Rafael Masó - Cada casa, un personatge\nLa casa més gran de la riba de l’Onyar, qui la va fer no la va poder disfrutar\n“Què és aquest tub?”, pregunto a en Jordi. “El WhatsApp del segle XIX”, em respon fent un somriure. “Sí, sí, era per avisar els de la casa que treballaven a la impremta Masó, que n’ocupava els baixos, que la taula ja estava parada i que podien pujar a dinar o a sopar”, m’explica en Jordi Falgàs, director de la Fundació Rafael Masó, que té la seu a la Casa Masó. El “WhatsApp del segle XIX” és un tub vertical, de goma, d’un metre d’alçada, recobert d’una roba de color verd. És en un racó del safareig, a la galeria de la casa, que dona al riu, un espai especialment preuat a l’hivern, perquè a les tardes, si fa bo, hi toca el sol.\nA l’extrem del tub hi ha un xiulet. “Com que a les impremtes acostuma a haver-hi força soroll, imagino que es feia sonar el xiulet perquè algú posés l’orella a l’altre costat del tub i escoltés el que deien des d’aquí dalt”, afegeix en Jordi. En aquella impremta que feia tremolar els vidres emplomats de coloraines de la casa s’hi feia el Diario de Gerona de Avisos y Noticias, que de tant en tant incloïa poemes d’un jove Rafael Masó, l’arquitecte que va reformar de cap a peus aquesta llar, Casa Masó, ara fa un segle.\nLa Casa Masó és una de les famoses cases del riu Onyar de Girona. Molta gent no sap que se’n pot visitar una... Doncs és aquesta! De fet, són unes quantes les que es visiten, perquè és la unió de quatre cases –això sí, ben estretes–. La Casa Masó és la més gran de les cases de l’Onyar, la que té una façana més ampla, i també l’única de color blanc (símbol de modernitat i d’higiene). Temps enrere mai ningú havia imaginat que l’esquena d’aquests immobles seria considerada façana i seria tan fotografiada!\nEl món de la navegació\nEn Jordi és xerraire però ha fet una pausa per deixar-me contemplar el riu sense interferències. Quan recupera la parla, afegeix un comentari que ens portarà a les entranyes de la història familiar: “Aquest tub per comunicar-se amb la impremta és semblant al sistema de comunicació que feien servir alguns vaixells, entre el pont i la bodega”.\nNo és l’únic element del món de la navegació que hi ha a la Casa Masó. Al vestíbul, a sota d’un rellotge aturat –un clàssic de les cases museu–, en Jordi ja m’ha fet fixar en unes banquetes. Diu que, segons la tradició familiar, provenen d’un vaixell propietat dels Masó.\n“Ah! Eren navegants, els Masó?”, li pregunto. “Sí. Rafael Masó Pascual, besavi del nostre protagonista, originari de Sitges, va emigrar a Cuba. En Rafael i el seu germà Gaudenci eren consignataris dels vaixells que feien la ruta de Barcelona a Santiago de Cuba. A principis de la dècada del 1840 van tornar a Catalunya i van invertir la seva fortuna en diverses empreses, sobretot en el tèxtil i en el sector navilier. Primer van fer construir dues fragates, una de les quals, la Paulita, era el veler més gran construït fins aleshores a Catalunya (el Paulita portava aquest nom per la Paula Pagès, l’àvia paterna de l’arquitecte).\n“Més endavant van provar sort amb la navegació a vapor, però l’empresa no va reeixir”, diu en Jordi mentre passegem per la casa, plena d’elements de l’arquitectura tradicional catalana (fusta, pedra, ferro forjat, vidre emplomat...), tots amb un disseny que en aquella època devia sorprendre per la seva modernitat, ja que les formes eren molt més geomètriques, austeres i estilitzades que en el Modernisme.\nUna casa manifest\n“La Casa Masó és una casa manifest”, sentencia en Jordi. “Què vols dir?” “Sí, és un manifest del Noucentisme. Aquí, Masó, per primera vegada, es va atrevir de manera clara a rebutjar qualsevol tret propi del Modernisme i va fer el que podem considerar la casa prototípica del Noucentisme, seguint fil per randa els preceptes d’Eugeni d’Ors sobre com havia de ser la llar”, diu en Jordi. “El 1910, quan inicia la reforma d’aquesta casa, Gaudí encara estava fent la Pedrera”, precisa. “Masó és dels primers arquitectes catalans que es desmarquen de l’estil dominant; no li agradava gens l’enfarfegament del Modernisme. «Res d’ostentació!», deia”.\n“Em va sorprendre veure que la Casa Masó va ser escollida per aparèixer en dos grans volums de l’editorial Enciclopèdia Catalana, Joies del Modernisme català: espais interiors i Joies del Noucentisme”, m’explica en Jordi. “¿Una contradicció?”, faig. “No: en el fons el Noucentisme es pot entendre com una nova etapa dins el gran moviment modern de renovació de l’arquitectura i l’art occidental a principis del segle XX”, argumenta en Jordi, un fan de les cases museu. “He visitat un centenar de cases museu arreu d’Europa, Austràlia i els Estats Units”, em diu. “És un dels camps de la museologia que tenen més possibilitats d’innovar”, diu Jordi Falgàs quan entrem en un despatx on hi ha un altre rellotge aturat... amb un calendari també aturat: marca el dimecres 22 d’agost. Miro el calendari al mòbil: el 22 d’agost d’aquest any 2020... era dissabte! ¿Un dimecres 22 d’agost? El més recent és de fa dos anys, del 2018, però em fa l’efecte que fa molts més anys que el rellotge no va.\n“I per què t’interessen tant, les cases museu?”, li pregunto, content de tenir competència. “Per les possibilitats que tenen de presentar l’art i l’arquitectura in situ, sense descontextualitzar-les; a més, permeten conèixer les famílies que hi vivien i poden oferir una experiència de coneixement i d’interpretació molt enriquidora gràcies a noves eines museogràfiques i pedagògiques”. Hi coincideixo plenament.\nA l’arribar a la tercera planta en Jordi em sorprèn: “Aquí és on havia de viure en Rafael Masó un cop casat”. “Ah, ¿però no hi va viure, en aquesta casa?”, li pregunto. “Hi va néixer i hi va viure fins que es va casar, quan tenia trenta-un anys. Però el qui havia de ser el seu sogre s’oposava de totes totes que es casés amb la seva filla, Esperança Bru. Sabem per les cartes que s’escrivien cada dia que Rafael Masó i Esperança Bru ho van passar molt malament”, em diu en Jordi. “Ella era filla única i al seu pare, un gran terratinent, viudo, no li feia gràcia que es casés amb un arquitecte. Li devia semblar poca cosa... i que li arrencaven un braç! Finalment, el pare de l’Esperança va cedir, amb la condició que anessin a viure amb ell, i per això no van arribar a viure en aquesta planta, que ja tenien a punt”.\nQuina decepció es devia endur, penso, doncs, en Rafael Masó: reformar tota la casa amb la il·lusió de viure-hi amb la seva dona... i haver de renunciar-hi.\nDe les cases museu que he visitat fins ara, aquesta és una de les que conserven més bé el mobiliari. Hi té a veure, em sembla, el “perfil” dels seus estadants, que n’han apreciat i cuidat el contingut: hi han viscut professionals liberals de la medicina, el dret, la farmàcia, l’arquitectura i el periodisme. I el fet que fins fa poc ha estat habitada: fins a principis del segle XXI hi va viure el matrimoni format per la pintora Mercè Huerta i el periodista Narcís-Jordi Aragó Masó (ell era de la nissaga dels Masó, concretament nebot de l’arquitecte).\n“Fixa’t en aquest bressol”, em diu en Jordi quan som en una habitació de la segona planta, que pertanyia a Santiago Masó, germà d’en Rafael. És un bressol de fusta que es balanceja. Té un àngel de ceràmica al capçal, l’oració “Àngel de ma guarda, dolça companyia, no’m desampareu ni de nit ni de dia” i uns versos de mossèn Cinto.\n“És un bon exemple de moble noucentista: hi ha modernitat i lligam a la tradició; és una de les últimes donacions que hem tingut”, diu Jordi Falgàs.\nUn munt de mobles de la Casa Masó van ser dissenyats pel mateix Rafael Masó. Ho són, per exemple, els del menjador, sancta sanctorum familiar, on Rafael Masó solia llegir versos als amics mentre les germanes se l’escoltaven des de darrere la porta. Sí, era més o menys habitual, temps enrere, que els arquitectes fessin mobiliari (van deixar de fer-ne quan l’elaboració dels mobles es va industrialitzar). Masó, artista total –i genial–, va dissenyar un reguitzell de coses més per a aquesta magnífica casa: coixins, edredons, cortines, draps, tapets, jocs de roba de llit, tovallons, mocadors, paviments de ceràmica, vitralls, i llums i fanals, incloent-hi el llum del menjador –i les cortines que amaguen les bombetes!–. De tots aquests elements, un dels que m’han cridat més l’atenció són els cairons de ceràmica de l’arrambador de l’escala principal. Cadascun d’aquests cairons està decorat amb motius inspirats en els cognoms o els oficis de la família. Els Masó no eren originaris de Girona i la nova casa era l’ocasió de “presentar-se” davant de la societat gironina.\nLa moderna Casa Masó va ser per a Rafael Masó molt més que un projecte arquitectònic important encarregat pel seu pare. Va ser també un projecte existencial. Només en va poder gaudir fent-lo. I quan visitava els seus familiars.\nL’ideòleg de S’Agaró\nRafael Masó i Valentí pertanyia a una família conservadora, catòlica, catalanista i il·lustrada de Girona. Sempre va treballar a Girona, a la ciutat i a la seva àrea d’influència. “A més de cases, xalets i blocs d’apartaments, va dissenyar tot tipus d’edificis, des d’escoles i hospitals fins a fàbriques i botigues. També es va dedicar a la reforma de masies i a la restauració d’edificis medievals”, explica Jordi Falgàs, doctor en història de l’art, que fa una trentena d’anys que treballa en el món dels museus, i ha participat en l’obertura i posada en funcionament de quatre cases museu: el Castell Gala Dalí de Púbol, la Casa Salvador Dalí de Portlligat, la Casa Masó i també la Casa Vicens, de Gaudí, a Barcelona.\nEntre els edificis de Masó a Girona val la pena veure la Farinera Teixidor, la casa Teixidor (la Punxa) i la casa Gispert Saüch. Tots tres són construïts després de l’enderroc de les muralles, que havia arribat amb el canvi de segle. Es van obrir carrers que van permetre la construcció d’edificis per encàrrec d’empresaris i terratinents. Masó es trobava en el moment i en el lloc adequats per rebre aquests encàrrecs.\nDes de la seva època d’estudiant d’arquitectura, Masó va mostrar molt d’interès per determinades tendències de l’arquitectura europea recent, sobretot pel moviment Arts & Crafts britànic i per la nova arquitectura regionalista centreeuropea. Com a arquitecte, li va agradar molt incorporar materials i tècniques de l’arquitectura vernacla, especialment la ceràmica vidriada i negra, la forja, la pedra, la fusta i l’estucat.\nD’altra banda, Masó estava molt interessat en el fenomen de la ciutat jardí (urbanitzacions de cases unifamiliars amb jardí). En el seu viatge de noces ja havia visitat ciutats jardí als afores de Darmstad i Dresden. Un dels seus projectes més ambiciosos, que no va poder veure acabat, va ser la ciutat jardí de S’Agaró, molt adaptada a l’orografia i al clima de la zona.\nMasó també va treballar per la conservació del patrimoni històric –sent regidor de l’Ajuntament de Girona va preocupar-se per la preservació del Barri Vell– i per la democratització de l’accés a les arts: va promoure la creació d’una sala –anomenada Athenea– on es feien concerts, conferències, exposicions, espectacles per a infants... i una escola d’arts i oficis, que tanmateix no va aconseguir arrencar.


GVA.ES: L'Invassat ha participat activament en la gestió i el control de la crisi sanitària provocada per la COVID-19 en l'àmbit del treball\nL'Invassat ha participat activament en la gestió i el control de la crisi sanitària provocada per la COVID-19 en l'àmbit del treball\n- - Ha actuat com a òrgan de control i verificació de material EPI i d'assessorament al teixit productiu i a la Generalitat en els seus plans de contingència i continuïtat davant el coronavirus\n- El consell general del Invassat ha presentat l'informe de gestió de 2020 i el Pla d'Acció Anual 2021\nL'Institut Valencià de Seguretat i Salut en el Treball, (Invassat), dependent de la Conselleria d'Economia Sostenible, Sectors Productius, Comerç i Treball, ha participat activament en la gestió i el control de la crisi sanitària provocada per la COVID-19 en l'àmbit del treball, actuant com a òrgan de control i verificació de material EPI i d'assessorament al teixit productiu i a la Generalitat en els seus plans de contingència i continuïtat (PCC) davant el coronavirus.\nAquesta és una de les conclusions més rellevants de l'informe de gestió de 2020 presentat en el Consell General de l'Invassat, on també s'ha informat sobre el Pla d'acció anual 2021, que inclou les principals accions i objectius per a enguany.\nEn aquest consell han participat el conseller d'Economia Sostenible, Rafa Climent, com a president de l'Invassat; el secretari autonòmic d'Ocupació, Enric Nomdedéu, com a vicepresident; la directora general de Treball, Benestar i Seguretat Laboral i de l'Invassat, Elvira Ródenas; el director general de Funció Pública, David Alfonso Jarque; responsables tècnics de les conselleries de Sanitat Universal i d'Educació, així com representants de la Confederació Empresarial Valenciana i dels sindicats majoritaris UGT i CCOO.\nActuacions de l'Invassat durant la pandèmia\nDurant la pandèmia, l'Invassat ha actuat des de dues òptiques ben diferents: d'una banda, com a organisme d'assessorament i assistència tècnica a organitzacions i empreses de tots els sectors del teixit productiu, i d'altra banda, com a servei de prevenció del personal propi de l'Administració de la Generalitat, excepte el sector sanitari.\nEntre els serveis oferits durant la pandèmia a les empreses del teixit productiu valencià, cal destacar que al maig de 2020 elabora i publica el 'Model de Pla de contingència i continuïtat de l'activitat en situació pandèmica per SARS-COV-2', en el qual es proposa un possible format per a l'elaboració dels PCC i s'ofereixen criteris per al seu emplenament així com per a la valoració dels possibles escenaris d'activitat, en relació amb el risc laboral vinculat a la COVID-19, i per al càlcul dels aforaments màxims en els diferents espais i llocs de treball.\nTambé al maig de 2020, l'Invassat va començar a elaborar i publicar una alerta setmanal en la qual s'identificaven les mascaretes (EPI) conegudes per aquest institut per haver sigut alertades per part de la Unió Europea o per part de les comunitats autònomes. Com a resultat, durant 2020 s'han publicat 26 edicions de l'alerta 'Equips de protecció individual enfront de la COVID-19, mascaretes no conformes', i s'han identificat un total de 340 mascaretes no conformes.\nA més, l'Invassat va dissenyar i va realitzar una campanya de promoció de la salut en el treball en el xicotet comerç, on va incloure la protecció enfront de contagis per COVID-19 en un sector que es caracteritza per la seua atenció al públic.\nEn el cas del sector públic, exceptuant el sector sanitari, el paper jugat per l'Invassat en tot el procés de desescalada ha sigut fonamental, tant en l'estratègia de disseny i d'implementació dels plans de contingència i continuïtat per a cada conselleria, com en l'assessorament i suport tècnic directe i continu durant tot el procés, tant de desenvolupament com d'implantació. Això ha sigut motivat pel rol que té l'Invassat com a servei de prevenció del personal propi de l'Administració.\nD'altra banda, l'Invassat ha format part de la Unitat de Valoració d'EPI (UVE). L'UVE es va posar en marxa en la segona meitat del mes d'abril de 2020, per a la valoració/verificació dels EPI adquirits per la GVA. Des de llavors, s'han elaborat 3 criteris tècnics interns (2 per a valoració de mascaretes EPI i 1 per a la compra d'EPI), 15 documents informatius interns de suport amb les alertes conegudes sobre mascaretes, i s'han revisat un total de 732 referències entre EPI, mascaretes higièniques, quirúrgiques i material fungible.\nPla d'Acció Anual 2021\nPer a 2021, Invassat ha establit cinc eixos principals d'acció. El primer d'ells se centra en el servei de prevenció propi de la Generalitat, on s'està realitzant una anàlisi de les necessitats a nivell de recursos humans, materials i informàtics, s'està impulsant l'administració electrònica sense paper, es continua amb el foment i la formació en riscos laborals, l'avaluació dels centres de treball, i la col·laboració amb Salut Pública en les unitats de medicina del treball, amb especial atenció al tema de la COVID-19.\nUn altre eix d'actuació és la investigació, a través de la realització d'estudis sobre sinistralitat viària laboral o de caracterització d'accidents greus o molt greus du-rant 2020. També es pretén identificar els factors de risc més importants vinculats als accidents de treball no traumàtics (ATN) i caracteritzar la sinistralitat de la Comunitat Valenciana respecte a ells.\nEl tercer eix és la formació, promoció i divulgació de la cultura preventiva. A més de cursos presencials i digitals, i de la realització de campanyes, se celebra-ran els Premis al coneixement en PRL d'Invassat, i s'està participant en el dis-seny de la celebració del IV Certamen Integral de la PRL, Laboralia 2022.\nEl quart eix és l'assessorament i assistència tècnica, vigilància i control de la sinistralitat, a través de plans d'actuació dirigits a empreses amb alts nivells de sinistralitat, unificació de criteris d'actuació amb les mútues i diferents campa-nyes de control.\nL'últim eix és la millora de la qualitat del servei que presta Invassat, on destaca l'elaboració d'un Pla director de l'Invassat 2022-2027 i la redacció d'un manual d'estil per a les publicacions d'aquest organisme.\nL'Invassat ha participat activament en la gestió i el control de la crisi (...)


De l’oralitat a l’aprenentatge de llengües. Fem l’escola plurilingüe\nCarme Rider Serra. Coordinadora de la recerca TL-MELvives. Secretària de la Societat Catalana de Pedagogia\nL’escola, com a espai de socialització dels infants, esdevé un pilar fonamental per al procés d’adquisició del llenguatge. Mestres i alumnes parlen i interactuen diàriament, comparteixen experiències i expressen sentiments... en definitiva, es troben com a persones i aprenen juntes, ja que l’adquisició del llenguatge és alhora un procés cognitiu i emocional.\nLa Societat Catalana de Pedagogia, filial de l’Institut d’ Estudis Catalans, està impulsant, en conveni amb el Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya, la recerca i el desenvolupament del Termòmetre Lingüístic - Marc d’Ensenyament de Llengües Vives, que durant el curs 2015-2016 s’ha aplicat a dues-centes escoles catalanes, a trenta escoles a les Illes Balears i a cinquanta-vuit escoles amb llengua pròpia d’Occitània. L’Institut d'Estudis Catalans li confereix el marc acadèmic institucional, el Grup Promotor Santillana n’assumeix l’edició i la distribució i la Fundació Carulla hi col·labora per ser escola catalana plurilingüe.\nEl Marc d’Ensenyament de Llengües Vives és un marc de referència fonamentat per a l’elaboració d’un projecte d’ensenyament plurilingüe a cada escola de llengua catalana, obert a les llengües romàniques amb l’anglès (o una altra) com a llengua transnacional. El Marc d’Ensenyament aporta un instrument homologat, el Termòmetre Lingüístic, una prova de diagnòstic pedagògic de la competència lingüística per a infants de cinc anys. És una recerca i desenvolupament (R+D) que els centres converteixen en innovació (I).\nAmb l’aplicació de dos cursos constatem la valoració positiva de mestres i direccions. Les aportacions del TL-MELvives contribueixen a la reorientació de didàctiques d’oralitat i projeccions d’accions vers un projecte plurilingüe.\nEnguany, l’acció es desenvolupa en quatre línies:\nIncorporació d’escoles noves per mitjà de jornades formatives.\nContinuïtat d’escoles amb grup de treball sobre temes específics.\nMillora dels materials, incorporant-hi variants lingüístiques.\nElaboració de nous materials: escala d’expressió espontània i indicadors de l’escola plurilingüe.\nJornada d’intercanvi d’experiències anual.\nFer l’escola plurilingüe és un objectiu que ja ningú no posa en dubte. Així és compartit per l’Institut d'Estudis Catalans i el Departament d’Ensenyament, i s’hi van vinculant professionals d’universitats i institucions que agrupen centres d’ensenyament que contribueixen al desenvolupament i difusió del programa.\n«La llengua oral ha estat massa anys apartada del lloc que li correspon en el sistema escolar»


[Bon dia] –Josep Maria Espinàs fa noranta anys avui. Per molts anys, mestre! Montserrat Serra ha preparat aquest ‘Diccionari Espinàs: la vida sempre escriu‘.\n–Simona Levi ha fet una proposta sobre el disseny de la nova república (‘Proposta metodològica per al disseny d’un espai de vida futur‘) que mereix molt la nostra atenció. No solament parla de futur, ans explica que hauríem de canviar algunes de les coses que tenim més arrelades, per donar un impuls final al projecte. Us recomane molt que la llegiu.\n–És una notícia molt dolenta la dimissió de l’enviat especial de les Nacions Unides al Sàhara Occidental, Christopher Ross. Ross ha batallat amb constància aquests darrers vuit anys per fer complir al Marroc les obligacions internacionals que té pel que fa a l’autodeterminació de la RASD. I es pot ben dir que no li ha estat gens senzill. Esperem que el nou secretari general de l’ONU no canvie completament l’enfocament de la missió, amb el nomenament d’algú que vaja contra la línia traçada fins ara\nI més que n’estaran, d’hiperventilats. El seu problema rau en què, d’una banda, ja han fet tard per a definir-se amb netedat. I davant d’una situació extraordinària com la què estem vivint, la indefinició ha de passar una factura molt grossa. I d’altra banda, l’estructura de l’estat els ha deixat (i ja fa temps) sense cap argument per a defensar. De manera que ara es troben defensant el mateix que els més retrògrads, sense temps ni arguments per a rectificar. Pel que fa als aparells de l’estat i els seus portaveus, es veu que ja no saben què inventar. Encara no han entès que ja no fan por. I sense la por, no són ningú. En qualsevol cas, contra la hiperventilació, cal reduir l’entrada d’oxigen a la sang. Usualment, es fa respirar la persona hiperventilada una estoneta dins d’una bossa de plàstic. Pot ser els convé, per si recobren el seny. I, de tota manera, que estiguen tan nerviosos ja m’agrada.\n07.03.2017 | 01:41\nSembla que cada vegada que s’aferma més el procés i s’acosta el setembre, hi ha unionistes que es posen nerviosos. Això és normal perquè veuen que la seva ideologia va de baixa i que es poden emportar un bon ensurt amb el referèndum. que internament i quan estan sols, ell també consideren imparable. Davant d’això només tenen dues opcions, hiperventilar-se i dedicar-se a carregar-se el procés amb totes les armes possibles o organitzar-se i preparar una campanya per al no, que seria l’opció més assenyada des del seu punt de vista. Ho ha de decidir ells i ja veurem què trien.\nEl que ha de fer la majoria independentista és no respondre les barbaritats que es diuen tret que s’arribi a l’insult o a l’atac verbal personal que cal portar al tribunals espanyols perquè encara no n’hi ha d’altres i presentar una denúncia encara que sense esperar que els castiguin com es mereixerien. Ja sabem que no tots els espanyols i els catalans som igual davant la llei. Sobretot no cal perdre el temps contestant tots els fòrums públics on s’inscriuen personatges que o són pagats pel govern o individus que no tenen educació i només saben dir bestieses. Així doncs, cal anar parlant amb la gent del nostre àmbit de relació i mirar d’anar eixamplant l’opció pel sí a la llibertat entre la gent indecisa. No cal dedicar el temps entre els unionistes convençuts perquè serà una feina en va. També seria bo està atent a les notícies que es van donant a Catalunya sobre els progressos del govern aquí i a fora i sobre els processos judicials, especialment per veure què passa el dimecres amb la declaració de la filla de Montull.\n07.03.2017 | 01:42\nNo cal anar a twitter per trobar-ne. De fet, mirant els comentaris a certes webs “indepes” un se’ls troba a la sopa. El divertit és que, com més missatges insultants publiquen, més se’ls veu el llautó i més en contra es posen als altres usuaris que comenten. Especialment perquè les seves provocacions són d’un nivell intel·lectual tan baix que tothom se’n fot d’ells. D’això se’n diu disparar-se al peu.\n07.03.2017 | 01:43\nLes xarxes en general … deixem-ho com una gran fàbrica de desqualificacions, i per tant un foro anti-reflexió. El temps de reflexió és inversament proporcional al que s’està “xatejant”. És pura constatació. Per això abunden els “trols”. El problema és que tenen el poder de generar opinions i corrents d’activisme.\nQuan sento qualque paraula que comença per super-macro-hiper-plus se m’ericen els pèls, i l’adjectiu de “ventilat” és contrari al subjecte que es vol descriure, més aviat sudorós de la seva angúnia, de la seva por. No puc amb la paraula.\n“No demanis tantes coses al teu país; pregunta’t que pots fer tu pel teu país”.\nJo soc vell i amb les normals limitacions físiques, però, encara em puc valer. Que faig pel meu país, pel nostre país?\nEl 9N vaig fer campanya prèvia, fulletons fets per mi mateix a l’ordinador i anar-los repartint pel veïnat mes a prop i les porteries; pegar-los a les parets, ascensors, etc. i el mateix dia (9N), responen a la convocatòria de la ANC, per a recolzar al personal de les meses electorals, vaig ser el primer en presentar-me (a les vuit menys vint minuts del mati). I a partir de les nou situat, també el primer (després se’m van afegir un home i una dona), a la porta d’entrada, tot donant la benvinguda als que venien per a votar, i dient-los que tot estava tranquil, que tot be, entreu… I al mateix temps anava mirant als extrems del carrer per si veia aparèixer intrusos no desitjats per a donar ràpidament l’avís corresponent. El lloc era: col·legis del carrer Masferrer. I per llistes, gairebé 10.000 persones amb dret a vot. També orientava a algun votant que li calgués, a la mesa que li pertocava.\nNo paro d’anar localitzant indecisos (sense perdre temps amb els nostres, ni amb els contraris, que el deixo estar perquè no tenen remei). Acció d’anar parlant amb tothom per tot arreu. Nomes començar a parlar, de inici sobre qualssevol cosa, en menys d’un minut ja s’ha captat el peu que calça cada qual. i anar derivant, dissimuladament, la conversa en allò que cal.\nAlgunes consignes opcionals. Podríem cada qual idear una frase o més i d’entre totes buscaríem la mes adient per a fer-ne un bon escampall:\n. Es el nostre país, casa nostra i ens la volem governar nosaltres.\n. No volem que ens governeu, indesitjables, a 600 Km. de distancia. Ens feu fàstic!\n. Tenim tot el dret a que a casa nostra sens respecti. Son els drets humans.\n. O el cas d’aquell amb una fiscal: “Fora, fora, fora, la j. e.”.\n. Vostres soldats, en mala hora: Fora, fora, fora! (aquest podria servir, per exemple, si ens podem reunir un dia cinquanta mil persones per a bloquejar-los maniobres militars en qualsevol lloc del nostre país. I grabar-ho amb vídeos que donaran la volta al mon).\nUs hi animeu, algu altre?\nSi, pel cap baix, som uns dos milions que estem d’acord en una frase o consigna, us imagineu que tots, contínuament i per tot arreu hi féssim ressonar la nostra veu? Al marge, ja ens estan sortint moltes veus favorables d’arreu d’Europa i del mon. Les manifestacions massives de fins ara ja han valgut molt, però, eren la fase primera. Ara ja estem en les fases segones o terceres… potser ja ens cal fer unes altres accions més directes, perfectament factibles, sense ús de la violència ni pràcticament amb cap risc. Si cal, us en faré una llista.\nObservo que anem dient: Hem de preparar-nos, hem d’actuar, hem de fer… Però ho diem de forma molt general. Crec que hauriem de dir exactament: qué? “hem de…”; amb detalls concrets de les accions. Jo, ho he intentat amb el meu exemple; si torneu a mirar la primera línia de tot l’escrit, veureu que es genèric i que falta que cada un s’hi afegeixi idees concretes i amb minuciositat per a actuar. Lo contrari es queda en una teòrica nebulosa indefinida, sense utilitat pràctica. Que hi dius, Ramón Morató? I recordeu la faula de l’assemblea dels ratolins.\n07.03.2017 | 08:08\nEn el cas dels trolls que fan comentaris en les publicacions independentistes, jo sempre he tingut la teoria de que es tracta de becaris contractats per les clavegueres i que tenen com a feina principal la supervisió i/o la síntesi de l’activitat del fòrum en qüestió. Una mena d’espies de pa sucat amb tomàquet, vaja (de cocido, millor dit). La prova és que n’hi ha que paguen la subscripció i tot. Es com si jo pagués l’abonament a La Razón simplement per a editar comentaris anti-espanyols. El que passa és que per a aquests “becaris” el fet de veure passar opinions completament incompatibles amb el seu ADN és massa fort per a ells i no es poden estar de deixar anar la seva bilis en la forma tradicional d’estirabots amb perfum de pernil ibèric.\n07.03.2017 | 12:58\nDec ser un hiperventilat perquè dic que hi ha molts empresaris poderosos que collen a CDeCAT dient-los que es deixin d’una vegada “d’aventures independentistes”.\nDec ser hiperventilat quan dic que cap partit intenta donar una imatge engrescadora de Nou País i que això em fa sospitar que hi ha poca determinació.\nSatisfet i content de que la parauleta es pugui aplicar als espanyolistes. Però..\nHe de dir que “hiperventilat” s’utilitza per fer callar a tota aquella gent que diu que hi ha massa autocomplaença i poc realisme.\nPotser és un hiperventilat en Juan Francesc Mira que diu que no està gens clar poder guanyar?\nÉs una hiperventilada la Isabel Clara Simó que tampoc ho veu clar?\n07.03.2017 | 15:16\nUna pregunta a l’autoanomenat hiperventilat Josep Maria, que ha escrit fa un moment.\nVosaltres els hiperventilats, Què proposeu?\n07.03.2017 | 16:57\nJo proposo més fer una Catalunya nova i engrescar amb un projecte de futur País.\nEls hiperventiltas no sé que proposen. Potser proposen més realisme. I més tocar de peus a terra.\nPotser ho pots preguntar a Joan Francesc Mira. El gran mestre de les nostres lletres i important pensament català_valencià_balear.\n07.03.2017 | 20:06\nTots aquells qui tenim la sort d’estar vivint tot això, i que podrem dir allò del “jo també hi vaig ser”, estem experimentant tal quantitat de sensacions que no sabria dir si això és bo per la nostra salut mental. Jo, per la meva banda, m’ho estic passant de conya.\nEl catàleg d’espècimens que es pot trobar al bàndol unionista és ample i variat. Des del típic “pardillo” que no sap de què parla, al maleducat que només sap insultar, passant pel que vol jugar a fer de “poli bo”, el ventall és força extens. I pel que fa a la facció “indepe” trobem els de la pressa, els ressentits amb tot el que pugui fer pudor de corrupció, també als qui voldrien un país a mida (a la seva mida, vull dir), als “tribuners de l’ai, ai,ai” i els que no guanyen per ensurts. I enmig de tot plegat trobem els del “ni si ni no, sinó tot el contrari”. Total que l’espectacle està garantit.\nI subscric tot el que diu en Vicent a l’editorial: l’hiperventilació ha passat al bàndol unionista i ara, senyores i senyors, la cosa s’està posant bastant calenta. I la posada en escena dels trolls finançats pels “Mortadelos”, és més aviat patètica.


Daniel Sancho París: Ha tancat Cal Palau, un establiment centenari vilafranquí.\nHa tancat Cal Palau, un establiment centenari vilafranquí.\nFoto: Daniel Sancho París\nEl passat diumenge 31 de desembre de 2017 va tancar portes el centenari establiment del carrer de Sant Bernat "Cal Palau". L'avi Isidre Palau va arribar a Vilafranca i s'instal·là al carrer de Sant Bernat on fou un gran agitador cultural, ja que compaginava la venda de diaris amb la professió de músic. L'Isidre Palau i Martí Rios, eren els principals instigadors de les festes del carrer Sant Bernat.\nEl va succeir al negoci el seu fill Joan Palau Vives, que el compaginava amb la conducció d'un autobús de línia per diferents pobles del Penedès. De la botiga se'n ocupava sobretot la seva dona, la senyora Piñol, filla de Sant Sebastià dels Gorgs. Anys més enllà va pendre el relleu el seu fill Joan Palau Piñol. Però qui realment hi estava al davant, va ser una altra dona, la Lola Cabezas. I tot plegat fins aquest passat diumenge, 31 de desembre.\nNo tant sols ha tancat una botiga de venda de diaris, revistes i papereria, ha tancat un petit temple del saber popular, del coneixement i de les tertúlies que en d'altres temps es farien en cafès. En aquí s'hi feien a dins de Cal Palau, i els dissabtes de mercat i els diumenges es perllongaven fins a mig carrer de Sant Bernat. Fútbol, política i records d'altres temps, eren temes dels quals servidor i d'altres persones hi parlavem sense complexos.\nEtiquetas: botigues, premsa, Vilafranca\nDiferents actes de caire cultural s’han programat ...\nSant Fructuós màrtir\n15-1-1798: Efemérides: Goya empieza a pintar la ig...\nEfemèrides: 5 de gener de 1977: Derogació del TOP\nHa tancat Cal Palau, un establiment centenari vila...


Redacció | dijous, 26 de gener del 2017, a les 18.30\nAquesta és la tercera sessió del projecte Sense límits, en què participen joves de 15 i 16 anys. POL VILA / IVÁN LÓPEZ, alumnes de 3r d’ESO de l’Escola Nou Patufet “Ens estan explicant com va una càmera, com es posa un trípode. I com es pot compondre una cançó, amb quins temes, si es fa ritma o no.” Estan preparant una cançó de rap i un videoclip amb l’ajuda de Càmeres i Acció i els rapers Ascensa Furore, sobre temes que els preocupen. Tot i això, l’objectiu principal d’aquestes sessions és crear espais d’interrelació i participació entre els alumnes del Nou Patufet i els alumnes amb intel·ligència límit de l’ACIDH. SÍLVIA CEPERO, Càmeres i Acció “Afavorir la socialització de les joves de l’Escola d’ACIDH que a vegades queden més tancades en el cercle més proper que tenen dins l’escola.” MARC CEBRIÁN, alumne de l’Escola Vida Montserrat ACIDH “Ens relacionem més amb la gent d’altres escoles i també conèixer experiències noves.” Amb aquest projecte interescolar, també s’aconsegueix la inclusió i visibilització dels joves de l’escola. JUDIT REIG, directora de l’Escola Vida Montserrat ACIDH “Conequin que hi ha persones, encara que no tinguin cap tret físic que els identifiqui, tenen unes necessitats de suport, però això no vol dir que no puguin compartir o participar amb activitats que siguin comunes amb ser jove.” Alguns dels temes que han pensat per la cançó són l’amistat, la injustícia o la importància de l’oci. El resultat final es podrà veure al web de Càmeres i Acció d’aquí a dos mesos.\nAlumnes d’integració social reflexionen sobre la identitat de les persones amb una artista\nDivendres tornarà la pluja


Dissabte 12, l'Artés-Ciutat Vella de Copa Catalunya en directe per La Xarxa\nEl Pavelló Esportiu d'Artés escenari, dissabte 12 de gener (18h), d'un nou partit televisat de Copa Catalunya Masculina 2018-19 a través de La Xarxa.\nAquest proper dissabte 12 de gener, a partir de les 18h des del Pavelló Esportiu d'Artés, podrem viure el partit televisat de la 12a jornada del Grup 1 de la Copa Catalunya Masculina entre el CB ARTÉS (4-7) i el CB CIUTAT VELLA (6-5) a través de LA XARXA, en directe a les televisions locals i per streaming a través de la plataforma XALA!.\nEl primer duel televisat de l'any 2019 implicarà la presència com a local dels nois de Jordi Estany, que tornen a la feina després d'un terapèutic període nadalenc en què els artesencs necessitaven recuperar efectius per afrontar la segona part de la temporada. Amb una única victòria en els últims set partits, els del Bages copen un perillós onzè lloc tot i que segueixen només a dos triomfs de la cinquena plaça. Enfortir-se davant de la seva afició millorant el balanç de 2-3 que els d'Estany ostenten com a locals i fer de la regularitat una bona companya de viatge seran dues de les fites que es marquen els vermells per un nou any que esperen que els porti moltes alegries i que els projecti ràpidament cap a la zona alta de la taula. Els rampells de talent dels bagencs continuen intactes, encapçalats pel carismàtic tirador Roger Portella i un Hasain Bunnell que s'ha destapat com un dels homes forts als esquemes d'Estany, en un planter que ha patit moltes lesions en el primer tram competitiu. L'espectacular ambient al Pavelló Esportiu d'Artés, un motiu més per no faltar a la cita televisada que aquest cap de setmana protagonitzen Artés i Ciutat Vella.\nA les files visitants, amb l'entrenador Alex Gil al capdavant, els de Barcelona han ratllat a bon nivell durant un trimestre inicial del Grup 1 que els ha situat en setena posició, just a l'equador de la classificació. Els blaus presenten la seva millor dinàmica des que va encetar-se el campionat amb una ratxa de tres guanys als darrers quatre encontres disputats. Desitjant que el Nadal no només no congeli la gran marxa dels de Gil sinó que esperoni el seu llançament cap a la lluita dels quarts de final. Per atansar aquesta pugna classificatòria, el quadre de la Ciutat Comtal haurà d'incrementar les seves prestacions a domicili, on llueixen dues victòries i tres derrotes, registrant una línia de rendiment intermitent que encasella els nois de Gil com un equip capaç de qualsevol cosa. El mecanisme ofensiu del segon millor atac del G1 passa, en bona mesura, per les mans d'un José Bernuz que segueix col·leccionant pintures saquejades. Aconseguir rebaixar l'anotació encaixada per partit i allargar aquest idil·li en l'ofensiva fins a final de campanya, dues raons que poden transportar els barcelonins a l'ecosistema del combat per accedir a la fase final, que està ara a una única victòria de distància.


La Floresta commemora el 300 aniversari del 1714 a les Garrigues\ncomarca dels opinió anys aniversari commemora\nEl públic, majoritàriament adult, durant la taula rodona\nEl Castell de la Floresta va acollir disabte la "Jornada de patrimoni històric en commemoració del 300 aniversari del 1714. L'impacte borbònic a la comarca de les Garrigues", un acte que va aplegar nombrosos historiadors comarcals i que es va desenvolupar al llarg de la tarda.\nLa jornada va arrencar amb la presentació, a càrrec del president del Consell Comarcal, Juli Muro, de l'alcalde de la Floresta, Jaume Setó, i del president del Centre d'Estudis de les Garrigues (CEG), Josep Rubió. Seguidament el catedràtic de secundària i membres del CEG, Josep Mª Teixidó, va oferir una xerrada sobre l'impacte del règim borbònic a Catalunya. Més tard el director de l'Arxiu Història de Lleida, Joan Farré, va mostrar el seu treball de documentació sobre les Garrigues al segle XVIII a l'Arxiu Històric de Lleida, el cadastre de Patiño. La tercera i última conferència la va impartir Josep MT Grau Pujol, president del Centre d'Estudis de la Conca de Barberà, que va oferir "Una perspectiva de comparació: l'impacte del règim borbònic a la Conca de Barberà".\nDesprés de la pausa els protagonistes van ser els propis invetigadors i historiadors garriguencs, que van presentar els seus treballs sobre el tema. Vicenç Aguado, Miquel Germà, Ramon Miró, Josep Mª Vallès, Josep Pla, Josep Mª Pascual i Jordi Satorra van oferir la seva visió respecte a la situació de la comarca al segle XVIII. Finalment una taula rodona moderada per Viçenc Aguado va tancar l'acte i va oferir algunes de les visions més particulars sobre el tema. La taula, formada per Josep Mª Pascual, Ramon Miró, Miquel Germà i Santi Arbós, va donar a conèixer la situació que va viure la comarca durant el règim de repressió borbònic, amb l'objectiu d'entendre quina és la situació actual del nostre país.\nL'INS Josep Vallverdú entrega les orles de final de curs


El PDeCAT i Esquerra acorden un nou govern a Vilanova i la Geltrú dos mesos després de l’expulsió del PSC - Diari Jornada\nLa portaveu d'ERC a Vilanova i la Geltrú, Queti Vinyals, i l'alcaldessa Neus Lloveras en roda de premsa amb motiu de la signatura del pacte de govern. (ACN)\nEls quatre regidors republicans s’afegeixen als quatre membres del partit demòcrata que han governat en solitari des de principis d’abril\nEl PDeCAT i Esquerra acorden un nou govern a Vilanova i la Geltrú dos mesos després de l’expulsió del PSC\n| 28 de maig, 2018 - 15:15\nEl PDeCAT i Esquerra han tancat un acord per governar junts a l’Ajuntament de Vilanova i la Geltrú durant l’any que queda de legislatura. Amb el pacte, els quatre regidors republicans s’incorporen a l’executiu de Neus Lloveras, que fa gairebé dos mesos que governa amb tan sols 4 dels 25 regidors del Ple, d’ençà que va trencar l’acord amb el PSC. Els demòcrates van rescindir el pacte amb els socialistes al•legant motius relacionats amb la política nacional per l’aplicació de l’article 155 de la Constitució, assegurant que la continuïtat de l’acord era impossible, si bé afegien que no s’havien produït discrepàncies a nivell local. El nou acord entre el PDeCAT i ERC es va enllestir dijous al migdia, segons han confirmat a l’ACN fonts coneixedores de la negociació. No s’ha signat i materialitzat, però, fins aquest dilluns al matí.\nEls vuit regidors del nou govern han comparegut conjuntament per oficialitzar el pacte defensant que l’any que resta de legislatura «és suficient per treballar i posar les bases sobre aquells temes que hi ha pendents». L’alcaldessa Neus Lloveras ha assegurat que no hi ha hagut «línies vermelles» durant la negociació entre les dues formacions, mentre la portaveu d’ERC, Queti Vinyals, ha garantit que l’acord recull bona part de les condicions que van posar els republicans per entrar a l’executiu, amb eixos que giren entorn «la justícia econòmica, fiscal i social».\nDe fet, l’acord pivota sobre dos documents. Per una banda, s’estructura el nou govern, mentre que un segon document marca cinc blocs en què es recullen els projectes que desenvoluparà l’executiu municipal fins el final de la legislatura. Com a anuncis destacats, es preveu una rebaixa de l’IBI a través de la revisió cadastral, una nova ordenança sobre govern obert, incrementar la tarificació social en els serveis públics i ampliar la partida pressupostària destinada a habitatges de lloguer social.\nAl mateix temps, les dues formacions es comprometen a desencallar el projecte de l’espai jove polivalent i d’un alberg juvenil, a elaborar un pla de manteniment de l’espai públic, a apostar per la contractació d’empreses de subministrament d’energies renovables i a executar un pla comercial que dinamitzi el centre.\nLa republicana Queti Vinyals ha admès que un any de legislatura «és poc per veure els objectius reflectits» però ha defensat que tots els projectes es plantegen com una «base a favor de Vilanova i la Geltrú». «Potser ara no hi haurà concreció en alguns dels projectes però sí que haurem plantat la primera llavor», ha afegit.\nTant Vinyals com Neus Lloveras han assegurat que bona part dels punts de l’acord compten amb el vistiplau de la CUP i Som VNG, de manera que confien que la minoria de l’executiu –governaran amb 8 de 25 regidors- no serà un impediment per desenvolupar els projectes. També han afirmat que continuen obertes les converses amb les dues formacions per arribar a una entesa sobre els pressupostos «i altres qüestions econòmiques».\nVinyals renuncia i Medina serà el portaveu\nPel que fa al nou cartipàs, la portaveu d’ERC ha anunciat que només formarà part del govern fins el ple del proper 11 de juny, quan renunciarà a l’acta de regidora. Vinyals ha argumentat la seva decisió pel fet que ja havia dit que no repetiria com a cap de llista a les eleccions del 2019. «Ho assumeixo amb responsabilitat i coherència», ha explicat, assegurant que «el primer no són les persones, sinó el projecte». La cap de files d’Esquerra ha defensat que no vol convertir l’entrada d’ERC al govern en un «projecte estèril», sinó «en una feina per a què la ciutat sigui forta».\nAixí les coses, el portaveu del nou govern és el republicà Jordi Medina, que assumeix les regidories de Comunicació, Tecnologies de la informació, Patrimoni Cultural, Projecció de ciutat, i Joventut, infància i adolescència. Pel que fa a les tinences d’alcaldia, la primera recau sobre la també republicana Olga Arnau, que encapçala les regidories d’Intervenció, Tresoreria, Empresa, Innovació i Responsabilitat social corporativa.\nLa segona tinent d’alcalde és Gloria Garcia (PDeCAT), amb les regidories de Recursos Humans, Seguretat i protecció ciutadana, Ocupació i Educació. La tercera tinença d’alcaldia l’assumirà Francesc Xavier Serra (ERC) en substitució de Queti Vinyals, i s’encarregarà dels Serveis jurídics de Territori i Medi Ambient.\nFinalment, Blanca Albà (PDeCAT) és la quarta tinenta d’alcalde, amb les regidories d’Esports, Salut, Serveis socials, Gent gran i Participació i cooperació. El cartipàs el completen Joan Giribet (PDeCAT) amb Urbanisme i habitatge, Llicències i Disciplina, Serveis viaris, Projectes i Obres, i Coordinació i seguiment integral; i també s’incorpora a l’executiu Adelaida Moya (ERC), responsable de Cultura i Convivència i equitat.


Creix la tensió entre Alemanya i Turquia\nÉs la resposta del govern d'Angela Merkel a les detencions de sis activistes pels drets humans a principis de juny, entre els quals hi havia un ciutadà alemany\nAlemanya anuncia passos en contra de Turquia FABRIZIO BENSCH\nBerlínEl ministre d'Afers Exteriors alemany, Sigmar Gabriel, ha anunciat aquest dijous una sèrie de mesures contra Turquia en resposta a la detenció d'un activista pels drets humans d'origen alemany i cinc companys més, entre els quals es troba la directora d'Amnistia Internacional a Turquia, Idil Esser.\nSigmar Gabriel ha explicat que Alemanya parlarà amb els socis de la Unió Europea sobre les aspiracions de Turquia d'unir-se al bloc i ha deixat clar que Berlín ja no pot garantir la inversió empresarial alemanya a Turquia. Gabriel ha explicat també que no preveu converses amb Turquia sobre l'expansió de la unió duanera amb la UE i ha aconsellat els viatgers alemanys sobre els riscos de visitar el país.\n"Necessitem que les nostres polítiques vers Turquia vagin en una nova direcció... No podem continuar com ho hem fet fins ara. Hem de ser més clars del que hem estat fins ara, perquè els responsables d'Ankara entenguin que aquestes polítiques tenen conseqüències", va dir Gabriel als periodistes. El ministre va indicar que aquests nous passos han estat acordat amb la cancellera Angela Merkel.\nLes empreses alemanyes a Turquia, en perill\nSegons ha informat aquest dijous la ministra d'Economia alemanya, Brigitte Zypries, és molt difícil que les empreses alemanyes realitzin inversions a Turquia sota el clima polític actual del país. "Si les empreses alemanyes respectables són incloses, de sobte, a "llistes negres" i són assenyalades com a partidàries del terrorisme, això suposa un clima que fa que les noves empreses i les inversions a Turquia siguin extremadament difícils", ha indicat Zypries.\nLa ministra ha afegit: "El govern alemany i jo mateixa defensarem les empreses alemanyes d'acusacions totalment injustificables i incomprensibles, cosa que també s'aplica sobretot als empleats de les empreses alemanyes".\nL'associació comercial alemanya BGA ha dit que les exportacions a Turquia cauran significativament si el govern implementa mesures contra Turquia per la seva detenció d'un activista alemany en drets humans.\nLa resposta turca\nIbrahim Kalin, el portaveu del govern de Recep Tayyip Erdogan ha atacat el govern alemany per les seves amenaces. "No és possible que acceptem declaracions que busquin desenfocar l'entorn econòmic basat en una motivació política, esperem que facin un pas enrere", ha dit Kalin en una conferència de premsa a Ankara.\nErdogan purga Alemanya Angela Merkel Turquia Amnistia Internacional


cliqueu la foto i n’augmenteu la mida amb el ratolí.\nDesprés engrandiu la finestra.\nEl dimarts passat Josep Palau i Fabre hagués celebrat el seu noranta-dosè aniversari.\nQue la boira alquímica, és a dir ELL, ens embolcalli per felicitar-lo.\nAvui, dia de mercadeig i de llibre-escombraria, que no literatura. Que no us ensarronin ni engalipin.\nUs deixo amb uns aforismes i fragments de versos palauifabrians per recordar-lo i per a què hi penseu.\nAvui compraré llibres. Però ahir també ho vaig fer i demà hi repetiré.\nNo, que só l’abadessa de Sant Joan.\nper fer-me tornar l’ànima més pura.\nI avança Arnau hermosament:\npro es gira\naquest encara és més hermós que tu!\n-”Què té el Sant Cristo?\nQuè té el Sant Cristo,\n”Fill de la terra, -fill de la terra,


Enric I. Canela » 2015 » març » 16\nArchive for març 16th, 2015\nUn rànquing que es mira el melic\nPosted in Articles Enric I. Canela, Rànquings, Universitat on març 16th, 2015 No Comments »\nEnric I. Canela No és la primera vegada que comento que fer rànquings és un negoci per alguns i un exercici d’autosatisfacció per a altres. De fet ara fa gairebé un any vaig escriure Rànquings, un nou negoci, ho feia en relació a l’U-Multirank. En aquell article feia referència a l’U-Ranking i escrivia: També tenim […]\nLa inserció laboral i afiliació a la seguretat Social dels titulats universitaris\nPosted in Articles Enric I. Canela, Universitat on març 16th, 2015 No Comments »\nEnric I. Canela Fa uns dies el Ministeri d’Educació, Cultura i Esport va publicar l’informe Inserción laboral de los egresados universitarios. La perspectiva de la afiliación a la Seguridad Social. El treball estudia la taxa d’afiliació dels titulats universitaris del curs 2009-2010 els quatre anys següents a finalitzar els seus estudis, per tipus d’universitat. Disposen […]\nApujar els preus dels màsters per als estrangers podria no ser un negoci\nPosted in Articles Enric I. Canela, Universitat on març 16th, 2015 1 Comment »\nEnric I. Canela El director general d’Universitats, Lluís Jofre, feia unes encertades declaracions en relació a la captació d’estudiants estrangers per fer els màsters. La Generalitat disposa d’un web per promoure que vinguin estudiants estrangers i per facilitar la vida als nouvinguts. És la recuperació d’un vell projecte, que vam iniciar un petit equip i […]\nProgramació universitària més barata\nEnric I. Canela Llegia que la Secretaria d’Universitats i Recerca es planteja reduir les carreres de Filologia a graus de tres anys i després que hi hagi especialització. Es discuteix la demanda, etc. El Consell Interuniversitari de Catalunya ha creat tres comissions per discutir la reducció d’alguns graus de quatre a tres anys. Suposo que […]\nLes universitats no pagaran la part de la paga 2012 fins que el Govern no enviï els diners\nEnric I. Canela Els sindicats es queixen i semblen enfadats perquè al març les universitats no ens abonen la part de la paga extra suprimida al 2012. La UB ens explica que el Govern de la Generalitat de Catalunya va acordar, en la darrera sessió de 10 de març de 2015, el procés de retorn […]


Joselito, el desllorigador\nEl gadità ha resultat decisiu tant a la UEFA Futsal Cup com a la Copa del Rei amb tres gols importants en els moments clau del partit, i també és l’únic jugador que ha marcat en les tres competicions oficials\nFaltava un minut per arribar al descans i el partit a Palma resultava d’allò més igualat, amb ocasions per als dos equips. Aleshores, va aparèixer Joselito. Una altra vegada, igual que a Pàdua a la UEFA Futsal Cup. Va robar la pilota a Pazos, fruit del treball de pressió, i va definir amb sang freda davant de Barrón per obrir el camí dels quarts de final al Barça.\nJoselito ha estat decisiu en tres dels últims quatre partits. Primer, un gol i una assistència per desencallar el partit contra el Chrudim. Segon, el gol in extremis que va significar l’empat contra la Luparense i la primera posició a la Main Round. I tercer, el gol que va obrir la llauna i el camí dels quarts de final a la Copa del Rei.\n“El més important sempre és l’equip”, no es cansa de repetir Joselito. “Canviaria tots els gols i totes les assistències per títols al final de temporada”, diu el jugador format al planter blaugrana. En la seva segona temporada al primer equip, Joselito és el segon màxim golejador de l’equip, només per darrere de Ferrao i Esquerdinha, amb 6 gols en 10 partits. A més, és l’únic jugador que ha marcat en les tres competicions oficials: la Lliga, la UEFA Futsal Cup i la Copa del Rei.


L’AV Guineueta fa una crida pel relleu generacional – NouBarris.Net\nLa Guineueta Societat\nL’AV Guineueta fa una crida pel relleu generacional\n5 de desembre de 2019 4 de desembre de 2019 Informatius\tAV Guineueta, Entitats, La Guineueta\nLa junta convoca una assemblea al gener per evitar la mort de l’entitat\nL’AV de la Guineueta fa aquests dies una crida al veïnat per superar una crisi greu. En deu anys han passat de liderar grans manifestacions en favor del CAP del barri i tenir 700 socis, a veure’s com el nombre es reduïa fins a la seixantena. La junta actual està formada per persones octogenàries que clama per un relleu. Després d’una primera assemblea extraordinària volen ser optimistes tot i que cal veure com es materialitzen les candidatures a la propera convocatòria, el 16 de gener.\nUn equipament com a salvació\n“Hem estat una associació de veïns amb molta força, un exemple de lluita des dels temps de la dictadura fins avui. Sempre ens hem esforçat per defensar els drets i la qualitat de vida dels veïns”, afirma Agustín García, vicepresident de l’AV Guineueta. Ara mateix ell és el més jove de la junta, amb 78 anys. Per a ell, la clau de la crisi actual de l’entitat ha estat la manca d’un equipament que funcioni com a cor neuràlgic del barri i que serveixi per impulsar el teixit social de la Guineueta. “Fa molts anys que demanem un casal de barri o un centre cívic. Si tens un equipament, la gent hi va, hi ha sinèrgies, hi ha més comunicació, i seria més fàcil que hi hagués relleu a l’associació.-afirma García- La llàstima és que no va tirar endavant el projecte a la masia de Can Carreras, que finalment serà escola bressol, i encara no hi ha data per al casal previst a la rambla del Caçador. I sense equipament, és la mort de l’associació de veïns.”\nUna entitat lluitadora\nL’AV Guineueta té una llarga trajectòria de lluites al darrera. La darrera va ser l’any 2012, quan es van traslladar les urgències nocturnes i de cap de setmana del CAP Guineueta al CUAP d’Horta. “Hem estat 3 anys i 7 mesos manifestant-nos al carrer i reclamant que ens tornessin les urgències al CAP Guineueta. No ho vam aconseguir tot, no ens van tornar les urgències, però sí que hi hagi dues ambulàncies a la porta del CAP per si hi ha una emergència. –afirma Agustín García- També tenim l’orgull de ser la primera associació del país que vam aconseguir un conveni amb Generalitat i Ajuntament per instal·lar ascensors als habitatges.” A més, recorda totes les urbanitzacions que van fer en el seu moment per acabar amb el consum de droga al carrer, i les darreres, la reforma del parc de la Guineueta. “Ara només ens falta la darrera part del barri per reurbanitzar i sobretot, tenim pendents equipaments.”\n3 de març de 2013 Els veïns continuen reivindicant les urgències nocturnes al CAP Guineueta\n17 de febrer de 2015 Nou intent per ampliar les urgències al CAP Guineueta\n19 de gener de 2012 Els veïns mantenen el tancament al CAP Guineueta\n← La Seu de Nou Barris balla per primer cop en llengua de signes\nFira de Nadal i Reis a la via Júlia fins al 5 de gener →


Neurologia | Hospital Veterinari Molins\nL’equip de neurologia de l’Hospital Veterinari Molins s’encarrega del diagnòstic i tractament d’aquelles malalties que afecten al sistema nerviós de la seva mascota, ja siguin d’origen central (encèfal i medul·la espinal) com d’origen perifèric (nervis perifèrics, unió neuromuscular i músculs).\nLa visita neurològica\nAlguns dels símptomes que el poden fer sospitar que la seva mascota té un problema neurològic son:\nla dificultat o l’absència del moviment d’una o més extremitats\nla incoordinació de moviments\ninclinacions estranyes del cap\nla pèrdua de l’equilibri\ntremolors i/o convulsions\ncanvis de l’estat mental de la seva mascota.\nSi la seva mascota presenta algun d’aquests símptomes es realitzarà una primera visita de neurologia durant la qual es realitzarà un examen físic complet i una avaluació de l’estat neurològic de la seva mascota. En el cas de que el problema sigui episòdic, si vostè pot portar una gravació, les imatges poden ser de gran ajuda. Amb aquesta avaluació l’especialista podrà localitzar quin és l’origen de la lesió que produeix els símptomes que té la seva mascota i decidir quines són les proves a realitzar més adients en el seu cas en particular.\nPer realitzar correctament un diagnòstic el nostre equip compte amb les instal·lacions i l’equipament necessari per realitzar proves bàsiques com analítiques, radiografies simples i ecografies. Aquestes proves són necessàries tant per diagnosticar malalties sistèmiques que poden produir simptomatologia neurològica (p. Ex. Shunt portosistèmic), però que també es poden realitzar com a protocol preanestèsic per valorar l’estat general de la seva mascota de cara a realitzar proves sota anestesia.\nEn el cas que els resultats d’aquestes proves siguin correctes el nostre equip té la possibilitat de realitzar proves més encaminades a detectar un problema purament neurològic. Aquestes proves són:\nmielografia: radiografies de la columna vertebral amb la utilització d’un contrast que ens serveix per ressaltar la presencia de lesions medul·lars.\nla tomografia axial computada (TAC): que ens permet el diagnòstic d’hernies discals, lesions vertebrals i neoplàsies o altres lesions encefàliques que causin desplaçament del teixit cerebral.\nmielo-TAC: combinació de les dues tècniques anteriors que ens aporta més definició en el diagnòstic de les lesions medul·lars.\nanàlisis del líquid cefaloraquidi (LCR): és l’anàlisi del líquid que envolta el sistema nerviós, que ens pot ajudar sobretot en el diagnòstic de problemes inflamatori-infecciosos.\nressonància magnètica (RM): ens dona més definició en els teixits tous, tant en el encèfal com en la medul·la espinal, per poder diagnosticar problemes vasculars, inflamatori-infecciosos, neoplàsies, ...\nElectromiografia i velocitats de conducció nerviosa.\nUn cop es té un diagnòstic es necessari plantejar un pla de tractament. Normalment aquest s’inicia en les instal·lacions del nostre centre que compten amb l’equipament i el personal necessari. Aquest varia àmpliament segons el tipus de patologia. Els diferents tipus de tractament inclouen:\ntractament farmacològic: contra el dolor, antiinflamatori, antiepilèptic, ...\ntractament quirúrgic: el nostre equip compta amb neurocirurgians capaços de realitzar hemilaminectomies, foraminectomies, slots ventrals, hemilaminectomies cervicals, laminectomies, corpectomies, craniotomies, ....\nLa majoria de problemes neurològics, al tenir una recuperació relativament lenta, pot variar des de un mes fins a convertir-se en crònics, es recomanarà segons el cas la realització de revisions periòdiques amb el nostre equip de neuròlegs o amb el seu veterinari habitual.\nQue és una urgència neurològica?\nUna urgència neurològica és aquella situació en la que és molt important acudir ràpidament al centre veterinari. Aquestes són:\nun animal que pateix varies crisis convulsives en molt poc temps o té una crisi molt llarga (més de 5 minuts)\nun animal que de manera sobtada comença a perdre l’equilibri i a inclinar el cap cap a un costat.\nun animal amb un traumatisme al cap o a la columna vertebral (accidents, caigudes, atropellaments, etc)\nun animal que de forma sobtada deixa de tenir mobilitat voluntària en les extremitats posteriors o en les quatre extremitats


Icardi i Baldé tornen a Can Barça | betevé\nIcardi i Baldé trepitjaran per primer cop el Camp Nou després d'haver estat a La Masia\nRedacció Esports | dimarts, 23 d'octubre del 2018, a les 20.18\nPer les diferents categories inferiors del FC Barcelona passen molts jugadors i jugadores. Però la competència és tan gran, que solament molt pocs i poques tenen l’oportunitat o, millor dit, el plaer de debutar amb el primer equip. Mauro Icardi i Keita Baldé en són dos exemples clars. Els jugadors actuals de l’Inter de Milà, rival del Barça aquest dimecres en la Champions League, van haver d’abandonar el conjunt blaugrana per tenir l’opció de triomfar en altres clubs. Aquesta setmana els dos tenen la possibilitat de jugar per primer cop, com a professionals, al Camp Nou, on fa uns anys somiaven fer-ho, però vestits de blaugrana.\nMauro Icardi, el noi que volia jugar al costat de Leo Messi\nL’argentí va traslladar-se a Espanya amb nou anys per motius laborals dels seus pares. El Vecindario va ser l’equip on es va formar fins a l’any 2008, quan el Barça va adquirir els seus serveis. Tot i que aquest davanter tenia diverses ofertes, va decantar-se pel conjunt blaugrana perquè hi jugava el seu ídol i compatriota, Leo Messi. El futbolista ara nerazurro va brillar en les seves dues primeres temporades, però en la tercera, quan formava part del juvenil A d’Òscar García, no s’adapta a la posició de fals 9. Finalment, el gener del 2010 va signar per a la Sampdoria i uns anys després per a l’Inter de Milà, club amb el qual s’ha donat a conèixer mundialment, gràcies a la seva facilitat per introduir la pilota a la porteria contrària.\nKeita Baldé, el gironí amb arrels senegaleses\nA diferència del seu company d’equip Mauro Icardi, Keita Baldé va néixer a la localitat gironina d’Arbúcies. L’any 2004, va recalar a les files del Barça després de destacar a la Damm pel seu gran olfacte golejador i la facilitat per desfer-se dels rivals. El seu rendiment va ser tan alt que en més d’una ocasió ha jugat contra rivals dos anys més gran. Però la seva actitud poc disciplinària va portar el conjunt blaugrana a cedir-lo al Cornellà, on va anotar més de 40 gols en una sola temporada. Aquesta xifra va cridar l’atenció de molts clubs grans d’Europa. Finalment, el Barça va vendre Baldé al Lazio, on sí va aconseguir fer-se un lloc dins el futbol professional. Va marxar al Mònaco l’any 2017, però va fer un curs tan bo que l’Inter va pagar l’estiu passat sis milions per tenir-lo cedit durant una campanya.


Canviar de test (per Anna Soriano) - El despertador\nSi una planta està en un test massa petit, per moltes possibilitats que tingui de créixer, l’espai en què es troba no li permetrà desenvolupar-se. Les arrels no hi cabran i per molt que es regui, la planta seguirà petita i, segurament, a poc a poc s’anirà pansint. Hi ha dues opcions: quedar-se petita o trasplantar-la de test.\nEl canvi de test és arriscat, no hi ha una certesa al 100% que pugui arrelar-se, pot quedar malmesa, però si el canvi de test es fa de forma curosa, informant-se de tots els passos a seguir, sense precipitar-se, però sense esperar massa, i amb molt amor, és molt possible que el trasplantament funcioni i la planta pugui créixer i, a més a més, molt ràpid i sense esforços, simplement convertint-se en el que és, una gran planta.\nIgual que les plantes, les persones sovint ens hem creat un espai que no ens permet créixer. Tenim la possibilitat i responsabilitat de decidir si volem canviar de test assumint, evidentment, tots els riscos. Nosaltres som responsables del nostre, de la nostra mida de test i de buscar els recursos i les forces perquè els passos endavant siguin constructius i creatius.\nSovint el més difícil és adonar-nos que som nosaltres mateixos que no ens estem permetent ser lliures (qui ens hem col·locat en un test petit). Si ens quedem en el test petit hem de ser conscients que, en el fons, és un tria, que hem renunciat al canvi, acceptar-ho i viure-ho el millor possible, sense projectar el nostre malestar amb conductes i emocions negatives cap a nosaltres i el nostre entorn.\nSi decidim canviar de test… és necessari primer començar per un mateix, començar a construir de dins cap enfora (a l’inversa de com ho havíem fet fins ara), preguntar-nos: qui som?, escoltar-nos des de l’estima, sense pressa però sense pausa: com més ens escoltem, més aprendrem a estimar-nos i quan més ens estimem més força tindrem per començar a caminar des de l’amor, cap a nosaltres, els altres i el món.\nNo és un camí fàcil i pot generar molta por, però com diu l’Àlex Rovira, la por marca el camí, i com diu en Jaume Soler: si una cosa em fa por, la faig. Un cop s’ha decidit assumir el repte de començar a crear, de deixar de destruir i sovint, de destruir per construir, s’entra en una espessa boira, que malgrat hom sap que aquest és el camí, perquè aquest surt del cor, no veu res.\nS’ha entrat en la incertesa de la vida, deixant de sobreviure per començar a viure. El guió ha desaparegut, tenim davant un full en blanc per començar a escriure de nou, des de la creativitat i des de l’amor. Hem canviat de test!\npsicòloga i codirectora d’El despertador\nTagged as: acceptació, canvi, coaching, ecologia emocional, gestió del canvi, incertesa, transformació, triar


viurealspirineus 15:07 29/08/17\nProp de 100 voluntaris donaran cobertura a una de les cites més exigents del panorama nacional quan a desnivell i duresa física en proves amateurs es celebren. Les inscripcions es mantindran obertes fins el dia abans de la competició i els organitzadors confien a arribar als 400 participants.\ngran voluntaris fons la marxa falla\nAquest diumenge se celebra la primera edició de Gran Fons La Falla Ribagorça, una prova cicloturística que reivindica ports i paratges del Pirineu pràcticament desconeguts per als amants del ciclisme. “Hem dissenyat una prova pensada per l’amant del ciclisme amb tot un seguit de serveis que donen comoditat i facilitat als inscrits” puntualitza Tito Pueyo, membre de l’equip directiu de la prova.\nAvituallaments per a celíacs, serveis d’assistència abans, durant i després de la cursa, servei de taxis, serveis sanitaris a cada punt d’avituallament, servei de fisioterapeuta i un seguit de millores enfocades tant als participants com als familiars que els acompanyin. També els hem tingut en compte i oferim una experiència d'un cap de setmana per a tota la família en un entorn privilegiat, explica Pueyo.\nPer donar cobertura a aquest esdeveniment, ha estat prioritària la implicació de bona part de la ciutadania. En aquest sentit, l’organització compte amb prop de 100 voluntaris que ajudaran a que l’esdeveniment es desenvolupi de la millor manera possible. Segons Pueyo, en tota organització, la implicació del voluntariat és fonamental i en aquest sentit s’han destinat esforços per agrair aquest servei. Així els voluntaris obtenen un equipament de qualitat únic que hauran de vestir durant la prova amb la samarreta oficial i una dessuadora corporativa.\nEl president del Consell Comarcal de l’Alta Ribagorça, Josep Lluís Farrero, agraeix el dinamisme i les ganes de col·laborar que ha demostrat tant la ciutadania com les institucions. El suport de totes les administracions de dins i fora de la comarca posa de manifest que l’estratègia de combinar esport i turisme és clau per la promoció del nostre territori. En aquest sentit, valora la implicació de les administracions de la comarca veïna, la Ribagorza, per una promoció conjunta que va més enllà de lo estrictament turístic.\nEls ciclistes podran enfrontar-se a dos recorreguts: el Gran Fons, de 133 km i prop de 3000m de desnivell i el Mig Fons, de 85 km i 1725m de desnivell. Amb sortida i arribada a la localitat de Barruera i recorreguts per les comarques de la Ribagorça catalana i la Ribargorça aragonesa. Un dels plats forts de la prova és la cronoescalada a l'estació d'esquí de Boí-Taüll, un port de 14,2 km amb una pendent mitjana del 5,5%. Els participants comptaran amb un mallot de disseny exclusiu per vestir durant la prova i serveis complementaris com a menú complet en acabar el recorregut.\nAixí mateix, l'organització explica que ha treballat especialment a assegurar un gran cap de setmana per a tots els assistents, siguin ciclistes o no. Per això, el Gran Fons La Falla Ribagorça compta amb el suport explícit de la múltiple oferta hotelera i de restauració de la zona, que ofereixen preus especials per a participants i acompanyants durant aquest cap de setmana, des de càmpings a resorts de màxima categoria.\nGran Fons la Falla ha assegurat la seva continuïtat durant tres edicions, fins a 2019, gràcies al suport explícit i fins al moment inèdit de les administracions, entre elles, el Consell Comarcal de l’Alta Ribagorça, la Comarca de la Ribagorza , ajuntaments i Diputacions.


"En Pelotas" La monetització de les experiències emocionals\nCom puc connectar la meva marca amb les emocions i sensacions dels meus clients?\nEn aquesta sessió, el Raúl Ciprés, ens explicarà com les marques comercials necessiten cada cop més aquest valors afegits en sectors tan diferents com l’esport, la música, la gastronomia i la cultura en general.\nPer veure la circular, cliqueu aquí\nExperiències empresarials d’èxit\nSer capaç de donar la volta a una situació adversa i trobar oportunitats per aconseguir l’èxit empresarial, és el tema que centrarà l’acte d’avui.\nLa Maleta Roja: el seu èxit ha estat aconseguir professionalitzar l'erotisme dirigint-lo cap a la salut sexual femenina i compartida. Actualment tenen un equip de 400 assessores per tota Espanya.\nHnos. Cant: empresa de serveis integrals professionals que va néixer a l’any 1963. Des d’aleshores el seu creixement ha estat constant. L'èxit empresarial assolit es fonamenta en la voluntat de millorar contínuament. Actualment compten amb més de 700 professionals i tres delegacions situades a Terrassa, Sabadell i Girona.\nPalens Barcelona: és una marca dedicada a la producció i distribució d'ulleres de sol fetes de fusta. El seu èxit: el producte. La marca va ser creada a Barcelona per l’Oscar Palencia i creix dia a dia, arribant ja el mercat internacional.\nNoves tendències del Màrqueting Digital i Social Media\nLes noves tecnologies avancen tan ràpid que l'única forma d'estar al dia, és anticipar-se coneixent les noves tendències que ens dicta la Xarxa des d'un punt de vista pràctic.\nCaltenir clar que tots aquests canvis tenen un impacte directe en les marques, així que les que tinguin un millor enfocament i sàpiguen utilitzar les xarxes socials de manera efectiva, tindran una diferència competitiva.\nEn aquesta sessió la Joana Sánchez, presidenta executiva i fundadora d' incipy.com (Digital Innovation Management), inesdi.com (Institut d'Innovació Digital) i d' ingroup.es, ens explicarà d’una manera clara i amena les noves tendències del Màrqueting Digital i Social Media


El setembre a Begur no és sinònim de fi de les activitats, si no tot al contrari. La famosa tornada a la normalitat al municipi begurenc es viu amb aires de festa i és que si bé comencen el mes amb la fira dels indians que omple la vila de milers de persones durant el primer cap de setmana, a mitjans de mes la població es torna a vestir amb les millors gales per celebrar la festa major de Santa Reparada.\nDurant els darrers dies Begur ha tornat a sortir al carrer per participar de les múltiples propostes que havia programat en el marc de la festa major de Santa Reparada. Els més petits de la casa, una vegada més, van estar els autèntics protagonistes de la tarda del dissabte. Els nens i nenes no van parar de cantar, saltar i ballar al so de la música i l'animació de Fefe i Companyia.\nI si el dissabte va ser un dia bàsicament dedicat als nens i nenes, el diumenge qui van omplir la plaça de la vila va ser gent de totes les edats que van escoltar i algun que altra ballar les notes que marcaven el conjunt que es va plantar dalt l'escenari.\nBegur comença i acaba l'estiu, doncs, de festa major. Dóna el tret de sortida a la temporada amb la festa major de Sant Pere i el tanca amb la festa major de Santa Reparada que serveix també per donar la benvinguda a la tardor.


Residence Le Azalee & SPA Domaso Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Provinciale 46/d, Domaso, Domaso, Itàlia, 22013 - Veure al mapa\nMés informació sobre Residence Le Azalee & SPA\nAl visitar Domaso, vosté es sentirà com a casa a Residence Le Azalee, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Domaso. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de piscina exterior, solàrium, jardí. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Residence Le Azalee no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Residence Le Azalee & SPA de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


LA ABUELA MARCHOSA: julio 2009\nEl president de Càritas, Antoni Vilà, va intervenir en el ple per destacar la trajectòria, "l’esperit de servei" i la "dedicació desinteressada" de la\nPublicado por Tercera Edad en 2:54 a. m.\nUn testimoni de la història i la vida popular des de mitjans del segle XVII fins al segle XIX. El Museu de Mataró\nLa tradició de la rajola catalana pren Mataró amb una exposició\nEl Museu de la ciutat inaugura aquest dijous la mostra itinerant “El món des d’una rajola”\nper G. Aragón - 08/07/2009 17:46 (66 lectures)\nUn testimoni de la història i la vida popular des de mitjans del segle XVII fins al segle XIX. El Museu de Mataró acollirà a partir de demà, dia 9 de juliol, l’exposició “El món des d’una rajola”, comissariada per la professora d’antropologia Josefina Roma i produïda per la Diputació de Barcelona amb el suport de la Caja de Ahorros del Mediterráneo. L’exposició pretén ser una porta oberta per redescobrir el món de la rajola catalana d’arts i oficis, que s’ha convertit al llarg del temps en una manifestació artística de transmissió de la informació social.\nEn el marc de la mostra, destaca el fet que els artistes prenien com a font d’inspiració les auques, els gravats i les estampes, la rajoleria d’altres països o el món que els envoltava. Així doncs, l’exposició presenta una àmplia iconografia on les rajoles plasmen moments concrets de la vida quotidiana, imatges vinculades a la cultura popular, motius vegetals, animals domèstics, salvatges o mitològics, produccions realitzades per l’home o, fins i tot, elements vinculats amb la representació simbòlica de l’univers.\n“El món des d’una rajola” ha estat possible gràcies a la col·laboració del Consorci del Patrimoni de Sitges, del Museu Municipal Vicenç Ros i de Can Tinturé – Col·lecció de rajola de mostra Salvador Miquel. La configuració de la mostra s’ha dut a terme a partir de l’extens material dels museus que integren la Xarxa de Museus Locals de la Diputació de Barcelona. L’exposició estarà oberta al públic fins el proper 16 de setembre.\nDijous, dia 9. A 2/4 de 8 del vespre al Museu de Mataró\nPublicado por Tercera Edad en 2:48 a. m.\nUn testimoni de la història i la vida popular des ...


D'orquídies i fòssils.\nPassava una feliç abella a prop d’un arbre resinós que casualment havia estat atacat per algun xilòfag, o lesionat per ves a saber quina bèstia. De la ferida de l’escorça ja feia estona que en penjava un glopet de resina, però havia de decidir-se a caure just en el moment en que la malaurada abella passava per allí. Una llàstima per a l’abella, a qui se li va acabar de cop això d’anar picant de flor en flor...\nSembla que un cop a terra, diverses capes de sediments van dipositar-s’hi a sobre, i 20 milions d’anys després, l’erosió i uns humans l’han desenterrada en forma d'ambre a la República Dominicana, segons llegeixo a Nature (2007, 448:1042-1045).\nNo es tracta de fer-li un lleig a l’abella, Proplebeia dominicana, però el fet destacable és que la malaurada portava enganxat a la part dorsal del seu abdomen un record íntim d’una irresistible orquídia que havia visitat: els seus pol·linis, unes estructures, derivades principalment de les anteres*, que faciliten que una gran quantitat de grans de pol·len s’adhereixin sobre el pol·linitzador que visita la flor. Amb només les característiques morfològiques d’aquesta estructura, els autors de l’article han estat capaços de determinar que es tracta d’una espècie ja extingida, classificar-la en una subfamília (Orchidoideae) i una tribu (Goodyerinae), i finalment batejar-la com a Meliorchis caribea.\nDos pol·linis oferint-se, impúdics ells. De Flickr\nLa família de les orquídies (Orchidaceae) és, segons molts, la més diversa entre els cormòfits (és que no puc dir “plantes superiors”, vaig jurar no fer-ho!), amb més de 20.000 espècies. Això i el seu cosmopolitisme (n’hi ha a tot arreu excepte a les zones boreals i als deserts) feien pensar que el grup s’hauria començat a diversificar fa molts milions d’anys; d’altra banda, l’estreta especificitat de les seves flors amb pol·linitzadors actuals, juntament amb el fet que la majoria d’espècies siguin epífites (viuen sobre arbres) suggerien a alguns autors un origen més recent. Els rellotges moleculars fets a partir de la diversitat actual de la família ja apuntaven que els primers tenien raó, però donaven grans discrepàncies: del principi del Miocè (26 Ma) a mitjans del Cretaci (110 Ma)! Gràcies al fòssil de Meliorchis, s’ha pogut calibrar el rellotge, i establir aquesta data en uns 80 Ma, a finals del Cretaci.\nPer cert, a Catalunya comptem amb una seixantena d’espècies d’orquídies silvestres, unes 90 a tota la Península Ibèrica i Balears, principalment dels gèneres Orchis i Ophrys.\n*Un esquema de la flor, aquí..\nPublicat per Albert a les 7:59\nEtiquetes: Actualitat, Biodiversitat\nAixò sí és una foto amb macro\nDe gossos i homes\nLlimones de baix consum\nQuina olor fan les feromones?\nQuan “els bons” són “els dolents”\nL`èxit evolutiu del sexe\nCiència en "Públic(o)"\nL'herència de la mitocòndria\nADSADN 2.0: Next generation\nEntrada freshqueta II: Alcohol i refredats.\nEntrada freshqueta I: Regirat, no agitat\nLa revolta dels animals (neolítics)\nEstrògens i osteoporosi: Vaga a la japonesa, o har...\nEsbarjo dominical: Basquetbol científic\nOrigen de la vida III: Món metabòlic\nL'origen de la vida II 3/4\nNo em miris que no t'ensumo\nOrigen de la vida II: El món d'ARN\nOrigen de la vida I: L'ésser viu és viu\nNo fer llum abans de donar a llum


Le Sea View Niça França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n187 Rue de France, Fabron, Niça, França - Veure al mapa\nMés informació sobre Le Sea View\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Niça, no busqui més enllà de Le Sea View. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Palais de la Mediterranee Casino, Museu de Belles Arts, Biblioteca Angloamericana.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Le Sea View és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, ascensor són només algunes de les comoditats que fan que Le Sea View sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Le Sea View.\nTots els tipus de viatgers (15) Parelles (3) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (1) Grups (8)


els millors exercicis d’esquena amb mancuernes\nMillors exercicis d'esquena amb peses\nCom utilitzar les manuelles per orientar-se a totes les àrees de l’esquena\nLes pel·lícules glorifiquen els anomenats 'músculs de platja' (pit, bíceps i abdominals), però un dors fort i ben cònic és la glòria que corona del físic d'un home. Encara millor: l’entrenament d’esquena té l’avantatge afegit de corregir la postura (de manera que et quedaràs més alt i reduir menys), ajudant a reduir o prevenir aquest temut dolor d’esquena.\nTant si esteu treballant amb manuelles per opció o per falta de barbell, estaríeu encantat de sentir que les manuelles realment poden proporcionar una ruta més ràpida cap al creixement muscular i una esquena més àmplia i muscular. El fet de treballar amb peses requereix una major estabilització, la qual cosa activa més fibres musculars i augmenta l’activitat muscular, segons explica Daniel Giordano, D.P.T., C.S.C.S., cofundador de la fisioteràpia i de la fisioteràpia.\n'Les peses també són més fàcils a les articulacions', afirma. 'Teniu l'avantatge d'ajustar bé la posició dels pesos, en contraposició al fet de bloquejar-lo al seu lloc amb una barra.'\nA continuació, es mostren vuit exercicis de construcció posterior: reunits pel doctor Giordano per cobrir tota l’esquena i il·luminar els braços en el procés, que no requereixen res més que un parell de manuelles per realitzar. Ni tan sols necessiteu banc.\nComprensió de l'Anatomia de l'Esquena\nLes manuelles són una elecció popular per als exercicis d’esquena per la seva versatilitat. A diferència de les bàcules, que són implacables i et forcen en plans de moviment fixos, es poden manipular les manuelles per donar-li un major control sobre les fibres musculars que es contrauen, permetent un orientament més específic dels músculs. I quan es tracta d’entrenament d’esquena, és de gran ajuda, ja que l’esquena està formada per diversos grups musculars, que realitzen diverses funcions.\nLa part inferior de l’esquena, també coneguda com a zona lumbar, té un paper crucial en el suport del pes del cos superior. Això vol dir que ha de ser fort, ja que la part baixa de l'esquena és una recepta per al mal d'esquena i el dolor de tota la vida. L’àrea lumbar també s’ocupa de qualsevol cop que es doblega, gira o s’estén el cos des de la cintura, de manera que l’entrenament a través d’aquests patrons de moviment ajudarà a mantenir-lo en bona forma.\nLa part posterior de l’esquena, també coneguda com a zona toràcica, consisteix a protegir la columna vertebral i permetre al seu cos girar i girar. El principal grup muscular aquí és el latissimus dorsi, que també són els músculs més grans de l’esquena, però la zona també està formada per l’espina erectora i el serrat posterior. Un llom ampli i gruixut que desitgen tants homes només es pot aconseguir reforçant aquests grups musculars.\nAquesta regió de l’esquena es retreu els omòplats, suporta el pes del cap, estabilitza la cintura de l’espatlla i ajuda a retreure l’escàpula. Els principals grups musculars que hi ha són els latissimus dorsi i el trapezi, tot i que també podem incloure els delts posteriors en la barreja, ja que els delts posteriors forts i destacats són un dels senyals d’un esquena sana.\nEls millors exercicis d’esquena són els que s’orienten a una àmplia gamma d’aquestes àrees específiques o que permeten limitar l’atenció en un grup muscular petit per tal d’afrontar les debilitats estructurals que puguis tenir a l’esquena mateixa. Alguns dels avantatges d’incorporar els exercicis de manuelles a continuació inclouen:\nMal d’esquena reduït\nMajor estabilitat de les espatlles\nGamma de moviments millorada a tota la columna lumbar\nSiguin quins siguin els vostres objectius d’entrenament, us haureu d’incorporar els exercicis següents a la vostra rutina d’entrenament posterior:\nMillor exercici d'amplada de l'esquena: volada inversa\nObjectiu: Deltoides posteriors, punyal rotador posterior, músculs posteriors\nDefineix l'amplada de l'espatlla dels peus i, a continuació, fixa't en els malucs fins que el tors sigui gairebé paral·lel al sòl. Les manuelles han de penjar-se rectes de les espatlles, amb els colzes lleugerament doblegats (no completament rectes) i els palmells cap a l’altre.\nMantenint el nucli ben apret i l'esquena plana, trau els omòplats cap avall i cap enrere (deprimiu i retreu), després aixequeu els braços cap a un costat fins que els colzes estiguin a l'alçada de l'espatlla. Fer una pausa i tornar lentament a la posició inicial.\nMillor exercici d’estabilització de l’esquena: Ys\nObjectiu: Trapezi inferior, músculs posturals\nMantenint el nucli ben apret i l'esquena plana, trau els omòplats cap avall i cap enrere (deprimiu i retreu), després aixequeu els braços davant vostre, els polzes apuntats cap al cel, fins que els colzes arribin a l'alçada de les espatlles. El tors i els braços haurien d’assemblar a una Y. Pausa, i després tornar lentament a la posició inicial.\nMillor exercici d’esquena i espatlla: fila vertical\nObjectiu: Trapezi superior, deltoides\nEstigueu de peu amb l'amplada de les espatlles amb els peus, les pessebres penjades davant del cos amb els colzes lleugerament doblegats (no totalment rectes) i els palmells cap a vosaltres.\nTireu els omòplats cap avall i cap enrere, flexioneu els colzes i tireu les manuelles cap a la vostra barbeta fins que les manuelles creuen el pit inferior i els colzes es troben a l'alçada de l'espatlla.\nBaixeu les manuelles a la posició inicial.\nnúmero de cansalada ferrell\nMillor exercici de trampa: espatlla\nObjectiu: Trapezi superior i mitjà, escàpules de levator\nEstableix els peus d'amplada de l'espatlla. Deixa que les pessebres es pengin als costats, amb els palmells els uns amb els altres, amb els colzes lleugerament doblegats (no totalment rectes).\nEstireu els omòplats cap avall i cap enrere. Tot mantenint aquesta posició, remena les espatlles cap a les orelles. Feu una pausa i baixeu les manuelles de nou a la posició inicial.\nMillor exercici per construir gruix de l'esquena: fila estreta\nObjectiu: Latissimus dorsi, deltoides posteriors, romboides, trapezi\nAgafa les manuelles desitjades.\nDefineix l'amplada de l'espatlla dels peus i, a continuació, fixa't en els malucs fins que el tors sigui gairebé paral·lel al sòl. Les manuelles es penjaran rectes de les espatlles, amb els colzes lleugerament doblegats (no totalment rectes) i els palmells enfrontats.\nMantenint els abdominals contractats i l’esquena plana, dibuixa els omòplats cap avall i cap enrere (deprimiu-los i retreu-los), ajuntant-los i, a continuació, remeneu les manuelles fins que els colzes s’ajustin a la caixa nerviosa. Fer una pausa i tornar lentament a la posició inicial.\nMillor exercici per construir amplada de l'esquena: fila ampla\nObjectiu: Deltoides posteriors, romboides, trapezis\nDefineix l'amplada de l'espatlla dels peus i, a continuació, fixa't en els malucs fins que el tors sigui gairebé paral·lel al sòl. Les manuelles han de penjar-se rectes de les espatlles, amb els colzes lleugerament doblegats (no totalment rectes) i els palmells de cara.\nmaquinilla de afeitar vs màquina d'afaitar elèctrica\nMantenint el nucli ben apret i l'esquena plana, dibuixa els omòplats cap avall i cap enrere (deprimeix i retreu), ajuntant-los. Mentre remeneu les manuelles cap amunt, apunteu els colzes cap a fora, perpendiculars al tors. Feu una pausa un cop els braços superiors estiguin paral·lels amb el terra, i després torneu lentament a la posició inicial.\nMillor exercici total d’esquena corporal: romanesa\nObjectiu: Erector espines, iliocastalis, longissimus, spinalis, glutis, quàdriceps, isquiotibials\nDefineix l'amplada de l'espatlla dels peus. Mantingueu les manuelles davant de les cuixes amb els palmells cap a davant.\nMantenint un nucli estret i una esquena plana, fixa-la als malucs per empènyer el cul. Amb control, abaixeu el tors fins que les manuelles passin els genolls o sentiu un estirament en els isquiotibials.\nTireu els malucs cap endavant i estigueu alçats fins a la posició inicial.\nMillor exercici d’aïllament del Lat: trinquet lat\nObjectiu: Latissimus dorsi, tríceps, romboides, deltoides posteriors\nEstada a l’esquena amb els genolls doblegats i els peus plans al terra, a banda de les espatlles.\nAgafa les manuelles desitjades i pressiona-les sobre el pit amb les palmes enfrontades. Permet una doble flexió als colzes. Mantenint l'esquena plana, baixa els pesos cap al sòl darrere del cap fins que els braços estiguin en línia amb el tors. Aquesta és la vostra posició inicial.\nEnganxeu els cabells i mantenint només una lleugera flexió als colzes, aixequeu el pes fins que quedi per sobre del pit. Pausa i torna a la posició inicial.\nEquip superior per a exercicis d’esquena\nPowerBlock Elite 50-Pounds Set de mancuernes\nEls bastidors dels bastidors de peses poden semblar agradables, però poden ocupar un munt d'espai innecessari. Aquest conjunt inclou tres mides de pes diferents que es poden combinar amb un bloqueig per fer conjunts de pes lleuger, mitjà i pesat.\n277,38 dòlars a Amazon.com\nEmpremtes nòrdiques per aixecament nòrdic\nEls embolcalls de canells poden ser una deessa per a un noi que està preparat per baixar amb una mica de pes. Milloren el posicionament de les juntes evitant la hiperextensió i també proporcionen suport al canell. Essencialment, això ajuda a un millor rendiment alhora que disminueix el desgast de l'articulació del canell. Si, si us plau. Aquests embolcalls tenen sis colors diferents i es poden rentar a màquina.\nSí4Tots els bàsics del gimnàs\nObteniu més profit dels vostres entrenaments de peses afegint aquestes extensions de força gruixuda a les manuelles. L'espessor afegit suposarà els avantbraços més que l'adherència flaca estàndard, cosa que farà molt més difícil que cada exercici que faci. Probablement sigui la manera més econòmica d’esborrar alguns beneficis addicionals de l’entrenament estàndard.\nBandes de resistència INTEY\nL'equip més versàtil del gimnàs és barat i portàtil. Aquestes bandes de resistència us ajudaran a fer tiratges assistits (en el cas que tingueu problemes amb la varietat estàndard), però també es poden utilitzar per escalfar els músculs o fins i tot per torbar-vos l’esquena. Els extrems de bandes humbillaran fins i tot al més fort dels ascensors, alhora que proporcionen als seus romboides un intens entrenament.\n1. No ets simplement el seu tipus\nOpinió de Bright Cellars\nSabatilles de futbol de les finals de la NBA


Sebastià Jaume Adrover (Felanitx, Mallorca, 1 de desembre de 1929 – Palma, 26 de febrer de 2012)\nPrevere, antic vicari i antic rector de la parròquia de Sant Bartomeu, d’Alaró.\nEstudia al seminari conciliar de Sant Pere, de Mallorca, i s’ordena de prevere el 21 de juny de 1953. Tot seguit, és destinat a Campos com a vicari cooperador. El 1955 fa classes de religió al col·legi de La Salle, de Palma, i és el director espiritual del centre.\nEn un acte presidit pel bisbe de Mallorca, Jesús Enciso Viana, l’alumne de La Salle Francesc Fortesa Pujol, fa un parlament (1956) força crític amb el tractament que el bisbe dóna als cursets de cristiandat. Assistim a l’acte un grup d’amics i companys de Bartomeu Fortesa, germà de Francesc, ateses les expectatives que sobre la seva intervenció davant el bisbe s’havien aixecat. Ignorant la vàlua personal i intel·lectual de Francesc Fortesa, el bisbe creu que el parlament ha estat inspirat o, fins i tot, escrit per Sebastià Jaume, cosa per la qual el crida a l’ordre i li anuncia sancions, que no es produeixen arran dels informes que rep sobre la destacada capacitat de l’alumne i la seva sòlida independència personal. Aleshores, arran d’un viatge que fa Sebastià Jaume a Barcelona per assistir a unes sessions sobre cursets de cristiandat, el bisbe decideix destinar-lo sorpresivament a Alaró, un lloc petit i aïllat, sense explicacions. No es tracta d’una sanció canònica, per bé que sobre el fet plana el sobreentès general que la decisió respon a una voluntat certa de castigar, com ho reconeix el propi interessat en públic i en privat, de paraula i en entrevistes que anys més tard fa a la premsa.\nEl 1956 arriba a la parròquia d’Alaró i aviat s'integra en el poble. Durant molts d’anys, impulsa activitats d’animació del jovent. Munta un grup escolta, crea un equip de futbol i organitza sessions de teatre, excursions, actes culturals, etc. Converteix el casal parroquial de Can Campaner en lloc de trobada de joves i centre d’activitats religioses, culturals i esportives. En aquest context, crea el Grup Esplai Cercle d’Estudis. Funda una revista parroquial i organitza campaments d’estiu al Castell d’Alaró.\nEl 1973 el bisbe Teodor Úbeda el nomena rector de la parròquia d’Alaró. Continua amb la tasca d’impulsar activitats juvenils destinades a l’animació del jovent i dels grans. Col·labora amb la recuperació dels cossiers d’Alaró (1992), impulsa la restauració de diverses capelles de l’església, promou el canvi de la coberta del temple parroquial, fa la substitució del sistema elèctric de l’església i restaura l’orgue. Compatibilitza la tasca pastoral amb les classes al CIDE, on coincideix amb Josep Noguera.\nEl 2005, en fer els 75 anys, es jubila i cessa com a rector de la parròquia, per bé que continua residint al poble i prestant-hi els serveis propis del seu ministeri. El substitueix el seu amic i company Josep Noguera Arrom.\nEn el curs dels darrers anys, el poble li dedica diversos homenatges de simpatia i afecte. Amb motiu del 50è aniversari de la seva ordenació sacerdotal (2003) s’organitzen diversos actes de reconeixement, l’ajuntament li encarrega el pregó de les festes de Sant Roc i es dóna el seu nom a la plaça de l’església amb motiu del 50è aniversari de la seva arribada a la parròquia (2007). El dia primer de maig de 2011 es compleix un dels seus somnis, tornar al Castell d’Alaró per visitar l’oratori de la Verge del Refugi. Fa el viatge, amb helicòpter, acompanyat dels antics donats de l’hostatgeria del Castell, Maria Fiol i Gabriel Ferrer. Deu mesos després, mor a Palma als 82 anys. Descansa al cementiri municipal d’Alaró.\nPublicado por Miquel en 14:13 No hay comentarios:\nSebastià Jaume Adrover (Felanitx, Mallorca, 1 de d...


Josep Trueta - Fites\nVida personal i estudis\nThe Spirit of Catalonia by Josep Trueta\nAltres Catalans Universals\nEn tornar de Viena Josep se sent motivat amb la cirurgia de l'aparell locomotor i comença així la seva Carrera per el tractament i cura d'Enfermetats Osees.\nEn retirar-se Coachán, el seu col·laborador, el 1928, Trueta s'ocupa de la mútua d'accidents catalana, per així set anys més tard, el 1935, ser nombrat Director del Servei de Cirurgia de l'Hospital de la Santa Creu. Darrere la mort del Doctor Ribas se l'hi possibilita a Josep ocupar el càrreg d'ajudant de professor, mentres també es posa com a encarregat del departament de cirurgia de l'Hospital de Sant Pau de Barcelona.\nAl estallar la guerra civil Josep aplica un nou mètode per curar fractures obertes, inspirat en Winnet Orr, un metge anglès. Amb aquest tractament van reduir els casos de Gangrena un 90%, va tractar més de mil casos catalans registra'n així només 6 morts.\nL'any 1938 publica el seu primer article, a la revista catalana de cirurgia, titulat ''Tractament actual de les fractures de guerra'' on dóna a conèixer el seu nou mètode.\n"Not al cheese that smells bad, is bad"\n"no tot el formatge que fa mala olor, es dolent"\nLa tècnica Trueta consisteix en cinc passos:\nNetejar la ferida amb aigua i sabor el més ràpid que es pugui.\nRealitzar una obertura completa de la mateixa.\nExtreure tots els teixits morts o afectats per la bala o la explosió.\nCol·locar un drenatge per evitar l'acumulació de líquids.\nimmobilitzar el membre ferit amb un guix.\nConeguda com a "Tècnica Trueta" o "Trueta shunt" tenia com a funció evitar la ostiomielitis.Aquesta es fundamentava en que no hi ha ferida que no estigui contaminada, així que el primer propòsit que tenia la operació, era neutralitzar l'acció dels bacteris.\nGràcies a la Tècnica Trueta més de 2.000 persones van ser salvades durant la segona guerra mundial, i la mort per gangrena va passar del 18% de les baixes de la primera guerra mundial al 0,16% a la guerra del Vietnam.


Enrique Barbeito: “Atenció Primària està actualment sobresaturada” - El Nostre Ciutat\nEl gerent del departament de Salut d'Alcoi assenyala que “crec que la gent no té sensació de perill”\nEnrique Barbeito en una imatge del passat mes de setembre. | ARXIU\nLa sisena ona de Covid-19, protagonitzada principalment per l’alta transmissibilitat de la variant ómicron és en la qual més contagis s’estan detectant a nivell global, i també en el cas del departament de Salut d’Alcoi.\nSi bé la gran majoria de persones contagiades estan presentant símptomes lleus i una xifra molt baixa requereixen d’ingrés hospitalari per aquesta causa en comparació amb ones anteriors, o la més greu, la viscuda l’any passat per aquestes mateixes dates, els casos sí que estan saturant l’Atenció Primària, tal com confirma el gerent de l’àrea de Salut d’Alcoi, Enrique Barbeito: “Atenció Primària està actualment sobresaturada, els metges de capçalera estan sobrecarregats, i a més hi ha moltes baixes mentre que la demanda de la població és molt alta”.\nÉs per això que sol·licita que “en la mesura que siga possible”, aquelles persones que presenten “simptomatologia lleu” com pot ser febre controlada “no fa falta anar al metge, encara que tingues un test d’antígens que haja donat positiu, ja sabem que és Covid. Si aqueixes persones no criden al seu metge o no van donaran possibilitat al fet que altres persones amb símptomes greus puguen ser ateses”.\nI és que, seguint el protocol, el departament de Salut d’Alcoi –des del passat 30 de desembre– únicament està realitzant proves PCR o d’antígens als casos més greus. “Segons les normes, les persones asimptomàtiques o amb símptomes lleus no tenen per què anar al centre de salut i estan anant. Els metges de capçalera han de fer front a aquesta situació perquè hi ha gent molt demandant”.\nComenta que “la gent sap el que ha de fer si dona positiu, no tindre relacions socials i no anar a cap lloc”. A més, indica que “el metge de capçalera pot donar per bo un autotest i un malalt el pot comunicar telefònicament” perquè el contagi es quede registrat.\nEn aquest context, Barbeito assenyala que “crec que la gent no té sensació de perill, la incidència acumulada en els trams d’edat de 20 a 39 és quasi el doble que a nivell general”. Així mateix, remarca que “hi ha restriccions, però no s’acaben de complir”. Així, assegura que una gran quantitat de proves estan resultant positives, per la qual cosa els contagis no cessen.\nAlcoialcoyAtenció PrimàriaCovid19Departament de salutEnrique BarbeitoSanitatSobresaturada