Contractes temporals - Federaci� de Catalunya de Sindicats de Banca, Borsa, Estalvi, Entitats de Cr�dit, Assegurances i Oficines i Despatxos\nFederaci� de Catalunya de Sindicats de Banca, Borsa, Estalvi,Entitats de Cr�dit, Assegurances i Oficines i Despatxos\nDirectori Enlla�os varis\nPrejubilats i jubilats\nLes nostres WEB’S\nDarreres Not�cies a la xarxa (Google)\n>>Contractes temporals 5 d'agost de 2006\nPrimer.-Amb data 10 d’agost de 2004, el Jutjat Social n�m. 1 d’Avil�s, va dictar sent�ncia en qu� consta la seg�ent part dispositiva: "Que estimant la demanda interposada pel senyor Juan Miguel contra DRASSANES ARM�, S.A. he de declarar la improced�ncia de l’acomiadament que va ser objecte l’actor amb efectes del 31 de maig de 2004, condemnant a l’empresa a qu�, en el termini de cinc dies des de la notificaci� d’aquesta sent�ncia, opti entre readmetre el treballador en les mateixes condicions que regien la relaci� laboral o, en qualsevol altre cas, a l’abonament d’una indemnitzaci� en quantia de 26.151 euros amb abonament, en tot cas, dels salaris deixats de percebre des de la data de l’acomiadament fins a la de la notificaci� d’aquesta sent�ncia”.\nSegon.-En la dita sent�ncia es van declarar provats els seg�ents fets provats: "1 L’actor, D. Juan Miguel, D.N.I. n�m. ..., venia prestant serveis per a l’empresa demandada, dedicada a l’activitat de Construcci� de Vaixells aix�, en virtut de contracte de treball de durada determinada a temps complet signat entre les parts el dia 3 de novembre de 2003 en el que figurava que la realitzaci� de l’obra o servei determinat era la realitzaci� de l’obra o servei seg�ent: TERMINACI� OBRA ELECTRICITAT VAIXELLS ARM� 585.586.591.601.602. El lloc de treball era d’Electricista i la categoria la d’Oficial d’1.al Centre de treball estava a les drassanes del port de Navia (Ast�ries). El demandant percebia un salari que, en quantia anual, era equivalent a 55,20 euros mensuals, incloent-hi la prorrata de pagues extraordin�ries. El Conveni aplicat �s el Conveni Col�lectiu d’Empreses del Metall del Principat d’Ast�ries publicat en la BOPA el dia 30 de juny de 2003. 2n El dia 14 de maig de 2004 l’empresa va remetre el treballador, una comunicaci� escrita del seg�ent tenor literal: Molt Sr. nostre: Per mitj� de la present li notifiquem que el seu contracte laboral amb aquesta empresa conclour�, excepte imprevistos, el pr�xim dia 31 de maig de 2004. En qualsevol cas, no cessar� vost� en aquesta Empresa abans del transcurs dels quinze dies seg�ents a la present notificaci�. El que el notifiquem als oportuns efectes legals. De quedar degudament assabentat li preguem se serveixi signar el duplicat de la present. Navia, a 14 de maig de 2004. 3r Amb anterioritat al contracte a qu� es fa refer�ncia en el fet Provat Primer les parts havien subscrit altres trenta-un contractes temporals de treball; la relaci� laboral es va iniciar per primera vegada el dia 13 d’octubre de 1984, des d’aquest moment i fins al dia 31 de maig de 2004 el demandant va prestar serveis ininterrompudament excepte durant el per�ode que transcorre entre el 30 de setembre de 1993 i l’1 de febrer de 1994, per�ode que va estar en situaci� legal de desocupaci�. 4t En els 31 contractes de treball anteriorment subscrits entre les parts i dels que figura c�pia al ram de prova de la part actora es va fer constar que l’objecte de l’obra era la de terminaci� dels treballs d’electricitat en una pluralitat de vaixells que eren diferents en cada contracte. L’empresa demandada ha vingut abonant al demandant la indemnitzaci� de fi de contracte procedent, equivalent a un 12% del salari de conveni; en concret, i referit a l’�ltim contracte, el demandant va percebre una indemnitzaci� de 474,27 euros. Les quantitats percebudes pel demandant des que va iniciar per primera vegada la relaci� laboral, en concepte d’indemnitzaci� per fi de contracte, ascendeixen a 9.184,76 euros i, des del dia 1 de febrer de 1994, data en qu� es va reprendre la relaci� laboral despr�s d’una interrupci� de quatre mesos aproximadament, va ser de 6.484,58 euros. En alguns dels moments en qu� van finalitzar els contractes el demandant va signar una liquidaci�. Pel que es refereix a l’�ltim contracte, consta signat una liquidaci� de data 31 de maig de 2004 en el que es fa constar el seg�ent: Quedant ben ent�s que per la present liquidaci� dono per percebuts tots els emoluments que em pertanyen i puguin pert�nyer-me en el futur, sense que tingui dret a posterior reclamaci� o cap indemnitzaci�. 5� El dia 9 de juny de 2004 l’empresa va comunicar a la Capitania Mar�tima d’Avil�s la terminaci� del vaixell 4 C-601 (J Kalamendi). El 20 de gener de 2004 es va signar l’acta d’entrega del Vaixell C-591 (Sagittaruis) encarregat. El dia 28 de gener de 2004 l’empresa va comunicar a la Capitania Mar�tima d’Avil�s l’avarada del vaixell C-586 (El nostre Pare Tonino). El dia 16 de desembre de 2003 es va expedir certificat d’obra per l’Enginyer Sra. Carmen en la que es feia constar que les obres de construcci� del vaixell remolcador C- 585, de Drassanes Arm�, havia finalitzat el dia 16 de desembre de 2003. El 28 d’abril de 2004 es va signar l’acta d’entrega del Vaixell C-602 (Gerardo) a l’empresa que ho hi havia encarregat. 6� El demandant prestava serveis als vaixells que es fixaven en les seves contractes de treball per� tamb� cap a treballs en altres vaixells. Durant algun temps, a partir de desembre de 2003, el demandant i algun dels seus companys van realitzar serveis al vaixell 607 (Paloma) malgrat que aquest no estava consignat al seu contracte; en aquest vaixell el demandant va fer el cablejat del pont i de l’entrepont, feina que porta u o dos mesos. Aix� mateix va prestar serveis al vaixell 619. El demandant va comen�ar a prestar serveis en el 591 abans de novembre de 2003. Per ordres de l’empresa l’encarregat, que va deposar com a testimoni, Sr. Inocencio, enviava a treballar a l’actor a un o altre vaixell. L’actor va prestar treball al vaixell 591 unes dues setmanes. 7� L’actor, no ostenta ni ha ostentat en l’�ltim any c�rrec representatiu dels treballadors. 8� El dia 18 de juny de 2004 el demandant va presentar papereta de conciliaci�, que va tenir lloc el seg�ent dia vint-i-nou amb el resultat de sense efecte.”\nTercer.-La citada sent�ncia va ser recorreguda en suplicaci� per DRASSANES ARM�, S.A., davant la Sala Social del Tribunal Superior de Just�cia d’Ast�ries, la qual va dictar sent�ncia amb data 18 de febrer de 2005, en la que deixant inalterada la declaraci� de fets provats de la sent�ncia d’inst�ncia, consta la seg�ent part dispositiva: "Estimant en part el recurs de Suplicaci� interposat per l’empresa DRASSANES ARM�, S.A. contra la sent�ncia dictada pel Jutjat Social n�m. 1 dels d’Avil�s en les actuacions promogudes per D. Juan Miguel enfront d’aquella empresa en mat�ria d’Acomiadament, hem de revocar i revoquem parcialment la dita Resoluci� en l’�nic sentit de quantificar en 25.668 euros la indemnitzaci� atorgada a dit treballador per l’acomiadament improcedent objecte d’enjudiciament, havent de deduir-se d’ella la suma de 474,27 euros per ell ja percebuda en concepte d’eventualitat, desestimant les altres pretensions dedu�des en el recurs i confirmant els restants pronunciaments de la sent�ncia d’inst�ncia”.\nQuart.-Pel Procurador D. Nicol�s �lvarez del Real, en nom i representaci� de DRASSANES ARM�, S.A. mitjan�ant escrit de 12 de maig de 2005, va formular recurs de cassaci� per a la unificaci� de doctrina, en el que s’al�lega com a sent�ncia contradict�ria amb la recorreguda la dictada per la Sala Social del Tribunal Superior de Just�cia d’Ast�ries, de 30 de juliol de 2004.\nCinqu�.-Per provid�ncia d’aquesta Sala, es va procedir a admetre a tr�mit el citat recurs, i havent-se impugnat, van passar les actuacions al Ministeri Fiscal, que va presentar escrit en el sentit de considerar improcedent el recurs. I instru�t l’Excm. Sr. Magistrat Ponent, es van declarar conclusos les interlocut�ries, assenyalant-se per a votaci� i resoluci� el dia 24 de maig de 2006, en el que va tenir lloc.\nPrimer.-1. L’�nica q�esti� a resoldre en aquesta sent�ncia �s la defensa plantejada per l’empresa demandada, que pret�n compensar parcialment l’import de la indemnitzaci� per acomiadament improcedent a qu� ha estat condemnada, amb les quantitats abonades al demandant com a indemnitzaci� per cessament, a la finalitzaci� dels contractes temporals ininterromputs.\n2. L’actor havia estat contractat per la demandada amb trenta-un contractes per obra determinada des de 13 d’octubre de 1984 fins a 31 de maig de 2004. En aquest espai de temps va prestar serveis ininterrompudament, excepte el per�ode compr�s entre 30 de setembre de 1993 i 1 de febrer de 1994. A la finalitzaci� de cadascun d’aquests contractes li era abonada la indemnitzaci� per fi de contracte, equivalent al 12% del salari. Al cessament en l’�ltim dels concertats va presentar demanda per acomiadament que va ser declarat improcedent, prenent com a antiguitat, per al c�mput de la indemnitzaci�, la derivada dels serveis prestats des d’1 de febrer de 1994. En inst�ncia i suplicaci� l’empresa va pretendre, de manera subsidi�ria, que de l’import de la indemnitzaci� es dedu�s el de les quantitats abonades en concepte de fi de contracte des d’aquesta data. Pretensi� que li va ser denegada en l’inst�ncia, per declarar que tal pretensi� implicava l’exercici d’una reconvenci� que no s’havia anunciat en conciliaci�. En conseq��ncia, estimant la demanda, va declarar l’acomiadament improcedent i va efectuar el corresponent pronunciament de condemna fixant la indemnitzaci�, sense descomptar cap de les quantitats percebudes per l’actor, en concepte de finalitzaci� dels successius contractes temporals, incl�s l’�ltim determinant de l’exercici de l’acci� d’acomiadament.\n3. El recurs de suplicaci� va ser estimat en part per la sent�ncia de la Sala d’Ast�ries, que va reduir l’import de la indemnitzaci� per dues raons: en primer lloc, per calcular la indemnitzaci� fins avui de l’acomiadament i no la de la sent�ncia, com havia fet la d’inst�ncia i, a m�s a m�s, descomptant de l’import de la indemnitzaci� aix� calculada el de la indemnitzaci� percebuda al cessament en l’�ltim contracte, declarant que no podia ser indemnitzat dos cops per l’extinci� del mateix contracte. Respecte a la defensa al�legada com subsidi�ria per l’empresa declara que la via del procediment per acomiadament "no �s l’adequat per analitzar la proced�ncia o no de la dita compensaci�”. Manifestaci� a qu� s’afegeix que "aquest concepte retributiu no salarial ve a satisfer el car�cter temporal, real o aparent, d’una relaci� juridicolaboral imposada per l’empleador des que es formalitza el contracte originador del nexe fins a la finalitzaci�, per la seva voluntat, d’aquest”. Es desestimen les pretensions addu�des en el recurs, que no havien estat expressament admeses.\n4. Enfront de la sent�ncia de suplicaci�, l’empresa condemnada, Drassanes Arm�, SA, va preparar i ha formalitzat el present recurs de cassaci� per a la unificaci� de doctrina. Per complir el pressupost processal de la contradicci�, invoca la sent�ncia del propi Tribunal i Sala de 30 de juliol de 2004. Aquesta sent�ncia resol una pretensi� id�ntica a la d’actuacions: en una causa per acomiadament declarat improcedent, declara que la modalitat processal d’acomiadament �s id�nia per decidir sobre la pretensi� de descomptar all� que s’ha abonat per extinci� contractual abonada en cadascun dels integrants de la s�rie, per sustentar aquesta afirmaci� invoca la sent�ncia d’aquesta Sala de 12 de mar� de 1997. I, entrant en els fons, declara que de l’import total de la indemnitzaci� ha de descomptar-se l’import d’all� que s’ha abonat en aplicaci� del que disposa l’art. 49.1.c) de l’Estatut dels Treballadors. Compleix la sent�ncia invocada les exig�ncies de l’art. 217 de la Llei de Procediment Laboral. Davant pretensions i fets substancialment id�ntics porta a soluci� distinta, tant sobre la proced�ncia de la via processal seguida, com de la compensaci� invocada. I aix� independentment que les s�ries contractuals que van donar lloc a la declaraci� d’improced�ncia dels acomiadaments en ambdues causes no fossin les mateixes, perqu� la identitat essencial es produeix en la declaraci� d’improced�ncia dels acomiadaments i acceptaci� o denegaci� de la compensaci� que s�n els fets b�sics de les pretensions dedu�des en ambd�s recursos. Per tant, havent realitzat la recurrent la relaci� precisa i que exigeix l’art. 222 de la Llei processal i efectuat i raonat l’oportuna censura jur�dica, la Sala ha de pronunciar-se sobre la doctrina unificada.\nSegon.-Denuncia el recurrent la infracci� de la doctrina de la sent�ncia d’aquesta Sala de 12 de mar� de 1997, en relaci� amb l’art. 110 de la Llei de Procediment Laboral, i, per remissi� a l’art. 56 de l’Estatut dels Treballadors, en connexi� amb els art. 1196 i 1195 del Codi Civil i doctrina de la Sala Primera d’aquest Tribunal sobre la compensaci� de deutes.\nLa sent�ncia d’aquesta Sala la doctrina de la qual el recurrent den�ncia, i cita exclusivament per la seva data de 12 de mar� de 1997, �s la recaiguda en el recurs 3048/1996, perqu� �s l’�nica, de les onze que porten la dita data, que cont� els par�grafs que reprodueix. Aquesta sent�ncia, dictada en un proc�s d’impugnaci� de desistiment empresarial en contracte d’alta direcci�, havia de decidir sobre l’aplicaci� de les normes del proc�s per acomiadament al cas enjudiciat, i es deixava sense resoldre el dit tema davant la falta de contradicci� de la sent�ncia invocada a l’efecte. I, en els raonaments sobre la falta de contradicci� s’exposaven els all� que el recurrent avui reprodueix parcialment que, indubtablement, no constitueixen doctrina. Infracci�, per tant d’impossible comissi�.\nPer resoldre sobre la resta de les den�ncies �s necessari recordar que la sent�ncia recorreguda va denegar la compensaci� quant al fons, si b�, pr�viament, havia fet una declaraci� sobre la improced�ncia de resoldre la defensa de la compensaci� invocada per l’empresa en causa per acomiadament. Declaraci� que hagu�s d’haver-la portat a deixar imprejutgada l’acci� per� va entrar en els fons i va desestimar l’excepci�.\nD’acord amb la nostra doctrina, exposada en la sent�ncia de 25 de maig de 1997 (Recurs 3705/1996), "mitjan�ant la contestaci� a la demanda el demandat, que no s’aplani a aquesta, oposant-se a la pretensi� actora, demana que no dicti contra ell una sent�ncia condemnat�ria. Com contingut de la contestaci� del demandat �s possible que per aquest s’admeti, total o parcialment, els fets de la demanda fonament de la pretensi� actora, per� que s’oposi a aquella invocant excepcions materials, respecte del fons de l’afer, fundades fins i tot en fets nous, sempre que es mantinguin dins la mateixa relaci� juridicomaterial dedu�da en el proc�s per l’actor i no suscitin un objecte processal distint. Entre aquests fets, objecte de possible al�legaci� pel demandat, estan els impeditius, els extintius i els excloents. Els extintius, que s�n els que ara ens afecten, s�n aquells produ�ts amb posterioritat als fets constitutius que han pogut suprimir els seus efectes, com l’haver-se produ�t l’extinci� de l’obligaci� pretesa per l’actor per haver-se efectuat algun dels modes de pagament reconeguts legalment.\nEn canvi, mitjan�ant la reconvenci� el demandat no es limita a demanar no ser condemnat, sin� que, passant de la defensa a l’atac, sol�licita la condemna de l’actor principal. S’introdueix, en ess�ncia, mitjan�ant la demanda reconvencional, una nova pretensi�, independent de la mera petici� d’absoluci� i que cont� peticions independents susceptibles de determinar la condemna de l’actor, que podria haver estat objecte d’un altre proc�s independent per� que s’insereix, dins els l�mits legals, en el procediment iniciat per l’acci� principal, per acumulaci� objectiva d’accions fundada merament en la connexi� subjectiva de les parts intervinents, aprofitant l’oportunitat del plantejament del primer proc�s i ampliant l’objecte litigi�s”.\nAl�legant-se la compensaci� de deutes, com fet extintiu de l’obligaci� d’indemnitzar o minoraci� de la indemnitzaci� acordada, l’excepci� invocada pot resoldre’s en causa per acomiadament. El que �s independent de la proced�ncia o improced�ncia d’aquesta compensaci� inserida en el litigi en la contestaci� a la demanda.\nRecordem que, perqu� dos deutes siguin compensables, �s necessari, de conformitat amb l’art. 1196 del Codi Civil, que les dos estiguin ven�udes, que siguin l�quides i exigibles. Doncs b�, en el cas d’actuacions, les quantitats que es pret�n compensin part de l’import de la indemnitzaci� per acomiadament van ser satisfetes en el seu moment per l’empleador com un dels elements integrants d’una s�rie d’operacions que, en el seu conjunt, s’han qualificat com a contractacions en frau de llei, i per aix�, no van generar un deute del treballador a l’empresa, i, inexistent el deute, �bviament no correspon cap compensaci�.\nPer all� que s’ha exposat, no s’han com�s les infraccions que es denuncien i, de conformitat amb el raonat informe del Ministeri Fiscal, correspon la desestimaci� del recurs, amb imposici� de costes a la recurrent.\nDesestimem el recurs de cassaci� per a la unificaci� de doctrina formulat pel Procurador D. Nicol�s �lvarez del Real, en nom i representaci� de DRASSANES ARM�, SA, contra la sent�ncia de data 18 de febrer de 2005, dictada per la Sala Social del Tribunal Superior de Just�cia d’Ast�ries, en recurs de suplicaci� n�m. 3579/04, interposat per la mateixa part contra la sent�ncia de data 10 d’agost de 2004, dictada pel Jutjat Social n�m. 1 d’Avil�s, en actuacions n�m. 529/04, seguits a inst�ncia de D. Juan Miguel contra DRASSANES ARM�, SA, sobre ACOMIADAMENT. Amb imposici� de costes i p�rdua del dip�sit constitu�t per rec�rrer.\nAquest lloc web de la «Federaci� de Catalunya de Sindicats de Banca, Borsa, Estalvi, Entitats de Cr�dit, Assegurancesi Oficines i Despatxos de la Confederaci� General del Treball de Catalunya» ha estat posat en funcionament a la Xarxaamb la col�laboraci� t�cnica del Col�lectiu Catalunya


El nou rover de la NASA és el més gran fins ara: fa tres metres de llarg, 2,7 metres d’ample i 2,2 metres d’alt, i té un braç extensible de 2,1 metres més. En total, pesa 1.070 quilos. NASA\n“N o busquem homenets verds ni coses que es mouen, no busquem vida ara, sinó formes de vida que hi pot haver hagut en el passat”. L’aclariment -gairebé còmic però potser necessari- el feia durant un webinar la Farah Alibey, investigadora del Jet Propulsion Laboratory (JPL), el centre de recerca tecnològica de la NASA a Califòrnia on s’ha construït el rover que viatjarà a Mart aquest estiu. El llançament previst per al 17 de juliol s’ha ajornat de moment fins al 30 i podria tenir més retards, però, tanmateix, la nau haurà d’accelerar si cal per poder aterrar al Planeta Vermell exactament el 18 de febrer del 2021, just el dia que tots els satèl·lits que l’orbiten estaran damunt del cràter Jezero, el lloc escollit per a l’aterratge. Allà, en un indret on fa més de 3.000 milions d’anys hi havia el delta d’un riu, que desembocava en un cos d’aigua tan gran com el llac Tahoe (cinc cops el llac de Banyoles), els científics de la NASA esperen trobar-hi restes de microorganismes que podrien haver viscut en aquell llac.\nSabem ja que a Mart hi va haver aigua i unes condicions climàtiques favorables a la vida, però trobar proves concretes de vida és una de les missions fonamentals d’aquesta nova missió. Per trobar-les, el Perseveranceincorpora un sistema de recopilació de mostres totalment nou, “la part més guai del rover ”, per a la científica Alibey. Les mostres de terra i altres elements que trobi el robot les anirà desant en pots de prova, similars als de les anàlisis de sang, que s’aniran introduint en un cubell que quedarà a Mart a l’espera que una futura missió els vagi a recollir per portar-les a la Terra. “Els científics ens equivoquem constantment i ens sorprenem constantment, cosa que és fantàstica, perquè aposto que el primer que trobi el rover serà alguna cosa que mai hauríem esperat” i potser caldrà analitzar-ho amb uns instruments que no té el rover, apunta Alibey, per explicar que per primer cop es portarà matèria de Mart per poder ser estudiada als laboratoris terrestres.\nPerò, a més de buscar vida, l’altre gran objectiu del Perseveranceés preparar el terreny per portar-n’hi, és a dir, per a una futura missió tripulada. Si el Curiosity, que és a Mart des del 2012, ha aconseguit dades sobre la radiació que permetran adaptar-hi els vestits espacials, el nou rover experimentarà una via de producció d’oxigen. El rover incorpora un instrument, el MOXIE (Mars Oxygen In-Situ Resource Utilization Experiment), que intentarà extreure oxigen descomponent el CO 2 que hi ha al planeta. “Pel que fa a la pressió atmosfèrica, l’atmosfera de Mart és només un 1% de la de la Terra, però en composició està formada en un 98% per diòxid de carboni, que no és respirable per a nosaltres, a més de nitrogen i altres elements. Aquesta tecnologia que vol obtenir-hi oxigen serviria per estalviar càrrega a la missió tripulada, ja que no haurien de portar tot l’oxigen que necessiten els astronautes per al temps que hi siguin, i també serviria com a combustible per al coet de tornada”, explica a l’ARA José Antonio Rodríguez Manfredi, del Centre d’Astrobiologia del CSIC, vinculat a la NASA. I és que Espanya és dels pocs països que han participat en la missió nord-americana, amb França i Noruega. Hi aporta el MEDA, un instrument d’anàlisi ambiental construït per l’equip liderat per Rodríguez Manfredi.\nPerò no s’acaben aquí les sorpreses. A la panxa del rover s’hi ha incorporat un petit helicòpter, Ingenuity, de només 3,6 quilos, que pretén posar a prova la capacitat de volar en una atmosfera com la de Mart. Una funcionalitat útil, a més, per “obtenir millors imatges i enviar-les al rover ”, explica Rodríguez. De fet, el Perseverance porta més càmeres que cap altra missió interplanetària fins ara: 19. Tot un desplegament tecnològic que ens acostarà encara més al nostre veí vermell. 


Convent de las Salesas Reales - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Convent de la Visitació de Nostra Senyora, anomenat Convent de las Salesas Reales, va ser un convent i una església de Madrid, fundat el 1748, per la reina Maria Bàrbara de Bragança per a establir-hi el primer convent de l'Orde de la Visitació a Espanya, i un col·legi i residència per a joves noies de la noblesa. Actualment compleix les funcions d'església i parròquia i els edificis del convent i el col·legi han estat ocupats pel Tribunal Suprem.\nEntitat territorial administrativa Madrid, Centro (Comunitat de Madrid) i Justicia (Comunitat de Madrid)\ncalle de Bárbara de Bragança, 3, 5\ncalle del Marqués de la Ensenada, 1\n40° 25′ 27″ N, 3° 41′ 37″ O / 40.424172°N,3.693536°O / 40.424172; -3.693536\nPalau de Justícia de Madrid\nEl convent va ser dissenyat pel francès François Carli, encara que a causa d'un viatge a Parma, va ser Francisco Moradillo qui el va portar a terme, modificant el projecte original en incloure dues torres de campanar.\nLa mort de la reina no va suposar un canvi per al convent, que va seguir comptant amb grans patrocinadors que l'embelliren. Quan en 1870 les Saleses foren exclaustrats, el convent es va destinar a Palau de Justícia, encara que l'església va continuar oberta al culte.\nAl segle xx, el ja Palau de Justícia va patir dos grans incendis que van afectar a les antigues dependències conventuals. La restauració la va realitzar Joaquín Roji. Les escalinata que accedeix a la portada va ser realitzada en 1930 per Miguel Durán en obrir la nova carrer Barbara de Braganza. De 1963 a 1977 va ser la seu del Tribunal d'Ordre Públic franquista.\nA l'interior de l'església es conserva el monument funerari de Ferran VI d'Espanya i Bárbara de Braganza, que van ser enterrats allà, encarregats per Carles III a Francesco Sabatini i l'escultor Francisco Gutiérrez.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Convent de las Salesas Reales\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Convent_de_las_Salesas_Reales&oldid=25524401»\nDarrera modificació: 26 nov 2020 a les 21:51\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 nov 2020 a les 21:51.


SINDICALISME CATALÀ I LLENGUA. ELS ACORDS SOCIALS EN MATÈRIA LINGÜÍSTICA EN LA NEGOCIACIÓ COL·LECTIVA – FILOSOFIA I VIDA\nData: 14 Abril, 2021Autor: Jordi Martí i Montllau 0 Comentaris\nLA DISCRIMINACIÓ LINGÜÍSTICA EN L’ÀMBIT SOCIOECONÒMIC\nLa cada cop més travada unitat de mercat a l’estat Espanyol, juntament amb la bilingüització completa de la població catalanoparlant, esdevinguda preceptiva en l’article 3 de la constitució espanyola, que estableix l’obligació de tot ciutadà de l’estat de saber castellà (obligació que la doctrina del Tribunal Constitucional considera que no pot estendre’s a cap més llengua) fan, no únicament possible que qualsevol empresari, quadre o treballador puguin desenvolupar les seues responsabilitats laborals en castellà a Catalunya (cosa que, a més, les lleis que s’hi refereixen específicament s’encarreguen de garantir), sinó que tenen l’efecte de fer del castellà la llengua del treball ─i de les relacions laborals─ per antonomàsia a casa nostra, tant pel que fa a la interacció escrita com l’oral, sobretot en les zones urbanes, on el percentatge de treballadors procedents de fora de Catalunya (o amb arrels forànies) és especialment elevat.\nPer contra, a les comunitats de l’estat de llengua no castellana, on la l’única llengua reconeguda i d’ús inexcusable és aquesta, no es contempla la possibilitat que els treballadors i el directius puguin usar, per a la realització de les seues tasques i en les seues interaccions laborals, cap més llengua que el castellà (i rarament es donen les condicions perquè pugui ser altrament).\nCal que siguem conscients, per tant, de l’existència de dues categories de comunitats lingüístiques a l’estat Espanyol: la castellana, que disposa de tots els drets de territorialitat en el seu domini històric, però també fora d’aquest; i de la resta, que disposen, com a molt, de drets compartits ─però mai garantits i sempre discutibles─ amb aquella en els seus propis dominis lingüístics. Cal que siguem conscients, per tant, de l’existència d’una discriminació històrica que condueix a la desigualtat entre els treballadors (que, de fet, s’estén a la ciutadania en el seu conjunt) en relació amb els seus drets lingüístics.\nEls sindicats catalans haurien d’assumir la defensa de tots els drets dels treballadors, dels estrictament laborals, però també d’aquells altres que, al costat seu, són igualment necessaris per a garantir la dignitat completa dels membres d’una classe que, per trobar-se en un posició subalterna en el marc de les relacions socials de poder, cal que prengui consciència dels abusos a què fàcilment es veu sotmesa i aprengui a identificar-los i a no tolerar-los. La justícia social no contempla excepcions i els sindicats haurien de promoure un sindicalisme integral que no veiés en el treballador un simple agent econòmic, i defensés tots els drets fonamentals dels treballadors i, entre aquests, els seus drets lingüístics en l’entorn de treball, uns drets que, en una situació de sotmetiment nacional com la que afecta el poble de Catalunya, són dels primers a ser vulnerats.\nTots els treballadors catalans tenen dret a un entorn de treball plenament catalanitzat que no suposi, per a uns, haver de canviar de llengua en horari laboral i permeti, a uns altres, mantenir-hi una relació de normalitat amb la llengua catalana, lliure d’entrebancs imposats que dificultin la integració i la cohesió justament en un dels contextos principals d’interacció dels individus que, a més, és aquell en què poden tenir l’oportunitat de fer algunes de les seues principals aportacions al benestar i el progrés col·lectius.\nNo importa l’origen ni la llengua inicial del treballador: ningú no pot sentir-se a gust en una situació de discriminació comunitària, per molt que estigui legalment establerta, i per molt que el discurs dominant l’emmascari.\nSabem que és habitual que s’al·legui que, en realitat, Catalunya no té una llengua, sinó dues, i que, per tant, la dualitat lingüística és tan normal a Catalunya com l’exclusivitat del castellà ho és a les comunitats on aquesta és la llengua pròpia. Tots sabem, però, que això no pot afirmar-se si no és en base a un, de vegades imposat, de vegades voluntari, exercici d’oblit i de silenci. En realitat, el castellà és una llengua legalment catalana perquè no es permet que la pròpia del país ocupi el lloc que li correspondria, de llengua comuna i d’identificació. De fet, tots sabem que si avui dia tothom que parla en català a Catalunya també sap fer-ho en castellà (cosa que no necessàriament passa a l’inrevés) és perquè s’ha forçat que sigui així.\nEn el nostre context i amb els nostres antecedents històrics, brandar la llibertat d’elecció lingüística de l’empresa i del treballador és un acte de cinisme: ni existeix tal llibertat (ni de dret ni de fet), ni la introducció del castellà i la seua difusió i consolidació han estat lliures i espontànies.\nCal no ser conformistes i aspirar a influir en totes les dimensions de l’àmbit socioeconòmic i canviar les relacions que hi tenen lloc per a fer-les més justes i equitatives. Les relacions de poder entre grups socials i entre comunitats tenen sempre una dimensió lingüística, que en el nostre cas es manifesta en la progressiva subordinació i residualització de la llengua catalana, també en el món del treball. Revertir aquelles relacions quan són injustes implica també fer-ho en el pla lingüístic, reparant-hi el mal que s’hi hagi produït i establint-hi unes relacions noves, basades en la igualtat i la reciprocitat entre comunitats i, per tant, rebutjant la discriminació basada en la consideració de llengües i de comunitats lingüístiques de primera i de segona. En conseqüència, cal que fem nostra l’aspiració expressada en el seu moment per Marcel Pepin, secretari general del Confederació del Sindicats Nacionals del Quebec (CSN) i president de la Confederació Mundial del Treball, i adaptant-la al cas de Catalunya i de la seua llengua, afirmem que: «La lluita pel català és un puntal de la lluita catalana contra les forces de dominació econòmica, política i social.»\nEn matèria lingüística, el nostre model són comunitats com la quebequesa, la flamenca, les suïsses, o les mateixes comunitats de llengua castellana. Si és veritat que tots som iguals, fem de la llengua catalana, pròpia de Catalunya, la llengua d’ús normal de les empreses catalanes (de la mateixa manera ─repetim-ho─ que la castellana ho és de les empreses ubicades allí on és aquesta altra la pròpia). Allà on la llei ho impedeixi, treballem per canviar-la i, mentrestant, siguem conscients que, allò que la llei no prohibeix de manera expressa, ho permet de manera implícita, i aprofitem totes les potencialitats que inclou. En cap cas, però, contemplem assumir la desigualtat i promoure la renúncia i l’autolimitació.\nNo donem per bones les conseqüències de persecucions passades, no en fem tabula rasa, no renunciem a la plena normalitat lingüística de la llengua catalana, i sobretot, no proposem aplicar-nos autorestriccions en aquells àmbits en què les lleis encara no ens imposen fer-nos a un costat per deixar pas. I en aquesta lluita apel·lem a la solidaritat de classe. A qui pot molestar aquesta voluntat nostra si no és als qui volen trencar aquesta solidaritat?\nDiscriminar l’ús normal i, per tant, ple i lliure, de la llengua catalana, és un acte de discriminació que té l’efecte potencial, i plenament actual entre els parlants més conscients, de produir ressentiments que divideixen els treballadors, enrareixen les relacions laborals i tendeixen a alienar-los de l’empresa, a més de tenir repercussions més enllà de l’àmbit socioeconòmic. Així, per exemple, la castellanització dels entorns de treball posa en dubte el sentit de l’aprenentatge de la llengua i del perfeccionament dels coneixements lingüístics que es realitza a l’escola catalana i en els cursos per a adults, mentre que la presència de treballadors que desconeixen la llengua catalana en llocs d’atenció al públic promou la inseguretat lingüística entre la població catalanoparlant en general i n’alimenta les creences i les conductes diglòssiques. Les empreses són agents econòmics amb una gran influència social de la qual cal que es responsabilitzin.\nUn altre cop, remetent-nos novament a les consideracions formulades pels promotors d’un exemple d’èxit en la normalització d’una llengua subordinada en l’àmbit socioeconòmic, com és el cas del quebequès, i adaptant un altre cop les seues paraules al cas català: «Si l’economia del país no es decanta per l’ús de la llengua catalana, difícilment s’aconseguirà fer de Catalunya un país català. Ni l’escola, ni els mitjans de comunicació, ni el mateix govern són forces suficients per mantenir viu l’estatut de la llengua. També seria erroni confiar que amb l’oferta de serveis al públic en català es consolidaria l’ús de la llengua; si bé la imatge externa podria fer-ho pensar, en el fons seria un engany perquè la llengua del poder econòmic continuaria sent la castellana. Si a l’empresa no s’utilitza en totes les circumstàncies i a tots els nivells, rarament podrà ser la manifestació més evident d’una identitat. D’una cultura i de la pròpia idiosincràsia.» (Substituint els temes “francès”, “Quebec” i “anglesa” per, respectivament” “català”, “Catalunya” i “castellana”, aquestes paraules va ser pronunciades ara fa trenta-un anys per l’aleshores tresorer de la Cambra de Comerç de Montréal, Pierre Mamtha.)\nSent ara més concrets i anat a la legislació actualment vigent a casa nostra: si, tal com s’estableix en els articles 4.2.c i 17.1 de l’Estatut dels Treballadors,l’empresa ha de garantir que tot treballador que vulgui expressar-se, ja sigui oralment o per escrit, en llengua catalana, pugui fer-ho lliurement i sense limitacions, sense que hi hagi res que condicioni la lliure elecció lingüísitica dels qui vulguin expressar-se naturalment en català (cosa que, de no produir-se, pot ser sancionada segons s’estableix en l’article 314 del Codi penal), és de sentit comú concloure que caldrà que tothom, a l’empresa, en qualsevol dels seus nivells tingui un coneixement si més no passiu de la llengua, de manera que, la part econòmica de l’empresa (la titularitat) hauria de formar-se lingüísticament i alhora garantir la capacitació lingüística de tots els treballadors fins que s’estigui en disposició de permetre l’ús lliure (tant oral com escrit) d’aquesta llengua, i encara millor la interactuació activa en ella, un altre cop tant de manera oral com escrita, en l’exercici de l’activitat laboral, en les reunions de treball, i en els moments de convivència amb els seus companys, els seus subordinats i els seus superiors. (No cal dir que a tot això hi contribuiria molt que els sistema educatiu garantís una formació professional que tingués el català com la llegua vehicular de procés d’ensenyament-aprenentatge.)\nD’altra banda, i convé no oblidar-ho, que el català sigui la llengua preferent d’una empresa és una possibilitat. El castellà és la llengua universalment protegida i imposada als territoris de llengua catalana, però això no impedeix que, més enllà de les obligacions que s’associen sistemàticament al castellà, que no es poden obviar i que faciliten que aquesta sigui la llengua per antonomàsia de l’àmbit socioeconòmic, pot existir la lliure decisió corporativa de fer del català al llengua preferent de l’empresa.\nA més, els consumidors catalans tenen el dret de ser atesos i de rebre les indicacions dels serveis i productes que adquireixen en llengua catalana, un dret que esdevenia obligació per a l’empresa en la Llei 22/2010, de 20 de juliol, del Codi de consum de Catalunya, i que seria rebaixada, en sengles sentències del Tribunal Constitucional, de 2017 i de 2018, a simple autoobligació corporativa opcional, que tanmateix no negava el dret genèric dels consumidors catalans a ser atesos en la llengua de Catalunya (en la mesura que l’empresa ho preveiés i en els termes que ho fes, que res no obligava, però que tampoc impedia que impedia que fossin immediats i sistemàtics), i menys encara negava el dret moral que efectivament fos així.\nLa llei obliga al català a competir, en el seu propi domini lingüístic, amb el castellà, i a fer-ho, a més, sense tenir en compte la història de prohibicions i persecucions que han afeblit, tant la percepció que els parlants tenen del seu valor, com el seu ús efectiu. I alhora, sentències com els esmentades, afegeixen a aquesta situació especial (que no s’admet per al castellà en el seu domini lingüístic), i clarament descompensada, encara un altre element discriminatori: mentre que l’ús el català en l’àmbit socioeconòmic no pot ser prescrit des de les institucions públiques, el castellà admet tota mena de dopatge institucional, perquè, ens diuen, així ho preveu la constitució. Competència obligada entre un convalescent al qual se li neguen les cures que necessita i un atleta al qual se li dóna tan de peixet com calgui. Així les coses, els tramposos animen el seu equip al crit de llibertat, mentre que miren d’apocar encara més l’equip convalescent amb acusacions d’imposició fetes a tot pulmó. I n’hi ha que acaben sentint-se culpables… entre els segons.\nI tanmateix res ni ningú no pot negar el dret dels consumidors catalans a ser atesos en la seua llengua (ni el dret de les empreses catalanes a fer del català la seua llengua corporativa de referència). Ni la legalitat d’aquest dret.\nLa disponibilitat lingüística és, per tant, exigible per a l’empresa, i una disponibilitat immediata i sistemàtica ho és moralment (forma part de la seua responsabilitat social: tothom, també les corporacions, tenen deures), però també en termes mercantils i empresarials, ja que millora la relació amb el client, promou la seua fidelització, facilita la venda (i, aquí, convé recordar que les pors i els prejudicis personals a l’hora de fer servir el català no han de pesar més que l’interès comercial) i contribueix a la millora de l’ambient de treball en prevenir la sobrecàrrega de responsabilitat en uns pocs d’ells i, sobretot, per reparar un dany i fer tothom copartícip d’una causa justa (amb el consegüentefecte sobre l’increment de la solidaritat de grup). A més, en el nostre context social, la disponibilitat lingüística connota l’empresa que la practica com a més atenta, pròxima, vinculada a la comunitat, desvinculada del mercantilisme estricte i despersonalitzador i innovadora.\nA més, cal no menystenir el fet que el desenvolupament d’un ampli sector socioeconòmic catalanitzat contribueix a fer la llengua catalana un instrument laboral necessari, cosa que al seu torn redundarà en benefici del la mà d’obra local: de la seua ocupabilitat i d’una millora de les seues condicions laborals derivada del fet de quedar protegida per la llengua d’un mercat de treball estrictament global.\nCal no oblidar, a més, que la mateixa Llei 22/2010, en el punt segon del seu article 128-1, no anul·lat pel Tribunal Constitucional, manté vigent que els consumidors tenen dret a rebre en català les invitacions a comprar, la informació de caràcter fix, la documentació contractual, els pressupostos, els resguards de dipòsit, les factures i els altres documents que hi facin referència o que en derivin, les informacions necessàries per al consum (incloses les etiquetes i embalatges), l’ús i el maneig adequats dels béns i serveis, d’acord amb llurs característiques, amb independència del mitjà, format o suport utilitzat (i especialment les dades obligatòries relacionades directament amb la salvaguarda de la salut i la seguretat), els contractes d’adhesió, els contractes amb clàusules tipus, els contractes normats, les condicions generals i la documentació que hi faci referència o que derivi de la realització d’algun d’aquests contractes.\nSi la Generalitat i les empreses es desentenen d’aquests drets lingüístics en l’àmbit socioeconòmic (que per a la primera esdevenen responsabilitats i per a les segones s’estableixen com a obligacions legals) i no els fan respectar, els sindicats catalans, en tant que agents socials que desenvolupen la seua acció precisament en aquest àmbit, de cap manera no poden romandre impassibles davant de tanta deixadesa i de tant de cinisme. No poden afegir-se al cor dels qui es tornen muts i cecs quan es tracta dels drets lingüístics dels febles només perquè la seua defensa pot aixecar la ira dels forts acostumats a imposar-se.\nLes empreses centrades en el client, preocupades pel benestar del treballador (benestar que, a més, repercutirà indirectament en la productivitat) i compromeses amb la seua responsabilitat social han de complir les lleis pensades per a rescabalar els qui han estat i continuen sent discriminats, i fer-ho, no sols en la mesura que els sigui necessari per tal d’evitar possibles sancions, sinó mirant de col·laborar en la necessitat que cerquen resoldre i atenent l’esperit que ha inspirat la seua redacció. En matèria de drets lingüístics, una empresa responsable i compromesa serà una empresa amb plena disponibilitat lingüística de portes enfora, que incorporarà el català als seus productes i serveis, i que farà del català una llengua d’ús normal, i fins i tot preferent de portes endins. Incorporar i promoure el català és un valor afegit amb el qual es pot guanyar molt, a més d’un acte de justícia, de reparació i de contribució a la cohesió, de manera que l’empresa ha de sospesar el cost que implicaria no fer-ho. En aquest punt caldrà tenir en compte que els parlants que s’identifiquen amb una llengua històricament reprimida agraeixen els gestos de reconeixement, que poden constituir aleshores ―i com ja hem apuntat abans― un potent mitjà de fidelització. En llocs com els territoris de parla catalana, la llengua pròpia és sempre un element rellevant.\nSi la demanda lingüística ve al mateix temps del consumidor i del treballador, l’empresa emprendrà el camí de la catalanització. Els sindicats catalans han d’estar decidits a assumir aquesta responsabilitat de la part dels treballadors i defensar en la negociació col·lectiva, a més dels drets laborals estrictes que centren la nostra acció, la negociació amb els representants de la part econòmica de l’empresa d’acords de bones pràctiques empresarials en matèria lingüística (que eventualment, si es cregués convenient, podrien concretar-se en clàusules lingüístiques a incloure en el conveni col·lectiu de l’empresa, com ja es preveu en l’article 36 del capítol V del la Llei 1/1998, de política lingüística), que al costat d’altres possibles acords socials que facin referència a qüestions com ara la sostenibilitat ambiental, la paritat i la inclusivitat laborals o la gestió ètica, redundin en benefici dels treballadors i de la societat en el seu conjunt. Aquests acords poden, igualment, assajar-se, en els òrgans administratius, entre els seus responsables (fixos o eventuals) i els funcionaris que hi treballen, sense esperar la implantació de normes legislatives superiors.\nEls drets lingüístics no són drets menors (de fet de la importància que la llengua té per als grups humans en dóna testimoni l’obstinada voluntat dels que són dominants per imposar-se lingüísticament), i menys encara en pobles sotmesos a un nacionalisme expansiu que té en la imposició de la llengua amb què s’identifica una de les seues característiques més patents i definidores.\ncatalàdrets laboralsdrets lingüísticsdrets socialsllengua catalananormalització lingüísticasindicalismesindicalisme catalàsindicalisme nacional\nAnterior Entrada anterior: QUE NO ENS ENTABANIN, QUE NO ESTEM TAN MALAMENT!\nSegüent Entrada següent: LA VULNERACIÓ DELS DRETS LINGÜÍSTICS DELS CATALANOVALENCIANS


El mòbil del terror - Diari de Girona\nEl mòbil del terror\nmoisès de pablo 19.03.2017 | 06:30\nEls telèfons mòbils en els joves són polèmics. A quina edat un fill ha de tenir un telèfon propi, i per a què l´ha de fer servir? Però la batalla dels mòbils és especialment dura quan el nen o nena passa a ser adolescent, les hormones bullen i el mòbil és tant una manera de contactar amb les amistats i seguir les modes, com una forma inesperada de ficar-se en problemes i una possible addicció.\nLa generació que no va créixer amb els mòbils per parlar amb els amics, per preparar les sortides del cap de setmana, per lligar, tenia el filtre del telèfon de casa, on els pares hi podien intervenir, l´àvia tafanera escoltava per l´altre aparell i les coses eren d´una altra manera. Avui, aquest filtre dels pares s´ha diluït i les coses, per bé o per mal, són més directes. I en aquest espai de llibertat que guanya l´adolescent, hi ha el perill d´equivocar-se o de ficar-se en uns problemes que abans ens els estalviàvem, o ni tan sols ens plantejàvem.\nEl pare o mare amic juga un paper especial i difícil. Perquè els adolescents han de tenir prou confiança amb nosaltres per consultar-nos els problemes i situacions que se´ls plantegin. I prou coneixement adquirit per saber que la nostra experiència els pot ajudar o guiar. Els telèfons mòbils que ajuden a fer el grup més unit, a obrir-se a tot un món, que fan que lligar sigui més fàcil, també ens enfronten a problemes com l´assetjament escolar, o que la violència psicològica entre els joves es perllongui més enllà de l´horari escolar i passi a ser una tortura contínua. Per bé i per mal, la vida connectada.


Apartments Aurora Rovinj Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nProlaz Marije Maretic 8, Rovinj Casc Antic, Rovinj, Croàcia, 52210 - Veure al mapa\nAl visitar Rovinj, vosté es sentirà com a casa a Apartments Aurora, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Pharmacy, Aquari de Rovinj, Monestir Francisca.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Rovinj. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen transport hotel/aeroport, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, caixa forta, servei de llançadora.\nL'ambient de Apartments Aurora es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com parc infantil. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartments Aurora no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (46) Parelles (26) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (5) Grups (10)


Aquesta setmana us volem parlar d’una col·laboració molt especial que hem realitzat amb Elisava i l’il·lustrador El Dios de los Tres, a qui vau poder veure a La Nau de Simon 100 durant l’última edició del WAC Lab.\nDel 18 al 24 de febrer els alumnes del Màster en Il·lustració i Còmic del centre i seu professor, l’artista El Dios De los Tres, han portat a terme una acció mural per decorar les vidrieres del restaurant Sopa, aquí, al Poblenou.\nCadascun dels sis alumnes del Màster va idear una proposta individual que va ser presentada a Sopa.\nEl disseny escollit va ser el de l’alumna Cat Balfour i té com a motiu central una garlanda decorativa i deliciosa que va recorrent els més de 33 metres de vidre. Sota el lema “Tot cap dins d’una Sopa” va voler plasmar la diversitat a través d’una paleta molt acolorida, combinant l’esperit urbà i l’estil de vida saludable de restaurant.\nFinalment, tots estudiants del Màster han participat en el desenvolupament i la materialització del mural que s’ha dut a terme amb els productes de Montana Colors.


La Tapa Solidària tindrà lloc el proper divendres 6 i dissabte 7 d'octubre de 20.00 a 23.00 h.\nCanpedró vol seguir recaptant fons per tal de finançar el projecte Petits Dinars, que cobreix les necessitats bàsiques d’alimentació i d'altres dels infants\nArriba la quarta edició de la Tapa Solidària, una iniciativa organitzada per la Fundació Canpedró en el marc de la Festa Major d’Hostafrancs. Un any més, el divendres 6 i el dissabte 7 d’octubre a partir de les 20.00 h del vespre i fins a les 23.00 h, el Centre de Serveis de la mateixa entitat (C/ Sant Crist, 13, Barcelona) serà l’espai on totes les persones podran degustar les tapes solidàries al ritme de música en directe.\nAmb aquest esdeveniment, Canpedró vol seguir recaptant fons per tal de finançar el projecte Petits Dinars, que cobreix les necessitats bàsiques d’alimentació, però també les de caràcter lúdic, sociocultural i de reforç escolar per als fills i filles dels usuaris i usuàries amb risc d’exclusió social del centre. D’aquesta manera, l’entitat pretén que es puguin seguir aquests serveis durant totes les èpoques de l'any en què no hi ha activitat escolar habitual.\nTotes aquelles persones puguin col·laborar en la Tapa Solidària, ja sigui com a ajudant de cuina o bé donant recolzament al servei de cambrers i cambreres, poden posar-se en contacte amb l'entitat.\nFundació Canpedró, tapa solidària, captació de fons, exclusió social, iniciatives solidàries, dret a l'alimentació, drets humans i desigualtat, malnutrició infantil, pobresa infantil, pobresa, infants, infància i joventut i família


Wikiloc | Ruta Fulleda - Aixoplucs - Forns de calç - El reboll de l'Engràcia - Cisterna de la Ginera del Xifrenet - Bassa dels 7 noguers\nFulleda - Aixoplucs - Forns de calç - El reboll de l'Engràcia - Cisterna de la Ginera del Xifrenet - Bassa dels 7 noguers\nVista 186 vegades, descarregada 18 vegades\nFulleda Turisme Actiu us mostra la ruta en modalitat de «BTT»: "La pedra calcària" recorregut mitjà de 36K amb 800 m de desnivell positiu acumulat. Ruta circular amb inici i final a Fulleda i pensada per seguir-la en sentit horari.\nAquest recorregut que forma part de la sèrie de rutes de "La pedra calcària" consta de 36 quilòmetres i us permet descobrir els voltants de la població de Fulleda, aquesta ruta també visita el terme de Tarrés, localitat per on també passa al quilòmetre 20. És una ruta classificada com a difícil ja que tan passa per camins amples com també per senders molt tècnics. Si no tenim la suficient pràctica ens faran baixar de la bicicleta. Ruta perfecta per la gent que busqui alternar fer cames amb practicar la seva tècnica.\nLa ruta de 36 quilòmetres parteix de l'Avinguda d'Agustina Saragossa cap a la plaça on es troba l'estàtua de l'Agustina d'Aragó. Allà Allà agafa la carretera direcció Tarrés, demanem precaució en aquest punt. Segueix la carretera per uns 100 metres i gireu a la dreta tot passant pel costat del Racó del Bolet. En aquest racó hi podreu observar un monument que commemora els fets que ocorregueren un fatídic 12 de febrer de 1939, quan cinc infants d'entre 12 i 16 anys moriren a causa de l'explosió d'una caixa de bombes abandonada durant la Guerra Civil. Continuem cap a la partida del Camí de Montblanc, seguim pels Plans de l'Arborç, seguim cap a la dreta vorejant la Serra del Penjat, passem pel costat de la Pedrera del Palau. Seguim recte tot seguint l'olioducte i girem a la dreta per un camí que ens portarà a l'inici de la ruta dels forns de calç de Tarrés. Baixarem per un sender on trobarem un petit bosc de pins, alzines i també forns de calç i un aixopluc. Seguirem la ruta passant per les Comes de Montgrat i seguirem els senders per tota aquesta zona plena de caminets, corriols i forns de calç fins arribar al sender que ens portarà fins al Fondo dels Masos. Aquest sender és una mica complicat a l'inici, pel que demanem precaució. Creuareu el camí dels Masos i seguireu per la partida del Mas de Martí per un camí abandonat que us portarà fins al darrera del Reboll de l'Engràcia, observeu la taula de pedra que hi ha al costat d'aquest majestuos arbre. Baixarem fins al Fondo dels Masos i pujarem pel camí que ens durà pel costat de la Cisterna de la Ginera del Xifrenet, passant pel costat de la partida del Corregó, la Bassa dels 7 Noguers, passant pel costat de la partida de l'Era. Seguidament agafaram un sender que ens portarà fins a la Fontfreda, un lloc fantàstic.\nSeguirem pel camí dels Masos passant pel costat del Fondo de les Comardivines, seguint el camí fins els Cirerets, passant pel costat de la Serreta i trencant al camí de Vinaixa cap un sender que ens portarà fins quasivé a l'entrada de Tarrés. Passem per l'interior del poble i sortim en direcció a Fulleda, trenquem a l'esquerra i agafem el camí que els portarà fins al Solà del Coix tot passant per un sender. En arribar al Solà del Coix, agafarem un altre sender que ens portarà fins als Forns Bessons del Pla del Xato, dos forns de Calç, un al costat de l'altre. Seguirem pels Plans de Tarrés i baixarem tota la serra de Vilobí per un sender fantàstic i divertit. Després de planejar tornem a iniciar l'ascens a la Serra tot apareixent als molins de vent. Trenquem a l'esquerra al Racó del Paulet també per un sender que ens portarà al costat de la cabana de Margendom fins al Racó de les Argelagues Marines, seguirem pel camí de les Granades fins arribar a la Costa de la Cirera, un cop a dalt arribarem fins al sender de la Costa de la Cirera que ens portarà fins al Fondo de les Auberedes. Iniciarem l'ascens cap a Fulleda pel costat del Comellar d'en Giner tot passant pel costat de la Pinedeta del Po. Un cop a Fulleda entrarem al poble tot creuant el carrer de Montblanc, precaució en aquest punt, passarem per davant de l'esglèsia, baixarem pel carrer de la Costa fins al nostre punt d'inici.\nNerieng 12 d’ag. 2021\nMolt xula. He disfrutat un munt i he descobert un munt de corriols nous! Moltes gràcies.


Homs - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: Hims)\nPer a altres significats, vegeu «Homs (desambiguació)».\nHoms (àrab: حمص, Ḥimṣ) és una ciutat de Síria a la riba de l'Orontes. És capital de la governació homònima. La seva població és de 823.000 habitants (estimació del 2007).\n34° 44′ N, 36° 43′ E / 34.73°N,36.72°E / 34.73; 36.72Coord.: 34° 44′ N, 36° 43′ E / 34.73°N,36.72°E / 34.73; 36.72\nDistricte districte d'Homs\nSiege of Northern Homs (en)\nSiege of Emesa (en)\nEl krak dels Cavallers d'Homs\nÈmesa (també Emissa) fou una antiga ciutat síria que va pertànyer al Regne de Hamah. Estava situada a la dreta o orient del riu Orontes.\nVa estar sota domini assiri (719 aC-612 aC) i babiloni (612 aC-539 aC) fins que, el 539 aC, fou ocupada pels perses.\nEl 332 aC, va quedar en poder dels macedonis d'Alexandre el Gran, i després dels seus diàdocs fins que el 301 aC va correspondre a Tolomeu i, el 298 aC, va passar definitivament als selèucides i formà part del districte d'Apamene.\nEl 83 aC, va passar a Tigranes II d'Armènia, però el 69 aC va quedar en mans de Roma. La ciutat tenia un temple del sol. Els grans sacerdots de la ciutat, adoradors del déu fenici Gabaal, van assolir de fet el poder local, que van mantenir més de 100 anys (dinastia dels samsigeràmides) i encara va continuar després, però només amb poder espiritual i protocol·lari.\nVers la segona centúria, la dinastia local fou la dels bassiànides, iniciada per Juli Bassianus, la filla del qual, Júlia Domna, es va casar amb Septimi Sever abans de ser emperador, i fou doncs l'avi de Caracal·la i el besavi d'Elagàbal, cosí de Caracal·la. Fou aquest darrer qui li va donar el títol de colònia.\nSever va portar el culte del seu déu a Roma. Va adoptar el seu cosí Alexandre Sever, però més tard va tractar de matar-lo. Finalment, va morir en una revolta dels pretorians i Alexandre Sever va pujar al tron.\nVers el 261, va quedar sota domini de Palmira. A la seva rodalia, Aurelià va derrotar Zenòbia de Palmira el 272 aC i la ciutat pertanyia altre cop als romans el 271. Va romandre en poder de Roma i de Bizanci fins al 628. Fou la capital del districte de la Fenícia libanesa.\nAl segle iv, era un centre cristià assentat i Emesa fou la seu del bisbat de la Fenícia libanesa dependent de l'arquebisbat de Damasc. El 451 va esdevenir arquebisbat. En el segle vi s'hi van instal·lar els Bahra.\nEl 637 fou evacuada per Heracli. Abu Ubayda ben al-Djarrah i Khalid ben al-Walid es van presentar davant la ciutat, que va demanar l'aman i va pagar un tribut. L'església es va transformar en mesquita. A partir del 638, s'hi van instal·lar tribus iemenites i n'exercí l'hegemonia Banu Kalb. Amb el seu vell nom d'Ḩimş (Homs), fou governada per Said ben Amir durant el califat d'Umar. El 647, Muàwiya va ocupar Ḩimş i Kinnasrin i les va englobar en el govern de Síria dividida en cinc djunds o circumscripcions militars, una de les quals fou Homs, amb la zona al nord amb Kinnasrin i la zona fronterera amb l'Imperi Romà d'Orient (Awasim). En fou nomenat emir ('governador') Shurahbil. El 657, en la Batalla de Siffin, els habitants d'Homs es van decantar per Ali.\nEl 661, sota Yazid ben Muawiya, el districte va perdre la part nord amb Kinnasrin, Mandbij i Halapb (Alep). Mort Yazid, el govern de la ciutat va passar a Numan ben Bashir (mort el 684), però alguns autors donen com a successor el fill de Yazid, Khalid ben Yazid.\nEl 744, a la mort de Yazid III, Marwan II va intervenir a Síria amb el suport del qaysites, mentre Sulayman ben Hisham tenia el suport dels kalbites. Sulayman fou derrotat el 745 i va fugir a Ḩimş (feu dels Banu Kalb o kalbites) i d'allí a Kufa. Hims va plantar cara a Marwan que, finalment, la va ocupar i va fer destruir les muralles.\nEl 750, van venir els abbàssides (Abd Allah ben Ali al-Abbasi), que van enderrocar els omeies. El 754, el califa abbàssida va donar Ḩimş, Alep, Kinnasrin a Salih ben Ali ben Abd Allah ben al-Abbas. La ciutat es va revoltar sovint contra els qaysites o Banu Kays, i va patir les represàlies del califat a partir del regne d'Harun ar-Raixid (786-809). La darrera expedició va tenir lloc el 864 i encara els tres governs romanien units.\nEl 878, va reconèixer l'autoritat de l'emir tulúnida d'Egipte Ahmad ben Tulun. El 883, Ahmad va designar governador Lulu, que va estendre l'autoritat fins al Diyar Mudar (a més d'Alep, Homs i Kinnasrin). La dominació tulúnida va durar fins al 896.\nEl 903 van aparèixer grups de càrmates. Husayn Shahib al-Shama va entrar a Hims el 903 i l'oració (khutba) es va dir en nom seu. Husayn va ocupar Hamat, Salamiyya i Maarat al-Numan i va arribar a Alep, on va trobar la resistència dels hamdànides.\nMés tard, la ciutat, per evitar caure en poder dels ikhshídides de Damasc, va demanar l'ajut dels hamdànides d'Alep, que el 944 van guanyar la Batalla de Rastan, a l'Orontes, i Sayf al-Dawla va entrar a Ḩimş. Els hamdànides la van dominar fins al 1016.\nA la mort de Sayd, en fou governador Abu Firas (967), destacat poeta, que es va revoltar contra l'emir Sad al-Dawla, però fou derrotat i capturat, i fou executat el 4 d'abril del 968.\nEl 969, Homs fou ocupada per Nicèfor Focas, que la va incendiar en evacuar-la el 973. La primavera del 975, Joan I Tsimiscés va ocupar gran part de Síria i va percebre tribut per Homs, Damasc, Beirut i Baalbek. A Hims, va ocupar el govern un emir turc, Alp Takin Badjkur, que es va revoltar contra els hamdànides, però no va rebre reforços romans d'Orient i es va haver de retirar. El 978, Badjkur va rebre Homs en feu de l'hamdànida Sad al-Daula.\nEl setembre del 993, fou altra vegada incendiada pels romans d'Orient durant el seu atac a la ciutat. El 995, fou altra vegada ocupada per Basili II junt amb Alep i Shayzar. Ḩimş fou arrasada i posada sota dependència del dux d'Antioquia. El 999, la vila fou incendiada per ordre de l'emperador.\nEl 1016, Alep va caure en mans del mirdàsides. El 1026, Salih ben Mirdas, emir dels Banu Kilab dominava a Ḩimş. El 1029, era governada per Shini al-Nasr ben Mirdas.\nEl 1082, ja apareix en mans d'un emir de nom Khalaf ben Mulaib, que reconeixia els fatimites d'Egipte, però en fou expulsat el 1090 per les exaccions comeses, que van arribar a orelles del califa fatimita Malik Shah. Khalaf fou capturat i enviat presoner a Isfahan. La ciutat fou donada a Tadj al-Dawla Tutush i, el 1094, al seu fill Ridwan, emir d'Alep. El seu atabek, Djanah al-Dawla Husayn, es va barallar amb l'emir i va fugir a Homs, on es va fer independent el 1097. Quan van arribar els llatins, es va aliar a Dukak, emir de Damasc.\nEl 1098, els croats van assetjar sense èxit la ciutat, governada per Karadja, lloctinent de Djanah. El maig del 1103, Djanah va ser assassinat per tres ismaïlites a la mesquita d'Homs. Dukak de Damasc va aprofitar l'ocasió i es va fer reconèixer davant el perill d'un atac croat. El 1104, es va morir Dukak i el va succeir Zahir al-Din Tughtakin, que va confiar a Karadja el govern d'Homs. El 1112, Khayrakhan va succeir al seu pare Karadja.\nEl 1114, Nadjm al-Din Il Ghazi va presentar-se davant Homs, però fou capturat per Khayrakhan el gener del 1115. El 1118, la ciutat fou ocupada per Zahir al-Din Tughtakin ben Buri Khayrakhan; va haver de reconèixer la seva sobirania, però fou un reconeixement efímer. El 1123, Zahir al-Din va tornar a atacar la ciutat, però fou rebutjat. El 1126, la rodalia de Homs foren assolades pels croats, però el setge va haver de ser aixecat en arribar des d'Alep Izz al-Din Masud ben Ak Sunkur amb un exèrcit. El 1129, Khayrakhan es va posar al servei de Zangi (Zengi), però aquest el va empresonar i va posar setge a Homs. La ciutat, lleial a Khayrakhan, no es volia rendir i Khayrakhan fou torturat a la vista de la ciutat, però ni així va cedir i Zangi es va haver de retirar. Els fills de Khayrakhan foren reconeguts sobirans i Khumartash va exercir-ne la regència.\nAl cap d'uns anys va tornar Zangi. Khumartashh va demanar ajut a l'emir de Damasc Shihab al-Din Mahmud, i els fills de Khayrakhan van cedir la ciutat a Damasc el desembre del 1135. Yusuf ben Firuz en fou nomenat governador.\nEl 1137 Zangi va tornar a atacar. La ciutat fou defensada per Muin al-Din Anar. El 1138 hi va tornar un altre cop. Finalment, Damasc i Mosul (zangides) van fer les paus i l'emir de Damasc es va casar amb una filla de Zangi i aquest es va casar amb Safwar ak-mulk, mare de l'emir de Damasc, que li aportava en dot la ciutat d'Homs. Muin al-Din Anar va rebre el govern de Barin, Lakmah Hisn al-Sharki i, el 1140, a la mort de Zangi, va intentar recuperar Homs i les seves dependències de Rahba (l'Eufrates) i Tadmur.\nEl 1149, Nur-ad-Din Mahmud va ocupar la ciutat i el 1153 va bloquejar Damasc, que va ocupar poc temps després (25 d'abril de 1154). Llavors, va donar Homs a Mudjir al-Din Abak, l'emir derrotat, que no hi va restar gaire temps.\nEl 1170 va patir un fort terratrèmol.\nEl 1164, la ciutat fou donada en ikta (feu) per Nur al-Din a l'emir isfahsalar Asad al-Din Shirkuh, junt amb Rahba i Tadmur, i això fou l'origen de la dinastia asadita. Shirkuh va morir el 1169 i el va succeir el seu fill Nasir al-Din Muhammad, però Nur al-Din no va tardar a prendre-li la ciutat.\nEl 1175, Salah al-Din al-Ayyub va conquerir Homs i Hamah, que va lliurar el 1179 a son cosí Nur al-Din Muhammad, l'emir asadita. El 1186, Al-Malik al-Mudjahid Asad al-Din Shirkuh va succeir al seu pare com a emir. El 1205, va combatre contra els cavallers hospitalaris de l'Hisn al-Akrad (krak dels Cavallers). El 1207, en les lluites contra els croats, va demanar ajut al príncep aiúbida d'Alep Al-Malik al-Zahir Ghazi. El 1208, el control d'Homs fou assumit per Malik al-Mansur Ibrahim, que va rebutjar els atacs croats.\nEl 1226, Malik al-Mansur es va declarar a favor d'Al-Malik al-Ashraf d'Alep, per la qual cosa Muazzam Isa de Damasc va atacar la ciutat. El 1242, Malik al-Mansur va derrotar els khwarizmians; es va morir el 1244 i el succeí el seu fill Al-Ashraf Musa. El 1248, la ciutat fou ocupada per l'aiúbida d'Alep Al-Malik al-Nasir i va interrompre la dinastia asadita.\nEl 1260, els mongols es van presentar davant Homs i la van ocupar. La ciutat fou, llavors, tornada a Musa, que va combatre amb Hulagu a Ayn Djalut (setembre del 1260). Després de la derrota, Musa va obtenir l'aman i va poder conservar Homs. Va derrotar un exèrcit mongol vers el 1261, amb ajut d'Hamah. Bàybars I d'Egipte, des del 1261, va vetllar perquè la ciutat estigués en estat de defensa per a un eventual retorn dels mongols. Musa es va morir el 1262 i, amb ell, va acabar la dinastia i, des de llavors, la ciutat fou governada per un delegat d'Hamah o de Damasc.\nEl 1281, els mongols foren derrotats prop d'Homs per Kalawun. El desembre de 1299, els mamelucs foren derrotats a Homs pel mongol Ghazan, però després va sortir del país.\nEl 1400, Tamerlà, després d'ocupar Alep i Hamah va entrar a Homs i després va marxar cap a Damasc.\nEl 1510, la ciutat fou amenaçada per la poderosa tribu beduïna dels Al-Fadl ben Nuayr, però foren rebutjats per Sibau, governador de Damasc.\nEl 1516, va passar a sobirania otomana i Homs fou un dels cinc liwas dependents de Tarabulus. El 1520, el governador de Damasc Djanbird es va proclamar independent i es va apoderar de Tarabulus, Homs i Hamah. El mukaddam Ibn al-Harfush fou nomenat governador d'Homs, però la revolta no va prosperar i Homs va restar otomana fins al 1831, en què va caure en poder d'aventurers i fou ocupada per Ibrahim Pasha que, fins al 1840, va representar el poder de Muhammad Ali d'Egipte a Síria. El 1840, la ciutat es va revoltar contra els egipcis, però l'aixecament fou reprimit amb sang. Després, va retornar als otomans, que la van mantenir fins al final de la I Guerra mundial.\nDesprés de la guerra, va pertànyer al Regne de Síria, al mandat francès i a la Síria independent, a la qual pertany actualment.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Homs\nKhalid ibn Yazid.\n«Per què Homs ha estat el cor de la revolta a Síria?». Interpretant el món àrab i l'islam, bloc de l'arabista Jordi Llaonart.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Homs&oldid=28350490»\nDarrera modificació: 2 oct 2021 a les 20:18\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 oct 2021 a les 20:18.


Unes Aventures.Cor de Nadal molt especials - AACIC\n11 gener, 2019 Actualitat. Actualitat i experiències.\nUnes Aventures.Cor de Nadal molt especials\nDel 2 al 4 de gener, 10 nens i 9 nenes van passar uns dies de germanor a l’Alberg Montseny de Cànoves, Cardedeu.\nDimecres 2 de gener, abans de dinar, els pares i les mares van portar a la quitxalla a l’alberg i tots i totes ens vam instal·lar a les habitacions. Després de dinar, vam fer una ronda de presentacions, ja que hi havia gent nova, i cada un i cada una va explicar què és el que esperava de les Aventures.Cor de Nadal. Al vespre, després de sopar, vam començar a fer una activitat de relaxació, però els nens i les nenes tenien moltes ganes de parlar, d’explicar-se coses, tenien moltes ganes de retrobar-se, ja que no es veien des de l’estiu.\nL’endemà al matí vam fer jocs al carrer perquè poguessin descarregar tota l’adrenalina que portaven a dins. A la tarda, després de dinar, vam fer teatre, es tractava de representar una història a partir d’unes cartes que els vam donar. A continuació, vam fer una activitat de mirar aquells poders que tenim cada un i cada una, les habilitats personals, allò que ens agrada i allò que se’ns dóna bé. Els nens i les nenes ho van representar mitjançant un treball manual que després van presentar a la resta dels seus companys i companyes. Després de sopar vam fer una mica de festa amb refrescos i patates, qui volia tenia jocs de taula per jugar, i d’altres van aprofitar aquella estona per parlar entre ells i elles.\nL’últim dia vam arreglar les habitacions, vam fer maletes i vam fer l’assemblea per valorar les activitats i les Aventures.Cor de Nadal en general. I a l’hora de dinar vam celebrar l’aniversari de la Nerea!\nEl grup va valorar molt positivament aquestes colònies, que ja s’han consolidat com a espai de retrobament, ja que molts dels nens i les nenes participen en les tres Aventures.Cor que els oferim cada any. Tots i totes ens van mostrar les seves ganes de participar en les Aventures.Cor de Setmana Santa.\nA partir de les 3 de la tarda, els pares i les mares anaven arribant a l’alberg a recollir els seus fills i filles. Estem segures que tots i totes s’han emportat una motxilla plena de bones experiències i noves aventures per explicar.\nInici: 2 gener, 2019


Noticies - Ordre del dia del Ple de l'Ajuntament de Manresa del 19 de febrer de 2015\nArticle 53 del DL 2/2003, de 28 d’abril, pel qual s’aprova el text refós dela Llei municipal i de règim local de Catalunya\nAcord del ple de 22 de juny de 2011, que aprova el règim de sessions plenàries.\nConvocar sessió del Ple de l’Ajuntament de Manresa, núm. 2, amb caràcter ordinari, per al dia 19 de febrer de 2015, a les 19 hores, al Saló de Sessions de la Casa Consistorial, amb l’ordre del dia que aprovo íntegrament i que es transcriu a continuació, amb l’advertiment queper manca de quòrum d’assistència aquesta convocatòria s’entendrà reiterada amb el mateix ordre del dia, caràcter de la sessió i circumstàncies quaranta-vuit hores més tard.\nAprovació, si escau, de l’esborrany de l’acta de la sessió del Ple núm. 1, que va tenir lloc el dia 22 de gener de 2015.\n2.1 Donar compte dela Resolucióde l’alcalde, núm. 990, de 4 de febrer de 2015, sobre activació, en fase d’alerta, del Pla Municipal per nevades.\n2.2 Donar compte dela Resolucióde l’alcalde, núm. 991, de 4 de febrer de 2015, sobre activació del Pla d’emergència de nevades.\n2.3 Donar compte dela Resolucióde l’alcalde, núm. 1117, de 5 de febrer de 2015, sobre desactivació del Pla d’emergència de nevades.\n2.4 Donar compte dela Resolucióde l’alcalde, núm. 1239, de 6 de febrer de 2015, sobre activació per al dia 15 de febrer de 2015, i en fase d’alerta, del Pla Específic Municipal pel Carnestoltes Infantil.\n2.5 Donar compte de l’informe trimestral d’Intervenció, de 30 de gener de 2015, sobre seguiment del Pla d’Ajust previst a l’RDL 4/2012, de 24 de febrer (4t trimestre 2014).\n2.6 Donar compte dela Resolucióde l’alcalde, núm. 1237, de 5 de febrer de 2015, sobre aprovació de l’expedient de modificació de crèdits núm. 2/2015, dins el Pressupost municipal vigent.\n3.1 Dictamen sobre aprovació, si escau, de la ratificació de l’acord de la modificació dels estatuts del Consorci del Bages per ala Gestióde Residus, per a la seva adaptació ala Llei15/2014.\n3.2 Dictamen sobre aprovació, si escau, de la ratificació de l’acord de la modificació dels estatuts del Consorci per ala GestióIntegrald’Aigües de Catalunya (CONGIAC), per a la seva adaptació a les Lleis 27/2013 i 15/2014.\n3.3 Dictamen sobre aprovació, si escau, de la modificació de l’addenda, annex I, del conveni urbanístic per al desenvolupament del Parc Tecnològic dela Catalunya Central, signat en data 13 de juny de 2005, entre l’Ajuntament de Manresa i Projectes Territorials del Bages, SA.\n4.1.1 Dictamen sobre aprovació, si escau, de l’expedient de modificació de crèdits núm. 1/2015 dins del Pressupost municipal vigent.\n4.2.1 Dictamen sobre aprovació, si escau, de l’autorització del canvi de destinació de dues finques dels antics jutjats de Manresa per tal d’ubicar-hi un edifici corporatiu dela Generalitatde Catalunya.\n4.2.2 Dictamen sobre aprovació, si escau, de la correcció d'errades materials de l'acord plenari del dia 20 de novembre de 2014, sobre la cessió gratuïta de domini d'una finca de titularitat municipal a favor del Consorci Urbanístic L’Agulla.\n4.3.1 Dictamen sobre aprovació inicial, si escau, de les bases específiques reguladores de l’atorgament d’ajuts a les associacions de comerciants de Manresa per a l’any 2015.\n5.1 Regidoria delegada d’Urbanisme i Paisatge\n5.1.1 Dictamen sobre aprovació, si escau, d’un reconeixement de crèdit extrajudicial a favor d’Aigües de Manresa, SA, per import de 88.632,11 €, per l’execució de les obres corresponents a la 2a. fase de les actuacions de millora en els barris de les Escodines i la Balconada.\n5.1.2 Dictamen sobre aprovació, si escau, d’un reconeixement de crèdit extrajudicial a favor de Reformes Cadí, SL, per import de 19.844 euros, per diversos treballs realitzats al conjunt edificatori situat al carrer Doctor Esteve, 5-7, 9-11 i 13 i carrer Sarret Arbós, 33-36.\n5.1.3 Dictamen sobre aprovació definitiva, si escau, de l’Estudi de Detall dela Parcel·la 1.6a – Avinguda Universitària (La Joncadella).\n6.1 Proposició del Grup Municipal dela CUP perquè l’Ajuntament delimiti àrees de tempteig i retracte que evitin operacions especulatives sobre edificis destinats principalment a l’habitatge.\n6.2 Proposició del Grup Municipal dela CUP per rebutjar la darrera reforma fiscal del Govern espanyol.\n6.3 Proposició del Grup Municipal dela CUP, a proposta de veïns del carrer Puigterrà de Dalt, per a la realització de millores a l’entorn d’aquest carrer.\n6.4 Proposició del Grup Municipal de la CUP de rebuig al Pacte Antiterrorista.\n6.5 Proposició dels Grups Municipals d’ERC, CiU, PSC, PP i CUP, de suport i agraïment als treballadors i treballadores d’Althaia.\n6.6 Proposició del Grup Municipal del PSC en defensa de la modificació dela Llei27/2014, sobre obligacions tributàries per a entitats sense ànim de lucre.\n6.7 Proposició dels Grups Municipals de CiU, PSC, ERC, PP i CUP, de suport a la candidatura de Victoire Ingabire Umuhoza al Premi internacional Catalunya 2015 i al Diàleg Intraruandès.\n8. Donar compte de les resolucions dictadesper l’alcalde i els regidors i regidores des de l’anterior donació de compte al ple municipal.\n9. Donar compte de les actes dela Junta de Govern Local núm. 64, 2, 3, 5 i 6 , que corresponen a les sessions amb caràcter reservat dels dies 9 de desembre de 2014 i 13, 20, 27 de gener i 3 de febrer de 2015, i de les actes núm. 68 i 4 amb caràcter públic dels dies 23 de desembre de 2014 i 20 de gener de 2015.


Incerta glòria. Diari de lectura (1) | Grup de Lectura en Veu Alta\n28 de febr. 2017 Incerta glòria , Joan Sales 0 comentaris\nAvui hem començat a llegir en veu alta Incerta glòria, la novel·la de Joan Sales. El cert és que promet - molt!- i que ens esperen dies d'un intens plaer lector (molt més que amb "Los cuernos de Roldán". I tant!). Avui hem llegit les primeres dotze pàgines i, amb aquest petit tast, ja ho hem pogut comprovar.\nHem triat per la lectura l'edició actual de la històrica col·lecció El club dels novel·listes, de Club Editor, hereva de la primera edició de 1956.\nTal com ens ha passat amb els bons llibres, els que estan ben escrits, és fàcil de llegir en veu alta. Pel ritme, per la sintaxi, també per 'com' explica el que explica. Hi ha paràgrafs encisadors, hi ha frases colpidores, hi ha observacions precises,... Hi ha ofici d'escriptor.\nEl crític Xavier Pla ens parla de 'visió global de l'aventura humana'.\nAviat s'estrenarà la versió cinematogràfica que ha fet Agustí Villaronga, tot just 30 anys després de l'adaptació radiofònica que va fer Catalunya Ràdio l'any 1987, una adaptació en 81 capítols de 15 minuts.\nDe tot això, i més, anirem parlant al nostre 'diari de lectura'. I posarem enllaços que ens ajudin a gaudir més de la lectura, tot i saber que el millor enllaç de tots és agafar el llibre, seure en una butaca i començar a llegir.\nAvui, per acabar, us deixem amb el final d'un esplèndid paràgraf en què Sales parla dels paisatges (dolorosos) de 'Castel de Olivo' quan ja tardejava.\nDesprés de descriure el que veu, i el que sent, diu:\nEls primers dies m'hi perdia, fins que vaig descobrir que aquests paisatges no pertanyen a l'espai, sinó al temps; no són, doncs, paisatges, sinó instants. Cal saber-los mirar com qui mira un instant; com qui mira un instant fugaç cara a cara.\nUn cop descobert el seu secret, no els canviaries per cap altre del món.\nIncerta Glòria 1 by glevats on Scribd


Blog de Ciències – Pàgina 6\n1r de Primària va a la Lluna!\nCom que durant aquest segon trimestre els nens i nenes de 1r de primària van voler anar a la Lluna, se’ns va acudir poder dissenyar un coet amb una ampolla d’aigua i fer-lo enlairar tot explicant una mica les lleis de Newton i la raó per la qual sota pressió, sortien disparats. Vam acabar una mica mullats però els coets van anar ben amunt!\nAutor Lluis BullichPublicat el Abril 18, 2019 Categories NotíciaEtiquetes 3r Primària, Coet, Laboratori, Lluna\n3r de Primària treballa el pont autoportant de Leonardo\nDurant la setmana passada els nens i nenes de 3r de primària van poder treballar el pont autoportant de Leonardo de Vinci que van construir els alumnes de 2n de BATX durant el primer trimestre. Ells mateixos els van explicar com ho havíen fet i després de dibuixar-lo, els nens i nenes de 3r van desmuntar i muntar el pont.\nAutor Lluis BullichPublicat el Abril 18, 2019 Abril 18, 2019 Categories NotíciaEtiquetes 3r Primària, Leonardo, Pbastec, Pont Autoportant\nSetmana Científica sobre l’aigua a 5è i 6è de Primària.\nDurant la setmana passada, els grups de 5è i 6è de Primària van dur a terme una setmana científica centrada en l’estudi de l’Aigua. Van realitzar diverses activitats treballant cooperativament entre grups, per entendre millor les propietats que té i de què està formada. Van fer experiments com la hidròlisi, els canvis d’estat, la tensió superficial, la solubilitat… Aquí teniu un recull de fotografies on ho podeu veure:\nAutor Lluis BullichPublicat el Febrer 14, 2019 Categories Notícia\nIl·luminem 3r de primària al laboratori.\nTintin a la Lluna


chevron_right KV-1 TRICOTERAPY XAMPÚ ANTI-GREIX 6.1 250 ML\nXampú per a cabells grassos i seborreics. Conté Tioxolona i una equilibrada barreja d'oligoelements que, en conjunt, regulen les glàndules sebàcies contribuint a la reducció de l'excés de greix.\n9,88 € (amb impostos) 9,88 € (impostos no inclosos)\nLa línia Tricotherapy Advanced Care de KV-1 està especialitzada en els problemes del cabell com la caiguda, la caspa i l'excés de greix. S'intervé des de l'origen, actuant en els processos fisiològics que afecten la salut del cuir cabellut i les fibres capil·lars.\nLa colecció antigreix consta de tres productes:\n1) Dermarescue Exfoliant 0.0 amb acció exfoliant.\n2) Greasy Hair Shampoo 6.1 per a rentar els cabells.\n3) Greasy Hair Lotion 6.2 per a tractar els cabells greixosos.\nEls seus ingredients actius són el timol i la tioxolona, reguladors de la secreció sebàcia i amb acció calmant sobre el cuir cabellut irritat. A més, estan enriquits amb extracte de soja amb vitamines B1, B2, B6 i queratina hidrolitzada que restaura el fol·licle i ajuda a regenerar-lo.\nRENTACAPS PORTÀTIL INFLABLE\nJOC DE DUTXA ADAPTABLE\nXAMPÚ SEC FRESH 200 ML\nXAMPÚ D'EUCALIPTUS 60 G


Sónar cancel·la l'edició d'enguany i anuncia un Sónar+D extraordinari al setembre\nSónar cancel·la l’edició d’enguany i anuncia un Sónar+D extraordinari al setembre\nEl festival afirma que era l'única decisió que garantia la salut i la seguretat de tothom\nActualització: 08.05.2020 - 19:10\nEl Festival Sónar no se celebrarà enguany. L’organització del certamen diu que ha valorat totes les opcions i finalment ha optat per cancel·lar l’edició atesa la crisi que causada pel coronavirus 2019. Ho consideren l’única decisió possible per a garantir la salut i la seguretat d’assistents, artistes i equips involucrats. Així, la cita s’ajorna fins a l’any 2021, amb dates ja confirmades per als dies 17, 18 i 19 de juny. Serà als recintes de la Fira Montjuïc de Barcelona i la Fira Gran Via de L’Hospitalet, hi ha voluntat de reprogramar la majoria d’activitats i artistes que havien de participar en aquesta edició. Amb tot, aquest 2020 hi haurà una edició extraordinària de Sónar+D –el seu congrés tecnològic-, el 18 i 19 de setembre al CCCB, tot i que amb contingut en línia i principalment gratuït.\nL’edició extraordinària del congrés tecnològic vinculat al festival Sónar s’anomenarà ‘Sónar+D CCCB’, i tindrà un format i continguts específics per al context actual. Tindrà un extens programa d’activitats preparades conjuntament amb els festivals TodaysArt (La Haia), Unsound (Cracòvia) i Reworks (Tessalònica), socis del festival dins del programa de la Unió Europea ‘We are Europe‘. El festival, en canvi, no tindrà edició extraordinària ni ajornada. Els qui tinguin entrades o acreditacions professionals hauran d’esperar a l’any vinent, i tenen l’opció de conservar l’entrada amb avantatges o bé de sol·licitar el retorn del seu import, segons que ha detallat l’organització. Sónar ha agraït la paciència i comprensió dels qui tenien previst d’assistir al festival.


Espot i Port Ainé repartiran 20.000 cendrers ecològics - Diari de la neu\nS'havia detectat que quan la neu es fon sota els telecadires quedaven al descobert moltes puntes de cigarreta\nPallars SobiràACN 23.12.201922.00 h\nCendrer ecològic que regalen a les estacions d'esquí de Port Ainé i Espot Autor/a: ACN\nLes estacions d'esquí de Port Ainé i Espot repartiran 20.000 cendrers ecològics entre els esquiadors. Es tracta d'una funda que es posa sobre el paquet de tabac i serveix de cendrer. Aquesta iniciativa s'ha realitzat en col·laboració entre SkiPallars i el Parc Natural de l'Alt Pirineu. Havien detectat que en fondre's la neu, sota la línia de telecadires quedaven al descobert moltes puntes de cigarreta. Marc Garriga, director del Parc Natural de l'Alt Pirineu, ha explicat que les burilles són molt tòxiques i a més de contaminar afecten negativament la fauna de la zona com el gall fer. Gemma Tost, responsable comercial d'SkiPallars, ha dit que amb aquesta iniciativa volen fer que els esquiadors siguin més respectuosos amb l'entorn.\nAl cendrer ecològic s'hi pot llegir "fumar mata, contaminar també!" i explica que una burilla pot trigar 2 anys a desaparèixer i contaminar fins a 500 litres d'aigua. Garriga ha explicat que pot anar a parar a l'estómac dels ocells com el gall fer i ser mortal.\nPer aquest motiu s'ha estampat al cendrer una imatge d'un gall fer alertant que "la neu es fon, les deixalles, no!". A la zona del massís de l'Orri, a Port Ainé, hi ha uns 30 exemplars de gall fer. Es tracta d'una espècie amenaçada a escala catalana i estatal i per això a l'entrada dels camins pròxims a zones de gall fer també s'han col·locat barreres per dificultar el pas dels excursionistes i rètols indicadors de prohibit el pas.\n18.12.2019. El Parc de l'Alt Pirineu instal·la rètols a Port Ainé per evitar el pas d'esquiadors a zones de protecció del gall fer


D'acord a la seqüència de la Passió de Jesucrist, Divendres Sant és el dia més important de la Setmana Santa, manllevant protagonisme a dissabte. Tot i així, la Soledat i el Sant Sepulcre mantenen la cita amb la seva processó, la Processó del Silenci –que cal no confondre amb la Nit del Silenci que surt Dijous Sant pel Centre- en què les imatges del fill mort i la mare desconsolada avancen pels carrers de Cirera, des de la Parròquia de Nostra Senyora de l'Esperança fins a la Casa de la Germandat de la Soledat.\nLa darrera ocasió\nSent l'última ocasió de veure misteris als carrers, la processó de dissabte té un inevitable component de comiat. També és la darrera ocasió de veure la palma monumental amb què surt el pas del Sant Sepulcre, una joia artesanal sempre brillant.\nLes dues confraries que surten al carrer el Dissabte Sant ho fan, òbviament, amb emoció, que es deixa anar en el tram final. Hi ha públic que té certa pressa en veure-la perquè la gent més practicant té una cita a la nit amb la Vetlla Pasqual.


OCTUBRE 2010 - EL CONSELL COMARCAL DEL BAIX EMPORDÀ I MICROBANK SIGNEN EL PRIMER ACORD DE COL•LABORACIÓ NOTICIES - Consell Comarcal Baix Empordà\nInici - NOTICIES - OCTUBRE 2010 - EL CONSELL COMARCAL DEL BAIX...\nEl conveni entre MicroBank i el Consell Comarcal del Baix Empordà habilitarà una línea de finançament d’un milió d’euros per a emprenedors amb recursos limitats per fomentar l’activitat productiva i la creació d’ocupació. El banc social de ”la Caixa” ha finançat més de 86.100 projectes a tota Espanya per un import de 539,7 milions d’euros, convertint-se en l’entitat financera que més recursos destina a la promoció de projectes a través de microcrèdits.\nEl president del Consell Comarcal del Baix Empordà, Ricard Herrero, i el director comercial de MicroBank, Ramón Gatell, han signat aquest matí el primer conveni de col·laboració per recolzar als emprenedors mitjançant la concessió de microcrèdits per a la posada en marxa, promoció, consolidació i creixement de projectes empresarials. La inversió de MicroBank per a la iniciativa és d’un milions d’euros, que es destinaran a finançar els projectes promoguts per emprenedors i petits empresàries amb dificultats per accedir al sistema creditici tradicional. Així mateix, aquest conveni donarà suport i fomentarà la creació de projectes innovadors.\nFa més de deu anys que el Consell Comarcal del Baix Empordà impulsa i dinamitza el teixit empresarial per afavorir el desenvolupament econòmic de la comarca. Disposa de diferents serveis i participa en diferents projectes adreçats a incrementar el nombre de vocacions empresarials i fomentar la creació i consolidació d’empreses a la comarca.\nEntre els projectes figura el servei de l’Espai Empresa, que té per objectiu informar i orientar les persones emprenedores que volen crear la seva empresa, assessorant en l’elaboració del pla d’empresa, orientant per les opcions de finançament més favorables, acompanyant i fet seguiment durant els primers anys de desenvolupament de l’empresa, formant a través de seminaris, i fent difusió de bones pràctiques a través d’experiències empresarials amb èxit. Des que s’ofereix el servei s’han atès, aproximadament, un miler d’emprenedors.\nAproximadament una tercera part dels emprenedors que sol·liciten assessorament, finalment acaben creant empresa. Els que no ho fan manifesten, que el principal impediment amb que es troben és la manca de capital per iniciar l’activitat i darrerament s’hi afegeix la dificultat per aconseguir finançament i la incertesa que produeix l’actual conjuntura econòmica, d’aquí la importància d’aquest conveni amb MicroBank .\nCom a cloenda de l’acte, “la Caixa”, mitjançant la seva Obra Social, ha fet un donatiu de 4.000 euros, al Consell Comarcal del Baix Empordà, per col·laborar en el projecte de “Formació per a col·lectius amb risc d’exclusió social” presentat per l’àrea de Promoció econòmica del Consell Comarcal.\nDeclaracions fetes a Televisió Costa Brava\nEl teu amic Núriaet recomana una selecció d'aquest vídeo\nAjuda als emprenedors del Baix Empordà Informatius\nEl Consell Comarcal del Baix Empordà i el Banc Social de La Caixa, Microbank, han creat una línia de petits crèdits d'un milió d'euros a la qual es podran acollir aquelles persones o famílies que vulguin posar en marxa algun tipus de negoci però no disposin dels diners suficients per fer-ho. L'acord al que han arribat ambdues parts ha de contribuir a fomentar l'activitat productiva del Baix Empordà i la creació de nous llocs de treball Intervé: Ricard Herrero President del Consell Comarcal del Baix Empordà Ramon Gatell Director Comercial de Microbank


Tot va començar el passat mes de juny, quan ens vam decidir a fer una assemblea comarcal de la CUP al Pallars Jussà. Érem totalment conscients de la difícil tasca que ens encomanàvem: iniciar la lluita de l’esquerra independentista revolucionària a les comarques dels Pirineus. Però la valentia, el coratge i la il·lusió d’aquella ferma decisió, presa amb el cap serè i el cor calmat, ja s’ha traduït a hores d’ara en immillorables recompenses!\nACTES POLÍCTICS DE LA CUP-ALTERNATIVA D'ESQUERRES AL PALLARS, Diumenge 11 de novembre 2012\nEl proper diumenge 11 de novembre de 2012 es faran tres actes polítics de la CUP-Alternativa d'esquerres al Pallars, amb la presència de la cap de llista de la demarcació de Lleida, Antonieta Jarne.\nVíctor Orrit i el Consistori de Tremp continuen el seu joc particular a favor de l’exèrcit espanyol sense plantejar cap altra alternativa\nCom és ben sabut, el municipi pallarès de Talarn alberga, des de l’any 1974, l’acadèmia de suboficials de l’exèrcit espanyol (AGBS). Des de l’anunci, el curs passat, de la suposada i esperada marxa d’aquest contingent garant de la unitat d’Espanya, a la comarca no han deixat de succeir-se fets contradictoris per part de la classe política pallaresa.\nAssemblea Oberta d'Unitat Popular al Pallars\nEt convidem a assitir a l'Assemblea Oberta d'Unitat Popular del Pallars, el proper divendres 26 d'octubre a les 20h a Casa Xorret (c/ Major nº5 de Sort).\nActe a Alfés - Construïm la Unitat Popular\nMés d'un centenar de pallareses avalen a la CUP\nEn un parell de dies, al Pallars hem recollit més d'un centenar de signatures que avalen que la CUP-Alternativa d'Esquerres poguem concórrer a les eleccions al Parlament del Principat el proper 25N de 2012.\nLa CUP del Pallars Jussà convoca a les manifestacions de l'11S


Quants de museus hi ha a les nostres illes dedicats a les arts plàstiques contemporànies? La majoria d’espais que els obren la porta ho fan de manera irregular i sovint arbitrària. Així i tot, convé recordar que no tenim un museu de les arts que ens en permeti l’estudi i el gaudi, posem que des del gòtic fins la setmana passada o fins al postimpressionisme d’influència local. Si a aquesta mancança hi afegim la dispersió de pintures essencials en espais diferents en cabuda, cura i finalitat, molts d’ells inaccessibles per al gruix de la gent, sens presentarà un panorama d’indigència cultural descoratjador.\nHauríem de reconèixer que a una bona part dels espais públics destinats a divulgar l’art contemporani els anima un esperit més de centre experimental de cultura que no museístic. És una espècie de contrasentit que la institució pública promogui avantguardes. O tal vegada és una operació –perversa– destinada a esterilitzar-les abans del seu aflorament –potser ple de riscos enverinats, qui ho sap, o de banalitats dissenyades cametes me valguin. Però la propensió a ocupar-se de problemàtiques d’arrel filosòfica, sociològica, religiosa..., sovint amb una relació molt subterrània i fosca amb les arts plàstiques o visuals, deixa sense empara les arts, per a les quals es varen idear i bastir aquests espais (destinaríem el teatre Principal de Maó o el de Palma sobretot al disseny gràfic o a 'reflexionar' sobre la permeabilitat de l’arxipèlag a la metafísica de Deleuze?).\nHauríem de pensar en l’abandonament del nostre art contemporani per part dels espais públics que en principi n’haurien de tenir cura. Els efectes de les crisis i de la pandèmia en la programació de les galeries privades s’han manifestat, entre altres coses, en la invisibilització de molts d’artistes. El anys de la regularitat amb què sales com Pelaires, Ferran Cano, Altair i Maneu et al. ens mantenien puntualment informats de l’evolució dels nostres artistes (i de molts d’altres del l’Estat, europeus, americans, etc.) s’han diluït en el temps i en les noves realitats econòmiques i socials. Sembla la situació idònia, doncs, perquè aquests treballs siguin assumits per les programacions dels espais públics, que ningú no obliga a ser clons d’altres espais ni a encapçalar la modernitat de tot plegat.\nOpinió Arts Cultura política cultural


Carlota Subirós explora la «tensió entre la llum i l'ombra» a la fosca «Sol solet» de Guimerà al TNC - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCarlota Subirós explora la «tensió entre la llum i l'ombra» a la fosca «Sol solet» de Guimerà al TNC\nL'obra no s'estrenarà el 8 de març com estava previst a la Sala Petita pel suport de la companyia a la vaga feminista\nacn 02.03.2018 | 17:58\nImatge de la directora. ACN\nLa directora teatral Carlos Subirós va presentar fa dues temporades 'Maria Rosa' d'Àngel Guimerà a la Sala Petita del TNC i ara es torna a endinsar en el món de Guimerà amb una versió de 'Sol solet' que té com a leitmotiv "la tensió entre llum i l'ombra", una idea que guia la construcció del projecte. Subirós ha assegurat que 'Sol solet' és una obra que es troba "a les antípodes del teatre infantil, benintencionat i carrincló", sinó que és "una obra molt fosca amb aquesta paradoxa entre la llum del sol del títol i la foscor absoluta de l'obra". Es preveia que l'espectacle s'estrenés el 8 de març, però finalment no hi haurà estrena pel suport de la companyia a la vaga feminista del dia 8, les funcions seguiran el dia 9 fins al 8 d´abril. Posteriorment, l'espectacle anirà de gira per Catalunya de la mà de Teatres en Xarxa. 'Sol solet' està interpretat per Merce? Ara?nega, Laura Aubert, Javier Beltrán, Roger Casamajor, Laia Duran, Oriol Genís, Antònia Jaume, Alba Pujol i Ramon Pujol.\nSubirós ha reconegut que des que va dirigir 'Maria Rosa' ha descobert moltes coses noves de Guimerà sobre la figura del dramaturg i la seva obra i per això, volia fer una proposta diferent a l'anterior i es va plantejar fins i tot fer un espectacle que es digués Univers Guimerà.\nLa directora ha declarat que 'Sol solet' és una obra desconeguda de l'escriptor i va considerar que calia posar-la en escena. "És una obra rodona, potent, molt esfèrica i perfecte com el seu títol", ha assenyalat. Al mateix temps, ha ressaltat que volia posar en escena una mirada sobre l'obra des d'avui i donar valor a aquesta mirada. "És un espectacle que posa en escena l'obra i la mirada sobre l'obra explícitament", ha explicat.\nLa directora ha ressaltat que aquest projecte és "una indagació sobre les llums i les foscors a partir d'aquesta imatge del sol i aquesta idea que aquesta obra és molt fosca i estava amagada en la foscor" perquè és molt desconeguda. El títol d'aquest drama fa referència a la dolorosa soledat que ha emmotllat la personalitat extremadament sensible de Jon, el qual es veurà immergit en un triangle de passions mal resoltes que farà aflorar les contradiccions irresolubles de l´ànima humana.\nSubirós també ha ressaltat que la cançó 'Sol solet vinem a veure que tinc fred' és "un joc de paraules sobre el sol i la solitud i és una de les tensions bàsiques de l'espectacle" amb personatges que estan "profundament" sols. La directora del muntatge ha dit que han reduït l'obra original a sis figures i li han afegit dues figures noves en la posada en escena: una és la llum, i dona llum sobra l'obra, i l'ombra, que és un personatge que mira el lloc.\nPer la seva part, Javier Beltrán, que es posa a la pell del Jon, ha explicat que 'Sol solet' és una història trista per a tots els personatges que es troben en aquell hostal on passa la trama. L'actor ha dit que l'obra també parla "d'un destí inevitable per a cadascun dels personatges, que per molt que intenten sortir d'on són i de viure les seves vides, no poden. Ells tenen una consciència de classe social que intenten canviar i no poden perquè és el seu destí".\nL'obra no s'estrenarà el 8 de març com estava previst a la Sala Petita pel suport "unànime" de la companyia a la vaga feminista, tal com ha anunciat Subirós. "L'equip d'intèrprets i l'equip artístic unànimement i sense vacil·lacions ens adherim a la vaga". "La reivindicació més gran dels nostres drets i valors és la feina que fem i hauria tingut sentit fer l'espectacle, però aquesta convocatòria té una amplitud i una dimensió que val la pena adherir-s'hi sense fissures de 24 hores amb tota la repercussió que això té", ha afegit.


IB3N | Detingut per provocar dos incendis\nIB3 Notícies > societat > Detingut per provocar dos incendis\nDetingut per provocar dos incendis\nDurant les pròximes hores està previst que passi a disposició judicial\nLa Policia Nacional ha detingut un home de 38 anys com a presumpte responsable d’originar dos incendis aquesta mateixa setmana, en un edifici ocupat del carrer dels Reis Catòlics de Palma. El primer hauria estat aquest dilluns; i els residents a l’edifici ja apuntavan al detingut com a presumpte causant . Aquest dimarts, els mateixos residents, el varen sorprendre calant foc a un matalàs. Agents de la policia es varen desplaçar fins allà i el varen detenir. Durant les pròximes hores està previst que passi a disposició judicial.


Vols barats de Astúries-Oviedo a Bucaramanga a Iberia\nVols barats Colòmbia Bucaramanga Astúries-Oviedo-Bucaramanga\nVols barats de Astúries-Oviedo a Bucaramanga (BGA) de Astúries-Oviedo a Bucaramanga Astúries-Oviedo-Bucaramanga, Colòmbia\nConsulta l’oferta de vols de Astúries-Oviedo a Bucaramanga i reserva el teu bitllet d’avió en línia. Iberia et garanteix els millors preus d’última hora per a la nostra oferta de vols barats de Astúries-Oviedo a Bucaramanga.\nEls preus mostrats corresponen a cerques de vols a de Astúries-Oviedo a Bucaramanga fetes recentment per clients. Poden canviar segons la disponibilitat de places, possibles variacions de tarifes, taxes i altres suplements en el moment de fer la consulta. Els preus per trajecte són aplicables comprant bitllets d’anada i tornada.


Andbus es planteja dur la concessió de les línies d'autobusos a la justícia\nEl Govern ha desestimat el recurs que van presentar en desacord amb les puntuacions donades\n2 min. 10/09/2019 17:54\nEl Govern ha desestimat el recurs que havia presentat Andbus contra la concessió de les línies de transport públic. Des de la companyia, l’administrador de l’empresa concessionària, Daniel Vinseiro, ha destacat que davant aquesta resposta de l’executiu ara decidiran si van a la justícia.\nCal recordar que des d’Andbus es va presentar un recurs a la concessió que l’executiu va fer de les línies de transport a la Cooperativa Andorrana i Alsa (Coopalsa) i Autocars Nadal i Grup Julià al·legant que el còmput dels punts als diferents apartats que es tenien en compte en el plec de bases no s’havia fet de la manera correcta, és a dir, que “no s’havia seguit el mateix criteri” amb totes les puntuacions, tal com ha assenyalat Vinseiro.\nSense voler entrar al detall dels arguments que els ha donat el Govern per desestimar les seves pretensions, ja que els han d’analitzar detalladament, Vinseiro ha puntualitzat que en la seva resposta l’executiu defensa les puntuacions que es van donar a les diferents empreses que van concorre al concurs.\nCal recordar que l’adjudicació la va fer el mes de maig l’executiu que es trobava en funcions i que les adjudicatàries van resultar Nadal i Grup Julià per a l’L1 i el bus exprés (a Sant Julià de Lòria) i Coopalsa per a la resta.