interpretació de temes vocals i instrumentals de l’Edat Mitjana i les músiques tradicionals de les diferents àrees de la Mediterrània, amb un recorregut per zones com Bulgària, València, Croàcia, Occitània, Itàlia, etc. S’interpretaran cants de trobador, danses, cantigues… amb una instrumentació acústica variada i la versàtil veu de la cantant Elma Sambeat.\nLa següent cita serà el 23 de juliol amb Joan Isaac i Sílvia Comes i el seu ‘Tribut a Silvio Rodríguez’, un treball artesanal amb un respecte absolut per la poètica del cantautor cubà i l’emoció que transmeten les seves cançons. Joan Isaac i Sílvia Comes tradueixen al valencià aquesta gran obra mestra de la cançó universal i en revisen cançons de totes les èpoques.\nEl 30 de juliol serà el torn de Joan Rovira, saxofonista llicenciat a l’ESMUC, guitarrista, compositor i cantant, convertit en un dels cantautors catalans de referència, que presenta el seu disc “Dies millors”. Es tracta d’un disc vitalista que combina la música festiva amb la música més intimista, ritmes caribenys fusionats amb el pop actual i pinzellades de música electrònica.\n‘Nits al Claustre’ continuarà el 6 d’agost amb la presència de la cantautora castellonenca Xiomara Abelló amb el seu concert “Entreteles”, un recull d’històries i vivències expressades a través de la música amb influències que transiten dels ritmes llatins a la cançó d’autor tradicional, el folklore d’arrel valencià, la samba o la “bossa nova”.\nEl 13 d’agost actuarà al claustre el duo TéCanela, format pels cantautors Jano Fernández (guitarra i veu) i Ariadna Rubio (veu i flauta travessera), que oferiran una música basada en el mestissatge d’estils i ritmes amb lletres carregades d’optimisme.\nLa programació continuarà el 20 d’agost amb Álvaro de la Puerta Swing Trio, l’últim projecte del cantant bilbaí establit a Castelló des de 1992. Creat en 2019, aquest trio de formació clàssica, cantant, pianista i contrabaix, ens transporta a una altra època amb les seves versions dels temes més emblemàtics dels ‘crooners’ nord-americans.\nEl 27 d’agost, VerdCel ens presenta “Bifocal VerdCel”, un doble disc amb novel·la gràfica que és un punt d’inflexió en la trajectòria d’Alfons Olmo, teixit amb una veu pròpia dins del llenguatge actual de la cançó, amb lletres plenes de sensibilitat i sentit crític i amb un directe enèrgic i vital.\nTanca les ‘Nits al Claustre’ el 29 d’agost el concert “Polvo enamorado”, amb Alberto Sanjuan i Fernando Egoscue, un passeig lúdic i lliure pel teatre, la poesia i la música del Segle d’Or espanyol amb incursions que arriben fins al segle XIX. Un repertori no acadèmic i molt subjectiu en què l’erotisme, la comèdia, el rerefons filosòfic i la bellesa són els elements principals en aquest passeig literari i musical.


15/11/2021 - Ràdio Maricel de Sitges. 107.8 FMRàdio Maricel de Sitges. 107.8 FM\nJuan Carlos Unzué i una lliçó de vida. El qui fou porter del FC Barcelona va ser homenatjat pels Veterans de Sitges i ja té la seva rajola al passatge de les estrelles d’Aiguadolç\n15:40, Dilluns, 15 novembre 2021\nUnzué ja té el seu racó al Municipal d’Aiguadolç (foto Visit Sitges)\nNo fou un dissabte qualsevol a Aiguadolç. El passat 13 de novembre, i acompanyat per un bon nombre d’amics i familiars, Juan Carlos Unzué va ser homenatjat pels Veterans de Sitges i l’Ajuntament. El qui va ser, entre d’altres, porter del FC Barcelona, Osasuna i Sevilla, lluita contra l’ELA, una malaltia que hores d’ara no té cura i que afecta a unes 4.000 persones a l’estat espanyol. Unzué, que recentment va presentar el llibre ‘Una vida plena’, va tornar a mostrar el seu tarannà alegre i positiu i insistí en el fet que cal seguir lluitant perquè els futurs malalts d’ELA puguin ser tractats. En l’acte, en el que també hi va participar la Colla Jove de Castellers de Sitges aixecant un pilar de quatre, hi varer intervenir el regidor d’esports, Jaume Monasterio, el president dels Veterans de Sitges, Jaume Bou, l’ex jugador i amic personal d’Unzué, José Mari Bakero, la vicepresidenta del FC Barcelona, Elena Fort, i l’alcaldessa de Sitges, Aurora Carbonell.\nEscolteu les paraules de Juan Carlos Unzué\nEscolteu la crònica sencera de l’homenatge\nTemps de Descompte: victòria important de la UE Sitges a Marianao. El Bàsquet Sitges suma 7 triomfs consecutius. Club Patí Subur Sitges i Rugby Club Sitges confirmen un inici complicat\n15:16, Dilluns, 15 novembre 2021\nEl Rugby Club Sitges no troba, de moment, el camí del triomf (foto Francisco Pérez Méndez)\nFem un repàs, com tots els dilluns, a la crònica esportiva d’un cap de setmana amb resultats prou destacats com la victòria de la UE Sitges al camp del Marianao (1-2) o el que ha estat el setè triomf consecutiu del Bàsquet Sitges després d’imposar-se (80-87) a la pista del Manyanet Reus. Bones victòries també les que van aconseguir el Juvenil A de la Blanca en derrotar (2-1) al líder a Pins Vens o la del Sitges B (0-2) a Igualada. Per la seva banda, un Club Patí Subur Sitges mancat d’efectius ha tornat a perdre, aquest cop (0-2) davant el CP Monjos a Pins Vens, mentre que el Rugby Club Sitges no troba encara el camí de la victòria a la Divisió d’Honor B. Els de Camilo Hanglin van perdre (10-24) davant el Rugby Club València.\n‘Songs of Sin City’ és el primer disc del grup Guiris en Polonia format per dos apassionats del rock i creat en ple confinament\n13:14, Dilluns, 15 novembre 2021\nÉs bàsicament un disc de rock format per deu temes entre els que trobem també barreja d’altres estils musicals com el country o el funk però sempre amb les guitarres com a instrument predominant i amb veu i lletres de Juanjo Corcuera, un bilbaí jubilat veí de Sitges. Amb ell hem conversat sobre el disc, sobre el grup Guiris en Polonia i sobre música en general.\nMaria Jaén ens presenta: ‘Estimat Pablo’, la història d’amor entre renúncies que vàren viure a l’exili Francesca Vidal i Pau Casals\n12:29, Dilluns, 15 novembre 2021\n‘Quan m’arribi el dia, enterreu-me amb ella’. Així de sincer es mostrà Pau Casals. I ella fou Francesca Vidal, violoncel·lista que aparcà la seva prometedora carrera musical per estar al costat de Pau Casals durant els difícils anys de l’exili a Prada. La Francesca, filla d’una nombrosa família, fou germana de Lluïsa Vidal, possiblement la pintora de més renom del Modernisme català, i amb ella passà un bon grapat d’estius a Sitges durant les darreries del segle XIX. A ‘Estimat Pablo’, Maria Jaén evoca la història d’amor entre una dona que no va poder desenvolupar la seva vocació, ni tampoc casar-se ni tenir fills amb l’home que estimava, i un home que va renunciar a gairebé tot per conviccions ètiques i ideològiques. Fins que va arribar un dia en el qual les conviccions es vàren posar a prova… Amb Maria Jaén hem conversat sobre ‘Estimat Pablo’.


Reciclos motiva als veïns del Pla de l’Estany i milloren amb un 22% la qualitat del reciclatge d’envasos – Reciclos\nProjecte Reciclos entrevista Jordi Oliveras\nTirgi és la planta de reciclatge a Celrà que porta el control de qualitat del pilot de reciclatge d’envasos: RECICLOS.\nCom ha contribuït RECICLOS al reciclatge d’envasos?\nReciclos millora la qualitat del reciclatge d’envasos\nAquesta iniciativa demana a l’usuari identificar-se amb el codi QR. El que hem observat als 1rs resultats de RECICLOS, es que el % d’impropis ha disminuït.\nCom que la generació del residu es pot vincular amb un habitant, aquest, procura fer-ho millor, augmentant així, la qualitat del reciclatge.\nA la comarca del Pla de l’Estany el percentatge d’impropis és d’un 32%. Això vol dir que el ciutadà recicla amb més consciència i llença l’adequat.\nI amb RECICLOS ha millorat a un 22% a l’àrea analitzada.\nPer què és tan important fer una bona separació dels residus?\nÉs important que la gent separi bé a l’origen. És important que l’habitant:\n> estigui disposat i conscient per reciclar. Els envasos poden tenir una 2º vida i és important alhora reduir la petjada que es deixa al medi ambient.\n> recicli el millor possible, perquè sinó, acaba contribuint que el seu ajuntament tingui més despesa en reciclatge.\n> classifiqui els residus a la fracció que pertoca, perquè facilita que les plantes de reciclatge puguem fer més bé la nostra feina i puguem millorar la qualitat i la quantitat del producte reciclat.\nProjecte Reciclos recollida a Tirgi\nQuin és el procediment habitual a la planta d’envasos?\nArriba el camió que ha fet la recollida selectiva d’envasos i se li aplica un control d’entrada on a través del pes i amb criteris visuals es valora la descarrega dels envasos. A partir d’aquí si compleix el nivell d’impropis, el residu passa a ser tractat a la planta.\n>>> En un primer pas del circuit que faran, si extreu els impropis. Els impropis són tot aquell material que no hauria d’arribar a la planta de reciclatge.\nDe mitjana a les plantes sol haver-hi un 30% d’impropis, i aquests s’han de retirar perquè sinó al següents processos de la planta podrien provocar embussos, averies i dificulten el tractament dels envasos. Els impropis més habituals són paper/cartró, vidre i plàstics que no són envasos, però també s’arriba a trobar runa, petits electrodomèstics, sabates….\n>>> A partir d’aquest pas hi ha un seguit d’elements: electroimants, corrents de Foucault, sensors òptics i diferents sistemes electrònics i mecànics, que segreguen els envasos, per a poder-los agrupar segons tipologia de material.\n>>> A part de tota la maquinaria, hi ha una control de qualitat manual d’operaris acaben de garantir la correcta separació del residu.\nProjecte Reciclos analitza les bosses a Tirgi\nQuin és el procediment per analitzar les bosses de RECICLOS?\nIgual que abans. La diferència es que es substitueix el control inicial d’impropis per un control específic de cada bossa, que és analitzada per una tècnica de medi ambient, que valida a nivell visual si l’aportació compleix el nivell acceptable de residu.\nControl específic de cada bossa de RECICLOS\nLa tècnica escaneja i analitza bossa per bossa per obtenir uns resultats clars de la quantitat d’impropis i la tipologia que hi ha hagut a la descarrega. D’aquesta forma s’obtenen resultats a un nivell real de la capacitat i qualitat del reciclatge de l’àrea geogràfica analitzada, en aquest cas Fontcoberta.\nEl reciclatge necessita més innovació i més tecnologia?\nEl factor principal és l’humà. Per més inversió i mitjans que es posin a disposició, la persona és la clau. També cal dir, que en els últims anys s’ha fet un pas fer per part dels fabricants per avançar cap a l’ecodisseny, fent que els objectes durin cada vegada més i tinguin més reciclabilitat.\nLa transició cap a una economia circular és un fet. La tecnologia i la innovació creen opcions més eficients per a que els envasos es reciclin o recuperin i tornin a ser introduïts en el mercat, després del seu ús, per a donar-los una nova utilitat. És un cercle que genera estalvis i a més, redueix emissions i els residus que acaben anat a parar a l’abocador.\nProjecte Reciclos confia l’anàlisis i la qualitat a Tirgi\nQuè feu a Tirgi?\nA Tirgi estem compromesos amb el Medi ambient i les persones. Som una empresa experta en la gestió de residus. La nostra activitat inclou tots els processos necessaris per aquesta tasca: emmagatzematge, recollida, transport, separació, valorització i reciclatge.\nRealitzem aquestes feines amb una vessant social. Tenim un Centre Especial de Treball que dona feina a més de 80 persones amb discapacitat. I oferim altres serveis per a persones amb discapacitat com el SOI (Servei d’Orientació i Integració) o el STO (Servei de Teràpies Ocupacionals)\nA més de les “4 Rs” del reciclatge: recuperar, reciclar, reutilitzar i reduir. A Tirgi també “Re-eduquem” amb els nostres educadors ambientals i “Re-inserim” oferint llocs de treball a persones amb especials dificultats.\nCategory: Reciclos 16 de January de 2019\nPreviousPrevious post:RECICLOS surt als mitjans de comunicacióNextNext post:5 raons perquè val la pena reciclar


La Soll, espai autogestionat i cooperatiu - Nova Tàrrega\nDivendres, 7 de juny de 2019 a les 19:27h\nImatge d'una de les activitats que ha organitzar La Soll en el seu primer any de vida | La Soll\nLa Soll és un espai autogestionat i cooperatiu. Des de l'espai apostem per un consum ètic i de proximitat amb productes de temporada i de quilòmetre zero. Creiem que una economia i un model de vida més sostenible és possible.\nDefensem l'autodeterminació dels pobles. Apostem per sistemes econòmics alternatius al capitalisme que siguin més justos i socials per a les classes treballadores. Creiem que una de les vies a seguir per aconseguir el canvi social és el cooperativisme.\nDes de La Soll creiem que el feminisme és l'única manera d'aconseguir l'emancipació i l'empoderament de les dones i abolir el sistema patriarcal. Combatre el sistema patriarcal també ens permetrà tenir unes relacions més lliures i sense imposicions.\nA La Soll creiem que la manera més inclusiva i transparent de prendre les decisions és mitjançant el model assembleari, estimulant d'aquesta manera la participació activa de totes les persones implicades en el projecte i despertar-ne el pensament crític.\nDins l'espai no es tolera cap tipus d'actitud racista o feixista. Apostem per un model social igualitari sense cap tipus de discriminació i per això cal acabar amb aquestes actituds.\nEns autogestionem de forma horitzontal, assembleària i cooperativa. De gestió comunitària i amb acció voluntària. Amb canals de participació oberts i transparents en la presa de decisions i en la realització d'activitats. El finançament és 100% dels i les sòcies, i no estan previstes subvencions per a cap activitat.\nActualment, els espais de participació i gestió es distribueix en les següents comissions i seccions: gastronòmica, pensament crític i activitats socioculturals.\nSom un punt de trobada on es poden organitzar xerrades, debats, jornades gastronòmiques, exposicions, tallers (actualment ioga, swing, mitja i dansa), activitats culturals, sopars i dinars populars. També som un espai de reunió per a altres entitats/col·lectius que no en tenen un de propi.\nConsiderem que a Tàrrega és necessari un espai de trobada on crear sinergies, estimular l'esperit crític i generar debat constructiu i proactiu. És per això que després d'aquest primer any d'existència i arribant ja a les 170 sòcies, som conscients que queda molt camí per recórrer i ser palanca de canvi cap a una societat més justa, igualitària, inclusiva, sostenible i tolerant.\nDescobrim La Soll a 'Les entitats en moviment'


Sesshin – 50è aniversari de l’arribada de Taisen Mokudo Deshimaru a Europa | TEMPLE ZEN\nTenryû ji – Ermita zen Temple Drac del Cel/Anraku Ho Mon Ji -Temple Portal del Dharma Pacífic i Joiós\nActivitats al Ten Ryu Ji i Anraku Ho Mon Ji\nEls gestos universals de l’eperit religiós\nKin hin, avançar com un tigre en la selva\nEl llibre dels Sutra-s – Tradició Sôtô\nDAIHI SHIN DARANI – Dhāranī del Gran Cor Compassiu\nEL BOU BLANC PUBLICACIONS\nSHÔBÔGENZÔ – Bendôwa (vol. 1)\nHistòria d’un Arbre – Buddha i el Temple Mahabodhi\nA tu paraules zen plenes de vida de Kôdo Sawaki\nBiografia de Kodo Sawaki\nKINHINKI de Mestre Menzan Zuiho\nLa regla de zazen de Changlu Zongze (editat l’any 1103)\nELS MANUALS DE ZAZEN DE DÔGEN ZENJI\nNeuro Zen (work in progress)\nKôdô Sawaki, Mokudo Taisen Deshimaru, Kojun Kishigami (work in progress)\nPràctica del Buddhisme Zen a les Garrigues\nTEN RYU AN – Ermita del Drac del Cel (La Granadella) – ANRAKU HO MON JI – Temple Portal del Dharma Pacífic i Joiós (Llardecans) – Associació Soto Zen de Catalunya – Editorial "EL BOU BLANC PUBLICACIONS" – clàssics del buddhisme, del ch'an i del zen\n« El Sutra Cor de la Saviesa Suprema – Hannya Shingyo\nJornada de zazen pel naixement del Buddha. Començament de l’Ango d’Estiu 2017 del Ten Ryu Ji »\nSesshin – 50è aniversari de l’arribada de Taisen Mokudo Deshimaru a Europa\n27 Març 2017 //\nCopyright Associació Soto Zen de Catalunya\nSesshin a l’ermita Ten Ryu Ji a les Garrigues : 29 – 30 d’abril 2017\nL’any 1967, ja fa 50 anys, Mestre Taisen Mokudo Deshimaru, viatjant amb el Transibèric, va arribar fins a Paris. Portava només el kesa donat pel seu mestre Kôdô Sawaki, els seus bols de monjo i les notes dels ensenyaments de Sawaki. Podem considerar aquest any la data de la introducció històrica del buddhisme autèntic i real a Europa. Fins aleshores i, des de la Il·lustració Europea, el buddhisme va ésser només una disciplina d’erudició (excepte d’alguns pocs casos d’occidentals que es van ordenar monj@s, sobre tot, en la tradició Theravada, però de poca influència en la societat europea).\nGràcies al seu esperit de renunciant i la seva gran energia en difondre el Dharma Buddha, amb el seu gran humor, expressió de la seva compassió cap a tots els éssers vivents, la tradició del zen Sôtô es va difondre ràpidament en tot Europa i l’Amèrica Llatina i al Marroc (on no va arrelar). Va encertar el moment històric, on molta gent ja sentia la malaltia de les societats occidentals, basculada entre un cru materialisme i un espiritualisme desarrelat de la realitat. Actualment, potser, estem vivint el clímax del sofriment produït per la ‘religió absolutista’del neoliberalisme mundial. Gràcies a la vitalitat del zazen, la pràctica que ens va transmetre Mestre Taisen Deshimaru, la qual, no és altra que la pràctica que el Buddha Śakyamuni va transmetre als seus deixebles, ara fa 2500 anys, podrem transformar, dia a dia, aquesta Europa vella i cansada. El dia 30 consagrarem una Stupa al record del nostre estimat Mestre Taisen Mokudo Deshimaru (1914-1982) que hem construit al bosquet de pins al costat de l’ermita Temple del Drac del Cel, i farem també la cerimònia d’ofrenes per l’aniversari de la seva mort.\nArribada dia 28 d’abril per la tarda, no més tard de les 18h.\nCost de participació pel menjar: 20€\nInscripció necessària fins el 24 d’abril. No és possible una participació parcial.\nPer més informació: kannonprajna@gmail.com\nLinks relacionats amb el buddhisme i el zen\nInternational Research Institute of Zen Buddhism\nSoto Zen Text Poject\nSweeping Zen; arxiu informatiu mundial del buddhisme zen\nTemples i dojos de la tradició Sôtô\nAntaiji – Kôdô Sawaki 5è abat\nINDEX TÍTOLS POSTS\nANGO – Sesshin de la no por\nSesshin en solitari pel 38è aniversari de la mort de Mestre Mokudo Taisen Deshimaru\nZAZENKAI DELS AMETLLERS FLORITS\nIntroducció a la pràctica del Buddhisme Zen a Vinaròs\nGrup de Costura Fukuden i d’estudi del Vinaya\n108 CAMPANADES D’ANY NOU AL TEMPLE ZEN ANRAKU HÔ MON\nCerimònia d’Aniversari de la Mort de Kôdô Sawaki (1880-1965)\nROHATSU – El Despertar del Buddha Śâkyamuni – Temple Anraku Hô Mon Ji a les Garrigues\nLa transmissió del kesa en el Buddhisme Zen i la seva història des de l’època Edo al Japó\nJornada del Zazenkai – 18 d’octubre 2019\nSesshin amb Mestre Kojun Kishigami, deixeble de Kôdô Sawaki\nAngô – Sesshin 20 – 25 d’agost 2019\nPrograma de Zazenkai i Sesshin Maig-Juliol 2019 al Temple Anraku Ho Mon Ji\nZAZENKAI DEL ROMER FLORIT – Jornada de pràctica del buddhisme zen\nHoraris de pràctica de zazen al Anraku Ho Mon Ji\nAniversari de la mort de Kôdô Sawaki\nANGO 安居 2018\nPrograma per la Sesshin amb Mestre Kojun Kishigami


Escurabutxaques bars Castellar de n'Hug - Millor servei tècnic per escurabutxaques bars a Castellar de n'Hug - Recreatius PenedèsSEO - Landing Escurabutxaques bars - Máquinas recreativas y tragaperras. Mejor servicio técnico en máquinas recreativas para bares y locales - Recreatius Penedès\nLES ESCURABUTXAQUES BARS A CASTELLAR DE N'HUG AMB MÉS RENDIMENT ECONÒMIC\nLes escurabutxaques bars a Castellar de n'Hug són distribuïdes amb els jocs més populars dels bars i asseguren l'entreteniment als clients. La rendibilitat per a bars i locals a Castellar de n'Hug està garantida per diversos motius, entre ells, el seu bon funcionament.\nLes nostres escurabutxaques bars a Castellar de n'Hug augmenten exponencialment els beneficis de negocis, restaurants, bars i locals de Castellar de n'Hug. A Jocs Recreatius Penedès analitzem i actualitzem regularment l'evolució de les màquines per assegurar que les recaptacions siguin el més altes possibles. Les nostres escurabutxaques bars tenen una funció clara: entretenir a qualsevol públic. Nosaltres disposem d'un ampli catàleg amb diferents models d’escurabutxaques bars i fabricants, sempre amb la millor oferta per atreure nous clients als bars i locals a Castellar de n'Hug i augmentar els ingressos optimitzant al màxim la rendibilitat dels establiments sense requerir cap esforç econòmic.\nEl nostre assessorament professional ajuda al client a realitzar una planificació prèvia del local, realitzar una selecció de les màquines que més s'ajusten al local i que majors beneficis poden aportar gràcies a la nostra àmplia experiència en el sector. Així doncs, analitzem detalladament les característiques i ubicació del bar o local, l'oferta d’escurabutxaques bars a Castellar de n'Hug i el target habitual de l'establiment.\nDisposem sempre de la millor oferta d’escurabutxaques bars a Castellar de n'Hug per assegurar la recaptació més elevada possible, així com la diversió i l'entreteniment als jugadors. Jocs Recreatius Penedès disposa dels models més avançats de escurabutxaques bars a Castellar de n'Hug amb premi que triomfen en els bars, cafeteries, cerveseries i locals d'oci. L'èxit de la nostra empresa es basa a oferir a hostalers i propietaris de bars i locals un ampli inventari de les màquines escurabutxaques amb premi més rendibles del mercat.\nOriginar un punt d'atracció gràcies a l'instal·lació de escurabutxaques bars a Castellar de n'Hug contribueix a millorar els beneficis d'un bar o local sense requerir cap esforç per part del propietari del negoci. Els nostres tècnics s'ocupen del correcte funcionament de les escurabutxaques bars, el seu manteniment, així com de la renovació de les màquines per disposar dels models més actuals i de major èxit.


dia de la mare – ninauli\nRT @FEDACSantVicenc: Grans Jocs Florals de secundària, amb un nivell altíssim de composicions literàries i una encertada representació de G… 7 minutes ago\nRT @Marc20F: Qui va pagar el #Referendum?! Per favor, som catalans! Cadascú es va pagar el seu! 7 minutes ago\nDe mares a mares i tiro perquè em toca.\nEl dia que la Lola va fer els seus darrers 92 anys.\nMa mare mai ha celebrat el dia de la mare, de fet crec que aquest és el primer any que he pensat en aquest dia, i possiblement n’he trobat el motiu, doncs per primer cop a la seva vida, no tindrà la seva mare en un dia com avui.\nSí, era la Lola, una senyora amb tot el seu caràcter fort, que fins el darrer dia ens va fer anar de corcoll, però fos com fos, és qui va parir la meva mare i de rebot va ser la meva àvia, i com no, la besàvia de la meva filla. No utilitzaré aquest post per fer cap reivindicació feminista, no sóc d’aquest estil, al cap i a la fi el què ens pertoca no és reivindicar-nos com a dones, però sí que crec que podem aprofitar per donar gràcies a les nostres mares i les seves i les de més amunt…\nNo penso constantment en quanta sort tinc de tenir una persona tan forta que em precedeix, però inevitablement en situacions de dificultat sempre he acabat pensant d’on treu aquella força que encomana sense voler. Tinc tants records on el resum és sempre “tirar endavant”, que potser per això em costa mirar enrere…\nDes del Dyane 6 color crema carregat de no sé quants nens de totes les races i classes socials, on en un principi havíem de ser 3 nenes però que no sé com ella acabava fent de taxista de tots els altres per anar del poble a La Farinera, perquè sinó algun nano no trobava el moment d’arribar a casa… O com en aquests mateixos els hi preparava uns entrepans grandiosos en les meves festes d’aniversari perquè possiblement, també, seria dels pocs àpats amb dignitat que farien… I com tot i el meu pare guanyar-se força bé la vida, ella decidia treballar a casa fent unes peces de tela negra immenses que ocupaven la sala del què havia sigut “Cal Sildu” i a nosaltres, els nens, ens anava de perles per fer-les servir de tobogans i trencar-nos coll i barres… O anar a treballar a la carnisseria o donar classes de cuina fins que per culpa d’una operació del colze va haver de deixar-ho… I aquests diners que guanyava no eren per ella, no…! Mai han estat seus els diners, sinó que eren per nosaltres 2, el meu germà i jo. Ella creia que d’aquesta manera podria pagar-nos algun extra per si mai ens feia falta… Ho feia aleshores i encara ara ho fa amb els nostres fills.\nRecordo quan el meu pare va tenir un accident que el va impedir conduir durant força temps,… Qui va dur-lo a tot arreu a visitar els clients a les obres va ser la meva mare. Sempre, sempre hi era i com no, sempre hi és. I quan de cop a casa nostra es decidia que vindria a menjar gent important i ella es tancava a la cuina per crear el què entre nosaltres familiarment li hem anomenat “La Fonda Ramoneta”. Recordo quan la van operar a ella del colze i ara és quan m’adono del què va ser capaç de fer tot i tenir un dolor insuportable. S’asseia a la cuina, cada dia, forçant el braç, i més i més… Volia estar bé per nosaltres i evitar donar-nos cap càrrega per culpa d’aquell “maleït mal” com deia ella…\nElla sap més bé que ningú com m’estimava al meu pare, i quina relació especial ens vinculava, però segurament si ell encara fos viu jo avui no estaria escrivint aquest agraïment, perquè no m’hauria adonat de quanta força i empenta pot arribar a tenir la meva mare. Comunicar-li que s’ha quedat vídua tràgicament és molt difícil, però adonar-se que algú com ella és capaç de clavar les urpes i treu-re’s de sobre la sorra tot i molts cops no tenir-ne ganes, fa que me la miri embadalida i amb anhel de ser una mica com ella a mesura que em faig gran.\nAquests 40 m’han tocat especialment la fibra,… Em sento més dona, més mare, més filla que mai. Ella en farà 70 i la meva filla 10. Ens portem 30 anys cadascuna i sense saber-ho ma mare i jo ens vam treure el carnet de conduir un dia 30 de setembre! Diuen que ens assemblem físicament les 3, però sincerament, a mi m’agradaria molt més que ma mare ens deixés el llegat de força i tenacitat que duu a sobre i no pas la seva bellesa 🙂\nI és que la Ramona segueix sent aquella dona que va a buscar els nens a escola, els dóna el menjar, els porta a les activitats extra-escolars com ja feia amb el meu germà i amb mi. Sembla que el seu dia tingui 36 hores, és capaç de multiplicar-se per 4 si és necessari i s’emprenya si no permets que ho faci. Segueix convidant als nostres amics a casa seva, perquè per ella formen part de la meva família, i això vol dir, com no, que són part de la seva. Això sí, discutim molt, perquè és tossuda com una mula, i perquè imagino que ha hagut de creure molt en ella per si mai algú no ho ha fet quan tocava.\nSé que per tothom la seva mare és única, però jo avui tinc la necessitat d’explicar-ho públicament. Molts cops pequem de parlar de les coses bones d’algú quan ja no hi és, de fet amb el meu pare sempre ho he fet a títol pòstum però mai quan el vaig tenir. Gràcies, mama, per ser-hi sempre, perquè has estat una filla excel·lent encara que mai ningú t’ho hagi dit, però bàsicament perquè ets una referència com a mare. Crec que jo he après a ser filla el dia que vaig ser mare.\nPublicat el 5 Mai, 2013 7 Mai, 2013 Etiquetes dia de la mare3 comentaris a De mares a mares i tiro perquè em toca.


Els vasos sanguinis de la medul·la òssia poden convertir-se en os i provocar infarts\nUna investigadora de la Universitat de Texas a Arlington ha descobert que els vasos sanguinis que hi ha dins de la medul·la òssia poden convertir-se progressivament en os amb el pas dels anys, el que poden contribuir a malalties com calcificació vascular, atac cardíac, accident cervell-bascular i subministrament inadequat de sang a les extremitats.\nL'examen d'aquests gots realitzat per Rhonda Prisby, professora associada de Kinesiologia al Col·legi d'Infermeria i Innovació en Salut, va conduir al descobriment de partícules similars a parar a la circulació perifèrica.\nLes seves troballes suggereixen que les partícules osificades poden contribuir a malalties com calcificació vascular, atac cardíac, accident cervell-bascular i subministrament inadequat de sang a les extremitats.\n"En examinar imatges aparentment no relacionades i vincular els detalls d'elles, vaig poder plantejar la presència de partícules similars a parar a la sang. De fet, algunes de les partícules osificades són prou grans com per obstruir els vasos sanguinis més petits", explica Prisby.\nLa calcificació vascular és una característica comuna i un factor de risc de morbiditat i mortalitat, recorda Prisby. Aquestes partícules similars a ossos són potencialment més perilloses a causa de les seves vores afilades. "Algunes de les partícules osificades tenen puntes i vores esmolades que podrien danyar el revestiment dels vasos sanguinis --desvela--. Aquest dany podria iniciar esdeveniments que condueixen a l'aterosclerosi (acumulació de placa), el que pot restringir el flux sanguini amb el temps ".\nEl descobriment d'aquestes partícules similars als ossos podria ajudar els metges a detectar i tractar afeccions potencialment mortals.\n"En buscar etiologies relacionades amb la calcificació vascular, atac cardíac i / o accident cervell-bascular, potser hauríem de considerar si les partícules osificades contribueixen a aquestes malalties i com ho fan". El meu laboratori examinarà aquestes possibilitats ", recomana.


El municipi de la Ribera destinarà 100.000 euros del nou SOM a l'adequació del recinte que va adquirir l'Ajuntament amb una aportació de 172.000 euros de la corporació provincial\nL'Ajuntament de Carlet i la Diputació de València fan un pas més en el full de ruta de l'ajuntament, amb la implicació de la corporació que presideix Jorge Rodríguez, per a recuperar l'activitat esportiva en l'històric trinquet del municipi. El passat estiu, el consistori que dirigeix Mª Josep Ortega va adquirir l'espai, amb una ajuda de la corporació provincial de 172.000 euros, amb la intenció de condicionar-ho i retornar a Carlet a la primera línia de l'esport autòcton.\nAra, en la nova convocatòria del Pla de Serveis i Obres Municipals (SOM) de la Diputació per a 2018 i 2019, l'Ajuntament de Carlet ha decidit destinar 100.000 euros dels fons provincials a la rehabilitació del trinquet, “un lloc emblemàtic que no solament implica el suport a l'esport autòcton, sinó la recuperació de la cultura i el patrimoni artístic dels municipis valencians”, segons va expressar el president de la Diputació, Jorge Rodríguez, en la seua última visita a Carlet.\nRodríguez destaca la importància de “poder destinar aquestes ajudes a la recuperació d'edificis tan representatius i amb tanta història com el trinquet de Carlet, amb la idea de retornar-li tot la seua esplendor en una comarca de grans jugadors de pilota”. El president assegura que la Diputació seguirà recolzant aquest esport i molt especialment en la comarca de la Ribera, “un dels referents de la pilota valenciana”.\nEl trinquet de Carlet es va inaugurar en 1947 i, després de diverses dècades de frenètica activitat esportiva, portava quasi 20 anys en desús amb una contínua deterioració que va portar a l'ajuntament a replantejar-se la seua recuperació, atenent les reivindicacions veïnals. En aquest sentit, Jorge Rodríguez explica que “l'essència dels plans provincials és l'autonomia municipal, que els responsables locals puguen executar les obres i millorar els serveis que reclamen els habitants del poble en qüestió, amb uns recursos justs que els permeten desenvolupar aqueixa autonomia”.\nPer la seua banda, l'alcaldessa, Mª Josep Ortega, agraeix a la Diputació “l'ajuda que està prestant per a la recuperació d'un edifici que ha portat pertot arreu el nom de Carlet, un municipi que segueix comptant amb grans aficionats a la pilota”. El nou trinquet, situat en el seu enclavament històric en l'Avinguda Blasco Ibáñez, tornarà a tenir activitat després de la seua rehabilitació, cada vegada més propera en el temps.