"Cinema i Música Antiga" al Truffeaut\nNovena edició per la Societat Handeliana de Girona\nEl mes de març hi ha a Girona tres interessants cites per als amants de la músic ai del cinema. Seran al Cinema Truffeaut:\n- 04-III (18,30 h) "Barry Lyndon"\n- 11-III (19 h.) "El misteri Chopin"\n- 18-III (19 h.) "Tous les matins du monde"\nTotes les sessions seran prèviament presentades per membres d ela Societat Handeliana de Girona\nAnnex: Programació del 9è cicle "CINEMA I MÚSICA ANTIGA" (pdf 477.05KB)\n11è KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT\nAnnex: 11è KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT (pdf 433.01KB)\n10è KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT\nEl que fa 10 rodó.\nAnnex: 10è KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT (pdf 604.82KB)\n9è KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT\nQui Kits operístic passa, confinaments empeny [modern refrany]\nAnnex: 9è KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT (pdf 588.12KB)\n8è KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT\nPer ajudar a passar les setmanes de reclusió.\nAnnex: 8è KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT (pdf 504.20KB)\n7è KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT\nAnnex: 7è KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT (pdf 557.03KB)\n6è KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT\nDe cares a passar amb profit i el millor possible la reclusió forçosa per causa de l'epidèmia, suggerim un segon paquet d'enllaços operístics\nEs tracta d'una dotzena de fragments, generalment no massa llargs, a talls d'òperes (i algun altre tema clàssic) en base a You Tube. Ja sabeu que el You Tube té l'avantatge que és compatible amb qualsevol sistema, és fàcil d'usar i gratuït. Com a màxim us pot posar algun anunci que generalment podreu abreujar.\nEl suggeriment està fet pels Amics de l'Òpera de Girona\nAnnex: 6è KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT (pdf 543.99KB)\n5è KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT\nAnnex: 5è KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT (pdf 539.47KB)\n4t KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT\nAnnex: 4t KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT (pdf 536.83KB)\n3r KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT\nAnnex: 3r KIT OPERÍSTIC de CONFINAMENT (pdf 606.34KB)\nL’ÒPERA DE L’ESTAT DE VIENA TRANSMET ÒPERES DURANT EL CONFINAMENT DE L’EPIDÈMIA\nL’Òpera de l’estat de Viena, un dels teatres lírics més prestigiosos d’Europa es suma a les iniciatives d’oferir de manera oberta i gratuïta òperes que seran accessibles en qualsevol moment i que aniran canviant cada dia. Han plantejat una programació de 16 òperes entre el dia 15 i el 30 de març\nNomés cal accedir a la pàgina web del teatre i registrar-se indicant el correu electrònic i indicant una contrasenya, a:\nLa que toca en el dia queda gratuïta i ho donen amb qualitat\nEl MET de Nova York TRANSMET ÒPERES GRATUÏTAMENT CADA VESPRE, a partir del 16-III, i DURANT EL CONFINAMENT\nEl MET oferirà la present setmana Opera online de forma gratuïta mitjançant la seva pàgina oficial. Explica el director "Voldríem aportar una mica de consol als grans amants de l'òpera en aquests moments extraordinàriament difícils" (Peter Gelb)\nCada nit, a las 19.30 hora local (Nova York), una producció diferent. Per tant a Catalunya la veurem a partir de les 00,30h cada dia: si aneu a dormir tard perquè no ens hem de llevar d’hora amb això del confinament, pot anar molt bé.\nDilluns 16. Carmen\nDimarts 17. La Boheme\nDimecres 18. Il Trovatore\nDijous 19. Traviata ...\nAccessible durant 20 hores:\nEnllaç: Enllaç al web del Met\n2n KIT OPERÍSTIC DE CONFINAMENT\nAnnex: Accés al Kit operístic 02 (pdf 461.75KB)\n1r KIT OPERÍSTIC PER A CONFINAMENTS\nUna recomanació dels Amics de l'Òpera de Girona\nLa pandèmia, a part d eposar-nos a tots en seriós perill ens ha transbalsat l'accés als concerts. A Girona no s’ha pogut anar a veure “La Traviata”, el Liceu i altres teatres tanquen les seves sales. Així el prometedor "Lohengrin" que ens esperàvem amb ganes s'ha anulat. El país es va veient sotmès a confinament. Cal fer alguna cosa, també per a mantenir la música.\nDe fet la música pot ser-nos ben útil. Diuen que en els llocs que ja hi ha hagut confinament han augmentat els conflictes conjugals. També hom tem que tancats, avorrit si sense sortir a fer exercici ens engreixarem.\nPROPOSTA: ESCOLTEM ÒPERA. Aquí enviem, adjunt, un kit amb enllaços a You Tube (gratuïts) que ens permeten sentir una dotzena de fragments operístics que no tenen desperdici. Els tindreu disponibles per les hores de tedi que ens poden esperar.\nAnnex: Òpera per a confinaments (1) (pdf 599.11KB)\n8è Cicle de Cinema Música Antiga al Truffaut\nDurant el febrer 2020\nOrganitzat per la Societat Handeliana de Girona. Amb la presentació de tres films, la majoria en versió original sotstitulada, i durant el mes de febrer.\nAbans de la projecció s'ofereix un comentari d'introducció\nAnnex: Programació 2020 (pdf 668.84KB)\nAMER SONA. PROGRAMACIÓ GENER-ABRIL 2020\nHa aparescut la programació dels primers mesos de l'any al dinàmic cicle de concerts d'Amer\nBob Mangolin i la Tota Blues Band en concert\nEn el marc de "Sona Amer"\nAmer ja porta una trajectòria, amb constància i bona selecció, per tal de portar a la població concerts de qualitat. Amb els seus cicles Sona Amer. Els estils són totalment variats. la condició única és la més important per a gaudir d'aquet art: que es tracti de bona música.\nBob Margolin és un músic, nascut a Boston, guitarrista i cantant, de Blues. Recentment ha guanyat el premi "Blues Music 2017" en la modalitat de blues clàssic.\nLa recomanació ens la fa arribar el cronista, aficionat i practicant del tema musical, en Lluís Llagostera.\nCom podeu veure, el concert serà:\nEl diumenge 6 d'octubre\nAl Teatre el Casal.\nEnllaç: Un exemple sonor\nPROJECCIÓ COMENTADA de "La Sonámbula", de Bellini\nAl Teatre Municipal de Palafrugell\nUn dels tres títols més celebrats de Bellini.\nAbans de la projecció hi haurà una presentació de l'obra amb comentari de Jordi Rosell.\nSerà a les 19,00 h a la Sala d’Actes del TMP Teatre Municipal de Palafrugell (2on pis).\nL'activitat és oberta i gratuïta. Veieu més detall en el cartell adjunt\nCURSOS DE FORMACIÓ MUSICAL PER A SENIORS\nOrganitzt per Seguim Fent UdG\nEns han fet arreibar, per a donar-ho a conèixer entre els seguidors dels Amics d el'ôpera, la realització de cursos per a sèniors que promou la UdG. Els cursos van dirigits en primera instància a l'antic personal d ela universitat gironina però, si resten places, so'obre a altres persones.\nÉs interessant veure que hi ah dos cursos atractius per als aficionats a la música:\n- Introducció als llenguatges Musicals\nHi ha cursos d'altres temàtiques com ara escacs, cuina, idiomes. Els cursos s'han iniciat el setembre.\nLes persones interessades a tenir més informació poden accedir al web de l'associació Seguim fent UdG o a la relació concreta de cursos 2018/19.\nAnnex: Programa del curs "Introducció al llenguatge musical" (pdf 467.15KB)\nRECOMANACIONS D'ENREGISTRAMENTS DEL "DON CARLOS"\nAmb motiu de la seva propera representació a Girona\nAbans de començar, voldria agrair als Amics de l’Òpera de Girona aquesta oportunitat de col·laboració i fer-los còmplices de la meva felicitat a l’hora de poder escriure sobre una de les òperes que més m’estimo, Don Carlos de Verdi. Una grand opéra totalment deutora de Meyerbeer, un compositor que m’ha portat en els últims mesos a una recerca incansable però encisadora. És molt gratificant descobrir que Verdi visità a Meyerbeer en el seu llit de mort el 1864 i que, segurament, fruit de la seva admiració, arribaria aquest Don Carlos uns anys després, el 1867. La finalitat d’aquest article serà la de fer una petita panoràmica sobre les diferents versions disponibles en CD i DVD que actualment es troben al mercat.\nPER QUÈ DON CARLOS I NO DON CARLO.\nL’òpera de Verdi, com la majoria de les del compositor, ha gaudit de bastant fortuna en la història fonogràfica. Malgrat tot, també hem de dir que no existeix una versió definitiva d’aquest monument verdià. Totes tenen algun punt negre i potser el millor és tenir-les en compte i quedar-se amb el millor de cadascuna. Qui això escriu és un gran defensor de la versió original d’aquesta òpera, en francès, i amb les normes imposades per París: cinc actes i un ballet.\nGRAVACIONS EN CD\n· Orchestra: Coro e Orchestra del Teatro alla Scala\n· Conductor: Gabriele Santini\n· Audio CD (September 7, 1993)\nÉs una primera gravació a tenir en compte. Anteriors a aquesta podem trobar alguna de Karajan, en viu a Salzburg, i del mateix Santini amb un cast força semblant, per a EMI. Cap d’aquestes és un document recomanable.\nEn aquesta versió dels anys 60 per a Deutsche Grammophon es dona una partitura força complerta per aquells anys i en la versió italiana, com ha estat tradició fins fa poc. Molt bon cantant Labò, un tenor oblidat avui en dia i que caldria recuperar. Antonietta Stella tècnicament perfecta però un pèl gèlida. Imponent el Filippo de Boris Christoff però amb un cant una mica monòton per a les oïdes actuals. Fiorenza Cossotto, com a la maquiavèl·lica Èboli, està en una de les seves millors interpretacions en disc,. Ivo Vinco fa un terrorífic Gran Inquisidor. Gravació descatalogada però que buscant encara es pot trobar pels móns cibernètics. Any 1962.\n· Performer: Convent Garden Orch./Chorus\n· Conductor: Solti\n· SPARS Code: ADD\n· Number of Discs: 3\n· Label: Decca\nÉs la típica gravació de la Decca amb un cast de somni, una presa sonora prodigiosa i una batuta implicada. Els punts foscos són l’Elisabetta de la Tebaldi, imponent encara però ja amb símptomes evidents de desgast vocal, i una certa tendència de Solti a la grandiloqüència un xic buida; també cal dir que aquesta òpera, amb les diferents escenes corals, s’hi presta. D’altra banda, hi trobem el millor Don Carlos del disc en la veu de Bergonzi: una autèntica classe de bon gust i cant verdià de debò. Any 1966.\n· Performer: Plácido Domingo, Sherrill Milnes, Ambrosian Opera Chorus, Montserrat Caballé, Shirley Verrett\n· Orchestra: Orchestra of the Royal Opera House\n· Conductor: Carlo Maria Giulini\nSuposo que aquesta va ser la resposta de la EMI a l’anterior registre de Decca (competència entre empreses discogràfiques). Tornem a tenir un cast de somni però amb unes veus més sobrepassades pels rols verdians que les que hi havia en la gravació de Solti, especialment en els baixos. La bellesa del cant de la Caballé en la seva interpretació d’Elisabetta és d’un altre món i potser això se li gira en contra per aconseguir una reina més carnal; malgrat tot, és un plaer per l’oïda escoltar cadascuna de les seves intervencions. El jove Domingo està pletòric, però sense tenir a les seves espatlles la sapiència verdiana que sí tenia Bergonzi en l’anterior registre. Any 1971.\n· Performer: Antonio Pappano, Roberto Alagna, Jose van Dam, Thomas Hampson, Eric Halfvarson, et al.\n· Audio CD (January 21, 1997)\n· SPARS Code: DDD\n· Label: EMI Classics\n· Run Time: 213 minutes\nI arribem a la que pot ser considerada, segons l’opinió de qui això escriu, la versió de referència d’aquesta òpera en disc. El primer aspecte a tenir en compte és que és una interpretació de la versió original en francès i, sempre, l’original d’una obra és preferible a les diferents versions que venen després, malgrat no ser del tot complerta perquè falta l’escena inicial del primer acte i omet l’obligat ballet. No va ser la primera vegada que va aparèixer una gravació de la versió original; ja Claudio Abbado ho va intentar en estudi per DG, però amb uns resultats no gaire destacables. Aquesta que ens ocupa és una gravació en viu recollida al Théâtre du Châtelet de París pels micròfons de la EMI. Tornem a trobar en Alagna l’ímpetu juvenil que ja vèiem en Domingo i que és tan adient al protagonista d’aquesta òpera. No obstant això, recordem que malgrat ser-ne el protagonista gairebé no té una ària, i més si s’opta per la versió en quatre actes, com la que es veurà al Teatre Municipal de Girona. Tant Mattila com van Dam i Hampson aconsegueixen uns personatges creïbles malgrat estar al límit de les seves capacitats vocals i expressives. Potser l’Èboli de la Meier no és gaire verdiana, però en tot cas és impactant. Tornem a tenir un terrorífic Inquisidor en la veu de Halfvarson. Aquesta és una òpera especialitat de Pappano, que l’ha interpretada en diferents ocasions i que domina com ningú, seguint el camí obert per Giulini. Subtilesa, bon gust, dramatisme i grandiositat s’hi poden trobar en la seva direcció. La presa de so, al ser una gravació en viu, podria haver estat millorable. Desconec si la nova i barata edició per a Warner ha millorat aquest aspecte. Any 1996\nGRABACIONS EN VÍDEO/DVD\n(duo de Don Carlos i Rodrigue)\nAfortunadament, les representacions del Châtelet també es van conservar per a la posteritat amb la gravació videogràfica: posada en escena sòbria però efectista; fidel al llibret i a la història original. Any 1996\n· Subtitles: English, German, French, Italian, Spanish\n· Studio: Arthaus\n· DVD Release Date: January 25, 2011\n(Auto de fe)\n(mateixa producció al Liceu)\nAquí ens trobem amb unes representacions polèmiques dirigides pel sempre controvertit Peter Konwitschny. Aquest dvd capta la presentació de l’espectacle a Viena el juny del 2008, un any després de que es veiés aquesta mateixa producció al Liceu, quan encara el Liceu era un teatre de primera divisió en el panorama operístic europeu. No hi ha grans cantants, anem des d’alguns que compleixen a d’altres que estan francament malament. Però l’interès d’aquesta gravació és que per primer cop es va representar l’òpera sencera, amb tota la música escrita per Verdi, inclòs el ballet. També trobo molt interessant la visió de Konwitschny sobre la història, situada en una indefinició temporal entre l’Espanya de Felip II i l’època actual. Els decorats són opressius i d’una senzillesa espartana que pot arribar a fatigar. Molt encertada l’escena de l’Auto de fe, transposada a l’època actual i amb una dramatúrgia que traspassa completament l’escenari (a les representacions de Barcelona, la conegudíssima Lloll Beltran en va ser la mestra de cerimònies). El llarg ballet aquí està transformat en el somni d’Èboli, un divertissement que molts varen trobar grotesc. Aquest Don Carlos o indigna o agrada, no hi ha un terme mig. Any 2008.\n· Subtitles: English, French, German, Spanish, Italian, Korean, Chinese\n· Studio: Sony Classical\n· Run Time: 235 minutes\nAmb Pappano una altra vegada al podi (ja hem dit que aquesta és una especialitat d’aquest director) i una posada en escena clàssica d’Stein per a la immensitat de l’escenari del Grosses Festspielhaus de Salzburg, aquesta versió de Don Carlo agafa a Kaufmann en el moment àlgid de la seva carrera i és un gaudi total escoltar-lo i deixar-se seduir per la seva bellesa turmentada com a infant d’Espanya. Lamentablement, es va optar per la versió italiana, però això sí, força complerta malgrat eliminar el ballet del tercer acte. També Harteros fa una interpretació magnífica. Tant a Hampson com a Salminen la gravació els arriba en moments molt avançats de la seva carrera, tot i així, les seves interpretacions són satisfactòries. Any 2013.\nI finalment arribem a l’últim Don Carlos, el més actual ja que només fa uns mesos que es va representar. Les funcions varen tenir lloc al teatre de la Bastilla de París l’octubre passat i qui escriu això va tenir la sort d’assistir-hi. L’òpera es va donar en la seva versió original com no podia ser d’una altra manera en la ciutat on es va estrenar, però tornant a eliminar el ballet. Kaufmann va tenir feina en tornar-se a aprendre el seu personatge però ara en francès. La seva veu ja no és la mateixa que abans ja que va patir uns problemes de les cordes vocals que el van tenir mesos allunyat dels escenaris, però la seva musicalitat està intacta; se’l notava una mica incòmode en aquesta producció i no era per menys... Al seu costat, trobem unes excel·lents Yoncheva i Garanca que estrenaven els seus personatges i que encara poden donar molt més d’elles en el futur. Força curt es queda Adbrazakov en la seva encarnació del turmentat Felip II. Perfecte Tezier en un paper que domina totalment. La posada en escena és bastant un despropòsit, però amb alguns bells moments i una influència omnipresent de l’estètica cinematogràfica. A la immensa sala de la Bastilla, l’escenari quedava massa buit en alguns moments. Any 2017.\nSalt, febrer de 2018.\nAnnex: Versió en PDF de les recomanacions (pdf 561.55KB)\nProgramació Operabus de fi d'any i fins final de la temporada 2017-18\nPrograma de sortides pendents\nEs tracta de sortides obertes entre Girona i el Liceu promogudes pels Amics de l'Òpera de Girona\nPodeu consultar el document annex\nAnnex: Programa Operabus 2 part temporada 2017-18 (pdf 460.69KB)\nI NO LA DE MÈRIMÉE, I NO LA DE MÉRIMÉE\nNo, no us penseu pas que avui anem ha fer un estudi sobre aquella “Carmen de España” popularitzada per les folklòriques, la Carmen que seguirem però, tampoc té a veure amb la novel·la del francès ja que tant l’una com l’altra tenen especialistes més experts per comentar‐les. La Carmen d’avui es obra dels lletrista americà OSCAR HAMMERSTEIN II i tenint en compte la seva procedència, no podia tenir un nom més apropiat a l’hora de batejar‐la que el de CARMEN JONES.\nOSCAR HAMMERSTEIN II (1895‐1960) ha passat a ser història del teatre musical americà sobre tot per la seva col·laboració com a lletrista al costat del compositor RICHARD RODGERS aconseguint que, actualment, sempre que s’anuncia una representació dels seus grans èxits el nom de la parella RODGERS & HAMMERSTEIN II surti al davant del títol, per més que es tracti de clàssics, com OKLAHOMA (1943) –la seva primera col·laboració‐, CAROUSEL (1945), SOUTH PACIFIC (Al sud del Pacífic) (1949), THE KING AND I (El rei i jo, el 1951) i molts d’altres, fins arribar o aquell èxit extraordinari que va ser tan al teatre com al cinema THE SOUND OF MUSIC (Somriures i llàgrimes, del 1959). Abans de la irrupció d’aquesta genial parella –van ser presentats el 1940‐, RODGERS s’havia fet un gran prestigi com a compositor al costat del lletrista LORENZ HART, però la inestabilitat i sobre tot el profund alcoholisme de HART feia cada cop més difícil la col·laboració, que es va trencar desprès de crear 28 comèdies musicals i més de 500 cançons.\nHAMMERSTEIN II però, tampoc venia de buit ja que havia estat lletrista amb reconeguts compositors, sobre tot d’opereta, amb els que havia tingut grans èxits: ROSE MARIE (amb Rudolf Friml), LA CANÇO DEL DESERT I LLUNA NOVA (amb Sigmund Romberg), i, sobre tot, SHOW BOAT que nosaltres coneixeríem com a MAGNOLIA (amb Jerome Kern). Però no tot han de ser èxits, i desprès de 11 estrenes teatrals que van ser 11 decepcions, una nit de 1934, sol a la seva casa de Pennsylvania, li va venir al cap que es podria fer un “bon casament” amb la música de BIZET amb un llibret i unes noves lletres. Es posà mans a l’obra i el resultat va ser aquesta CARMEN JONES estrenada al Broadway Theatre, de Nova York, el 2 de desembre de 1943, quan feia nou mesos que s’havia estrenat OKLAHOMA en un teatre molt proper. CARMEN JONES va aconseguir arriba a les 502 representacions, cosa que es pot considerar un gran èxit –OKLAHOMA establiria nous rècords‐ en els musicals estrenats per aquells anys.\nTot i mantenir intacta la música de BIZET, a l’hora d’elaborar el llibre de CARMEN JONES els canvis fets per HAMMERSTEI II són considerables. Trasllada l’acció de Sevilla un poble de Carolina del Sud. Carmen en comptes de fer-ho en una fàbrica de tabac treballa en una factoria de confecció de paracaigudes. L’acció té lloc en els dies de la II Guerra Mundial. Joe (Don José) es un caporal del exèrcit de l’aire que ha deixat una xicota que es diu Cindy Lu (Micaela) al poble. I el torejador (Escamillo) ara és un boxejador que es diu Husky Miller. Tots aquests canvis haurien estat ben acceptats fins i tot pels més puristes, però HAMMERSTEIN II va voler anar més enllà i va fer que l’obra fos interpretada per un “all black cast”, és a dir, un repartiment format totalment amb gent de color, un fet que ja havia produït gran rebombori quan l’any 1935 els germans GERSHWIN havien estrenat PORGY & BESS. Una altre element a tenir en compte és que HAMMERSTEIN – ja ho havia fet amb les lletres de SHOW BOAT (“OL’ man river” en comptes de “Old man river”)‐, feia servir sovint el llenguatge “negre vernacular”. És a dir, usava unes formes d’anglès que podrien ferir algunes orelles. Per exemple, la popular “havanera” es van convertir en una cançó que ben pronunciada s’hauria de titular “That’s love”, però en comptes d’això es va escriure i es pronunciava “DAT’S love”. També, la “cançó de la carta” que aquí hauria estat “The cards don’t lie” s’escoltava com a “DE cards don’t lie” i així tota la representació. Un cop el aleshores famós productor BILLY ROSE va decidir tirar endavant el projecte va començar el llarg procés de formar un repartiment, tenint en compte que es tractava d’un musical i no d’una òpera. Una dificultat afegida va ser que els actors habituals de Broadway eren blancs i va resultar difícil trobar‐ne de color pels papers protagonistes. De Philadelphia van ser MURIEL SMITH (estudiant) i LUTHER SAXTON (ascensorista), triats respectivament pels papers de Carmen i Joe. Va resultar també que el Departament de Policia de Nova York, es va veure obligat per Washington a cedir l’oficial GLENN BRYANT per tal que interpretés el paper de Husky Miller.\nEl primer dia d’assajos, només un dels cent quinze actors del repartiment tenia experiència escènica. Una altra curiositat és que HAMMERSTEIN II va ser considerat com l’autor que va introduir morts en un musical de Broadway, gènere fins llavors considerat com a divertit o alegre. El públic havia vist morir en un escenari al malvat Jud de OKLAHOMA; també moriria, però amb l’esperança de redempció, el desgraciat Bigelow de CAROUSEL; i, finalment, per edat i malaltia, el rei de Siam a EL REI I JO. Però, ningú ho havia fet de la forma que mor Carmen Jones en mans del seu apassionat enamorat. El fet de que es tractés de l’adaptació d’una òpera ho va fer més passador, tot i que l’obra va ser escrita per estrenar‐se en un escenari més proper al Carrer 42, que del Metropolitan. Tot hi això, segons va dir HAMMERSTEIN, les crítiques van ser molt més favorables del que esperava. El New York Times proclamava : “Hammerstein en cap sentit ha escrit una paròdia, simplement ha fet una paral∙lelisme meravellós, simplement meravellós”, mentre que el New York Daily News deia: “Hammerstein, el millor autor de lletres de cançons en el negoci, ha fet un treball de poeta i de músic amb el llibret”, Com era d’esperar hi van haver veus que van opinar que es tractava d’ “un truc estrany”, referint-se tant a l’adaptació com el repartiment. Finalment, d’altres van dir que aquest musical trencava tabús sobre l’òpera en anglès i l’òpera per a repartiments i públic de color.\nDes de la seva estrena l’obra ha tingut diferents reposicions sent potser la més reeixida la feta l’any 1991 a Londres, que va guanyar el Premi Olivier a millor nou musical, premi que també va destacar a l’actriu WILHELMENIA FERNANDEZ (Carmen). L’any 1954 HAMMERSTEIN i HARRY KLEINER van fer l’adaptació pel cinema, amb direcció d’ OTTO REMINGER i amb DOROTHY DANDRIDGE i HARRY BELAFONTE de protagonistes. Curiosament el mateix director i actriu apareixerien a la versió cinematogràfica de PORGY & BESS (1959) dels germans GERSHWIN, un altre musical –o òpera‐ amb repartiment totalment de color. Però és clar, aquesta seria una altra història.\nUNA TEMPORADA MOLT ALTA\nNi més ni menys que 110 espectacles. Sí, llegiu bé, 110 propostes formen la programació de la 24a edició de TEMPORADA ALTA, l'anomenat Festival de tardor de Catalunya, Girona/Salt, que tindrà lloc entre el 2 d'octubre i el 8 de desembre a diferents espais de la ciutat i Salt. Música, teatre, dansa, circ i cinema són les diferents disciplines que recull la programació del Festival. Personalitats internacionals de gran renom, com Peter BROOK, Guy CASSIERS, William KENTRIDGE, Oskaras KORSUNOVAS, Declan DONNELLAN, Thomas OSTERMEIER, etc. etc, són directors que es veuen anunciats a les més prestigioses cartelleres europees. I resulta que per uns dies tindrem ocasió de descobrir els seus darrers treballs a Girona. Aquests noms i molts altres són els que donen brillantor al Festival, i mouran molts espectadors. Ara bé, no us penseu que tot acabi aquí, ja que es podran veure 66 produccions d'autoria catalana, que demostren que, malgrat crisis i el maleit 21% amb que es grava la cultura, "l'espectacle continua" amb més força que mai. Parlar o recomanar tanta cosa, seria tasca feixuga i compromesa, però de la mateixa manera que us recomanaríem algun espectacle si ens ho preguntéssiu pel carrer, tot seguit, a títol informal, us podem ajudar a fer la vostra tria.\nDe les produccions internacionals, i per les experiències viscudes - molts directors són ja habituals del Festival-, quasi a ulls clucs agafeu entrades per Ubú i la comissió de la veritat (11 d'octubre) que dirigeix William KENTRIDGE i que va ser l'espectacle que el va donar a conèixer al món, fa 18 anys. Aquí es barreja teatre, música, animació i, per damunt de tot, els titellaires de la Handspring Puppet Company, ara mundialment coneguts per l'espectacle War horse, i dels que tenim experiències inoblidables amb els seus treballs amb KENTRIDGE, vistos a Girona, com ara Woyzeck i el retorn d'Ulises.\nL'anglés Declan DONNELLAN director de la Cheek By Jowl Company, presenta, com resulta habitual en ell, un Shakespeare poc vist: Mesura per mesura (28 i 29 d'octubre). Ara bé, ho fa amb parlat en rus, ja que els actors protagonistes - molts per cert- pertanyen al Puixkin Teatre de Moscou. Oskaras KORSUNOVAS ens va deixar clavats a la butaca amb la versió que de La gavina de Txejovk va presentar l'any passat a El Canal. Ara torna dirigint a Juozas BUDRAITIS a l'obra de Samuel BECKETT més representada en el Festival: L'última cinta Krapp (23 i 24 d'octubre). Hauran passat les Fires peró del 19 al 22 de novembre una carpa de circ s’instal·larà a La Copa per acollir la companyia Baró d'Evel que enguany ens meravellarà amb Bèsties un espectacle que transporta l'espectador als temps en que homes i cavalls vivien en comunió en un món salvatge. Tot amb la poesia i bellesa a la que ens té acostumats aquesta companyia renovadora de l'espectacle de circ. Creiem que us hem suggerit 4 títols molt recomanables dins el internacionals.\nEns van agradar molt, molt, dos "solos" que tornen: Terra baixa (22 de novembre) amb un genial Lluís HOMAR interpretant la Marta, Manelic, Núria i Sebastià creats per Guimerà, sense deixar mai de ser HOMAR. I de forma semblant Lolita FLORES en el personatge de la Colometa, asseguda en un banc, aconsegueix el prodigi de fer-nos veure tots els personatges creats per Mercé RODOREDA a La plaça del diamant (28 d'octubre). Vilafranca, un dinar de festa major (5 de desembre) de Jordi CASANOVAS, descrit com "un drama familiar possible a qualsevol casa", que tanca la trilogia sobre la identitat catalana (les anteriors van ser Patria i Una historia catalana), i que un gran repartiment en estat de gràcia ha convertit en un èxit del tot merescut. LES ANTONIETES tornen a La Planeta (el seu hàbitat a Girona), amb una versió molt particular de Un tramvia anomenat desig (6 de novembre) de Tennessee WILLIAMS amb solsament els personatges de Blanche, Stella, Stanley i Mitch (tampoc en falten més), que pot ser un dels espectacles de l'any. Una sàtira cruel i ferotge - fa anys es va veure amb el títol de Taurons- sobre el món del cinema escrita pel genial David MAMET arriba ara batejada com a Una altra pel·lícula (23 i 24 d'octubre). David SELVAS i Julio MANRIQUE, que també dirigeix, es volen "menjar" a la "pobre" Mireia AIXALÀ. A la segona part, les coses canvien. Si l'any passat amb Ruz/Bárcenas els del TEATRO DEL BARRIO van agradar molt, limitant-se a representar el descrit en les actes del juduci que els enfrontava, ara presenten El rey (4 de desembre), en la que es plantegen fer una reflexió sobre la monarquia, a partir de la figura de Juan Carlos I. Luis BERMEJO, Guillermo TOLEDO i Alberto SAN JUAN, que a més de ser-ne l'autor i director també interpreta. Fins aquí la nostra suggerència teatral.\nDe música tenim a la "diva, més diva de totes les dives", que ha passat per Temporada Alta amb actuacions memorables i una per oblidar: recitant Bukowsky. Parlem de Ute LEMPER (8 de novembre) que presenta l'espectacle Last tango in Berlín en el que interpreta temes de Piazzola, Brel i Piaf. I pot resultar. 73 raons per deixar-te (8 d'octubre), és un musical de petit format que s'estrenarà al Festival, però els crèdits artístics dels intèrprets - Abel FOLK, Mercè MARTÍNEZ, MONE i Marc PUJOL-, i l'equip format per Guillem CLUA (autor), Jordi CORNUDELLA (compositor) i Elisenda ROCA (directora), son quasi una garantia. De la mateixa manera ho és Carles SANTOS que amb Patetisme il·lustrat ( 13 de novembre), segur que no deixarà indiferent ningú.\nI molt més. Ja hem dit que son 110 espectacles. Però està clar que tant pot fer mal. Jo de vosaltres miraria i remiraria el programa.\nEls vuitanta-cinc anys de Stephen Sondheim\nComentari de Pere Garcia Vidal\nEl passat dia 22 de març, STEPHEN SONDHEIM el més gran compositor viu de teatre musical, celebrava els seus 85 anys. El fet de que fa més de 7 anys que no ha estrenat cap nou espectacle i que el darrer, Road Show, va arribar a Broadway amb més pena que glòria, desprès de passar per diferents títols i directors, faria pensar que els dies gloriosos d’ el mestre han passat. Esperem que no.\nSTEPHEN Joshua SONDHEIM naixia a Nova York el 22 de març de 1930. Quan els seus pares es separaren ell tenia 10 anys. Per aquell temps era amic de JIMMY HAMMERSTEIN, fill del acreditat lletrista OSCAR HAMMERSTEIN II, que amb RICHARD RODGERS han omplert molts anys de teatre musical americà amb títols com Oklahoma, Al sud del Pacífic, El rei i jo i, per descomptat, The sound of music que per nosaltres sempre serà “Sonrisas y lágrimas”. HAMMERSTEIN va tenir una gran influència en SONDHEIM, tan artísticament com personal. Va ser ell qui el va recomanar a LEONARD BERNSTEIN per a l’encàrrec de la lletra de les cançons de West Side Story (1957) [&], títol amb el que va veure per primer cop el seu nom a les lluminàries de Broadway.\nSONDHEIM, però, abans havia volgut estrenar un espectacle del que ell tot sol en fos autor de la lletra i la música –Saturday night- [&]. La mort a darrera hora del productor ho va fer impossible, i el seu primer treball fent les dues coses no va sortir a la llum fins 1997, quan ja era un compositor consagrat. Llavors ja havia fet –a contra cor-, les lletres d’un musical d’èxit, Gypsy (1959) [&] obra que va musicar un altre gran: JULE STYNE. L’any 1962 A funny thing happened on the way to the forum [&], que nosaltres coneixem amb el títol més curt de “Golfus de Roma”, guanya el premi Tony com a “millor musical” de l’any. Però SONDHEIM, tot i ser-ne autor a la fi de la lletra i la música, no obté cap reconeixement. Anyone can whistle (1964) [&], ara convertit en musical de culte, baixa el teló al cap de 6 representacions i ni els noms de les protagonistes ANGELA LANSBURY i LEE REMICK poden evitar un immerescut fracàs. En morir HAMMERSTEIN, el seu col·laborador RICHARD RODGERS li demana faci les lletres d’un nou musical Do i hear a waltz? (1965) [&], accepta de mala gana, i únicament per la memòria del seu protector. L’any 1970 amb el musical Company [&, senser] comença la seva relació artística amb el director d’escena HAROLD PRINCE amb qui, fins l’any 1981, tindrà els seus èxit més grans i el major reconeixement per part de la crítica i públic. Son els anys de Follies (1971) [&], A Little night music (1973) [&], Pacific Overtures (1976) [&, sencer], Sweeney Todd (1979) [&] i Merrily we roll along (1981) [&]. Es arrel de l’estrena d’aquesta darrera que, per no estar d’acord amb el muntatge fet per PRINCE, que es trenca una relació professional de 11 anys, i una amistat de molts més.\nL’any 1984 comença una relació artística amb el director JAMES LAPINE, qui, com Prince, li fa guanyar premis Tony a la millor partitura –n’ha guanyat 9 en total, el darrer en reconeixement de la seva carrera- amb títols com Sunday in the park with George (1984) [&], Into the woods (1987) [&, fragments 1988] i Passion (1994) [&]. Tots aquests musicals es van estrenar a Broadway, mentre que al off-Broadway, l’any 1990, JERRY ZAKS li va dirigir Assassins [&]. Novament i de la mà del seu gran amic HAROLD PRINCE estrena a Washington i Chicago Bounce (2003) [&], producció que té una acollida dolenta, sobretot per part de la crítica, el que fa que no arribi a Broadway fins l’any 2008 amb el títol de Road show (abans es va dir Wise guys i també Gold) va dirigir JOHN DOYLE. Com hem dit al principi, aquesta va ser la seva darrera estrena a la gran avinguda teatral de Nova York.\nDes de llavors diversos dels seus treballs han tingut reposicions, amb major o menor èxit: Assassins, Pacific Overtures, Sweeney Todd, A Little night music, Gypsy, West Side Story, etc., etc.). Però, sigui per la raó que sigui, sense generar cap novetat. Amb tot, el passat mes d’octubre, SONDHEIM va anunciar oficialment que està treballant amb DAVID IVES en un nou projecte basat, ni més ni menys, que en dues pel·lícules de LUIS BUÑUEL: L’àngel exterminador i El discret encant de la burgesia. Des de l’anunci que esperem sigui una realitat.\nSONDHEIM A CATALUNYA [& reportatge a TV3, el 2014]\nPel que fa a casa nostra, de ser un perfecte desconegut quan l’any 1993 el director PERE PLANELLA va dirigir “Casem-nos una mica”, ja tenia una certa fama quan RICARD REGUANT va dirigir “Assassins” (1997) i CALIXTO BIEITO, el mateix any, estrenava Company. La companyia DAGOLL DAGOM, l’any 2007 i dins el Festival Temporada Alta, va estrenar Girona “Boscos endins” (Into the Woods). Però sens cap dubte ha estat el director MARIO GAS qui ha fet més – n’és un fervent admirador -, per donar-nos a conèixer la seva obra, puig que li ha dirigit “Golfus de Roma”, “Música per a una nit d’estiu” (A Little night music) i “Follies”. L’any 1995 GAS va dirigir Sweeney Todd, el diabòlic barber del carrer Fleet. El 8 de desembre d’aquell any SONDHEIM va assistir a una representació al Teatre Poliorama de Barcelona. Soms testimoni –vam veure la funció al seu costat-, de que en acabar va saltar a l’escenari emocionat, i va declarar que era “el millor Sweeney” que havia vist (fins llavors).\nPer molts anys, doncs, a STEPEH SONDHEIM en el seu 85è. aniversari!!!\nEL BROADWAY DE LEONARD BERNSTEIN\nLEONARD BERNSTEIN (1918-1990) va ser un americà compositor, director, music i pianista que, sobretot, arribà a la celebritat per la seva tasca com a director d’orquestra, sent el primer director d’orquestra nascut i educat als Estats Units que va ser aclamat per tot el món. Segons el crític Donald Henahan, BERNSTEIN “va ser una dels talents més prodigiosos i amb més èxit de tots els músics americans de la història”. La fama principalment li va venir dirigint a la Filharmònica de Nova York, a la que va donar un renom extraordinari.\nL’any 1944 Leonard BERNSTEIN fa la música pel ballet FANCY FREE que amb coreografia de JEROME ROBBINS va ser –i segueix sent- un dels èxits més grans del AMERICAN BALLET THEATRE. Per aquest ballet, l’escenògraf OLIVER SMITH va fer els decorats i va ser aquest, juntament amb el seu soci PAUL FEIGAY els qui van pensar i insistir perquè BERNSTEIN i ROBBINS allarguessin la durada del ballet, convertint-lo en un musical per Broadway.\n→ “Danzón” per Maine-Endwell High School Band (2’39); Fragment inicial, pel NY Ballet (31’26)\nAmb la col.laboració dels lletristes BETTY COMDEN i ADOLPH GREEN (que més tard farien el guió de CANTANT SOTA LA PLUJA), el ballet que explicava les aventures de 3 mariners en un dia lliure a la ciutat de Nova York, es convertia en el musical ON THE TOWN – que nosaltres coneixeríem en la seva versió cinematogràfica amb el nom de UN DIA EN NUEVA YORK-, que s’estrenava al Adelhi Theatre de Nova York el 28 de desembre de 1944, dirigit per GEORGE ABBOTT, amb un gran èxit degut a les extraordinàries coreografies de ROBBINS i a la innovadora música de BERNESTEIN. El musical, com ja hem dit, va esdevenir un èxit mundial quan l’any 1949 el director GEORGE SIDNEY i el ballarí GENE KELLY el van convertir en pel·lícula. El moment en que GENE KELLY, FRANK SINATRA i JULES MUNSHIN canten allò de “New York,New York it’s a wonderful town!” ha esdevingut un clàssic.\n→ Fragments, per l’Orquestra Simfònica de Galícia (6’46”); Fragment, per Klezmer Company Orchestra (5’13”)\nPrecisament va ser WONDERFUL TOWN el títol del segon treball que LEONARD BERNESTEIN va fer per Broadway. Novament com a lletristes va tenir a la parella COMDEN i GREEN, mentre que el llibre del musical es feia a partir de la comèdia LA MEVA GERMANA EILEEN, de Joseph A. FIELDS i Jerome CHODOROV. Aquesta darrera va ser estrenada l’any 1940. Aquí l’argument gira a l’entorn de dues germanes que des de Ohio arriben a la gran ciutat, l’una per ser periodista i l’altre per triomfar en el teatre. Es va estrenar el 25 de febrer de 1953 al Winter Garden de Broadway i va guanyar 5 premis Tony, inclosos el de millor musical i el de millor actriu protagonista. El citat premi actoral va ser per a ROSALIND RUSELL, resultant que, juntament amb la música de BERNESTEIN, van ser el més aclamant d’aquella funció. Quan l’any 2004 es va fer una reposició de WONDERFUL TOWN, se li va afegir el subtítol de “el musical de Nova York”. I és que es tracta d’un cant d’amor a la gran ciutat.\n→ "Wrong Note Rag” amb Audra McDonald i Kim Criswell (2’25”); “Conga” amb Filharmònica de Berlín (4’20”)\nMolts consideren CANDIDE més una òpera que no un musical, però com a tal es va estrenar al Martin Beck Theatre l’u de desembre de 1956. Ni el llibre de l’escriptora LILLIAN HELLMAN, ni la partitura –la millor del compositor pel teatre!-, ni el treball de la gran BARBARA COOK (Cunegonde), van aconseguir convèncer ni a la crítica ni al públic, i aquell CANDIDE no va passar de 73 representacions. L’any 1974, amb un nou llibre –de HUGH WHEELER- molt més fidel al original de VOLTAIRE, es van conservar algunes lletres de la versió original del poeta RICHARD WILBUR a les que se’n van afegir de noves d’autors com JOHN LATOUCHE, DOROTHY PARKER i STEPHEN SONDHEIM. Amb direcció de HAROLD PRINCE s’estrenava aquest “nou CANDIDE” al Broadway Theatre el dia 10 de març, amb una entusiasta acollida per part de la crítica i del públic. Es va mantenir en cartell fins l’any 1976 arribant a les 740 representacions. L’any 1982 i amb l’etiqueta d’ “opereta” s’estrenava a la New York City Opera, on ha quedat dins els títols en repertori d’aquest teatre. La versió de musical, però, va tenir una altra reposició a Broadway l’any 1997. Per a totes aquestes produccions HAROLD PRINCE ha signat la direcció escènica.\n→ Overtura, amb Dr. Leonard Bernstein (4’41”) ; Sencer, amb Dr. Leonard Bernstein (2h 27’02”).\nL’any 1947, el coreògraf JEROME ROBBINS es va apropar a l’autor ARTHUR LAURENTS i a LEONARD BERNSTEIN per proposar-los de fer un musical a partir del ROMEU I JULIETA, de Shakespeare. La proposta canviava l’època, modernitzant-la i situant el conflicte entre una família catòlica i una altra de jueva, residents al Lower East Side de Manhatan. L’antisemitisme dels catòlics “Jets” envers els jueus “Esmeraldes” va donar un argument que no els va acabar de satisfer. Van deixar el projecte en un calaix i tots tres van emprendre nous treballs. BERNESTEIN va fer la banda sonora de LA LLEI DEL SILÈNCI (On the waterfront) d’Elia KAZAN. Van passar anys, fins que es reuniren de nou, s’afegiria al projecte al lletrista Stephen SONDHEIM i van centrar l’argument en la lluita entre nadius i porto-riquenys. Tony en comptes de Romeu, Maria en lloc de Julieta i el West Side novaiorquès en comptes de Verona. Desprès de funcions prèvies a Washington, WEST SIDE STORY s’estrenava el 26 de setembre de 1957 al Winter Garden de Broadway, amb la majoria de crítiques a favor de la funció que arribaria a aconseguir 732 representacions. A l’hora dels premis Tony, però, WSS només aconseguiria premi per a la coreografia, de JEROME ROBBINS, i els decorats, d’OLIVER SMITH. I la cosa s’hauria acabat aquí, si no hagués estat per la pel·lícula que dirigida per JEROME ROBBINS i ROBERT WISE s’estrenava el 18 d’octubre de 1961. El públic la va acollir entusiàsticament als Estats Units, i pel fet d’aconseguir 10 Oscars dels 11 pels que va estar nominada, la van llençar a tot el món convertint-se ben aviat en un film de culte, tant pels aficionats com, fins i tot, per a detractors del gènere musical. A casa nostra, on el gènere musical a la gran pantalla no és que tingui molts seguidors, es va produir l’insòlit fet de que la pel·lícula, en versió original subtitulada, aconseguís omplir el tot just estrenat Aribau Cinema de Barcelona per espai de més d’un any.\n→ “Maria feels pretty”, film amb Natalie Wood (3’23”) ; “Tonight”, amb Te Kanawa, Carreras I Sendall (4’39”) ; “Mambo” en film de Robert Wise (3’31”).\nA part de ser on està situada la Casa Blanca a Washington, 1600 PENNSYLVANIA AVENUE és el títol del darrer musical de BERNSTEIN, del que en va sortir tant escaldat que, fins i tot, no va permetre s’enregistrés la partitura en disc. L’obra gira a l’entorn dels ocupants de la Casa en el període comprès entre 1800 i 1900. Dos actors – KEN HOWARD i PATRICIA ROUTLEDGE- interpretaven a tots els presidents i primeres dames, mentre que GILBERT PRICE i EMILI YANCY tenien cura dels papers dels servents. Les funcions prèvies a Washington van ser un desastre i el director original –FRANK CORSARO-, el coreògraf –DONALD McKAYLE-, i l’escenògraf TONY WALTON, van deixar la producció mentre estaven a la capital. Amb tot un equip nou, el 4 de maig de 1976, s’estrenava al Mark Hellinger Theatre de Nova York. De les prèvies a Washington sols en quedaven els decorats i vestuari, els actors i un tema de BERNSTEIN, el número d’apertura –Rehearse!-, la resta tot era material nou. Desprès de 13 funcions prèvies i 7 de normals, 1600 PENNSYLVANIA AVENUE baixava definitivament el teló el dia 8 de maig.\nSortosament, la partitura ha quedat. La discogràfica Deutsche Grammophon l’any 2000 la va treure amb el títol d’ A WHITE HOUSE CANTATA. L’enregistrament d’aquest musical, en el que la gran BARBARA HENDRICKS té cura del paper de Seena, la serventa. Segurament que a BERNESTEIN li hauria agradat.\n→ “Take Care of This House” amb Julie Andrews (4’20”) ; “Take Care of This House”, amb Jennifer Hudson (3’51”)\nTret d’aquest darrer, tots els musicals del compositor han tingut una llarga vida als escenaris, amb gran nombre de reposicions anys després de les seves estrenes: Per sort!.\nGRANS CITES LÍRIQUES A MADRID\nEl cap de setmana del 31 de gener i 1 de febrer del 2015, quedarà a l’historia madrilenya com el de “la gran manifestació”, però pels aficionats a la lírica quedaran, també, com a destacables pel recital fet per l’actriu i cantant americana AUDRA McDONALD al Teatro Real, i l’estrena del programa doble format per LADY BE GOOD de Gershwin i LUNA DE MIEL EN EL CAIRO del mestre Alonso al Teatro de la Zarzuela.\nDel recital d’Audra McDonald que va ser d’un sol dia, en farem comentari en una propera entrega, pel que fa al “doble” de la Zarzuela, tot i que segurament a hores d’ara haurà exhaurit les entrades per tots els dies, si per un casual aneu a Madrid fins el dia 15 de febrer i podeu, us recomanem no us el deixeu perdre.\nLADY BE GOOD, amb llibre de Guy BOLTON i Fred THOMPSON i música i lletra de Ira i George GERSHWIN, es va estrenar al Liberty Theatre de Nova York l’1 de desembre de 1924. A la seva estrena la parella formada pels germans Adele i Fred ASTAIRE interpretaven als germans protagonistes de l’obra, papers que a Madrid han anat a càrrec de Jennie BERN i Nicholas GARRET (escocesa i anglès, respectivament) i que han estat amb diferència els millors d’un llarg repartiment. D’entrada direm que l’argument és d’una ingenuïtat aclaparadora, fins al punt que ja l’any 1924 deuria semblar vell. Això fa que el públic es desentengui ràpidament dels talls parlats –es representa en anglès, subtitulat- i esperi gaudir de la meravellosa partitura de Gershwin. Els temes “lady be good”, “nice work if you can get it” i, sobre tot, “the man i love”, que Jennie BERN va cantar molt bé, són d’un exquisidesa extraordinària que mai ens cansaríem d’escoltar. Però –sempre hi ha d’haver un però-, què va passar amb els intèrprets? Doncs que els papers protagonistes els van interpretar actors de comèdia musical, acostumats a actuar amb orquestres de 18 o 20 professors al “fosso” i, és clar, les seves veus no hi podien fer res davant els quasi 100 músics de l’orquestra de la Comunidad de Madrid que és la titular d’aquest teatre. Un teatre, en el que la paraula “amplificació” sona a sacrilegi. El resultat és que vam haver de conformar-nos amb uns actors sota de les seves possibilitats.\nLUNA DE MIEL EN EL CAIRO, amb llibre de José MUÑOZ ROMAN i música de Francisco ALONSO, es va estrenar al Teatro MARTÍN de Madrid (catedral de la revista) el 6 de febrer de 1943 –es va poder veure al Teatre Municipal de Girona el 30 de gener de 1944-, aconseguint un èxit extraordinari. Eren anys de postguerra dura i pura i la gent tenia ganes d’entreteniment, esperant que la música els alegrés la trista realitat. I aquí tan el llibre com la partitura són de primera: un resultat divertit, melodies enganxoses, amb números mol avançats per l’època. Tot i que en algun tema hi ha un acostament al jazz, de seguida es deixa veure la procedència andalusa d’ALONSO. Malgrat que en el seu moment l’obra va ser qualificada d’opereta, amb els anys se l’ha considerat revista, això si, un dels grans clàssics del gènere. Els seus autors van “aparcar” les picardies i dobles sentis de títols con LAS LEANDRAS o LAS CASTIGADORAS, d’abans de la guerra, per portar un argument totalment blanc, propi dels temps que corrien. Aquí, el repartiment és molt més escaient. Les sopranos Mariola CANTARERO i Ruth INIESTA, potser tenen unes veus “massa bones” per els temes que han d’interpretar. La CANTARERO es llueix amb un “pasodoble” tret de “Las de armas tomar”. Pel seu costat el baríton David MENÉNDEZ està magnífic de veu i presència com a Eduardo, molt superior en tot al Carlos CASARAVILLA que la va estrenar el paper. Però qui més apropiada està –es mou entre cupletista i diva-, és la mezzo Mª Jose SUAREZ que en la “Canción Tapatia” s’emporta un gran aplaudiment. La resta bona, sens alts ni baixos. Núria CASTEJÓN ha fet unes bellíssimes coreografies per les dues obres, donant-li a cada una el to que li correspon. L’apoteosi revisteril de “Luna de miel...” és per treure’s el barret. Menció a part, mereix el COR de La Zarzuela dirigit per Antonio FAURÒ. Fa anys els venim seguint i tenen un nivell altíssim. En aquest cas, sobre tot el cor femení, de manera que les cantants en un “plis plas” passen de ser sofisticades novaiorqueses, a “pícaras” vicetiples de revista. No sols canten molt bé, sinó que interpreten de meravella.\nEmilio SAGI és el director d’escena, i el factòtum de tot. Amb l’ajut de l’escenògraf Daniel BLANCO i un vestuari esplèndid de Jesús RUIZ ha fet un espectacle, que no ens fa cap vergonya dir-ho, estèticament actualment NO ES VEU a Broadway. Segur que ha de ser caríssim, però fa lluir cada un dels euros que empra en la producció.\nI aquesta és una altra. Le representacions es limiten a 12. Sí, hem dit 12, el que suposa que, si no hi ha reposició en properes temporades, la despesa haurà estat considerable. El Teatro de La Zarzuela, com el CDN, i la Cia. del Clásico Nacional estan totalment subvencionats per l’INAEM, això permet als teatres “dramàtics” d’oferir un preu de 18 euros la millor entrada, i al líric a 44 euros. Si per sort –o desgràcia-, passeu dels 65 anys, a les citades funcions es pot entrar per 9 i 22 euros, respectivament. S’ha de tenir en compte, però, que si la companyia surt de gira la referència de preus no serveix. Així, per veure la mateixa “DOÑA FRANCISQUITA” que a Madrid van veure per 22 euros, al Liceu, que hi posava l’orquestra i el cors, nosaltres la vam veure pagant 85 euros, i no es tractava de la millor entrada.\nDe totes maneres, si podeu –recordeu, fins el 15 de febrer-, La Zarzuela és fita obligada si aneu a Madrid.\nEnllaç: Accès a un selecció de fragments musicals i comentaris del doble programa del Teatro de la Zarzuela\nEL 23 DE GENER ARRIBA ALS CINEMES "BOSCOS ENDINS"\nEl 5 de novembre de 1987 s’estrenava al Martin Beck Theatre de Broadway, el musical INTO THE WOODS amb llibre i lletra de les cançons de JAMES LAPINE i música del compositor STEPHEN SONDHEIM. Tan l’un com l’altre van aconseguir el premi Tony d’aquell any al millor llibre i millor partitura, però no el de millor musical, que aquell any va ser per THE PHANTOM OF THE OPERA. Casualment s’ha de dir, que tant ANDREW LLOYD WEBBER (El Fantasma de la ópera, Cats, Evita, etc) i STEPHEN SONDHEIM (Into the woods, Company, Follies, A little night music, etc), són els compositors VIUS amb més seguidors –normalment antagonistes-, dins el mon del teatre musical.\nINTO THE WOODS, traduït literalment com a BOSCOS ENDINS va tenir la seva estrena entre nosaltres dins la Temporada Alta del 2007 a càrrec de la Companyia Dagoll Dagom. L’argument volta a l’entorn de diferents personatges de contes dels germans Grim alguns coneguts nostres –la caputxeta, la ventafocs-, i altres no tan –Rampuzelle, Jack i la seva vaca-, que a la primera part s’endinsen dins el bosc donant joc a una divertida aventura en que una bruixa demana 4 objectes per trencar diferents maleficis. La diversió i ganes d’aconseguir “una vaca blanca com la llet, una caputxeta vermella com la sang, un cabell grog com el blat i una sabata pura com l’or” , es tornen en disputes, baralles i mort a la segona part. Una segona part, que en el teatre era “problemàtica” en totes les versions que se’n han fet –la catalana, era de les pitjors- i que sembla darrerament s’han solucionat.\nAl cap de 27 anys de la seva estrena, i de mà de la productora DISNEY, INTO THE WOODS es converteix en pel·lícula dirigida pel ex ballarí i coreògraf ROBERT MARSHALL esdevingut director de cinema que ha aconseguit èxits com NINE i MEMORIAS DE UNA GEISHA, i sobre tot el dur a la pantalla gran el gran èxit musical que és CHICAGO. De moment semblaria que BOSCOS ENDINS va per bon camí, ja que es va estrenar als Estatus Units el dia de Nadal del 2014 i tot i tractar-se d’un “musical” i d’un compositor “difícil” com es STEPHEN SONDHEIM, va ser la segona estrena de les festes nadalenques amb més recaptació, desprès del gran èxit que es INVENCIBLE (unbroken) d’Angelina Jollie.\nEl proper dia 23 INTO THE WOODS (els cartells mantenen el títol en anglès) arriba a les nostres pantalles. MERYL STREEP és la bruixa, ANNA KENDRICK la ventafocs, JAMES CORDEN i EMILY BLUNT són el flequer i la seva dona, i JOHNNY DEPP és el llop de la caputxeta. Tot i que al contrari d’ ELS MISERABLES, el darrer musical esdevingut pel·lícula, aquí hi ha MÉS diàleg, tot i que la música és protagonista absoluta amb temes com NO ONE IS ALONE, HELLO LITTLE GIRL, CHILDREN WILL LISTEN o el llarg INTO THE WOODS del començament formen part d’una de les millors partitures de SONDHEIM.\nAdjuntem enllaç al tràiler en espanyol:\nLes crítiques als EEUU han estat molt bones –aquí és on diuen, que la segona part està més aconseguida que al teatre-, i per tant ens preparem per gaudir d’un musical amable, divertit, de bon veure, ben interpretat.... i sobre tot molt intel·ligent. Tot i ser-ne els protagonistes herois de contes i ser apte per a tots els públics, són potser els més petits els menys indicats per veure aquests BOSCOS ENDINS.\nEnllaç: Enllaç al tràiler en espanyol\nUN CICLE DE CONFERÈNCIES SOBRE MOZART A GIRONA\nS'anuncia un curs o cicle de conferències a Girona. Porta per títol Wolfang Amadeus Mozart. El conferenciant és el Joan Vives. Ells és historiador de la música, intèrpret musical (de flauta) i col·labora habitualment a Catalunya Música (presenta el programa Preludi, els dies feiners de 7 a 9 del matí).\nLes xerrades s'iniciaran el 23 d'abril del 2015 i afectarà cinc dijous seguits Es fa a La Fontana d'Or (C/ Ciutadans de Girona) a les 7 de la tarda. Ho organitza La Caixa. Els preu és de 4€ per sessió (els que tenen compte a l'entitat gaudeixen de la meitat del preu). Es pot agafar les xerrades que hom vulgui (una, diverses, totes,).


La història que no s'acaba - Revista Cambrils\nAixò acaba de passar ara amb el descobriment duna data que, si bé no és duna importància cabdal, sí que té la seva en el sentit que avança cap a més antic, encara que no sigui molt, lexistència del santuari marià de Cambrils. De tothom és conegut el meu apassionament pel santuari, la imatge de la Mare de Déu que el justifica, amb tot el que això ha representat i representa per a Cambrils al llarg de tota la seva història. Lany 1986 lAjuntament de la vila em va editar el llibre La Mare de Déu del Camí i el seu santuari, que havia obtingut un accèssit a un premi dassaig convocat per la mateixa institució. En la redacció daquest llibre vaig aportar tot el que havia aconseguit saber sobre la temàtica. En uns mesos es va esgotar ledició, de la qual sen va fer una segona lany següent, en la qual es va poder introduir alguna nova aportació, encara que no fos substancial.\nDaixò han passat quasi vint anys i els coneixements shan ampliat i es podrien afegir noves aportacions documentals, una de les quals hauria de ser la que ha motivat aquest escrit. Un dels aspectes que més crida latenció de la història del santuari és la difusió que la devoció a la Mare de Déu del Camí havia tingut en els primers segles de la seva existència a resultes de la repoblació del que ara en diem la Catalunya Nova a partir de la conquesta de Lleida i Tortosa per Ramon Berenguer IV. El descobriment de la primitiva imatge i la construcció de lesglésia que va ser-li dedicada van ser objecte de veneració no solament dels habitants del petit nucli cambrilenc de llavors, sinó que més o menys de pressa es va anar estenent al llarg i ample de les comarques que ens envolten, els veïns de les quals feien donacions i llegats testamentaris al seu favor. Fins ara el primer document conegut era el corresponent a la donació feta per larquebisbe Ramon de Rocabertí l1 de juliol de 1214. Ara sha descobert aquest llegat testamentari de la reusenca Guillema de l11 dabril de 1205, nou anys abans.\nPer fer patent aquest seguit de donacions de què parlàvem i de la popularitat de què gaudia la imatge mariana del Camí en el curs, especialment, dels segles XIII i XIV, en donem una llista certament reduïda, però que creiem suficient per fer-ne una demostració. Trobem en primer lloc lacta notarial feta per Guillem de Tarragona, cavaller molt ric i principal, molt relacionat amb Santes Creus i el seu abat, sant Bernat Calbó, que el 5 dagost de 1230 atorga testament a Tarragona amb una deixa per a la Mare de Déu del Camí. Segueixen els llegats testamentaris fets per Mateva, dAlcover, el 8 de maig de 1247; el de Sanxa, de Blancafort, el 4 de setembre de 1254; el de Guillermina, que en el seu codicil de l1 doctubre de 1287 deixa un llegat de cent sous per a la construcció dun chor, i el de Pere Clariana del 19 dagost de 1297 que deixa trenta sous per a ornaments per a laltar de la Mare de Déu del Camí i un quartà anyal doli per tal de nodrir la llàntia que il·lumina la imatge.\nTambé es van fundar capellanies i benifets amb què es dotaven els preveres. Entre les primeres cal anotar la fundada per Berenguela, vídua dAbat, en començar el segle XIV; la de sant Bertomeu, instituïda per Guillem de Puigvert el 17 de juliol de 1348, i la de la Mare de Déu del Camí fundada per Alegret Taudell al voltant dels mateixos anys. I entre els benifets cal esmentar el de lEsperit Sant, fundat per Guillem Abat, a les darreries del segle XIII; el de santa Anna instituït per Guillermina, esposa de Joan Teixell, el 31 dagost de 1391, i el de sant Jordi i santa Caterina fundat per Francesca de Càstellar en començar el segle XIV i que a les darreries del mateix segle era patrocinat per Josep Ferrer i Codina.


Centre d'Estudis Mont-rogencs: Agenda setembre 2012\nAgenda setembre 2012\n28-09-2012 Presentació del llibre “Cançons populars a Mont-roig del Camp”.\n• Divendres 28 de setembre a les 19:00 h. a la Casa de Cultura Agustí Sardà. Presentació del llibre "Cançons populars a Mont-roig del Camp" a càrrec de Joaquim Icart Garcia, musicòleg i catedràtic de la Universitat Rovira i Virgili, i Conxita Aragonès Guinart, coordinadora de la publicació.\n• L’acte el presidiran el Il•lm. Sr. Ferran Pellicer Roca, alcalde de Mont-roig del Camp, Il•lm. Sr. Jordi Agràs Estalella, director dels Serveis Territorials de Cultura a Tarragona, el Sr. Andreu Chaparro Medina, regidor de cultura, festes, joventut i esports, El Sr. Josep Santesmases Ollé, president de la Coordinadora de Centres d'Estudis de Parla Catalana de l’Institut Ramon Muntaner IRMU, i les avies que han col•laborat en el recull de les cançons.\n29-09-2012 Jornades Europees de Patrimoni L’Areny i la cova d’en Patou.\nLes Jornades Europees de Patrimoni volen fomentar el coneixement i respecte pel patrimoni cultural i artístic mitjançant activitats vinculades als monuments, jaciments arqueològics, museus i altres recursos patrimonials.\n• El Centre d’Estudis programa per el dissabte 29 de setembre sortida dins el programa Conèixer l’Entorn - L’Areny i la cova d’en Patou. La visita la guiarà l’arqueòleg Valerià Romero.\n• Punt de trobada: davant les escoles Mare de Déu de la Roca. C. Doctor Segarra.\n• Sortida a les a les 8:00 h. del matí, en cotxe.\n• Podeu portar esmorzar, bon calçat, màquina fotogràfica, etc. Sortida de dificultat mínima, apte per grans i petits.\n29 i 30 Fira d’oficis tradicionals - Festa Major de Sant Miquel\n• Dies 29 i 30 de setembre en motiu de la fira d’oficis tradicionals, que s’organitza aquest any per la Festa Major, el Centre d’Estudis organitza dues sessions per saber com és feia el sabor tradicional.\n• Dia 29 a les 18:00 h. a la plaça Joan Miro.\n• Dia 30 a les 11:00 h. a la plaça Joan Miro.\nPublicat per Redacció a 19:00\nEtiquetes de comentaris: Conèixer l'entorn, Fabricació de sabó, Presentació de llibre


Pobles Valencians Abandonats: Si el camí s'inicia de bon matí, millor\nSi el camí s'inicia de bon matí, millor\nMatinar et permet no només fer boniques fotos, com eixides de sol i el paisatge en les hores de l'alba o del trenc d'alba, sinó també és una bona forma d'avançar cap a la destinació en avantatge. Guanyant-li terreny al sol, ja que si ens afanyem podrem cloure l'excursió abans de les onze del matí. Quan el sol comença a apretar, nosaltres ens retirem. Matinar també és una metàfora de la vida. En la foto, algun lloc del Maestrat de Castelló.\nPublicat per Agustí Hernàndez a 0:32\nLA ESPADAÑA DE LA IGLESIA DE PEÑAHORADA EN PELIGRO Y UN PELIGRO - Un pequeño bosque en el campanarioSe aprecia una importante grieta en el frontónLos arbustos crecen y dañan la espadañaSi una piedra o sillar cayera podría...\nErmita en runes a Villar de Tejas (Chelva - els Se...\nEl temps aturat, a l'aldea deshabitada de Cañada P...\nDedicat a esta masada de la Font de la Figuera


Manuel Valls vol que es permeti construir gratacels a la Sagrera | betevé\nEl candidat de BCN Canvi - Cs afirma que "el turisme no és l'enemic", en resposta a la gestió que n'ha fet el govern de Colau\nSergio Segura | Dimecres, 15 de Maig del 2019, a les 17.02\nEl candidat de Barcelona pel Canvi – Ciutadans, Manuel Valls, vol que es permeti construir gratacels a la futura Sagrera. L’ex-primer ministre francès ha qüestionat que no es puguin construir aquest tipus d’edificis a Barcelona. Creu que l’aixecament de gratacels al “sector de la nova centralitat que representaran la Sagrera i Glòries” és compatible a mantenir el caràcter urbanístic, diu, de barris com el Gòtic.\nEn el dinar col·loqui Barcelona Tribuna, Valls també ha criticat les polítiques municipals del govern d’Ada Colau en matèria de turisme, un sector que considera “fonamental” per a Barcelona. “L’Ajuntament ha renunciat a la promoció”, ha dit Valls. L’ex-primer ministre francès ha afegit que la gestió de l’alcaldessa ha estat “lesiva” per a l’oferta hotelera de la ciutat.\nManuel Valls, que rep el suport de Ciutadans en les eleccions municipals del 2019, ha demanat “voluntat política” per a una bona gestió del turisme, que creu que requereix la col·laboració entre el sector públic i el privat. “El turisme no és un enemic”, ha afirmat el candidat.\nCrític amb les propostes “pintoresques” de Colau\nLes crítiques de Valls cap al govern municipal s’han estès a altres àmbits com la seguretat. “Barcelona s’ha deteriorat. Ha començat una davallada, una mena de decadència suau i indolora“, ha dit. D’altra banda, ha qualificat de “fracàs rotund i espectacular” la política de l’executiu de Barcelona en Comú en matèria d’habitatge. De fet, ha criticat algunes de les propostes “pintoresques” plantejades per Colau en campanya, com la de cobrir la ronda del Litoral al Besòs per fer-hi habitatge assequible.


Disseny Web Barcelona - Pàgines Web Creatives i amb SEO\nDisseny Web Barcelona – Pàgines Web Creatives\nDISSENYEM PÀGINES WEB CREATIVES, PROFESSIONALS I AMB SEO A LA PROVÍNCIA DE BARCELONA.\nEl disseny de pàgines web que desenvolupem estan pensats per explicar les parts més importants del negoci dels nostres clients. Abans de començar un projecte de pàgina web, ens informem de l’entorn del nostre client, els valors que vol transmetre i a qui va dirigit. Així aconseguim captar i fer que els usuaris naveguin per tots els enllaços de la nostra pàgina web de manera natural.\nDISSENY WEB PER EMPRESES, PIMES, EMPRENEDORS I ALTRES ORGANITZACIONS\nTreballem amb molts sectors empresarials que es desenvolupen a la província de Barcelona. Realitzem projectes web relacionats amb el sector turístic, però també amb empresaris o emprenedors que volen potenciar la seva presència a Internet.\nDonem molta importància a la creativitat i el disseny web, sense deixar de banda l’experiència d’usuari. Sempre comptem amb l’opinió i gustos que ens comunica el nostre client. Conjuntament amb la nostra experiència aconseguim desenvolupar uns dissenys web únics.\nRealitzem projectes web a la ciutat de Barcelona i rodalies, aportant valor al teixit empresarial de la ciutat. Hem programat projectes de startup en el camp de la tecnología mèdica com NewBorn Solutions. També treballem amb empreses d’obres i serveis de tot tipus.\nPÀGINES WEB MARESME\nHem treballat fent pàgines web pel sector turístic de la costa del Maresme. Bàsicament, hem desenvolupat projectes web per restaurants, hotels i cases rurals.\nDISSENY PÀGINES WEB SABADELL, TERRASSA, HOSPITALET I BADALONA\nLes pàignes web que realitzem en tot el sector empresarial i turístic que es desenvolupa al voltant de les principal ciutats de la provincia de Barcelona. Realitzem pàgines web per pimes, emprenedors que volen començar un negoci.\nCOM ACONSEGUIR UN DISSENY WEB PROFESSIONAL PER LA NOSTRE MARCA?\nLes imatges són una part molt important d’un disseny web, no s’hi val utilitzar el mòbil! Nosaltres treballem amb diferents fotògrafs professionals per garantir la nitidesa i la qualitat dels productes o serveis.\nEls textos faran que l’usuari es quedi a llegir la web. Comprendre la comunicació és una de les parts més importants al principi del projecte, per això ajudem al client a escollir bé el que dirà, i si necessita redactar els continguts, també oferim aquest servei.\nDisseny Gràfic Web Girona\nUn cop sabem què volem aconseguir preparem el disseny gràfic web. Aquesta part serveix per trobar les millors solucions gràfiques de comunicació. Explicar el més important de cada projecte i fer-ho de forma visual i creativa per arribar al nostre públic.\nProgramació Web Girona\nUn cop tenim el disseny tancat, el programador crea la web en línia. Què la navegació sigui correcte, l’optimització, la velocitat, els efectes visuals, els filtratges i tots els estils necessaris, convertiran el projecte en dinàmic i atractiu.\nActualment ja es comença a tenir consciència de la importància d’un estudi de paraules clau abans de començar una web. És important saber què cerca la gent a Google per aconseguir més tràfic, que són més visites que es poden convertir en vendes.\nDisposem de traductors bilingües especialitzats en pàgines web per traduir tots els textos de la web. Si creus que el traductor en línia t’ho pot fer, t’equivoques. Sempre és millor un especialista amb una comunicació real i sense faltes d’ortografia.\nINNOVACIÓ EN DISSENY WEB\nAquesta disciplina va canviant constantment i cal estar al dia de tot el que va passant i com evolucionen els recursos en tots els aspectes. Utilitzem les últimes novetats en programació per aconseguir un resultat innovador i perdurable en el temps.\nDe res serveix una web bonica si no entenem per on hem de navegar. Cal dirigir l’usuari cap on volem amb l’objectiu clar: generar oportunitats de venda, aconseguir que ens contactin o que se subscriguin al nostre butlletí informatiu (“Newsletter”).\nPOSICIONAMENT I REDACCIÓ DE CONTINGUTS\nRedactar els textos del teu projecte pensant amb les cerques que fan els usuaris, ajudarà a fer créixer el tràfic de visites.\nDISSENY RESPONSIVE PER ADAPTAR-SE A CADA DISPOSITIU\nAvui en dia més del 50% de visites web es fan amb mòbil. S’ha de tenir molt en compte dissenyar webs adaptatives, que mantinguin la qualitat amb la tauleta i el mòbil. Cada suport té unes característiques a contemplar.\nEstudiem la manera d’arribar a tot el públic objectiu, realitzant estudis de paraules clau, anàlisis de la competència i posicionament web.\nTot per aconseguir el màxim de visites de clients potencials.


Paiporta subvencionarà amb 5.000 euros als i les joves esportistes locals\nL'Ajuntament de Paiporta subvencionarà amb 5.000 euros als i les joves esportistes locals\nL’Ajuntament de Paiporta ha obert una nova línia de subvencions per a joves esportistes locals consignada amb un pressupost total de 5.000 euros. Les sol·licituds per a optar a aquestes ajudes, de fins a 800 euros per esportista, es poden presentar fins al 15 de desembre. Cadascuna d’elles es valorarà d’acord amb els criteris de la convocatòria, accessible a través de la pàgina web municipal. Aquestes ajudes es donen per primera vegada des de l’Ajuntament, i s’uneixen a la recuperació de les subvencions als clubs, desaparegudes anys enrere.\nPer a obtenir l’ajuda, promoguda per la regidoria de Joventut i Esports, s’ha de ser menor de 18 anys o haver complit aquesta edat durant l’any 2015; ser esportista i estar empadronat a Paiporta, almenys, des de l’1 de gener de 2014; posseir llicència federativa en vigor en la modalitat esportiva corresponent, i pertànyer a un club inscrit en el registre d’associacions de Paiporta.\nDe forma excepcional no obstant això, es podran contemplar sol·licituds de joves esportistes que competisquen en un club no radicat a la localitat, sempre que no existisca a Paiporta cap club de la modalitat del sol·licitant, o es trobe justificada la seua competició per un altre club, basant-se en una major tecnificació i nivell de competició de l’entitat forana.\nEls criteris per a atorgar les subvencions seran de competició, classificació, desplaçaments realitzats, despeses federatives, allotjament i desdejuni de les persones sol·licitants en aquelles competicions oficials organitzades per les diferents federacions. Aquestes ajudes s’atorgaran sobre les a les despeses realitzades durant l’any 2015. La intenció de la regidoria de Joventut i Esports és mantenir aquestes ajudes cada any.\nLa regidora d'Economia, Ocupació i Comerç de Paiporta, Beatriz Jiménez, deixa la seua acta


Absolen el PP de destruir proves per... falta de proves\ndimecres, 26 de febrer de 2020 14:28h\nEl jutjat penal número 31 de Madrid ha absolt el Partit Popular i tres empleats de la formació en el cas dels ordinadors del seu extresorer Luis Bárcenas. El jutge ho argumenta per falta de proves; considera que no ha quedat acreditat que en destruir els ordinadors que havia utilitzat Bárcenas tenguessin la intenció d'eliminar informació per obstaculitzar la investigació de l'Audiència Nacional.\nA la sentència, el magistrat absol el PP i els tres acusats, l'extresorera Carmen Navarro; el responsable de l'Assessoria Jurídica, Alberto Durán; i el cap del Departament de Sistemes Informàtics, José Manuel Moreno, dels delictes d'encobriment i de danys informàtics.\nTambé absol del delicte de danys informàtics el Partit Popular perquè s'ha pogut acreditar que uns dels ordinadors sí que era propietat de la formació política, mentre que de l'altre no sap si era del partit o de Luis Bárcenas.\nPel que fa el delicte d'encobriment, la sentència també absol el Partit Popular i els tres acusats en aplicació del principi 'in dubio pro reo', - que, en cas de dubte sobre la prova dels fets, s'ha de sentenciar a favor del processat-. Entre les possibilitats que els acusats actuassin per dificultar l'acreditació d'un delicte o simplement per complir amb la llei de protecció de dades, el tribunal ha de decantar-se per l'explicació més favorable al processat.\nLa sentència es pot apel·lar a l'Audiència Provincial de Madrid.


Edward Hugh: ‘Espanya no és sostenible’ – INTERSINDICAL – CONFEDERACIÓ SINDICAL CATALANA\nEdward Hugh, economista gal·lès resident a Catalunya (Font: Vilaweb)\nEl deute públic espanyol supera el bilió d’euros i el nivell d’endeutament s’acosta al 100% del PIB · En parlem amb l’economista gal·lès instal·lat a Catalunya\nEl deute de l’estat espanyol ha superat per primera volta el bilió d’euros i al juny arribava als 1.007.319 milions. La xifra, 10.000 milions més que el mes de maig, representa el 98% del PIB, segons les dades que va fer públiques ahir el Banc d’Espanya, que constaten que el deute s’ha triplicat des que va començar la crisi. És viable l’economia espanyola? Ho preguntem a l’economista Edward Hugh, que alerta de les dificultats de poder pagar el deute i confessa que no creu en la recuperació econòmica de l’estat. En aquesta entrevista, Hugh també fa referència a les dades fetes públiques ahir per l’oficina d’estadística europea, segons les quals l’economia de la zona euro s’ha estancat el primer trimestre d’enguany.\n—Ja es veia a venir. El deute espanyol ha anat augmentant lentament i les últimes dades no són gens estranyes. El problema és que no se sap quan s’estabilitzarà el deute, si és que es pot arribar a estabilitzar.\n—En aquests moments, el perill és que torni a rebrotar la crisi a la zona euro, i el risc es troba sobretot a Portugal i Itàlia. Matteo Renzi ja tremola perquè Itàlia no acaba de sortir de la recessió, ha començat a entrar en la deflació i el deute no para de créixer. A Itàlia, el deute se situa en el 135% del PIB, i a Portugal, en el 133%. Espanya és el germà petit en aquest joc perquè va començar a un nivell molt més baix. Al principi de la crisi, el deute espanyol era del 37% del PIB, i l’augment més important ha arribat durant aquests últims dos anys de govern de Rajoy, sobretot pel rescat bancari i el pagament de proveïdors.\n—Que això encara no s’ha acabat. Ho veiem amb els últims resultats de la zona euro, les coses no seran tan fantàstiques com Rajoy diu des de fa temps. El punt més alt d’acceleració de l’economia espanyola va ser a l’abril i ara comença a anar més lent, cosa lògica perquè tota la zona euro està estancada. El problema per a l’estat espanyol és que si l’economia queda blocada i la deflació persisteix, el deute continuarà augmentant. El factor que farà créixer més el deute els anys vinents probablement serà la deflació, que fa que el valor del PIB no creixi.\n—El deute de l’estat espanyol pot augmentar fins el 120%. El problema és que no es pugui pagar mai. Els interessos sobre el deute es troben per sota dels nivells de 1789, mentre que el deute és el més alt de la història. Això vol dir que alguna cosa no funciona. Però en comparació, Portugal i Itàlia tenen problemes més urgents que Espanya, i hauran de fer alguna cosa durant els dos anys vinents. Espanya tindrà problemes greus el 2020, i fins aleshores hauran passat coses. És a dir, la xifra és preocupant, però no és una catàstrofe d’avui per demà.\n—Una altra dada destacada és que la major part del deute públic espanyol prové de l’administració central. Com ho interpreteu? Creieu que això dóna arguments a l’independentisme?\n—L’argument per la independència relacionat amb aquest tema és el dèficit fiscal, perquè les comunitats autònomes tenen el dèficit que tenen segons els diners que els dóna l’administració central, i hi ha un intent clar d’ofegament de les finances de la Generalitat. A més, com ja vaig dir, el govern català es troba efectivament intervingut, només pot gastar allò que li diuen des de Madrid i no li deixen tenir dèficit. El que passa és que, encara que Espanya tingui aquests diners de Catalunya, el deute va pujant.\n—En tot cas, les dades i el pronòstic semblen indicar la poca viabilitat d’Espanya.\n—Sí, Espanya no és sostenible. No crec en la recuperació econòmica espanyola. Jo no sóc nacionalista, sóc britànic, però vull salvar-me, i l’única manera és que ens n’anem. Perquè som en una bomba de rellotgeria, clarament. I a més del deute públic, hi ha un deute extern del 100% del PIB. Això també és impagable! Cal tenir un superàvit enorme per a tenir uns dèficits com els d’Espanya, i Espanya no el té, aquest superàvit. I què fa? Expulsar població. No pot reduir l’atur, de manera que pressiona perquè la gent se’n vagi a fora. I el descens de la població és la cosa que fa més impagable el deute perquè hi ha menys gent treballant.\nhttps://www.intersindical-csc.cat/2014/08/18/edward-hugh-espanya-no-es-sostenible/ 2014-08-18T09:15:38+01:00 @cscEconomiadeute,economia,independènciaEl deute públic espanyol supera el bilió d'euros i el nivell d'endeutament s'acosta al 100% del PIB · En parlem amb l'economista gal·lès instal·lat a Catalunya El deute de l'estat espanyol ha superat per primera volta el bilió d'euros i al juny arribava als 1.007.319 milions. La xifra, 10.000 milions...@csc jesus.palomar@intersindical-csc.catAdministratorINTERSINDICAL - CONFEDERACIÓ SINDICAL CATALANA\ndeute, economia, independència\n« El cas dels EROs falsos a Andalusia arriba al Tribunal Suprem\nElisenda Paluzié:“No hi haurà independència si no trenquem amb la legalitat” »


Clara Tena - El fang del sud | NacióDigital\n«No serveix fer una passejada, unes espardenyes i la foto i oblidar el que has vist quan arrenca el cotxe oficial»\nper Clara Tena, 6 de novembre de 2021 a les 20:03 |\nFeia dos mesos que no baixava a casa. Els de les Terres de l'Ebre baixem, sí, quan fugim de Barcelona. L'últim cop era el 3 de setembre, només dos dies després dels aiguats que van canviar, un cop més, el paisatge de la costa del Montsià. Tenia previst passar uns dies a casa ma germana i el que havia vist amb imatges no em van fer canviar els plans. Però sí que em van fer veure la magnitud de la catàstrofe.\nTrepitjant marró i olorant fang vaig creuar les Cases d'Alcanar per anar a comprar. Es llegia la impotència a cadascun dels rostres que em trobava. Esgotats i bruts després de moltes hores netejant, casa d'ells i del veí. Mostres de solidaritat a dojo. El que fos per tornar aquella llum especial que fa de les Cases un indret únic. El silenci i la pau que caracteritza aquest poble només trencat pel neguit de la seva gent. Deu ser com allò de les pel·lícules. La calma incerta després de l'huracà o el tsunami. I no us enganyo si us dic que aquesta era la sensació a cada pas que feia.\nAlgunes notícies puntuals em feien pensar que en aquests últims dos mesos tot havia tornat a una certa normalitat gràcies a accions solidàries i promeses d'ajuts públics. Però ingènua de mi, just vuit setmanes després, em vaig topar amb una normalitat postissa. Restaurants oberts i cases a mig fer. Allò de la façana, de les aparences, que aquí també enganyen. El famós esvoranc a un dels carrers encara hi era. També els murs de moltes cases pendents de reconstruir. Famílies que no han pogut tornar a casa i la platja com si l'estiu hagués passat de llarg. I aquell color marró que no acaba de marxar.\nUs imagineu un forat enorme al mig de la Diagonal de Barcelona? O una Barceloneta deformada i bruta durant mesos? Se'm fa difícil pensar que algú permetés donar aquesta imatge de devastació a segons quines zones de Catalunya. Serà que els barcelonins són més ciutadans que els casencs? Pot ser que el turisme que visita Barcelona o la Costa Brava és millor i més digne que el que es menja un arròs al Delta de l'Ebre? Sabeu que aquests que omplen els restaurants són majoritàriament catalans?\nSembla que el fang, si és al sud, no fa tanta nosa. O no el veuen o no el volen veure. No serveix fer una passejada, unes espardenyes i la foto i oblidar el que has vist quan arrenca el cotxe oficial. A les Terres de l'Ebre això ja no cola. Entre temporal i temporal un petit sospir per agafar aire i ja hi tornem a ser. Reconstruccions que s'acumulen d'un desastre a l'altre i ajuts que mai arriben o arriben massa tard. Ni som de segona ni volem ser els últims de la fila. Seguiu baixant a seure a taula, però quan pugeu que pugueu recordar que el color és el blau.


Manises recomana posar-se en contacte amb el centre corresponent abans d’acudir – tucomarca.com\nHomeLa Foia de Bunyol-XivaAlboraigManises recomana posar-se en contacte amb el centre corresponent abans d’acudir\nLes mesures estan destinades a vetlar per la seguretat de pacients i professionals, amb els dos circuits diferenciats, entre altres mesures\nEl Departament de Salut de Manises continua garantint una atenció de qualitat en totes les seues zones bàsiques\nTambé s’està treballant en vies perquè els usuaris puguen deixar la seua consulta als Centres de Salut i Consultoris per escrit; a més dels seus dubtes de cites de l’atenció d’Hospital i Centres d’Especialitats\nEl Departament de Salut de Manises continua aplicant les mesures marcades pels protocols de les autoritats sanitàries per adaptar el funcionament de l’assistència sanitària a la situació generada pel Covid-19. Aquestes mesures estan destinades a vetllar per la seguretat dels pacients i professionals, garantint una atenció sanitària de qualitat a la població i adaptant-se a les diferents fases de la desescalada.\nAixí, el Departament de Salut de Manises recomana a la població que necessite d’assistència sanitària que es pose en contacte prèviament per telèfon amb el seu centre per explicar la seua situació i rebre informació per part dels professionals sobre com es procedirà a la seua atenció. Cal tenir en compte que:\nDes del Departament s’està treballant en l’assistència sanitària telemàtiques en aquells casos que la presència física, atenent a la clínica i perfil de l’pacient, no és estrictament necessària.\nS’ha incorporat la tecnologia per apropar l’assistència sanitària a pacients en els quals, per perfil i clínica la presència física no és imprescindible. Les diverses formes d’assistència, presencials i telemàtiques, s’adaptaran a l’perfil de pacients, així com a la seua clínica. Principalment en els tallers grupals i les teleconsultes en Atenció Primària; a més de les primeres proves que ja s’han realitzat des de l’Hospital de Manises.\nLes llistes d’espera tant quirúrgiques com de consultes i tècniques es revisaran contínuament per assegurar l’activitat ordinària.\nPel que fa a les mesures implementades pel Departament en els centres sanitaris, es poden destacar que:\nS’han habilitat espais de centre amb mesures de prevenció com a línies de separació, solucions hidroalcohòliques a les portes de totes les consultes, separació dels seients a les sales d’espera i el lliurament de màscares a tots els pacients que ho necessiten, amb l’objectiu de garantir la seguretat tant per a usuaris com per a professionals.\nS’han establert circuits diferenciats per a pacients amb símptomes de Covid-19, pacients positius o pacients negatius.\nLes embarassades podran estar acompanyades en el moment de l’ecografia, durant el part i hospitalització, sempre que l’acompanyant no presente símptomes i vaga degudament dotat de mascareta.\nA més, l’Hospital de Manises es posarà en contacte amb tots els pacients per via SMS per sol·licitar-los informació a través d’un qüestionari que permetrà controlar com serà l’atenció a tots els pacients, segons la seua clínica. Per la seua banda, els pacients que requerisquen d’ingrés hospitalari se’ls ha de fer la prova PCR i en funció de l’resultat se li distribuirà en els espais habilitats segons els circuits diferenciats.\nPel que fa a les visites i acompanyants, només es permet un acompanyant en els pacients dependents o menors d’edat; s’habiliten les visites encara que d’una única persona i anotar que la normativa de visites i acompanyament anirà adequant-se a l’evolució de la pandèmia.\nPel que fa a les consultes externes i proves radiològiques, s’atendran de manera presencial. No obstant això, cal tenir en compte les següents indicacions:\nLes consultes preferents seran determinades pel professional sanitari, i les no preferents es realitzaran per teleassistència.\nLes consultes seran de matí i tarda per no haver aglomeracions a la sala d’espera. Els espais estan clarament senyalitzats.\nA finals del mes de juny tots els pacients de les agendes de març, abril i maig estaran resolts. S’hauran atès a l’Hospital o hauran estat resolts de forma telemàtica.\nEn aquesta línia, en Atenció Primària s’ha reorganitzat l’atenció sanitària en els centres de salut per garantir el millor desenvolupament de la desescalada:\nNecessitat de mantenir els circuits diferenciats de pacients amb i sense Covid-19 per garantir la seguretat de l’atenció rebuda i prestada per pacients i professionals, respectivament.\nEls centres disposen de mitjans per a realitzar PCR per prescripció de Medicina de Família i Comunitària.\nEs recomana a la població mantenir les mesures de seguretat i sanitàries ordenades per les institucions sanitàries. A més, abans d’acudir a centre de salut, s’aconsella trucar per telèfon per rebre les indicacions dels professionals sanitaris de quan, on i com se’ls hi assistirà.\nEn breu, es posarà a disposició dels municipis i els seus ciutadans de noves fórmules perquè deixin constància de les seves necessitats per escrit i es pugui donar resposta tan aviat sigui possible, atenent a les circumstàncies excepcionals actuals.\nPer facilitar la mobilitat entre els municipis de el Departament, s’ha reforçat la ruta de l’autobús impulsada pel Departaments de Salut de Manises. A partir d’ara, en les rutes de dimarts i dijous, es podrà utilitzar aquest autobús per desplaçar-se entre municipis de l’àrea, a més de per anar i venir a l’Hospital i / o centres d’Especialitats.\nEs reprèn l’activitat de forma esglaonada en els següents serveis: UCA, COF, Odontopediatria, Psiquiatria Domiciliària, Vacunació i Pediatria.\nManteniment dels punts d’Atenció Continuada.\nEls pacients crònics tindran un seguiment i control minuciós, únic i proactiu per part dels professionals de cada centre denominat AGENDA ECA.\nAl pacient se li crida periòdicament per revisar el seu estat de salut.\nEs registra la clínica en cada atenció realitzada.\nHem desenvolupat una campanya per donar a conèixer el servei entre la població i que demani la seua inclusió.\nL’assistència a majors i residències s’ha coordinat mitjançant un equip específic de residències amb professionals sanitaris mèdics i d’infermeria, a més de la Unitat d’Hospitalització a Domicili.\nA les zones d’atenció a pacients més vulnerables (oncològics, immunodeprimits, nens, crònics, gent gran …) es desenvoluparan protocols d’especial protecció.\nS’està provant la tecnologia per oferir activitats grupals com jornades de llevadores, xerrades d’infermeria de pediatria.\nPer dur a terme un control de la pandèmia efectiu, hem dut a terme els següents protocols:\nOrganització de la resposta assistencial amb la creació d’uns protocols compartits i elaborats per un Comitè Científic Covid-19.\nVigilància i control de la infecció en centres residencials a través de la Comissió de centres residencials.\nD’acord amb la instrucció de Conselleria d’el 2020.05.27 sobre la conveniència de “preparar tots els centres sanitaris perquè es puga atendre a tothom que ho necessite amb garanties i seguretat per a tots” s’ha posat un equip de Medicina Preventiva, Prevenció de Riscos Laborals i Infraestructures a revisar l’adequació de tots els centres.\nAquestes auditories ja s’han finalitzat i s’està procedint a elaborar els respectius informes de manera que els Consultoris puguen adaptar-se a les circumstàncies i necessitats actuals i futures que les directrius de Conselleria marquen com a prioritàries a respectar per garantir la seguretat, tant d’usuaris com de professionals.\nCal destacar que aquests informes estan oberts a la participació i col·laboració municipal, sent la Direcció General d’Assistència Sanitària la destinatària dels informes i última decisora sobre aquestes qüestions.


PDF notícia diari Segre\nPDF notícia diari La Manyana\nTractorada fruita TN migidia TV3. Entre el minut 34.22 i el 34.50\nTractorada fruita TN comarques Lleida TV3. Entre el minut 6.54 i el 8.40\nManifestació a Lleida en protesta per la crisi de preus del sector de la fruita\nVolen mostrar que “el pagès encara té força. No accepta que les Administracions li donin l’esquena mentre gerents i directius d'OPFH, de cooperatives i de SAT no donen la cara per ell".\nProductors del Grup de Pagesos Manifestants, JARC-COAG i AEALL-ASAJA han entregat un Manifest conjunt al Departament d’Agricultura, a la subdelegació del Govern de l’Estat i a Afrucat. Finalment, representants de l'Associació Empresarial de Fruita de Catalunya han comunicat als pagesos que comparteix les seves reivindicacions.\nDemanen que es prioritzi el recolzament econòmic als Agricultor Professionals (AP) i les Explotacions Agràries Prioritàries (EAP) i un sistema de retirades de producte actiu des de l’inici de la campanya, que tingui prou tones per ser efectiu, i imports superiors i iguals per a tots els productors i per als diferents tipus de retirada. També exigeixen mesures de regulació de la producció per evitar l’entrada d’especuladors externs al sector i promocionar el consum.\nEls convocants han avisat que si en qüestió de setmanes no veuen respostes clares a les seves reclamacions tornaran al carrer amb manifestacions més contundents.\nDavant de la greu crisi de preus que estan patint els productors de la fruita dolça des de fa dues campanyes i veient la manca de suport de les Administracions, 150 productors de Grup de Pagesos Manifestants, JARC-COAG i ASAJA Lleida, han fet una tractorada pel centre de la ciutat de Lleida per reivindicar que volen viure de la seva feina.\nLes principals mesures que DEMANEN es troben en el manifest, que han entregat al Departament d’Agricultura, a la subdelegació del Govern de l’Estat a Lleida i a Afrucat. Durant la reunió mantinguda amb aquesta darrera entitat, els seus representants els hi han fet saber que comparteixen les reivindicacions dels manifestants, que es resumeixen en:\nPrioritzar la figura de l’Agricultor Professional i l’Explotació Agrària Prioritària\nTant en la concessió d’ajuts, com en l’accés a retirades de producte del mercat o en el preu d’aquestes, s’ha de prioritzar la figura de l’agricultor professional. Aquest i les explotacions agràries prioritàries són el model de pimes que en el futur han de garantir una producció estable i de qualitat pels consumidors de la UE.\nUn sistema de retirades actiu des de l’inici de la campanya\nEl sistema actual no ha servit per reactivar els preus per sobre del cost de producció. Un dels motius ha estat que sempre s’activen amb retard. Per això, demanem que les mesures de gestió de crisis, les retirades, ja estiguin actives l’1 de juliol i amb una dotació econòmica i de tones suficient.\nTots els sistemes de retirada han de tenir el mateix import o preu per quilo, prioritzant-se els agricultors professionals, i no seguint el criteri de si té o no la condició de soci d’una OPFH.\nTots els sistemes de retirada de l’Organització Comuna de Mercat (OCM) han d’estar al mateix preu (la transformació en suc, l’entrega a beneficència i la no collita) i que cada productor esculli el sistema més adequat a la seva explotació.\nCal establir quotes màximes de retirada per explotació, prioritzant les explotacions agràries prioritàries davant de les que especulen amb fons de fora del sector.\nAl mateix temps, cal establir mecanismes de penalització exemplars i contundents contra les grans superfícies que promouen la venda a pèrdues de productes peribles.\nMesures de regulació de la producció\nS’ha d’estudiar de quina manera es pot regular l’increment de les plantacions de fruita dolça de fons no agraris i les noves plantacions subvencionades.\nCampanyes de promoció del consum fruita\nQue les administracions es comprometin a destinar recursos per a iniciar campanyes de promoció del consum de fruita dolça.


La cadena de llibreries Elkar, del País Basc i Navarra, premi ‘Boixareu Ginesta' al llibreter de l'any\nLa cadena de llibreries Elkar, del País Basc i Navarra, premi ‘Boixareu Ginesta’ al llibreter de l’any\nPel seu model de Llibreria en forma de cadena inserida en la realitat social i cultural de la seva comunitat\nLa cadena de llibreries Elkar ha estat reconeguda amb el Premi ‘Boixareu Ginesta’ al Llibreter de l’Any que atorga la Federació de Gremis d’Editors d’Espanya (FGEE) amb motiu de la Fira Internacional de Llibre, Liber, que enguany se celebrarà en format digital. El jurat ha concedit a Elkar aquest guardó pel seu model de llibreria en forma de cadena inserida en la realitat social i cultural de la seva comunitat d’origen, però oberta a totes les orientacions culturals presents a Espanya i a Europa i a la col·laboració amb un gran nombre d’editorials espanyoles.\nEl premi ‘Boixareu Ginesta’ distingeix, des de 1995, la tasca d’aquells llibreters i llibreries que juguen un important paper en el desenvolupament i foment de la cultura literària i contribueixen a la consolidació de la cadena del llibre en els seus àmbits d’actuació.\nElkar va iniciar la seva trajectòria el 1974, quan va obrir la seva primera llibreria a Baiona. Des d’aleshores ha anat configurant una cadena de llibreries que compta, actualment, amb 16 establiments repartits per la geografia del País Basc i de Navarra. Com a llibreries de fons són referents en les ciutats en què estan ubicades i, gràcies a la seva estreta relació amb totes les editorials, treballen amb una gran selecció de llibres de totes les temàtiques. A més, Elkar té en compte les realitats lingüístiques del territori i posa l’accent en donar visibilitat al llibre editat en basc per tal de fer arribar als lectors la producció local realitzada en aquest idioma.\nPerò més enllà de ser punts de venda, les llibreries Elkar redoblen esforços per esdevenir agents culturals. D’aquesta manera, en algunes de les llibreries del grup s’ha aconseguit posar en marxa un petit amfiteatre dins de la botiga com a motor de presentacions, conta-contes, rodes de premsa … Des dels seus començaments, aquests espais d’ús gratuït per a editorials, artistes, autors i altres agents culturals han omplert les botigues de contingut i han estat escenari de grans actes culturals. Només en l’any 2019, van realitzar més de 300 actes a les botigues.\nEl lliurament del premi ‘Boixareu Ginesta’ tindrà lloc el proper 27 d’octubre a l’Arts Santa Mònica, de Barcelona, en el marc de les activitats de Liber 2020. Al mateix acte es lliuraran igualment els Premis Liber a la millor iniciativa de Foment de la Lectura a Biblioteques obertes a el públic, al Foment de la lectura en mitjans de comunicació i a la millor adaptació audiovisual d’una obra literària. A més, es reconeixerà a l’autor hispanoamericà més destacat i s’homenatjarà a un editor per la seva trajectòria en el món de el llibre. Aquests premis s’aniran coneixent properament.\nOrganitzat per Fira de Barcelona, Liber 2020 tindrà lloc en format digital a causa de l’excepcionalitat derivada de la situació sanitària amb l’objectiu d’ajudar al sector a recuperar l’impuls comercial, especialment a l’exterior. A través d’una plataforma virtual les editorials participants podran presentar les seves novetats i fons editorials, mantenir reunions de negoci amb compradors i prescriptors convidats de més de 60 països, així com trobades amb diferents professionals espanyols del món de el llibre. També s’inclouen en aquest entorn on-line les Jornades Professionals Liber que abordaran l’adaptació del món del llibre al mercat post-pandèmia.\nLiber 2020 està patrocinat pel Ministeri de Cultura i Esport, ICEX España Exportación e Inversiones, la Generalitat de Catalunya, l’Ajuntament de Barcelona, i el Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO), i compta amb la col·laboració del Gremi d’Editors de Catalunya i Acción Cultural Española (AC/E).\nRedacció2020-09-15T11:08:01+00:0015 setembre, 2020|Categories: Agenda, LIBER, Llibreries, Notícies, Premis|Tags: 2020, Boixareu Ginesta, Elkar, llibreríes, llibreter de l'any|


Puigdemont estrena l'Associació Junts per la República ! directe!cat\nPuigdemont estrena l'Associació Junts per la República\nTrenca el monopoli de l'ús del mot "República" que fins ara tenia d’ERC i es reforça davant els intents del PDeCAT de reduir el paper de JxCat\nRedacció | Amb el nom de 'Junts per la República' neix una associació impulsada per diputats independents de Junts per Catalunya i diferents personalitats per donar suport a un moviment clarament independentista i en clau republicana que vol guanyar la centralitat política del país. Està previst que l'associació es presenti abans de Setmana Santa amb la seva assemblea constitutiva i el seu manifest fundacional. L'associació està vetada a persones amb carnet de partit polític, només els diputats independents de Junts per Catalunya podran ser-ne membres. El nom proposat provoca un canvi en el panorama polític i trenca el monopoli d'ús del concepte 'República' que fins ara tenia ERC.\nGraupera, Juntsxlarepublica, Puigdemont, república\nJunts per la República: reforçar Puigdemont i donar cobertura a les eleccions municipals\nEl mateix Puigdemont ho va dir durant un acte a Vilafranca del Penedès, "hi ha molta esperança dipositada en l'evolució de JxCat". "No és només un grup parlamentari o una candidatura electoral per un moment determinat. S'haurà d'articular aviat. Unitat i generositat", i va afegir. "Malgrat les dificultats i turbulències, des de JxCat hem començat a construir un "moviment polític transversal i socialment divers, basat en el servei al ciutadà per fer possible una República compromesa amb els millors valors de la humanitat".\nJunts per la República i el moviment de Jordi Graupera per posar un alcalde independentista a Barcelona, capital de la república\nEl pròxim dimarts, la plataforma 'Barcelona és capital' i el seu líder Jordi Graupera presentarà la seva proposta per fer possible que la capital catalana tingui un alcalde o alcaldessa netament independentista. Fa pocs dies el mateix Graupera va confirmar el seu desplaçament a Brussel·les per entrevistar-se amb Puigdemont i sembla que les coses van anar prou bé.\nRecordem que Graupera ha hagut de canviar el lloc de la seva conferència davant l'allau de reserves produïdes fruit de l'expectació que ha despertat, més de 3.000 reserves que converteixen la proposta independentista de Graupera en una oferta que pretén competir i guanyar.\nLa diputada gironina Gemma Geis va adquirir fa pocs dies els dominis "juntsxlarepublica.cat" i "juntsxlarepublica.com"\nSegons ha comprovat el directe.cat, la cap de llista gironina de Junts x Catalunya és la propietària del domini que donarà lloc a la pàgina web de l'associació, sigui amb .cat i .com.\nEls catalans responen als CDR i protesten davant la caserna de la Guàrdia Civil a Barcelona 15.03.2018.\n17 de març de 2018, 19.02 h\nEls trolls d´Ñ tenen una memòria d´ameba, un milisegon. Fa uns mesos encara parlaven d´una espècie de suflé independentista. I jo dic que aquesta mena de gent de Ñ són més rucs que fets per encàrrec. Millor dit, que per a ser-ho més encara s´entrenarien.\n17 de març de 2018, 13.48 h\n17 de març de 2018, 12.30 h\n17 de març de 2018, 10.57 h\nEL PRESIDENT PUIGDEMONT ACTUA AMB GRAN ENCERT,, LES INICIATIVES, I PROJECTE DE DONAR EL PODER AL POBLE, QUE EMANI DEL POBLE, ÉS SENSACIONAL,ÉS COM RESTITUIR EL PODER DEL POBLE EN PARITAT LEGAL, AMB EL CAP D'ESTAT DELS SEGLES XII A XVFIII, QUE EN ARRABASSAR A MATA DEGOLLA FOC SANG, ASSASSINATS ELS DIC "FINCA ESPAÑA", DEL GANGSTERISME SISTÈMIC I DEMOFÒBIC AMB TOTHOM, LA "UNIDAD Y IGUALDAD" ÉS UNA EXCLUSIVA PER ELLS, AMB CABUDA PEL FEUDALISME, I TOT EL MÉS RETRÒGRAD ESTAN EN LA FEMTA EN L... Llegir més\n17 de març de 2018, 09.54 h\nLa tant esbombada fuga d´empreses de Catalunya, FAROL D´ INCIDÈNCIA ZERO !


EL RACÓ DEL KUS: François Ozon: 8 femmes (2002)\nEscrit per sukkus a les 15:26\n30 octubre 18:51\naquest director juraria que també va fer una peli que es deia: Leolo. Personalment a mi em va agradar bastant, era també molt surrealista. En canvi al Paco li va aburrir soporiferament. S'ha de dir que aquest home no fa pelis molt convencionals, no.\nDoncs segons la biblia del cine que jo utilitzo (imdb), Léolo es d'un altre director francès, Jean-Claude Lauzon, del qual no he vist cap peli (ni aquesta). Però pot ser que els dos pertanyin a la corrent surrealista, de fet no és gens extrany trobar pelis franceses poc convencionals


Nigèria denuncia Pfizer pel presumpte ús de nens com a conillets d'índies La República\nNigèria denuncia Pfizer pel presumpte ús de nens com a conillets d'índies\nNigèria denuncia Pfizer pel presumpte ús de nens com a conillets d’índies\nEl govern de l’estat de Kano, al nord de Nigèria, ha iniciat una acció judicial contra la multinacional farmacèutica Pfizer, la qual acusa d’haver experimentat amb 200 nens dos medicaments que fins ara havien estat provats únicament en porcs i que n’han causat, segons la denúncia, la mort de 18. L ‘empresa ha assegurat, per part seva, que no li consta la denúncia i que els seus fàrmacs van salvar la vida a “més de 200 nens” malalts de meningitis.\nSegons el diari nigerià Daily Trust, el fiscal general de l’Estat, Barrister Aliyu Umar, ha reclamat el pagament de 2.700 milions de dòlars (2.000 milions d’euros) en indemnitzacions als demandants. La denúncia consta de 29 càrrecs, entre ells els de “conducta no conforme amb l’ètica, conspiració, ocultació de proves, simulació i homicidi de víctimes innocents”.\nEstà previst que el procés judicial pel cas comenci el pròxim 4 de juny, una vegada que s’hagi citat per escrit tots els acusats, tant a Nigèria com als Estats Units.\nL’abril de 1996, en plena epidèmia de meningitis, còlera i xarampió que estava causant la mort de nombrosos nens, Pfizer va intervenir voluntàriament en el programa d’emergència llançat per l’Organització Mundial de la Salut (OMS).\nA més de les accions sanitàries normals previstes pel pla internacional, la companyia va seleccionar 200 nens per a un tractament experimental basat en dos fàrmacs, Trovan, que es va subministrar a 99 nens, i Ceftriaxone, a 101 més. Segons el fiscal Aliyu Umar, els medicaments van causar la mort de 18 nens i van provocar seqüeles irreversibles -com malformacions, ceguesa, paràlisi o danys cerebrals- a 182 més.