Centre de Cultura Pere de Balaguer: Revista nº 53.- Octubre - Novembre - Desembre 2002\nRevista nº 53.- Octubre - Novembre - Desembre 2002\nEntrevista: "Les campanes de la parroquia", per A.Q.A.\nOpinió: "La gasetilla d'entretemps", per Felip Gumbau i Morera\nOpinió:"La casa del senyoret de pastor ha estat tres dies de portes obertes", per M.Àngels de la Figuera.\nPoesia: "Homenaje al árbol del olivo", per Remedios Anglés Anglés\nHistòria: "Dos creus de vora camí", per A.Q.A.\nNotícies: "Tardor cultural 2002, per Ricard Gumbau i Morera\nNotícies: "Canvi de paviment al carrer de la Raval", per A.Q.A.\nNotícies: "Exposició del Betlem", per A.Q.A.\nNotícies del quart trimestre de l'any 2002, per Susanna Anglés i Querol\nReferències: "Calendari de l'any 1999 del Mercat de la Flor de Vilassar de Mar", per A.Q.A.\nLa vila va recuperant, lentament, alguns dels elements que li han anat donant identitat al llarg de la seua història, els quals, necessaris, es van fer realitat en el seu moment gràcies al treball i a l’esforç de les generacions que van ser protagonistes involuntaris d’aquells fets. Unes altres generacions n’han presenciat la restauració, la millora, l’ampliació o la destrucció. N’hi ha tants d’exemples que la llista seria d’allò més llarga. Tanmateix, no ens podem estar de dir que mentre que les millores o les restauracions d’edificis, d’obres d’art... són expressions d’admiració i de respecte envers els qui els van projectar i els van dur a cap, la destrucció d’aquests, emperò, priva a les generacions futures d’aprofitar i de gaudir del treball esmerçat pels seus avantpassats i, alhora, de ser coneixedors de tot el bagatge cultural que s’hi ha anat produint.\nAvui, Càlig es congratula per l’adquisició d’unes campanes noves que llueixen a dalt del campanar, el vesteixen i li donen sentit a aquesta construcció del segle XVII.\nEl propòsit de les persones que han treballat per dur a cap aquest projecte s’ha complit amb escreix, i això és un motiu de satisfacció no sols pels qui han portat endavant aquest objectiu sinó també per a la resta de la població, que ara gaudeix de nous elements decoratius i integrats a l’entorn, per una banda, i, per l’altra, necessaris per al culte i per a uns altres esdeveniments de caire social.\nPerò encara queda molt més a fer. Estem quasi convençuts que, d’uns anys ençà, el talant de la majoria dels calijons, pel que fa al coneixement i al respecte per l’entorn cultural i social, ha variat. Cada cop hi ha més persones interessades perquè es conserven, es reparen i es restauren edificis antics i elements identificadors de la vila, perquè hi haja una difusió més ampla de la cultura que es fa a la població, perquè hi haja millores que beneficien la vila i els qui l’habiten, perquè, en definitiva, el nostre poble aconseguisca el lloc que li pertoca en la societat actual.\nCom hem dit suara, queda encara molt a fer, molt a conèixer, a recuperar o restaurar. Ara s’han recuperat les campanes de l’església parroquial, i això ho celebrem.\nPer guanyar una indulgència\nConten que Maria Comes (més coneguda per Maria la de Cometes), que vivia al carrer dels Magistrals, a la casa que hi ha davant per davant del carrer de Sant Antoni, sempre que anava a missa baixava pel carrer Major, i, des del punt on es veu l’ermita de la Mare de Déu del Socors, minvava el seu caminar i iniciava un pas lent alhora que refregava amb el muscle esquerre les parets de la renglera de cases que passava. En ser a la frontera de la casa dita del Carnisseret, s’aturava, s’hi recolzava, guaitava l’ermita i resava tres avemaries, perquè -segons ella- hi havia la tradició al poble que fent aquest rés hom guanyava una indulgència plenària.\nEl mal de gola (I)\nQuan algú té mal de gola per culpa d’un refredat, un remei casolà és aquest:\nAgafarem de la llar cendra calenta i la posarem en un paper d’estrassa que siga suficientment gran perquè cobrisca el coll. Tot seguit, enrotllarem el paper que conté la cendra i el col·locarem en un mocador que també enrotllarem. Un cop fet aquesta mena d’embolcall, el nugarem al voltant del coll de la persona afectada procurant que la part calenta li cobrisca tota la gola.\nPotser que aquest remei no guarirà el mal de gola, però qui el pateix se’n sentirà alleujat.\nLA GASETILLA D’ENTRETEMPS\nPesca i medi ambient\n— Fins i tot les catàstrofes són injustes: la riquesa d’uns s’esbargeix per damunt del mitjà de subsistència dels altres. El vessament de l’or negre del Prestige a la costa gallega no és tant un desastre mediambiental com un daltabaix economicosocial que ha deixat sense treball a milers de pescadors i peixaters. Els calijons ho hem vist per mitjà de la tele i hem pogut comprovar com al rei l’aplaudien i no l’escridassaven, com Rajoy deia que només hi havia tres taquetes, com ens volien fer creure –aquesta vegada sense èxit– que el cru se solidificaria a les profunditats, com només tiraven ous a Zapatero, com Fraga se n’anava de caça, com Aznar no s’havia vist en un mes, etc. En fi: un desastre.\n— Molts calijons van poder veure, durant uns quants dies de novembre, com totes les cadenes de televisió coincidien a reposar unes imatges de l’any 1946 –si fa no fa–, passades admirablement a color –ja veus tu això de la tecnologia, quins avanços!–, en què uns senyors de Madrid –crec que nacionals–, molt pinxos, ells, plantaven una bandera una miqueta més gran de la que hi ha a la Casa de la Vila; crec recordar, si la memòria no em falla, que feia les mides d’un camp de futbol o que era tan gran com el delta...\n— Uns sabuts en psiconeurologia social, de no sé a on, han arribat a la conclusió, després d’un estudi fantàstic, que la majoria de calijons –i també cerverins, traiguerins, benicarlandos i més– veuen una guerra de persecució terrorista contra Afganistan..., vull dir contra Iraq, en comptes d’una espoliació petroliera a més no poder.\n— Per favor: no aneu per la Raval amb cotxe; i si aneu a peu, a l’aguait.\n— Sembla ser que, en reacció a la «noticieta breu» número 5 del Vila de Càlig 51, es va disposar –amb una mica de despotat, tot siga dit– de fer uns botets allà al Poble Nou (a la urbanització de la Rasa) d’unes mides tan desmesurades –més que botets eren cadafals– que ens fa pensar que l’objectiu que tenien no era fer reduir la velocitat per a evitar algun accident, sinó fer que el corredor es trencara la crisma i escarmentara i que la resta –la gran majoria– es cagara en la mare que ho va... Això no és! Per sort, avui dia ja no hi són –qui sap si per l’erosió...\n— El dia 28 de desembre, molts calijons –per no dir moltíssims o més de cinc mil– es van manifestar davant de les portes de la Casa de la Vila, que demanaven que els fa moltíssima falta un camp de golf, que ja va sent hora.\n— Conseyeria de Obras Púbicas de la Yeneralidat Balenziana?\n— Hola, sóc la Torre de Càlig. Trucava perquè necessito un exercici urbanístic.\n— Hi havia una vegada una reina que s’apel·lava Na Taronja i ambicionava les terres del garrofí Garrofeta, del pinyolat Aulivereta i del gallo Ameleta...\n— Els barraquers calijons es mostren indignats per les progressives restriccions a la tradicional cacera amb parany que imposa el Govern, que s’ha adonat que això del visc i dels espartons, enfront de la gran metralla que es guanya amb la venda d’armament i de permisos, produeix pocs beneficis, de manera que han ordit, amb molt poc sentit de l’ecologisme, que prohibint la barraca obtindran més euros: tot és qüestió de multes.\n— El Faig Pare va poder abastar i sospesar amb els seus braços tan arrelats la setantena d’excursionistes calijons de la Tardor Cultural d’enguany. D’altra banda, els contraatacs de Jordiet van fer pixar de riure a més d’un centenar d’espectadors –a alguns dels quals van sonar com a brofegades de mal gust–, que no eren els que hi havia en la resta d’actes, llevat del magnífic concert de cloenda de l’Agrupació Musical Vila de Càlig, en què el càmera d’una productora va manipular el públic i la banda tot fent-los pixar de riure.\n— Sembla que a la vila s’ha constituït un xicotet grup de teatre –de teatre artístic, vull dir– que està assajant una obra. «La gasetilla d’entretemps» els desitja –si se’m permet l’expressió encoratjadora de l’argot teatral– molta merda.\n— Els Mags, quan van passar a monàrquics, van començar a deixar de banda cursileries, com ara allò de guiar-se per mitjà de l’estrella de l’Orient –ja veus tu abans quin endarreriment! Avui en dia, els Reixos –no el Juanca i la Sofi–, per a arribar a Càlig, ja en tenen prou guiant-se per les lluminàries de la urbanització de l’ermita de Sant Sebastià –allí en tenen per a donar i per a vendre, d’«estrellitas del Oriente»– o pel cartell del Majestic –un hotel que és d’ells mateixos, de ses Majestats.\n— Ja fa més de set anys que de ca Pablana a ca Pallarés hi ha un quilòmetre.\n— El diumenge 8 de desembre de l’any 1726 de «nuestra era cristiana», el «Rector de la Parroquia» de «Cálig», «D. Salvador Portolés Navarro», va beneir les campanes de l’església. Ho ha descobert un curiós aquest entretemps, arran de les inscripcions que hi ha, en les quals, a més, es veu que hi ha els noms: les dos més grans són Mª Lorenza i Mª Socorro, que a saber a quin sant les degueren apel·lar així (un historiador, fa dos dies, va desemmascarar l’enigma tot aclarint que va ser un lapsus linguae d’aquell capellà, que en realitat aquests noms equivocats feien referència als patrons de la vila, sant Llorenç i la Mare de Déu del Socors, i no a dues dones de Palencia, com fins ara es pensava); la més xicoteta es deia el Timblet, que es veu que era l’única que va sobreviure al saqueig dels francmaçons quan la guerra; i l’altra es veu que s’apel·la Mater Salvatoris, que la saviesa del nostre historiador –que és tan vell que sap llatí– ens ha sabut traduir com a «Mare del Salvador», fent notar la coincidència que hi ha entre el nom del fill de la mare de la campana i el nom del prevere beneïdor. Arran d’això, ha deduït que aquell capellà va aprofitar amb intel·ligència el fet que el seu nom fóra casualment homònim d’un dels qualificatius de Crist per a posar un nom en llatí –la tria no és gratuïta– que es poguera traduir com a «Mare de Salvador», de manera que dedicava la campana a sa mare i a ell mateix amb una subtilesa desproveïda de vanitat, atés que –segons dedueix l’historiador– aquella campana la va pagar ell de la seua butxaca, en la qual s’inclouen la «voluntat» dels batejos i casaments dels més de trenta anys de pastor a la vila –cosa de reconéixer–, dels quals va voler deixar constància costejant i batejant aquesta bonica campana de bronze. L’historiògraf, d’altra banda, ha conclòs amb observació que el Timblet és una campana més antiga, no ja pel color i els relleus diferents que ho evidencien, sinó pel fet que no hi apareix el nom del prevere beneïdor, la qual cosa fa pensar que és d’abans que aquest capellà prengués els hàbits. D’una altra banda, encara, ha apuntat –amb paraules estranyes– que el fet que cada una de les campanes noves estiga gravada i segellada amb el rètol «Bendecida por D. Salvador Portoles Navarro, Parroco de Calig», tot i ser un hàbit d’aquells segles, «no deixa de palesar una debilitat ínfima envers la temptació de la transcendència personalista davant l’avenir», afirmació que aquest historiògraf embolicaire i primmirat ha exemplificat amb la subtilesa lingüística del «siendo alcalde», quan els papers de l’administració de 1726, en l’apartat de pressupostos, demostren no sols que Manuel Anglés era alcalde, sinó que l’Ajuntament –aleshores «il·lustríssim»– va pagar aquella campana. Finalment, aquest historiador escrupolós ha intentat desfer el malentés que rondava per la vila tot dient que no era cert que l’any 1726 el 50% dels calijons parlaren castellà, el 25% català i el 25% restant llatí. En fi: aquesta efemèride mereix de ser celebrada amb les campanes al vol.\n— «El dia 31 de octubre de 2002 unos jóvens calijones de tendencia bandálica van quemar el contenidor de papel de delante de las escoles por puro esbargimiento». Notícia apareguda al diari La sinrasson.\n— «An este poble no hi ha res; a Sant Jordi hi ha més coses»: així és com es van justificar els joves causants de la interrupció i consegüent suspensió, per mal comportament, d’una sessió setmanal de cinema en què es passava Moulin Rouge. A la setmana següent es va haver de reposar la pel·lícula.\n— Canal 9 –a punt de viure amb gaubança la privatització– va fer-se ressò durant més de deu segons del pas de la ‘Marxa per l’Ebre’ per Vinaròs i Benicarló; això no estranya tant si aclarim que ho van traure només per a denigrar públicament (!) als que demanen honestament una nova cultura de l’aigua, tot dient sense pèls a la llengua que eren quatre gats.\n— Molt per a pocs i poc per a molts: aquesta és la dita que recull la ràbia que se sent quan un veu el cartell d’anuncis que hi ha penjat a la façana del bar Arayo. El tort és triple: d’una banda, s’hi menysprea la llengua que fem anar la majoria –cosa que, desgraciadament, no sorprén ningú, ans al contrari–; d’altra banda, s’hi vilipendia la llengua de la majoria quan, abans que aquesta, es fa servir l’alemany, ja veus tu a quin sant!; i la darrera injustícia es comet quan s’hi plasma abans l’alemany que no la segona llengua de la vila, que és l’àrab. Visca la democràcia!\n— El S.O.S. ja ha publicat el resultat de les enquestes d’entretemps d’enguany, que donen compte de les paraules que més es porten entre uns quants adolescents calijons en la temporada de tardor: a més de ‘gitano’ i ‘subnormal’, molt sentides ja a la temporada de primavera, utilitzen vocables com ‘atrapat’, ‘sudaca’ i ‘negratxo’, la qual cosa palesa una tendència creixent a l’ús d’una terminologia no gens discriminadora ni racista.\n— «La gasetilla d’entretemps» t’invita a reflexionar amb un joc de lògica de tres oracions que desemboca en una paradoxa; a veure si la trobes!\n*La democràcia consisteix en un govern conformat per partits triats pel poble mitjançant el sufragi universal.\n*Batasuna és –o era, segons la democràcia– un partit democràtic i conforma –o conformava, segons la democràcia– el govern basc, vist que va ser triat pel poble (200.000 votants) per sufragi universal.\n*La democràcia, que consisteix en un govern conformat per partits triats pel poble mitjançant el sufragi universal, il·legalitza en nom de la democràcia –és a dir, considera antidemocràtic– un partit democràtic, que conforma –o conformava, segons la democràcia– el govern basc, atés que va ser triat pel poble (200.000 votants) per sufragi universal.\nLA CASA DEL SENYORET DE PASTOR HA ESTAT TRES DIES DE PORTES OBERTES\nUna vegada han passat quatre anys de la compra de la casa del Senyoret de Pastor, de la qual vaig fer escriptura davant notari el dia 27 d’abril de 1998, com a propietària he complit la promesa que vaig fer fa algun temps d’obrir la casa per a mostrar-la a familiars, amics i veïns del poble.\nAlgunes de les persones que la van visitar ja la coneixien per dins, perquè la meua cosina Pilar Bayarri Cuesta els l’havia ensenyada fa temps. Així i tot, durant la visita que jo vaig programar, van recuperar en la memòria personatges, situacions i fets del passat que havien ocorregut en aquesta casa. Altres la veien per primera vegada i es van sorprendre de la quantitat d’objectes antics que hi ha, molts dels quals els eren desconeguts i, per tant, no sabien la utilització que d’aquests se’n feia. Jo, amb molt de gust, els hi vaig anar explicant tot el que sabia.\nLa planta baixa de la casa la conformen l’entrada, l’escala (que té la barana de reixeta de fusta), el celler i el garatge, on hi ha exposades un bon grapat d’eines del camp, a més de maquinària agrícola i d’una selecció de productes propis de la terra. També hi ha mesures de capacitat i de pes. He d’afegir que quasi bé totes les portes i els mobles de la casa, incloses les de la planta baixa, han estat decorats amb motllures de fusta adients a cada un d’ells.\nAl primer pis hi ha:\na) La sala principal, que conté alguns animals dissecats i diverses fotografies de persones que han viscut a la casa o bé hi han tingut alguna relació. També hi ha el despatx (una taula, sis cadires i dues butaques) de mossèn Joan Bayarri de la Figuera, i el sofà i sis cadires folrades de vellut groc, que fan joc amb les cortines de la sala, que pertanyien a María Pilar Giménez García.\nEn aquesta sala també hi ha un armari gran de fusta negra amb lluna, una còmoda amb mirall, que fa conjunt amb l’armari, i el llit de María Pilar Giménez que estava a l’alcova. També hi ha una calaixera de paret.\nb) La cuina, on hi ha la llar de foc, el llenyer, alguns escalfadors i diversos fogons. També hi ha una bona varietat d’utensilis de cuina i de la llar. Completen aquesta sala uns quadres de natura morta pintats per José Anglés Sans.\nc) El menjador és petit, i els mobles que el componen es troben a hores d’ara en restauració.\nd) El pentinador de l’àvia, que és el lloc on es pentinava, s’endreçava i es vestia Maria Pilar Giménez abans de rebre les visites. Avui encara hi ha el moble pentinador amb l’espill i la casa de nines (amb un total de vint-i-cinc nines de diverses èpoques). Aquesta sala també s’utilitzava per fer costura, per això hi ha exposats objectes de cosir i de brodar a més de diversos coixins brodats emmarcats i penjats a la paret.\ne) La galeria acaba amb tres finestrals que donen al carrer del Pont, els quals estan guarnits amb plantes naturals. A la sala que conforma la galeria hi ha cadires de ferro forjat pintades de color blanc de l’època romàntica, cobertes amb coixins.\nf) Dues alcoves. A una alcova hi ha el llit de Maria Pilar Giménez, treballat amb fusta negra, una tauleta de nit i un moble decorat amb rams de flors daurats rematat amb dues lleixes on hi ha col·locades diverses figures d’animals. A l’altra alcova hi ha un llit més petit de fusta natural i amb barrots molt ben treballats, una tauleta de nit i un quadre de la Mare de Déu situat a sobre el capçal del llit. També hi ha una còmoda amb mirall.\ng) La sala gran, la qual dóna al carrer de Sant Josep, que és on el mestre Pedro Guzmán feia repàs als estudiants.\nAquests tres dies de portes obertes els vaig escollir jo mateix, i van ser el 28, 29 i 30 d’agost, que van coincidir amb el final de les vacances d’estiu, ja que a primers de setembre m’havia d’incorporar al meu lloc de treball com a professora a l’Escola Pia de Sant Antoni.\nAl llarg d’aquests quatre anys de què sóc propietària d’aquesta casa, he hagut de fer tota mena de treballs, que em va ensenyar la meua mare Angelita Bengochea quan encara vivia a la casa situada a la plaça Nova, 12, que han heretat els meus germans. Aquesta casa dels meus pares va ser la primera que vaig començar a restaurar.\nDurant molts anys vaig passar les vacances d’estiu a Catí. En aquest poble, la meua mare va continuar ensenyant-me a restaurar i a fer tota mena de treballs a la casa que hi teníem, que era on ella havia nascut. Aquesta casa de la meua mare va ser la segona casa en la qual vaig seguir practicant l’art de la restauració sota la seua direcció.\nI com diu la dita, i a la tercera va la vençuda, és així que, per fi, estic restaurant una casa completament meua, la qual està situada al carrer de Sant Josep, 8, més coneguda a Càlig amb el nom del Senyoret de Pastor. Era del meu avantpassat José Ramón de la Figuera Pastor, nascut a Sant Mateu, que es va casar amb María Pilar Giménez, nascuda a Escatrón (Saragossa). Sóc, per tant, la cinquena generació que porta el cognom De la Figuera, i això m’ha empès a comprar la casa i tota l’herència d’aquesta casa senyorial.\nVull agrair, ara i ací, la col·laboració i els consells que m’està donant la meua cosina i anterior propietària Pilar Bayarri Cuesta, la qual m’ajuda a fer possible la restauració d’aquesta casa per tal de deixar-la de la mateixa manera que estava quan va nàixer ella i que va ser el lloc on va viure de xiqueta i de fadrina.\nLa meua cosina Pilar Bayarri, dos anys després de vendre’m la casa, al mes de novembre de l’any 2000 em va vendre també els mobles més antics que conservava d’aquesta i me’ls hi va portar al mes de desembre. Això ho va fer quan es va comprar un xalet a Peníscola i aquests mobles antics no li hi anaven bé.\nDurant l’abril de l’any 2001, a les vacances de Setmana Santa, ma cosina va venir a aquesta casa i, durant tres hores, em va ajudar a col·locar els mobles antics al lloc on havien estat sempre, els quals esdevindran més endavant patrimoni de tota la vila.\nAixò consta i està escrit al meu testament, signat per un notari de Barcelona el dia 8 de juny de l’any 2000. En l’article 4 exposo la meua darrera voluntat, i està redactat en català així: «Llega al poble de Càlig la casa situada al carrer de Sant Josep, núm. 8, perquè l’Ajuntament la destini com a casa museu de la població, sense que en cap cas l’Ajuntament pugui vendre, llogar ni utilitzar la casa per a altres finalitats que no siguin la de museu. El faculta per prendre per si mateix possessió del llegat».\nA fi de construir una plaça més al bell mig de la vila, es va enderrocar, malauradament, el palau de Vallterra. Per aquest motiu aquesta casa del Senyoret de Pastor és l’única casa senyorial que roman actualment a Càlig. Hi ha, també, a la població algunes cases benestants de les quals n’he fet ressò mitjançant diversos articles publicats a la revista Vila de Càlig.\nEspero i desitjo poder continuar dedicant uns dies de portes obertes, almenys un cop a l’any, perquè molta gent del poble puga recordar històries del passat, i especialment perquè els més joves aprenguen com i de què vivien i en què treballaven els nostres avantpassats. Tot això ho resumeixo en aquesta frase: intentaré construir la història de Càlig i donar-la a conèixer a totes les generacions actuals i futures, tant si tenen la residència al poble com si no la hi tenen.\nPer tant, és doncs un deure que m’he posat a mi mateix envers el poble, el qual consisteix a recuperar bona part de la seua història. I tot això ho estic aconseguint gràcies a les explicacions que em fa la gent gran i, d’una manera molt especial, a través dels escrits que faig i fan alguns bons calijons que estimen el poble de Càlig tant com l’estic estimant actualment jo.\nHOMENAJE AL ÁRBOL DEL OLIVO\nen zona rural que estamos,\ny con muchos árboles,\nfrutos, almendros, olivos,\nalgarrobos y muchos naranjos.\nEl homenaje al olivo,\nárbol muy original,\nen el mes de mayo florece\ncon florecitas blancas,\nmuy blancas, como el azahar.\nYa caída su flor,\nhojas verdes como gran manto\nparece que el olivo,\nsu fruto está ocultando.\nCuando el olivo al septiembre\npide agua para el campo,\nrevive la aceituna\ny, como si se dieran vergüenza,\nsus cabecitas están sacando.\nSe está acercando la cosecha,\nel olivo que hermoso está,\nya parece un desmayo,\nlas ramas están colgando\ny las olivas el color van a sacar.\nSe hacen las olivas negras y hermosas,\nalimento de primera necesidad,\nlas aceitunas y el aceite que se saca\nes muy bueno todo eso para la salud,\nDOS CREUS DE VORA CAMÍ\nEl costum de plantar creus a la vora de camins o carreteres que recorden l’infortuni patit per alguna persona, és un fet que avui continua sent ben usual; i no és estrany trobar-nos-les amb algun escrit gravat a la pedra que ens faça coneixedors del nom i cognoms de qui va patir l’accident i de la data en què va ocórrer, tot i que s’ometen els fets que van provocar la desgràcia, ja que aquests romanen solament en la veu i en la memòria dels qui van conviure en el temps en què aquesta va passar i, encara que no sempre, en els descendents més propers.\nEl treball que ara us presentem pren dues creus velles situades al terme de Càlig: l’una la del camí de Sant Jordi i, l’altra, la del camí d’Ulldecona.\nLa creu del camí de Sant Jordi\nEs trobava situada a pocs metres del punt més elevat del camí de Càlig a Sant Jordi, prop de la granja de J. Sebastià, anant a l’esquerra.\nFa alguns anys, quan es va eixamplar aquest camí i es va enquitranar, no solament es va colgar l’aljub que hi havia vora el camí, situat molt abans d’arribar al coll de Cabanes, sinó que també es va tombar i llançar a la vora de la nova carretera aquesta creu tallada a la pedra, estat que actualment encara conserva.\nLes paraules que hi ha escrites en aquesta creu són: «Aquí murió Vicente Borrás. Día 8 de octubre. Año 1795».\nEl succès que va fer que es col·loqués aquesta creu ens ha arribat de manera oral. El relat(1) diu així: «Venia per aquell camí, a cavall d’un burret, un jove al qual feia poc que l’havien ordenat sacerdot i, a l’endemà o bé al cap d’un parell de dies, estava previst que cantés la seua primera missa. En arribar a aquella costera del camí de Sant Jordi, tal volta perquè l’animal es va espantar, el fet cert és que el jove capellà va caure del burret, amb tanta mala sort que en caure en terra es va desnucar i va morir a l’acte. En record de l’accident ocorregut en aquest lloc hi van plantar la creu».\nPassats els anys, aquesta creu va esdevenir un punt acostumat de trobada entre dos sacerdots, segons les paraules del tio Pepet(2): «A la creu del camí de Sant Jordi es trobaven sempre el rector de Càlig i el de Sant Jordi a fer conversa. El rector de Càlig era Mn. Batiste Guimerà, que era nascut a Rossell».\nLa creu del camí d’Ulldecona\nEs troba situada a la vora dreta de l’encreument format pel camí de les Egües i el d’Ulldecona. A la creu hi ha escrites aquestes paraules: «Aquí falleció Joaquín Borrás Roda el día 22 de octubre del año 1878».\nL’accident que va ocórrer en aquesta cruïlla de camins el va patir Joaquín quan venia del camp. El fet va ser aquest(3): «Quan Joaquín es dirigia cap al poble assegut a dalt del seu carro, que havia carregat amb la rebuda de la jornada, un poc abans d’arribar a l’encreuament que fan el camí de les Egües i el d’Ulldecona, el matxo, per algun motiu, es va esbarrar, i Joaquín, sense poder dominar l’animal, va caure de dalt del carro i va perterir».\nJoaquín Borrás era família de Manuel Taus Roda, aquest darrer marit de Maria Valls Marzà (més coneguda per Maria la de Cistella, que va faltar a darreries de la dècada de 1940).\n1. Testimoni oral de Carmen Zaragozá Omedes (nascuda l’any 1920).\n2. Testimoni oral de José Zaragozá Pedra (nascut l’any 1915), al qual li ho havia contat el seu avi José Pedra Agramunt (el tio Pepet).\n3. Testimoni oral d’Álvaro Anglés Taus (nascut l’any 1925).\nTARDOR CULTURAL 2002\nDivendres 25 d’octubre, a les 22.00 h, a la sala de projeccions del Centre de Cultura, conferència sobre Globalització i guerra.\nEl cerverí Ximo Ferreres, membre del col·lectiu dels Ports, va explicar en què consisteix el creixent fenomen de la globalització, del poder dels països més rics del món i de l’afany que aquests mateixos tenen en enfrontar-se a través de contínues guerres on qui més pateix és la gent treballadora.\nEl conferenciant es va ajudar d’un vídeo que mostrava les represàlies de la policia contra el dret de manifestació d’un nombrós grup de joves a Gènova.\nDissabte 26 d’octubre, a les 22.30 h, a l’auditori del Centre de Cultura, concert de jazz a càrrec del grup SL Trio, de Benicarló.\nAmb versions de les cançons de grups coneguts, com és el cas de Presuntos Implicados, i amb l’ajut de dues guitarres, la veu d’Eva va captivar els presents fins al punt de donar a conèixer un gènere musical nou dins del programa cultural calijó.\nDiumenge 27 d’octubre, a les 11.30 h, a l’auditori del Centre de Cultura, espectacle infantil del grup Somnis de Paper, amb el títol Draps.\nUn altre dels actes que no poden faltar en les jornades culturals és la dedicació al públic infantil. Un seguit d’historietes relacionades, amb disfresses, colors, llum i so, van conformar l’espai d’entreteniment dedicat als més petits de la vila.\nDijous 31 d‘octubre, a les 22.00 h, a la sala de projeccions del Centre de Cultura, cicle de cinema dedicat al director Ventura Pons.\nProjecció de la pel·lícula Anita no perd el tren, amb l’actriu Rosa Maria Sardà i l’actor José Coronado.\nDissabte 2 de novembre, a les 20.00 h, a la sala de projeccions del Centre de Cultura, reunió informativa sobre la sortida a la muntanya.\nEls excursionistes van rebre informació sobre quin seria el recorregut de la sortida a la Fageda del diumenge 10 de novembre. A més, es van projectar una sèrie de diapositives preparades per diversos excursionistes que ja coneixien el terreny i que van voler mostrar als aficionats que, fins un nombre de setanta-cinc, es van apuntar per a formar part de l’excursió.\nDel dimarts 5 al 14 de novembre, de 19.00 a 21.00 h, a l’entresol de l’auditori del Centre de Cultura, exposició de cartells de la Guerra Civil.\nUn total de quaranta cartells van romandre exposats gràcies a la col·laboració del Servei d’Activitats Socioculturals de la Universitat Jaume I de Castelló de la Plana. L’exposició va començar amb una xarrada explicativa sobre el significat de les imatges, a càrrec dels mateixos expositors de la universitat.\nDijous 7 de novembre, a les 22.00 h, a la sala de projeccions del Centre de Cultura, cicle de cinema dedicat al director Ventura Pons.\nProjecció de la pel·lícula Actrius, amb el treball de Núria Espert, Rosa Maria Sardà, Anna Lizaran i Pons.\nDivendres 8 de novembre, a les 22.30 h, a l’auditori del Centre de Cultura, teatre a càrrec del grup Pot de Plom Teatre, amb l’obra Jordiet Contraataca.\nEl teatre és un dels actes que rep més acceptació entre el veïnat. En aquest cas, més de cent trenta espectadors van riure al llarg d’una hora i mitja amb l’espectacle que va posar en escena l’actor Xavi Castillo. Les aventures de Jordiet en una superfície comercial, per mitjà d’un viatge amb una nau molt estranya i amb la fi en una festa a Alcoi va fer ‘pixar de riure’ els presents.\nDissabte 9 de novembre, a les 21.30 h, a la sala de projeccions del Centre de Cultura, projecció i xarrada-col·loqui sobre el reportatge Olvidadas.\nL’associació Mujeres por Derecho, de Requena (Plana d’Utiel) va realitzar una xarrada-col·loqui que va anar a l’entorn del paper realitzat per la dona en temps de la Guerra Civil espanyola. L’acte va comptar amb la projecció del reportatge Olvidadas, confeccionat per aquest mateix col·lectiu de dones que busquen el reconeixement de la tasca exercida per la dona en aquells temps difícils.\nDiumenge 10 novembre, durant tot el dia, excursió a la muntanya. Coneguem la comarca. Sortida a la Fageda del Port.\nLa sortida va començar a les 08.00 h a la plaça Nova on, amb els corresponents vehicles particulars, es va arribar fins els peus del Port de Tortosa. Tot un dia al voltant de la natura amb la visita al Pi Gros i el Faig Pare, entre d’altres llocs interessants a l’aire lliure.\nDijous 14 de novembre, a les 22.00 h, a la sala de projeccions del Centre de Cultura, cicle de cinema dedicat al director Ventura Pons.\nProjecció de la pel·lícula Amic/Amat, amb l’aparició dels actors Josep Maria Pou i David Selvas.\nDivendres 15 de novembre, a les 22.00 h, a l’auditori del Centre de Cultura, concert de la Coral Verge de la Font de la Salut, de Traiguera.\nMés d’un centenar de veïns van presenciar el concert, que va comptar amb peces molt amenes i conegudes. A més, la peça musical que clausurava aquest concert de cor va resultar del tot brillant, amb la imitació de sons instrumentals per les diverses veus que componien la coral traiguerina.\nDiumenge 17 de novembre, a les 17.30 h, a l’auditori del Centre de Cultura, exhibició de treballs manuals de l’Associació de Mestresses de Casa.\nA la vora de setanta associades van prendre part d’aquesta mostra de treballs, que va ser una rememoració de l’exhibició realitzada a les festes d’agost del mateix any al carrer de la Raval. Com sempre, la resposta de les mestresses va ser total i també van ser molts els veïns que es van voler apropar a veure com es confeccionen els elements que adornen moltes de les cases calijones.\nDijous 21 de novembre, a les 22.00 h, a la sala de projeccions del Centre de Cultura, cicle de cinema dedicat al director Ventura Pons.\nProjecció de la pel·lícula Morir (o no), que tracta sobre com sempre hi ha dues opcions per a tot.\nDivendres 22 de novembre, a les 20.30 h, a la sala de projeccions del Centre de Cultura, conferència sobre La relació entre adults i adolescents.\nLa pedagoga, terapeuta i educadora sexual Charo Altable i Vicario, de València, va ser la conductora d’una conferència sobre un fet del tot actual. La interrelació entra pares i fills, professors i alumnes, grans i joves, ha canviat molt des de fa alguns anys i açò comporta unes conductes que condueixen a una sèrie de problemes que no tots veiem de la mateixa manera.\nDissabte 23 de novembre, a les 21.00 h, a l’auditori del Centre de Cultura, concert de cloenda de l’Agrupació Musical Vila de Càlig.\nSens dubte, l’acte més multitudinari dels que es realitzen al llarg de les jornades culturals –i també ha estat el cas d’aquesta Tardor Cultural 2002– és el concert que duu a terme l’Agrupació Musical Vila de Càlig, dirigida per José Rafael Ávila i presidida per José Llorens. La nota d’aquest concert, a banda de la notable i palpable milloria en l’aprenentatge per part dels alumnes en forma d’excel·lents interpretacions musicals, la van donar de manera negativa els treballadors d’una productora que va enregistrar el concert i no de manera normal, sinó més bé de forma manipuladora. És clar l’exemple que els aplaudiments del públic a l’hora de veure el reportatge per la televisió estaven del tot manipulats. Però aquest fet, tot i ser desagradable i vergonyant, no va deslluir el seguit d’actes que la Regidoria de Cultura va preparar amb tota cura i que mirarà de superar en nivell –tot i que no serà fàcil– per a la confecció de la propera Primavera Cultural 2003.\nCANVI DE PAVIMENT AL CARRER DE LA RAVAL\nL’empresa mercantil Renos, SL, el dia 6 de novembre d’enguany va iniciar les obres de reforma del carrer de la Raval, amb un pressupost de vora 96.000 euros, que pagaran a mitges l’Ajuntament de Càlig i la Diputació de Castelló, ja que aquesta obra es troba inclosa dins del Pla Provincial d’Obres i Serveis per a l’any 2002. Aquestes obres de millora urbana han d’estar finalitzades la primera setmana del mes de febrer de 2003, d’acord amb el projecte presentat.\nBàsicament, la millora d’aquest carrer consisteix en la pavimentació del sòl amb llambordes, per a la qual cosa s’utilitzaran pedres de tres colors: llamborda grisenca per al viari, rogenca per a les voreres i blanca per marcar la mitgera de la via pública.\nEls treballs que ha de realitzar l’empresa adjudicatària es basen en el buidatge del carrer, la instal·lació del clavegueram i de tubs per a la conducció de l’aigua, reomplir amb arena el tram esgarrapat i cobrir-lo de formigó i, finalment, empedrar-lo.\nUn cop hagen acabat les obres pressupostades del carrer de la Raval, l’Ajuntament, per tal de completar-lo, hi té previst de col·locar pilons als rastells de les voreres a fi d’impedir l’aparcament de cotxes, ja que aquests dificulten el trànsit, i posar senyals a les entrades de la població que indiquen que no és permès el pas de vehicles pesants.\nAmb l’arribada de les festes nadalanques, J. Manuel Borràs Monroig ha obert novament les portes de la sala on fa de manera habitual el betlem, elaborat mitjançant diorames. L’exposició d’enguany, que va des del 22 de desembre fins al 26 de gener, consta de deu escenes, de les quals n’hi ha set de noves, una d’aquestes muntada per Carme Carbó i Joan González, membres de l’Associació de Pessebristes de Sabadell, concretament la titulada Adoració dels Mags.\nA l’hora de confeccionar els entorns i paisatges que conformen cada una de les escenes, J. Manuel Borràs comenta que «M’agrada barrejar muntanyes d’un lloc amb cases d’uns altres llocs i posar molta inventiva. Així, al diorama on hi ha el naixement, hi ha la reproducció exacta d’unes muntanyes de la Terra Alta amb cellers, cases i altres elements totalment inventats».\nSi bé totes les escenes representades en aquesta edició estan molt treballades i plenes d’imaginació, tant pel que fa a la composició paisatgística i a la tria de les figures com a l’ambientació lumínica, cal destacar l’Anunciació de l’àngel a Maria, on la representació es trasllada a un claustre presidit per un arbre majestuós, confeccionat amb un cep, que fa de soca, i rames de genebre que conformen el brancatge.\nNOTÍCIES DEL QUART TRIMESTRE DE L’ANY 2002\nEl mes d’octubre es caracteritza a Càlig, com també passa a molts pobles banyats per la Mediterrània (sud de Catalunya, sud d’Aragó, País València o les Illes) perquè hi ha una mena de mobilització promoguda per l’obertura del període de caça. La més tradicional és la del parany. Tanmateix, el 12 d’octubre, data triada per obrir el període de caça, també afecta els caçadors amb escopeta, i és a partir d’aquesta data que els caps de setmana i els dijous hi ha una mena de culte a la cacera. En els darrers anys, la pràctica del parany ha estat molt criticada, i fins i tot atacada, sobretot per grups ecologistes que la consideren no col·lectiva. Diversos països integrants de la Unió Europea han tractat d’impedir que al País Valencià, Catalunya, Aragó, les Illes o a altres zones d’Europa es puga caçar amb aquesta art. Les normes així ho assenyalen. La passió per les formes més tradicionals de caça ha fet que els caçadors de barraca tornen a desassossegar els ecologistes. Fins pocs dies abans de l’obertura, l’interrogant encara no estava tancat, com a resultat d’un recurs presentat pels caçadors –ací per APAVAL. Els ecologistes i altres col·lectius no van poder reunir els cinc milions d’euros que feien falta per pagar les despeses que ja havien tingut els caçadors de barraca. De totes totes, molts caçadors temien que aquesta sigués l’última temporada.\nLa vida a Càlig, però, seguia igual. Bé, els llauradors es queixaven que hi havia poca rebuda d’ametles, a més d’anar més barates que l’any passat. El mateix passava amb les garrofes i les olives. De totes maneres, el més important dins del món agrícola era que continuaven les grans transformacions, generalment de secà a cítrics.\nDos accidents importants tenien lloc dins del nucli urbà de la vila. El primer es produïa a l’avinguda de la Constitució i, l’altre, al carrer de Santa Bàrbara. Per sort, els dos van tenir conseqüències guaribles, el que no deixa de ser un advertiment seriós que el trànsit de vehicles de dos rodes és una amenaça clara, ja que, sovint, les velocitats que s’agafen anant pel carrer no són les adequades. També el trànsit de cotxes a alta velocitat i els abusos que se’n fa a l’hora d’aparcar no són els més adients, segons admetien les autoritats locals.\nLa política prenia força tal i com s’anava acabant l’any, ja que és ben sabut que el 25 de maig de 2003 tindran lloc les eleccions municipals i autonòmiques. El BNV (Bloc Nacionalista Valencià) va fer l’intent de confeccionar una llista per presentar-se a Càlig, però no va ser possible perquè les persones a les quals va adreçar el projecte Bloc-Esquerra Verda ja estaven compromeses amb unes altres candidatures o projectes polítics, com és el cas de l’actual regidor de Cultura, David Gumbau, que va ser consultat pel Bloc, però aquest es va decantar pel PSPV-PSOE amb el qual ja es va presentar, com a independent, a les eleccions de 1999.\nLa població de Càlig va ser l’ escenari, el dissabte 19 d’octubre, de la detenció dels autors de dos atracaments fets a Terol i a Castelló de la Plana, respectivament. Aquesta detenció es va produir gràcies a les investigacions dutes a cap per la policia judicial d’Alcanyís. Les dues entitats bancàries que van patir l’atracament van ser Ibercaja (de Castellote –Terol), en què els lladres van robar 84.150 euros, i la Caixa Rural del Forcall (Ports), d’on es van endur 24.000 euros. Els dos detinguts són veïns de Benicarló i tenien antecedents policials per delictes comesos contra el patrimoni i l’ordre públic, entre d’altres.\nMentrestant, els jubilats viatjaven a la Balma i a Morella, i les mestresses de casa feien una eixida a València a veure una exposició floral. Totes dues expedicions van tornar molt contentes i amb l’ànim de continuar les activitats setmanals que tenen programades ambdues associacions.\nDurant el desenvolupament de la Tardor Cultural, alguns joves de Càlig es van queixar fent gamberrades, com són impedir que acabara la projecció de la pel·lícula Moulin Rouge o la de botar-li foc al contenidor de paper que hi ha situat davant de les escoles, o fer malbé la reixa que, col·locada al passeig d’en Blai Osanz, impedia el trànsit. Les autoritats es van limitar només a dir-los coses.\nL’Ajuntament de Càlig va emetre un ban en què feia saber al veïnat que al poble s’havien posat contenidors per a la recollida de llaunes, plàstics i herbicides. I això es fa pel bé del medi ambient. També donava a conèixer la nova ubicació del lloc on es poden llançar els residus sòlids urbans. El lloc triat és l’antiga mina de ciment situada a la partida del Vinyet. Els bans insistien que les escombraries i les deixalles es llancen al més a dins possible.\nAl novembre, els representants calijons del sindicat Unió de Llauradors i Ramaders del País Valencià-COAG van viatjar a València per a tornar a escollir Joan Brusca com a secretari general d’aquest sindicat.\nCàlig va ser el lloc triat pels Joves Socialistes del País Valencià per a la formació de l’executiva. Entre els presents cal destacar Santi Pérez, com nou secretari de JSPV, i els calijons Diego Simó i Ruth Sanz que, segons els rumors, podria formar part de les properes llistes electorals municipals per aquest partit.\nLa climatologia va fer de les seues amb les fortes ventades de la tardor, a la nostra terra prou freqüents en aquesta estació de l’any. Aquest cop, però, van arribar a més de 100 quilòmetres per hora i van fer bellugar fumerals, a més de produir maleses al camp. Del 6 a l’11 de novembre van ser els dies en què el vent va bufar més fort.\nAl desembre, Manuel Anglès va anar a la televisió comarcal, Canal 56, per a parlar de la situació de les poblacions de l’interior davant de les de la costa, però en aquest debat, on també van assistir alcaldes de les poblacions veïnes, es van traure més conclusions de tipus polític que no pas del tema en qüestió, ja que es va convertir en un enfrontament entre els alcaldes que se senten discriminats pel govern, avui en mans del Partit Popular, pel fet simple de representar el PSPV-PSOE.\nDurant les vacances nadalenques, l’empresa Forés Diseño va obrir les portes de la fàbrica al públic, per tal de commemorar un any en què ha rebut nombrosos premis en reconeixement a la seua trajectòria com a empresa de mobles, pel projecte de futur i la qualitat dels productes que fabrica.\n7 d’octubre de 2002\n2. S’aprova la relació de factures i rebuts núm. 9/02, núm. 52 a 58, per un import de 23.097,92 euros.\n3. S’actualitza el mòdul del valor de les construccions d’habitatge i de naus industrials.\n4. S’aprova la modificació de les tarifes de les ordenances fiscals que corresponen als impostos de béns immobles de naturalesa urbana, a l’impost de circulació de vehicles, a l’impost d’activitats econòmiques, a les taxes del cementeri, de les deixalles, del clavegueram, dels guals, del proveïment d’aigua, de la utilització privativa del domini públic, de la utilització privativa del domini públic amb elements de construcció tancats, terrasses, miradors, etc.\n5. S’aprova l’expedient núm. 2/02, de modificació de crèdits al pressupost ordinari de 2002, vists els informes, en sentit favorable, d’Intervenció i de la Comissió d’Hisenda.\n6. S’acorda procedir a la devolució de la fiança dipositada per la mercantil Ferrer Obras y Servicios, SL, en garantia de l’execució de les obres d’«Obertura de vial i infraestructura, segona fase».\n7. S’acorda concedir a la parròquia de Sant Llorenç una ajuda per l’import de 15.211,62 euros per a l’adquisició i reparació de les campanes.\n8. Diverses preguntes sobre les jornades culturals, les festes i el servei de deixalles.\n2. S’aprova la relació de factures i rebuts núm. 10/02, núm. 59 a 65, per un import de 14.295,59 euros.\n3. S’aproven com a festes locals per a l’any 2003, atès el caràcter tradicional d’aquestes, el 28 d’abril, Sant Vicent, i el 26 de desembre, Sant Esteve o Nadalet.\n4. S’aprova la no modificació per a l’exercici de l’any 2003 de les tarifes que corresponen a l’IBI de naturalesa urbana i a l’impost de circulació de vehicles.\n5. Se sol·licita una subvenció a la Diputació de Castelló destinada a l’obra «Reforma de les infraestructures del nucli vell, primera fase», inclosa dins del Pla d’Embelliment Rural promogut per la Diputació de Castelló.\n6. Se sol·licita de la Diputació de Castelló la inclusió en el Pla d’Ajudes per a Millores d’Accessos a la Població i una ajuda per dur a cap les obres d’«Urbanització dels accessos a la població per la zona oest».\n7. El Ple de l’Ajuntament queda assabentat de l’escrit remès pel Ministeri de Medi Ambient sobre el projecte de transferències autoritzades per la Llei del Pla Hidrològic Nacional.\n8. S’acorda, per unanimitat, concedir una ajuda econòmica a la parròquia de Sant Llorenç destinada a sufragar el cost de tres campanes noves que s’instal·laran al campanar i la reparació de la que hi ha.\n9. Diverses preguntes sobre els envasos dels productes fitosanitaris, l’electrificació de l’església parroquial, les obres del c. la Raval, la instal·lació de llum a la capelleta de Sant Josep i la pista de futbol de sala.\n2. S’aprova la relació de factures i rebuts núm. 11/02, núm. 66 a 73, per un import d’11.826,18 euros.\nA Ma. Luisa i Rosa Borrás Monroig per a la remodelació i l’ampliació de l’edifici per a destinar-lo a golfa, a l’immoble que hi ha al c. Sant Roc, 27. Exp. 87/01.\nA Explotaciones Urme, SL, per a la parcel·lació del Pla Parcial la Rasa. Exp. 47/99.\n4. S’aprova el padró de contribuents subjectes al pagament del preu públic del proveïment d’aigua potable a domicili, que correspon al 3r trimestre de 2002.\n5. S’aprova provisionalment la modificació del Pla Parcial la Rasa de les Normes Subsidiàries de Planejament.\n6. S’acorda sol·licitar una subvenció a la Conselleria d’Agricultura, Pesca i Alimentació per a la realització de les obres d’«Asfaltat del camí Vell de Sant Jordi a Benicarló».\n7. S’aprova, per majoria, la moció del Grup del PSOE contra la Llei de Qualitat de l’Educació.\n8. S’acorda ratificar el conveni amb Explotaciones Urme, SL, que correspon al Pla Parcial la Pedrera.\n9. S’acorda sol·licitar a l’Associació Maestrat-Plana Alta una subvenció per un import del 80% a què puja l’obra de «Millores de l’entorn del paratge del Socors».\n10. No cap pregunta.\nCALENDARI DEL MERCAT DE LA FLOR DE VILASSAR DE MAR\nAl llarg del segle XX, molts calijons i moltes calijones van haver de sortir de la vila a cercar jornal i guanyar uns diners que els ajudaven a cobrir les necessitats de la família i -com se sol dir- a tirar avant. Per regla general, eren treballs de temporada: a plegar olives a les Planes de Tortosa, a la plantada o a la collita de l’arròs a la Ribera (delta de l’Ebre), al clavell a la comarca del Maresme, a la sega del blat a l’Aragó, a la verema a França, a les hortes de Benicarló... Era un treball dur, diferent sovint de les feines a què estaven avesats i allunyat, també sovint, dels lligams de la família.\nEl Mercat de Flor i Planta Ornamental de Catalunya, situat a Vilassar de Mar (Maresme), va editar no fa molt un calendari en què reprodueix diverses fotografies en blanc i negre dels anys 1955 i 1956, cedides pel Museu de la Marina i per Florimar, relacionades amb la collita, la venda i l’exposició de flors.\nA la primera de les fotografies que hi ha al calendari, hi apareixen quatre calijons treballant a la collita del clavell, l’any 1955, a Vilassar de Mar: Carlos Batiste Borrás amb les seues dues filles, María i Amalia Batiste Tomás, i el marit d’aquest darrera, José Sanz Forner. Aquesta família va treballar a can Donís de Vilassar un parell d’anys, i també a Mataró. La fotografia està feta a la propietat de can Donís.\nCAMPIONAT DE FUTBOL 2002/2003\nPrimer partit de lliga i primer punt sumat\n1a jornada: 15 setembre 2002\nCàlig 1 - Atzeneta del Maestrat 1\nGol de Quico Anglés\nVan sobrar els darrers sis minuts de partit\n2a jornada: 22 setembre 2002\nOndense 1 - Càlig 0\nLa veterania dels cabanencs els va fer vencedors\n3a jornada: 29 setembre 2002\nCàlig 1 - Cabanes 2\nEmpat just, tot i l’enuig dels torreblanquins\n4a jornada: 6 octubre 2002\nTorreblanca 0 - Càlig 0\nLa mala sort va fer que l’empat del Roda fos un gol en pròpia porteria\n5a jornada: 20 octubre 2002\nCàlig 1 - Roda 1\nTot i fer un bon partit, es van desaprofitar bones ocasions de gol\n6a jornada: 27 octubre 2002\nConsbur Borriana 3 - Càlig 1\nGol de Mario, de penal\nLa primera victòria va arribar amb la cessió del camp de Traiguera\n7a jornada: 3 novembre 2002\nCàlig 3 - Vilafranca 1\nGols d’Steve (2) i en pròpia porteria\nDos equips de semblants característiques van demostrar per què ocupaven les darreres posicions\n8a jornada: 10 novembre 2002\nOrpesa 1 - Càlig 0\nVa guanyar el Catí, però el Càlig va crear més ocasions de gol\n9a jornada: 17 novembre 2002\nCatí 2 - Càlig 0\nEs va veure un dels pitjors partits dels darrers anys, sense ocasions de gol\n10a jornada: 24 novembre 2002\nCàlig 0 - Rossell 0\nNovament, es va donar una bona imatge i es va repetir la inoperància atacant\n11a jornada: 1 desembre 2002\nAlcalà de Xivert 1 - Càlig 0\nL’empat es va convertir en derrota als despatxos del Cap i Casal\n12a jornada: 8 desembre 2002\nCàlig 1 - Benicense 1 (resultat de 0-3 a la classificació)\nDerrota ajustada, com en els darrers anys, a les Coves\n13a jornada: 15 desembre 2002\nLes Coves de Vinromà 1 - Càlig 0\nVictòria treballada i merescuda abans del descans nadalenc\n14a jornada: 22 desembre 2002\nCàlig 4 - Almassora B 2\nGols de Quico (2), Hugo i Joaquín Sorlí\nLa primera volta de la lliga d’enguany –tot i que encara falta jugar un partit per acabar-la– ha estat una de les pitjors que es recorden des de fa alguns anys, la raó és que l’equip tan sols ha sumat deu punts dels quaranta-dos possibles. Tothom recorda la primera volta del campionat de l’any passat com a molt bona, perquè es va aconseguir sumar un bon nombre de punts. Tot i això, la segona part de la lliga va ser pobríssima en bons resultats i, al final, va valer la renda de punts que es duia de les primeres jornades de la competició. D’aquesta manera tots els aficionats coincidien a dir que enguany les coses es resoldrien a l’inrevés de l’any anterior i que a la segona volta les coses millorarien notablement. Aquest era un bon exercici de motivació i estímul per a la decaiguda moral dels jugadors del primer equip del Càlig CF.\nI això que la primera jornada de lliga va deparar un matx interessant entre dos equips que sempre han realitzat partits vistosos. Càlig i Atzeneta del Maestrat van oferir un bon espectacle i la igualtat va quedar reflectida en el joc igual com en el marcador.\nEl primer partit fora de casa va ser a terres de la Plana Baixa, en el camp de gespa artificial d’Onda, anomenat la Cosa. La tònica dominant va ser la poca claredat en les ocasions de gol i el poc treball dels porters. Però quan tan sols quedaven sis minuts per a la fi del partit, en una jugada aïllada i amb l’aprofitament de l’única errada de la defensa calijona, els locals van aconseguir desnivellar la balança al seu favor.\nEl Cabanes va ser el següent conjunt que va visitar Càlig, en la tercera jornada. La major experiència dels jugadors forasters va fer que la victòria viatgés fins amb els cabanencs, que van aconseguir els dos gols en les dues úniques oportunitats en què es van apropar a la porteria defensada per Jacinto Bofarrull.\nLa bona tasca defensiva realitzada en el partit jugat a Torreblanca va descentrar els locals fins el punt que el veterà capità Paquito va perdre els nervis. Quan l’àrbitre va assenyalar la mitja part, aquest jugador va increpar un espectador calijó, sense motiu aparent. La millor situació sobre el terreny de joc de la defensa calijona va trencar els esquemes dels torreblanquins, que pensaven vèncer el Càlig d’una manera molt còmoda.\nEl partit corresponent a la cinquena jornada es va haver de jugar al camp de les Pistes d’Atletisme de Benicarló a causa de la ressembra de la gespa del Camp Municipal de Càlig. Quico Anglés va aprofitar el llançament d’una falta, efectuat per Mario, per establir l’1 a 0 quan tan sols es duien jugats tres minuts de partit. Però la fortuna no acompanyava el Càlig, perquè el gol de l’empat va ser materialitzat en pròpia porteria per un defensa calijó amb la falta d’entesa amb el porter.\nNovament hem d’esmentar ací la manca d’efectivitat de la línia ofensiva del Càlig, que va quedar palesa en el partit jugat als camps Llombai de Borriana contra l’Atlètic Consbur. Fins a tres ocasions clares van desaprofitar els jugadors dirigits per Josep Maria Andreu per a obrir el marcador, però, per contra, va ser el jove i alhora veterà jugador Loren qui es va encarregar ell tot sol de marcar les diferències i els tres gols dels borrianencs.\nVa haver de passar set jornades per a veure la primera victòria del Càlig CF en el campionat. Va haver de ser al camp de Traiguera, cedit a causa de la ressembra de la gespa a Càlig, i amb l’actuació brillant d’Steve –autor de dos dels tres gols a favor. El Vilafranca no va trobar-se còmode en aquest partit, mentre els calijons van quallar un bon partit, empentats per la necessitat de puntuar per a conservar les aspiracions i mantenir-se dins de la categoria.\nDos dels tres equips que ocupaven els llocs de descens de categoria van mesurar les forces el dissabte 9 de novembre, un cop avançat el partit, sorprenentment de manera unilateral entre la proposta de l’Orpesa i el comunicat de la Federació fet tan sols amb dos dies d’antelació. Açò no és però excusa per a desmeréixer la victòria orpesina, si bé l’equip local coneixia millor el renovat terreny de gespa artificial estrenat durant el present campionat.\nEl sempre difícil desplaçament a Catí es va resoldre, com és costum durant els darrers anys, amb una derrota del Càlig. Aquest cop va ser per 2 a 0, però les ocasions creades pels calijons van acabar per inquietar els catinencs. Aquests no van resoldre el matx fins els darrers minuts de joc, quan el Càlig va arriscar de major manera per tal d’aconseguir l’empat.\nCàlig i Rossell van protagonitzar un dels pitjors partits que es recorden en les darreres temporades al Camp Municipal, perquè el marcador no es va moure en els noranta minuts i perquè ni tan sols es van crear ocasions de gol. Els jugadors es van dedicar a fer faltes més que no a mirar de guanyar els tres punts.\nLa imatge mostrada a Alcalà de Xivert va ser immillorable, perquè els locals pensaven tenir les coses més fàcils en front d’un Càlig situat encara en posicions de descens. Però tot i oferir un bon joc, els gaspatxers van traure un bon rendiment del solitari gol d’Armando, que va sorprendre Jacinto quan es trobava en una posició avançada i allunyada de la porteria amb un fort xut des del centre del camp.\nLa dotzena jornada va aparellar dos equips en situacions ben diferents: el líder, de Benicàssim, i el cuer, de Càlig. No va servir per a res del món haver realitzat un bon joc, perquè els benicassuts van impugnar l’alineació indeguda del jugador Mario, que havia de complir un partit de sanció sense que la Federació ho comuniqués al nostre club amb l’antelació suficient. D’aquesta manera es pot dir que el partit el va guanyar el Benicense als despatxos de València, a uns quants quilòmetres de distància del Camp Municipal de Càlig.\nL’equip de les Coves de Vinromà va ser un altre dels equips que es va veure sorprès per la fermesa de les línies del Càlig CF. Però la manca de punteria davant del porter rival o, més aviat, la falta d’arribades amb perill davant de la porteria covarxina van ser la tònica dominant del joc calijó. Els locals, per la seua banda, tan sols van disposar de l’ocasió que se’ls va presentar a un minut del temps de descans i que no van desaprofitar per a establir l’1 a 0 final. Tampoc serveix de consol saber que el domini de la pilota va pertànyer al Càlig durant els segons quaranta-cinc minuts, perquè el que val a la fi són els tres punts.\nEl darrer partit abans d’arribar al temps de descans del Nadal i Cap d’Any va tenir la recompensa de la victòria del treball ben fet. Tot i anar perdent en dues ocasions, amb resultats parcials en el marcador de 0-1 i 1-2, els dos gols del calijó Quico Anglés, i els gols del també calijó Joaquín Sorlí i del vinarossenc Francisco José Catalán ‘Hugo’ van arrodonir una bona tarda de futbol. La consecució dels tres punts va donar esperances als jugadors dirigits per Josep Maria Andreu i al mateix entrenador targarí, perquè el fet d’ocupar la darrera posició quan quasi s’ha arribat a l’equador del campionat comporta una pressió extra.\nPublicat per administrador a les 19:07


Busquen Moussa Oukabir com a presumpte autor de l'atemptat de la Rambla - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nBusquen Moussa Oukabir com a presumpte autor de l'atemptat de la Rambla\nLa Policia busca altres tres ripollesos d'entre 18 i 23 anys relaiconats amb els atemptats - Els Mossos investiguen si és un dels terroristes abatuts a Cambrils i descarten que fos el conductor que es va saltar un control policial\nefe | barcelona 18.08.2017 | 16:58\nEls Mossos d´Esquadra han identoificat Oukabir com el conductor de la furgoneta. EFE\nLes forces de seguretat busquen, a més del ripollès Moussa Oukabir, un jove de 17 anys considerat presumpte autor de l'atemptat a la Rambla de Barcelona, tres més per si tinguessin alguna relació amb aquesta massacre i l'acció terrorista de Cambrils (Baix Camp) i, en algun cas, per controlar-los.\nAixí ho han manifestat fonts policials, que han insistit en la hipòtesi que Oukabir fora l'autor de l'atropellament amb una furgoneta que va causar la mort de 13 persones i ferides a gairebé un centenar.\nOukabir, nascut a Ripoll (Ripollès) el 13 d'octubre de 1999, per la qual cosa és menor d'edat, té nacionalitat i passaport marroquí i és germà de Driss Oukabir, les dades del qual corresponien a la persona que va recollir una furgoneta Fiat de color blanc, amb matrícula 7086JWD i llogada a l'empresa Telefurgo, a Santa Perpètua de Mogoda (Vallès Occidental).\nEls Mossos d'Esquadra han detingut ja quatre persones en relació amb els atemptats, tres d'elles a Ripoll.\nEn qualsevol cas, les forces de seguretat han estat alertades per controlar tres homes més, domiciliats també a la localitat gironina de Ripoll, d'entre 18 i 23 anys i sobre els que consta un control específic per terrorisme.\nInvestiguen si és un dels terroristes abatuts a Cambrils\nEls Mossos d'Esquadra investiguen si l'autor de l'atemptat d'ahir a la Rambla de Barcelona, en el qual van morir tretze persones, és un dels cinc terroristes que van ser abatuts de matinada a Cambrils, segons ha anunciat avui el major de la policia catalana, Josep Lluís Trapero.\nEn declaracions als periodistes, Trapero ha indicat que, de moment, no s'ha pogut identificar el conductor de la furgoneta de l'atropellament massiu de Barcelona, al qual es continua buscant, si bé ha reconegut que també estan investigant si figura entre els cinc terroristes que de matinada han estat abatuts a Cambrils, quatre d'ells per una única agent dels Mossos.\nEl major ha destacat que la suposada cèl·lula terrorista portava mesos planejant un atemptat amb explosius a Barcelona i que, després de l'explosió de la casa d'Alcanar, on manipulaven diverses bombones de butà, van actuar de forma "desesperada" per atemptar a Barcelona i posteriorment, de forma més "rudimentària", a Cambrils, on van envestir mitja dotzena de persones i van apunyalar a una d'elles.\nDescarten que se saltés el control policial\nEls Mossos d'Esquadra desvinculen de moment el cotxe que ahir a la tarda va fugir d'un control policial a la sortida de Barcelona per la Diagonal, a l'interior del qual es va trobar posteriorment una persona morta amb ferida d'arma blanca, dels atacs terroristes de Barcelona i Cambrils.\nSegons ha anunciat avui el major dels Mossos d'Esquadra, Josep Lluis Trapero, els investigadors no han detectat de moment elements que vinculin el mort i el vehicle, que va atropellar una sergent de la policia catalana, amb els membres de la xarxa terrorista radicada a Alcanar (Montsià) que va perpetrar els dos atemptats.\nLa hipòtesi principal que estudien els investigadors és que el vehicle el conduïa una segona persona, amb el conductor habitual a la part posterior ferit greument d'arma blanca, i que, en comprovar la presència del dispositiu antiterrorista, es va saltar el control dels Mossos d'Esquadra envestint una sergent, a qui li va trencar la cama.\nPocs metres després, un agent va tirotejar el vehicle que, això no obstant, va poder prosseguir amb la seva fugida durant uns tres quilòmetres, fins a arribar a l'altura de l'edifici Walden de Sant Just Desvern (Baix Llobregat).\nSegons la investigació, el conductor del vehicle va fugir després d'abandonar el turisme, amb el seu propietari greument ferit als seients posteriors.


Museus privats — Partit Socialdemòcrata\nMuseus privats https://www.psa.ad/actualitat/opinio/museus-privats https://www.psa.ad/@@site-logo/logo.png\nFa poques setmanes coneixíem la notícia que el Museu Fàbrica Reig tancava les portes després de 19 anys d’activitat i que a partir del gener vinent adoptarà un format virtual. Uns dies després, el Museu del Perfum anunciava també el seu tancament després de 17 anys d’existència. Certament són males notícies per a la cultura del nostre país perquè perdem uns referents de qualitat. El primer, que depèn de la fundació més activa d’Andorra, no ha pogut sobreviure i no se’ls pot retreure res, al contrari, hem d’agrair-los haver-nos permès gaudir d’unes magnífiques exposicions temporals fruit de la gran tasca i de la tenacitat de la seva directora, Maria Martí. El segon, una excel·lent col·lecció reunida pacientment per Imma Zamora i Francesc Remolins i que han compartit generosament.\nEl Consell Internacional de Museus (ICOM) alertava de la crisi creada per la pandèmia, ja que a Europa un 8% dels centres no tornaran a obrir. Mentrestant, el ministeri de Cultura no va veure els senyals d’alarma? Es va preocupar de conèixer les inquietuds d’aquests centres? I l’ICOM andorrà, tampoc? Amb tanta presentació amb “bombo i platerets” del Llibre Blanc i amb el recent encàrrec de redacció del Pla estratègic de Cultura, on queda la col·laboració publicoprivada? On queda el mecenatge cultural? On queda el deure de l’Estat a garantir la conservació, promoció i difusió del patrimoni històric, cultural i artístic? El silenci del ministeri és inexplicable. I el comú de Sant Julià de Lòria no intuïa que alguna cosa estava a punt de canviar en un moment clau de preparació de la seva candidatura com a ciutat creativa que ara queda certament tocada?\nPodem compartir que els museus i el sector cultural, en general, s’han d’adaptar als nous temps, però no comparteixo que comporti fatalment al seu tancament. L’art i la cultura han d’estar sempre amb nosaltres per enriquir les nostres vides.


Dos avis amb el cap del drac i del gegant nou protagonitzen el cartell de Festa Major - Canal Terrassa\nDos avis amb el cap del drac i del gegant nou protagonitzen el cartell de Festa Major\nJosep Maria CodinaData: 01/06/17\nAquest és el cartell que anuncia la Festa Major 2017, i marca l’inici del compte enrere perquè comenci la festa. L’obra és de l’estudiant de segon de Gràfica Publicitària de l’Escola Municipal d’Art i Disseny, Clàudia Rodríguez, i ha estat seleccionada entre 24 treballs més fets per alumnes del seu curs.\nRodríguez té 22 anys, és de Sant Joan de Vilatorrada i la primera vegada que obté un reconeixement com aquest. Aquest dijous s’ha donat a conèixer el cartell que s’identificarà amb la Festa Major d’aquest any i dóna el tret de sortida als darrers dies de preparació de concerts, balls, recitals i entreteniment.\nCada any el cartell de la Festa Major és fruit de l’esforç dels alumnes de l’Escola d’Art i Disseny que participen en l’elaboració del cartell. D’aquest cartell ja s’ha dit que era innovador, fresc i impactant i que només queda que com la Festa Major, tothom se’l faci seu.\nTags: aviscartelldissenyfestaFesta Majorinnovació\nEls examinadors de trànsit comencen 20 dies de vaga i els professors alerten de col·lapse a les autoescoles\nEsquerra-MES passa comptes de la seva acció política des de l’oposició


Red Rats: 2013\nL’inici del dia porta noticies dispars. Per una banda, el Govern sembla sobrepassat per la situació (estranyament) i la població s’ha començat a sublevar enfront el mateix govern a Madrid. A més, tres dels personatges estan força cansats així que no participaran en aquesta sessió (per primera vegada venia de dirigir unes sessions amb 5 i 6 jugadors) així que per afrontar el nou dia, només tres jugadors estaven disposats a explorar l’indret i organitzar la gent i els queviures.\nVaig plantejar aquesta sessió com una presa de contacte amb el poble en la qual, el jugadors s’haurien de fer càrrec de la nova situació i prepar-se per allò pitjor, que segurament estava per arribar. També hi volia posar una miqueta d’acció o sigui que estava tot preparat. Malauradament, una altra vegada em vaig veure superat per els jugadors i la seva interpretació de la situació i les seves reaccions.\nEn una de les pàgines finals del manual, l’autor encoratja als directors de joc a conèixer perfectament la zona on es desenvolupa l’acció i aquesta vegada jugava en camp contrari. Però això no fou, finalment una dificultat sinó que va afegir quelcom més al joc, segons el meu punt de vista, una gra més de sorra a l’ambientació i a la vivència de l’aventura.\nUn dels jugadors, el resident en el poblet, descriví un a un els habitants de les diferents cases (sobre un plànol ja que la seva intenció era convocar als residents per tal d’avisar-los de la infecció, comprovar l’estat de les vivendes i tal vegada, fer-se tots forts en una d’elles). La descripció fou exhaustiva per la qual cosa va ser molt fàcil interpretar als diferents personatges.\nL’exploració del poble fou entretinguda... Molta gent gran, espantada i sola a excepció de dos petits contratemps en forma de zombie en una de les vivendes més allunyades. Eren els primers infectats que mataven els personatges i aquest fet els va fer adonar-se’n que individualment, els zombies son lents i poc efectius, per la qual cosa es van veure encoratjats.\nLa reunió no fou tan bé ja que una de les famílies importants del poble no s’acaben de refiar dels jugadors i dubten de tot allò que es diu que està passant... Res com donar-li una dosi de realitat en forma de veí convertit en mort vivent per tal de convèncer el personal. Dit i fet, la proposta d’ocupar tan sols una vivenda per tal de ser més forts davant la Fi del Món ja es una realitat.\nLa sessió finalitza amb una visita al Poble més important veí, amb la missió d’aconseguir antibiòtics i productes d’alimentació i de neteja per al bebe rescatat del la veína zombie. La sorpresa dels jugadors esdevé quan el poble sembla tenir sota control la infecció, barricades a les entrades, marcatge de les vivendes amb infectats i l’alcalde possant ordre enmig del rebombori. Però sempre hi ha gent disposada a treure profit de les desgràcies alienes i un d’ells es el farmaceutic, que davant dels impagament de les receptes per part del Govern català, ha aprofitat per incrementar els preus dels seus productes d’una forma desmessurada.\nEls jugadors, sense diners i sense saber on recòrrer, acudeixen al CAP amb la finalitat de trobar algun medicament disponible. Allà no trobem cap indici d’infecció i medicaments suficients per paliar la infecció de la veïna, a part de certs rastres de sang molt sospitosos...\nFinalment els jugadors tornen al seu domicili amb la sensació d’una feina ben feta i planificant quines han de ser les següents mesures a prendre i sobretot, si serà o no encertada la seva decisió de compartir un sòl sostre amb tots els habitants del poblet.\ndins de actual play, dirigint, el fin del mundo: apocalipse zombie, zombie


AMICS DELS MUSEUS DALÍ: Els Amics dels Museus Dalí homenatgen Lola Mitjans, impulsora i presidenta de l’entitat durant 23 anys\nEls Amics dels Museus Dalí varen retre homenatge a Lola Mitjans divendres passat a Figueres. Impulsora de l’entitat per encàrrec del president de la Fundació Salvador Dalí, Ramon Boixadós, va estar al capdavant de l’entitat fins al mes de juny de 2015. Al llarg de vint-i-tres anys, ha encapçalat l’associació que compta amb més de sis-cents socis i que es dedica a difondre la imatge del Teatre-Museu Dalí de Figueres, el Castell Gala-Dalí de Púbol i la Casa-Museu Salvador Dalí de Portlligat a través d’activitats diverses.\nOscar Tusquets i Lola Mitjans asseguts acompanyats d'alguns membres de la Junta dels Amics\nL’acte d’homenatge es va incloure en el sopar – tertúlia que va convidar l’arquitecte Òscar Tusquets, estret col·laborador de Salvador Dalí amb qui varen crear la sala Mae West (1975) del Teatre – Museu Dalí de Figueres, fàcilment recordada pel sofà en forma de llavis que s’ha convertit en una icona del món dalinià. Tusquets, durant la seva distesa intervenció, va resseguir la seva amistat amb l’artista figuerenc des de mitjans dels anys 60 així com nombroses anècdotes d’aquells anys. Segons va explicar, Dalí ha estat la persona “més creativa i intel·ligent” que ha conegut.


CASTELL DE TARADELL - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\n27 de maig 2021 - 7.45 - 17.00\nEn aquesta excursió visitarem el Castell de Taradell. Conegut també com a Castell de Can Boix, nom de la casa de pagès més propera a l’antiga fortificació, és un edifici medieval adaptat a la balma del turó sobre el que es va edificar (podríem dir que té semblança en part al Castell de Popa). Té una situació excepcional, amb grans vistes a tot el seu redós i un entorn de balmes i sectors de gran bellesa.\nPartirem de l’Església parroquial de Sant Genís de Taradell, l’edifici més destacat de la vila, i caminarem fins la capella de Sant Quirze de Subiradells, la més antiga documentada al municipi. Es troba solitària, en un lloc boscós i molt tranquil.\nD’aquí, pujarem en direcció al Castell. Passarem per un seguit de cavitats naturals, fetes per l’erosió de l’aigua. Aquestes cavitats reben el nom de Cuines de Rocaguinarda, ja que en ella es refugiava el famós bandoler Perot Rocaguinarda. També durant la Guerra Civil (1936-1939) van servir encara com a amagatall per a gent perseguida. Qui vulgui les podrà visitar baixant per un petit tram de camí de pedra.\nAbans d’arribar al castell anirem a la Torre de l’Enclusa, una curiosa formació que de lluny recorda una enclusa, el bloc d’acer on els ferrers hi piquen el metall. Aquest és el punt més alt del municipi, un mirador amb unes vistes magnífiques sobre la Plana de Vic, el massís del Montseny, Les Guilleries, Pirineus així com el Castell i poble de Taradell.\nAra sí, ja enfilem cap al Castell de Taradell, el nostre objectiu d’avui. El Castell té una situació excepcional, amb grans vistes a tot el seu redós i un entorn de balmes i sectors de gran bellesa.\nJa de baixada cap a Taradell, passarem pel seu embassament, tot just abans d’arribar al final de l’excursió d’avui.\nUna ruta on descobrirem el mon dels bandolers, la història dels castells i on podrem gaudir de vistes i imatges realment boniques.\nPersones sòcies 30 o 60=persones sòcies que porten 30 o 60 dies d’activitat com a sòcies de Cordada.


JOSEP PONS SANSALONI DESIGNAT CAIXER CASAT PER AL BIENNI 2017/2018\nL’alcaldessa Conxa Juanola, una vegada consultada la Comissió de Seguiment dels Protocols, i avaluades les circumstàncies que s’han produït els darrers mesos, ha nomenat Josep Pons Sansaloni com a caixer casat, el qual tindrà la responsabilitat de presentar una proposta de composició de la Junta de Caixers.\nMaó, 3 de març de 2017\nL’alcaldessa Conxa Juanola, una vegada consultada la Comissió de Seguiment dels Protocols, i avaluades les circumstàncies que s’han produït els darrers mesos, ha nomenat Josep Pons Sansaloni com a caixer casat, el qual tindrà la responsabilitat de presentar una proposta de composició de la Junta de Caixers, els membres de la qual han de complir les mateixes condicions que les demandades, en el seu moment, a la convocatòria de votacions.\nPercentatge de participació insuficient a les darreres eleccions\nEl passat mes de desembre es van realitzar les eleccions per a la Junta de Caixers del bienni 2017/2018. Atès que el percentatge de votants sobre el nombre total del cens va ser del 25% i que, d’acord amb el que marquen els protocols i les bases de la convocatòria, aquesta participació no arribava al mínim del 50% exigit, no es va produir l’elecció.\nEn aquests casos, és d’aplicació l’article 22.1 de la convocatòria, que estableix que “en cas que la participació fos inferior al 50% del cens electoral, l’Alcaldia, efectuades les consultes que consideri oportunes i necessàries, podrà acceptar, rebutjar o modificar el resultat electoral, i nomenarà, mitjançant el corresponent decret d’Alcaldia, la nova Junta de Caixers”.


Iceta afirma que l'única solució per Catalunya és un referèndum\nEl primer secretari del PSC recrimina a les forces secessionistes que "encara ningú m'ha explicat com s'assoleix la independència dins de la Unió Europea i dins d'un Estat democràtic sense negociar amb el Govern d'aquest Estat".\nMartes, 24.03.2015 12:21\nEl primer secretari del PSC, Miquel Iceta, ha assegurat que l'única solució possible per resoldre la tensió independentista és cel·lebrar una consulta o referéndum per legitimar un Estat federal o per legitimar la independència.\nIceta, no obstant, ha avisat que és un tema que no es pot decidir unilateralmente, i sense pactar amb les Corts no és possible fer ni una cosa ni l’altra. Així ho ha afirmat en una entrevista a El Punt Avui TV.\nEl primer secretari socialista també ha mostrat els seus dubtes sobre el full de ruta sobiranista veient les actuacions del president Mas, però també les d'ERC. Iceta ha destacat la contradicció de Mas en dir que no hi hauria eleccions plebiscitàries sense llista unitària del sobiranisme i, en canvi, haver anunciat unes eleccions per al 27S en què els independentistes concorreran per separat.\nVeu poc recorregut al pla independentista\nEn relació al full de ruta de CDC i ERC, ha considerat que no cal que esperin a tenir una majoria el 27S, doncs ja la tenen ara. Tampoc veu útil fer una declaració de sobirania l'endemà, perquè ja ha fet una el Parlament autonòmic no ha tingut cap recorregut polític.\nFinalment Iceta ha advertit que una majoria parlamentària no és suficient per a la independència sense un referèndum. I ha recriminat als partits i al moviment independentista que "encara ningú m'ha explicat com s'assoleix la independència dins de la Unió Europea i dins d'un Estat democràtic sense negociar amb el Govern d'aquest Estat".


Problema amb la linkatització a partir d'Ubuntu 16.04 :: Linkat :: GNU Linux\nProblema amb la linkatització a partir d'Ubuntu 16.04\nRegistrat/da: 10 / Set / 2016\nDarrera visita: 15 / Nov / 2018\nEnviat: 10/Set/2016 - 11:15\nestic instal·lant linkat a partir d'ubuntu 16.04 en un hp elitebook 8460p (no sé si aquesta dada és important, no en sé gaire de tot plegat). Ja ho havia fet altres vegades en altres equips i no havia tingut cap problema. Ara, però, un cop li dono a instal·lar el "linkat-install" es queda penjat. Si ho faig un parell de vegades, surt una icona a l'esquerra "esperando para instalar".\nHe vist que la direcció quan es baixa el paquet comença per "ftp://" i la que surt al tutorial que teniu vosaltres penjat "http://". No sé si això té alguna cosa a veure. També he provat a introduir a "software y actualitzaciones", "otros softwares", les línies ATP de linkat (he provat amb http:// i ftp://), per comparació amb un altre equip que tinc i en les que sí que està instal·lat correctament. No ha canviat res en fer una actualització, surt un missatge d'error: "falló al descargar la información del repositorio. Compruebe su conexión a internet" (tinc connexió, no molt ràpida, però n'hi ha).\nNo sé, a veure si em podeu dir alguna cosa. Com he dit, no tinc gaire idea de tot plegat. Moltes gràcies, salutacions,\nEnviat: 15/Set/2016 - 09:05\nEls repositoris s'han d'especificar con http://, segurament l'error és d'especificar els repositoris com a ftp://.\nEl paquet linkat-install es pot descarregar per FTP i per HTTP, és el mateix.\nEt poso les ordres que s'han d'executar per linkatitzar Ubuntu, és lo que fa el paquet linkat-install, per tant, si fas anar aquestes ordres no necessites instal·lar el paquet.\nAbans de fer-lo, elimina els repositoris que has afegit a ma per evitar errors.\nsudo apt-key add pubkey-linkat16.gpg\nsudo cp linkat-repo-16.04.list /etc/apt/sources.list.d/\nsudo apt-get install linkat-base\nSi vols instal·lar el programari educatiu també, has d'executar l'ordre següent:\nsudo apt-get install linkat-mp-edu\nEnviat: 15/Set/2016 - 11:42\nMoltes gràcies, ha funcionat perfectament. Salutacions,


Quina és la vacuna per al coronavirus més demandada?\nBarcelona. Dimarts, 24 de novembre de 2020. 12:01\nActualitzat: Dimecres, 25 de novembre de 2020. 14:08\nHi ha diversos assajos per intentar trobar una vacuna per al coronavirus tan aviat com sigui possible. Aquest dilluns, la vacuna d'Oxford i AstraZeneca feia públics els seus resultats d'efectivitat de prop del 90%. Unes dades semblants a les de Pfizer i Moderna. També la russa Sputnik V ha anunciat una efectivitat del 92%.\nLa vacuna de la Universitat d'Oxford és més barata que la de Pfizer i es fabricarà en diversos països, des de l'Índia fins al Brasil. A més, no necessita unes temperatures d'emmagatzematge tan baixes.\nSegons ha publicat Bloomberg, la vacuna més demandada és precisament la d'Oxford. Qui n'ha demanat més dosis és Europa, amb 505,3 milions, seguida pels Estats Units amb 300 milions. La resta del món també ha optat per reservar-ne de l'AstraZeneca 2.400 milions. La segona més demandada és la Novovax amb 160 milions a Europa, 100 als EUA i 1.100 milions a la resta del món.\nLa de Johnson & Johnson –Espanya en va autoritzar la setmana passada el primer assaig en fase 3– és la tercera més demandada, amb 430 milions a Europa, 300 milions als EUA i 538 milions a la resta del món. Per altra banda, a la quarta posició, hi ha la de Sanofi. Europa n'ha demanat uns 360 milions de dosis, 600 milions als EUA i 272 milions, la resta del món.\nLa de Pfizer i BioNTech està en cinquena posició, sigui per les dificultats d'emmagatzematge o pel preu. Europa n'ha demanat 333 milions de dosis, mentre que els Estats Units, 600 milions. Pel que fa a la resta del món, se n'han demanat 192 milions. Els Estats Units és el país que més dosis ha demanat d'aquest laboratori i del de Moderna, ja que de fet ha finançat en gran part la seva recerca. D'aquesta manera, els EUA n'han demanat 600 milions de dosis, mentre que Europa n'ha demanat 169,5 milions. La resta del món n'ha demanat 107,7 milions.\nPel que fa a la vacuna Sputnik V, ni Europa ni els Estats Units n'ha demanat cap dosi.\nTop 10 de les vacunes més demandades\nAstraZeneca (3.200 milions)\nNovovax (1.400 milions)\nJohnson & Johnson (1.300 milions)\nSanofi (1.200 milions)\nPfizer/BioNTech (1.100 milions)\nModerna (777,2 milions)\nSputnik V (537,4 milions)\nCurevac (405 milions)\nSinovac (229 milions)\nClover/Glaxo (200 milions)\nImatge principal: un dels assajos de la vacuna per al coronavirus de la Universitat d'Oxford i AstraZeneca / Efe


La Taula sobre l’Emergència Climàtica es reuneix avui per debatre localment sobre el futur del planeta | Ràdio Calella Televisió\nLa Taula sobre l’Emergència Climàtica es reunirà aquest vespre per celebrar la seva primera trobada en la qual començaran a treballar per pal·liar els efectes del canvi climàtic. El Ple Municipal va aprovar la creació de la taula amb l’objectiu de buscar mesures que, des de l’àmbit local, permetin afrontar el nou escenari mediambiental. La mesa vindrà precedida per una conferència a càrrec dels tres experts que formen part de la taula. Són el geògraf Martí Boada, el biòleg marí Francesc Peters, i l’ornitòleg Enric Badosa. En aquesta primera trobada es decidirà la periodicitat de les sessions i es posarà fil l’agulla als seus objectius: planificar i desenvolupar un Pla Municipal de resposta a l’emergència climàtica.\nAquesta Taula haurà de determinar quines accions es poden fer per mitigar els efectes del canvi climàtic. A l’espera del treball que pugui fer la mesa, des de l’àrea de Sostenibilitat, i a partir d’una moció de Calella en Comú, s’ha encarregat un estudi per conèixer i determinar els efectes que podria tenir el canvi climàtic sobre les dues principals àrees verdes de Calella: el parc Dalmau i el passeig de Mar. Ho ha explicat en declaracions a Ràdio Calella TV el regidor de sostenibilitat, Albert Torrent.\nVe d’una proposta dels comuns al Ple, aprovada per unanimitat, per fer un estudi de l’efecte del canvi climàtic en els plants del Passeig. És un fet extraordinari que el plàtan visqui tan a prop de mar, perquè no és el seu lloc natural i l’aire salinitzat l’hauria d’afectar molt. I en canvi, els nostres fa cent anys que hi són. Per tant aquest estudi va ser una bona proposta per saber quin és l’estat de salut i quin serà el seu futur amb el canvi climàtic. Llavors des del govern també vam decidir fer extensiu aquest estudi als arbres del Parc Dalmau.\nAquest estudi s’acaba d’adjudicar a una empresa que serà l’encarregada de fer la previsió. L’equip de govern espera poder tenir-ne els resultats de cara la primavera.\nTot just hem encomanat aquest estudi a una empresa que ens va recomanar el professor Boada, i esperem que ens doni algunes pautes per conversar els arbres durant molts anys. Aquesta empresa ja estan treballant però encara no sabem cap previsió, esperem això si, tenir l’estudi per abans de l’estiu.\nTorrent també ha assegurat que se seguiran totes les pautes d’actuació que marqui l’estudi. La Taula d’Emergència s’encarregarà també de proposar noves accions i nous estudis.\nLa primera Taula sobre l’Emergència Climàtica se celebrarà aquest vespre i vindrà precedida per una conferència oberta al públic a les 19 a l’Espai Municipal de Can Saleta. Aquesta conferència es podrà seguir en directe per Ràdio Calella TV.\nSegüent La cantant Anna Luna actua aquest vespre al 21è Cafè Jazz\nAnterior Calella en Comú i Esquerra tornen a reclamar la incorporació d’un tècnic de Medi Ambient


jaumegrimp: Quarta Torre Bassa e Alta i Torre dei Ingleses. Grup Cinque Torri. Dolomites d'Ampezzo.\nQuarta Torre Bassa e Alta i Torre dei Ingleses. Grup Cinque Torri. Dolomites d'Ampezzo.\nEl grup de les Cinque Torri\nHa canviat el temps i ha caigut una bona nevada, la temperatura és baixa, zero graus de matinada...toca buscar zones calentes i mes curtes; el grup de les Cinque Torri és ideal. Situat prop del coll de Falzarego disposa d'un telefèric per apropar-s'hi o be una pista, que a l'agost té restriccions de pas, però ara al setembre no tindrem mes problema que trobar-ne l'inici, força abans que l'aparcament del Telefèric, i l'estretor i pendent continuat 18%!\nArribant al refugi de las Cinque Torre ens rep la Torre Grande!\nA l'inici d'una llarga recta, a ma esquerra un trencall poc evident, malgrat estar indicat! ja a la pista asfaltada uns avisos de les restriccions i una tanca, avui oberta. Desitjant no trobar cap cotxe de cara enfilem en primera! la costeruda i boscosa pista. Abans d'arribar al refugi Cinque Torre podem aparcar en uns petits replans. Fa un dia esplèndid, net i clar, al sol s'està molt bé a l'ombra fa fresca.\nFem una visita al refugi, petitó però molt agradable, ple de fotos amb les vies d'escalada mes interessants...ens enfilem al peu de la Torre grande on una cordada és a la via Míriam, l'Ivan ja si vol posar! però preferim començar per alguna altra, al final però ens en penedirem, ja que no ens quedarà temps! Hi ha molta gent fent esportiva, la zona és d'escola. Passada la Torre grande tenim al davant el telefèric i el refugi Scoiatoli, nosaltres ara baixem a buscar la Quarta Torre on volem fer la via normal, vaig veure al blog de\nla ressenya d'aquestes vies i em van semblar prou interessants. Ja a peu de via decidim començar per l'esperó que baixa del desplom, amb més dificultat però assegurat amb alguns bolts.\nSota l'esperó comencem la via tot fent una variant.\nPer aquest vessant assolim la Quarta Torre bassa\nLa roca és relliscosa al començament ja que aquí les vies es fan molt, amb compte em vaig enfilant fins fer reunió sota el sostre característic. Passat el tram mes fi desapareixen les expansions per retrobar l'equipament clàssic de la zona, claus cimentats de gran tamany. Amb un flanqueig a l'esquerra comença la segona tirada, és senzill i amb bona presa, trobo força punts per a fer reunió però segueixo amunt ara per tereny més dret, amb uns cantos d'escàndol, una disfrutada!\nL'Eduard recuperant la primera tirada\nSegona reunió, els companys comencen la Torre Alta.\nEntro en una feixa on hi trobo dos italians que ja han rapelat de la Torre Bassa i comencen l'Alta, mentre recupero l'Eduard i l'Ivan observo els estètics passos per anar a buscar l'altra paret. Em resta una tirada fins al cim, força dreta però també amb molt bona roca i millors preses. Del cim estant mentre asseguro arriba un guia amb els seus clients, pujarà aquest llarg amb la corda en bandolera mentre els terroritzats clients s'el miren...\nAl cimn de la Torre Quarta bassa\nSortosament el guia apart de ser una mica, força, fatxenda, no és mal tio, ens pregunta si anirem a fer la Torre Alta i al dir-li que sí decideix baixar els clients des d'allà mateix. Nosaltres ens afanyem a rapelar i a iniciar la segona torre.\nPas entre les dues agulles\nÉs una escalada molt estètica, sense arribar al fons de les dues agulles, a la que l'amplada ho permet, avanço amb una cama a cada agulla fent un ramonage ben obert i divertit anant a buscar un collet d'on ja s'encara la paret de la Torre Alta. És senzill, però cal mirar-s'ho i procurar de posar algun pont de roca (clessidra) entre chiodis (claus cimentats).\nRecuperant el primer llarg de la Torre Quarta alta\nEntrant a reunió\nAbans d'entrar a reunió hi ha un tram força llarg a protegir, aquí justament la roca no és gaire sòlida i la protecció precària, sort que per la dreta, tot i ser més atlètic la roca és bona amb preses que dónen confiança. Un petit flanqueig a l'esquerra i retrobo els Italians que han ensopegat en un pas que hi ha a la sortida, un desplom en el que anava de primer ha hagut de baixar...\nA l'aplanat cim amb la Tofana di Rozes de fons.\nL'Eduard i l'Ivan xalen tot enfilant-se i és que la paret és molt maca! Continuo ja cap al cim, possiblement aquesta curta tirada s'hagués pogut fer d'un cop, però aleshores no controlaria gens els companys, i tanmateix no tenim pressa i m'ho estic passant molt be! Un tram trencat i sóc sota el desplom, hi ha bona presa i és qüestió de posicionament, una tibada i superat! ara una grimpada i surto a la planura del cim.\nSegona agulla del dia, al fons el proper objectiu.\nJa tots tres dalt, el Celestí és fent la Ferrata del Nuvolau, ens explaïem en el fabulós paisatge que tenim al davant, la Tofana de Rozes hi destaca, l'esbelta agulla dels Anglesos també i està essent escalada pel guia d'abans, es veu molt estètica, decidim que quan baixem la pujarem.\nRapelant la torre alta amb la bassa al darrera\nEns preparem per pujar la Torre dei Inglese\nMirant cap al Paso Falzarego anem baixant fins a trobar el nostre ràpel, ben volat i de gairebé seixanta metres! els companys Italians baixen per la paret de la dreta en dos ràpels. Ja al terra som al davant de l'esbelta agulla dels Anglesos, ara és el torn de l'Eduard.\nTorre dei Ingleses\nComença per una xemeneia vertical que es veu molt maca, llàstima que la roca sembla marbre! amb compte i amb tècnica es va enfilant, els claus cimentats no són precissament a tocar...abandona en algun punt la xemeneïa per pujar per la placa, però arriba a la reunió per dins. Ara som a l'ombra i fa fred, l'Ivan que és un fredolic es posa el buff i tot el que porta!\nA la segona tirada, ara per placa compacta!\nEl següent llarg canvia completàment de tònica, ara per placa prou compacta com a Montserrat. La sortida és el que li costarà mes a l'Eduard, és finota i rellisca; a mesura que s'enfila van apareixent preses d'escàndol que el fan gaudir de la via; aquesta passa pel costat d'una placa solar que alimenta un sismògraf, no fa massa que va caure una torre!!!\nFa fresca dalt la Torre!\nJa és al cim i ens avisa que podem pujar, quina disfrutada, el flanqueig i l'aresta semblen fets expressament per a ser escalats i la vista dalt de tot compensa la fresca que hi fa, ves no ens movem gaire que sinó el sismògraf s'espantarà!! Un xiulet ens avisa que el Celestí ja ha tornat de la ferrata, estirat a baix ens segueix les evolucions. En dos ràpels ens retrobem, l'hi ha anat molt be i ha nosaltres també, però l'Ivan que avui encara no ha escalat de primer està frisós i es posa a una via d'esportiva del mur del davant de la torre alta, s'ho passa d'allò més be, suant de valent ara sí malgrat la fresca. Abans de retirar-nos fem el "tonto" en una placa Slab assegurada amb bolts, gràcies als que arribem al despenjament, renoi amb l'adherència!! haurem d'anar a la Pedriza!\nRetrobem el Celestí que ha anat a una ferrata\nEns voldríem mes, però s'ha fet tard, la Míriam a la Torre grande haurà d'esperar, però segur que hi tornarem oi Ivan? enfilem cap al cotxe amb satisfacció, aquest grup és per passar-hi una setmana sencera però és que hi ha tanta feina a fer a Dolomites que t'atabales!\nQuarta Torre Alta i Bassa itinerari aproximat.\nTorre dei Ingleses itinerari aproximat.\nZona a conèixer, ni que sigui per passejar-se entre el seu caos de torres...no és la típica escalada de Dolomites, de llarga aproximació i descens complicat, tot el contrari, és com un parc d'aventures per als escaladors amb tot aprop i amb graus per tots, això sí amb l'equipament típic de la zona: N.D.A. o el que és el mateix Normale Dotazione Alpinística, que vol dir porta de tot i força!\nPublicado por jaumeplanellpiqueras en dimecres, d’octubre 24, 2012\nEtiquetas: Escalada clàssica Dolomites. Passo Falzarego.\nCarai, vaja escapada per la diada, a Dolomites, no heu perdut el temps, felicitats i canya!\nVeig i llegeixo una meravella de lloc, un Montserrat dolimític potser.\nQuines agulles, quin fart d'escalar. Com es suggereixen les unes a les altres; m'ho imagino com si hi fos.\nHi ha prou vida per abastar tot allò que s'ens presenta a l'horitzó?\nBona, aquesta, Jaume!! La única vegada que hi he estat, vam haver de marxar de seguida per una nevada..., i això que era al juliol! No ho sabia que n'havia caigut una de torre per un sisme, saps si fa gaire?\nEi Moli! ens hagués agradat fer mes coses, com ara la Dibona ala Cima Grane però encara vam aprofitar prou el temps.\nSergi, les Dolomites em van aclaparar, veus tanta paret que ho voldries pujar tot...i clar é simpossible. Les Cinqwue Torri són a mida Montserratina, més abastables i sí ti sents com a casa.\nHola JOan, doncs això ens van explifcar, i no fa gaire díuen que quan el sisme del Friuli...però tampoc ho sé del cert, hairàs d'investigar mes. Ja has tornat dels Alps?


Els pobles revaliden el Transport Rural amb finalitats Metges de la Diputació contra la despoblació amb un seguiment del 97% | Castelló Extra\nEls pobles revaliden el Transport Rural amb finalitats Metges de la Diputació contra la despoblació amb un seguiment del 97%\nEl Govern Provincial aprova la distribució de 638.000 euros entre 112 ajuntaments per a la prestació del servei en 2019\nEls ajuntaments dels municipis de menys de 5.000 habitants han revalidat la utilitat del Transport Rural amb finalitats Metges de la Diputació com a servei útil per a revertir la despoblació en sol·licitar-ho un total de 112 municipis dels 115 de menys de 5.000 habitants que hi ha a la província. Així es desprén de l’aprovació en Junta de Govern de les subvencions que per quantia total de 638.091 euros garantiran la prestació d’aquest servei pioner en les zones més deshabitades de la província.\nEl diputat provincial de Desenvolupament Rural, Pablo Roig, ha assegurat que “el massiu suport dels ajuntaments a aquest servei que vam posar en marxa l’últim quadrimestre de 2018 en forma d’experiència pilot és la millor prova d’haver creat una eina útil al servei dels majors i les seues famílies”.\nEn aqueix sentit, Roig ha assegurat que “aquest servei respon a una necessitat real de les famílies que viuen als pobles xicotets de la nostra província. Una cosa tan senzilla com facilitar el transport d’aquestes persones a les seues visites mèdiques fóra dels seus pobles els facilita molt el seu dia a dia no solament a ells sinó als seus familiars, que en moltes ocasions no resideixen en el mateix poble”.\nCal tindre en compte que la Diputació ha estat oferint ja aquest servei gratuït de taxi a aquells veïns que no disposen de vehicle propi o manifesten la incapacitat de conduir, per a l’assistència a consultes externes de centres hospitalaris o als centres d’optometria, revisió auditiva i odontologia en municipis pròxims.\nRoig ha conclòs que “és una obsessió per a nosaltres impulsar la igualtat d’oportunitats entre tots els veïns de Castelló independentment del lloc de la província on trien viure. Aquesta mesura extraordinària ajuda a les famílies dels nostres majors a conciliar la seua vida familiar i laboral, ajuda a les persones que més complicat ho tenen per a desplaçar-se a decidir quedar-se a viure en els seus domicilis als pobles perquè els posem mitjans que així ho faciliten. Castelló són totes i cadascuna de les seues 135 identitats i pel seu manteniment continuarem treballant i ideant nous recursos que ajuden a això”.\nDes de la Diputació, aquesta iniciativa que dóna resposta als problemes de transport que tenen les persones majors de l’entorn rural es considera com una de les mesures fonamentals a implementar per afavorir que la població romanga en les zones rurals d’origen i que col·laborarà en bona mesura a frenar l’èxode de població de l’interior.\nLa Diputació de Castelló manté moltes altres mesures per a tractar de contrarestar la despoblació de l’interior com una de les seues actuacions més prioritàries. Així, el Govern Provincial suma aquesta iniciativa a altres recursos que ja ha posat en marxa contra la despoblació rural i que han tingut molt bona acollida com són les escoles matineres en centres educatius i les Unitats Respira (Unitats de Respir Familiar) per a la cura de dia de persones majors dependents, també les ajudes a la natalitat per a municipis de menys de 1.000 habitants.


Rafa Nadal pateix més del compte per superar Pablo Andújar i passa a tercera ronda de Roland Garros\nEl manacorí jugarà en tercera ronda contra el croat Antonio Veic\nDesprés de passar ronda amb dificultats el dia del seu debut, el manacorí s'ha desfet del tenista espanyol en tres sets: 7-5, 6-3 i 7-6 (4)\n1 min. París 26/05/2011 19:22\n260x366 Rafa Nadal / PATRICK KOVARIK / AFP Rafa Nadal / PATRICK KOVARIK / AFP\nRafa Nadal ha tornat a patir més del compte per superar ronda al torneig de Roland Garros. Després d'haver de necessitar 5 sets per desfer-se de John Isner, el manacorí s'ha imposat en 3 sets a Pablo Andújar, però remuntant un 1-5 i 0-40 al tercer parcial.\nAndújar, que aquesta temporada ha guanyat el seu primer torneig de l'ATP a Casablanca en individuals, és el 48è del món, i entre el seu palmarès hi destaca el Roland Garros en dobles el 2004. I ha forçat Rafa Nadal a grans intercanvis, allargant el partit en 3 hores i 18 minuts.\nNadal s'enfrontarà en tercera ronda amb el croat Antonio Veic, 227 del món, procedent de la fase prèvia, qui està essent la revelació del torneig després de derrotar el rus Nikolai Davidenko, per 3-6, 6-2, 7-5, 3-6 i 6-1.