Del manifest negre al doble blanc. La temptació de la tabula rasa a l’art català de postguerra - Quadern de les idees, les arts i les lletres\nEl projecte de l’avantguarda va implicar, en les seves formulacions més genuïnes i radicals, una necessitat de trencament absolut respecte als llenguatges tradicionals, enfront dels quals s’oposen solucions que cerquen una novetat impertinent i provocadora.\nEl dadaisme seria l’exemple per excel·lència d’aquesta característica fonamental de la modernitat exacerbada i crítica, pròpia de la primera meitat del segle XX. Després de la sSegona Guerra Mundial, al costat de la continuïtat dels mestres (Picasso, Matisse, Léger) i dels realismes de caràcter social, es manifesta i es fa necessària l’exigència avantguardista. De fet, la bomba atòmica ja era una tabula rasa. L’informalisme europeu, l’auge de l’art brut o la Black Mountain College podrien considerar-se manifestacions de la necessitat de començar de nou.\nA l’hora d’estudiar i valorar les característiques de la segona avantguarda, la de postguerra, es fa evident que a Catalunya moltes de les seves primeres manifestacions, tal com es pot comprovar als Salons d’Octubre que es van celebrar de 1948 a 1958, foren marcades per un notable eclecticisme, resultat de la necessitat de fer provatures a la recerca d’una dicció pròpia en relació amb la desconnexió i la necessitat de conèixer i seguir els corrents internacionals, amb els quals s’havia perdut el fil a causa del franquisme. En aquest context d’aïllament i dificultat, i segurament a causa d’aquesta mateixa situació, aparegueren també solucions pròpies força originals, com el surrealisme visionari i fosc de Dau al Set o els primitivismes de caire medievalitzants o ingenuïstes.\nCoberta del catàleg de Joan Vilacasas.\n‘O Figura’, a la Sala Gaspar, 1961. Disseny: Zen.\nDintre d’aquest panorama, entre les solucions moderades, l’herència del noucentisme i les formulacions singulars però tardanes del surrealisme i el primitivisme, cal preguntar-se fins a quin punt l’avantguarda catalana va voler o poder plantejar-se l’assumpció dels principis més radicals de l’avantguarda, els de la tabula rasa. La veritat és que trobem escasses manifestacions d’aquesta necessitat o reivindicació de radicalitat trencadora i fonamental. En tenim dues que, expressades en termes metafòrics i dicotòmics, el blanc i el negre, serveixen per emmarcar el període. La primera podria ser l’aparició d’un dels primers manifestos de l’època, el Manifest Negre; la darrera, i d’alguna manera recapitulatòria, la trobaríem en la novel·la Doble blanc, del pintor Joan Vilacasas.\nEl Manifesto Negro va ser publicat com a full volant el 1948 pel Grup Lais1, un grup d’artistes vinculat al Reial Cercle Artístic de Barcelona. Dos elements presents semblen relacionar-se amb la idea de tabula rasa: la referència al negre com a color associat al no-res i l’explicitació d’una actitud antiacadèmica i renovadora. El negre era un color que es podia associar a l’existencialisme i al pessimisme de postguerra. No obstant això, l’argumentació d’ambdues posicions ens mostra les limitacions de l’avantguardisme local.\nLa retòrica emprada no té ni molt menys la contundència ni la ironia provocadora que tenia el Manifest Groc de 1928. El redactat és feixuc, explicatiu i dispers. Així, es denuncien «la rutina (…) las enseñanzas desvitalizadas», «la tiranía de los marchantes» o «el coleccionismo miope». Més que una exigència de trencament, sembla una educada petició de normalitat. A l’hora de fer una definició de l’art, aquesta es construeix a base d’una juxtaposició de cites heterogènies i molt conegudes, com la renaixentista de la pintura com a «cosa mental», o la definició de Maurice Denis que, al final del segle XIX, anticipa la concepció formalista i abstracta de l’art: «Un cuadro es una superficie llana recubierta de colores dispuestos según un orden determinado.» El caràcter antiquat dels referents es confirma quan s’aborda la qüestió del negre, que dóna nom al manifest, citant el més decoratiu i intranscendent dels fauvistes, Raoul Dufy, que explica el paper del negre a l’hora de permetre destacar els altres colors. Els artistes signants del manifest realitzaven una obra que es podria considerar d’una modernitat força clàssica i modesta. El més atrevit de tots ells, i probablement l’inductor del manifest, fou Enric Planasdurà. Planasdurà pot ser considerat un pioner en el context català ja que fou un dels primers practicants –i el més continuat– de l’abstracció geomètrica. En algun moment es va veure la seva obra en clau realment renovadora, més enllà de la seva qualitat abstracta, que era en realitat força freqüent, com a estil més aviat líric i decoratiu, a nivell internacional. En aquest sentit, Oriol Bohigas el qualifica insistentment d’artista d’avantguarda i iniciador d’una revolució en la mateixa concepció i funció de l’art. Afirmava el següent, al fulletó de la seva exposició individual al Museu de Mataró, el 1955: «El mejor elogio de Planasdurà: sus hijos, gracias a Dios, ya no pintarán. Sus hijos dibujarán carrocerías de automóviles, ceniceros, aparatos telefónicos. (…) Ya no hay pintura, amigos (…) El arte abstracto ha hecho el milagro. El arte abstracto ha descubierto, por fin, la total integración de Arquitectura, Pintura, Escultura, en el producto de gran serie.» Si l’argument de la substitució de l’art pel disseny industrial i l’arquitectura és força nou, finalment Planasdurà no va respondre a l’expectativa i la seva obra, dintre de les seves qualitats plàstiques, no va transcendir el format tradicional de la pintura artística de cavallet.\nCoberta del catàleg de la III Bienal Hispanoamericana\nde Arte de Barcelona, de 1955. Disseny d’Enric Planasdurà.\nAl llarg dels anys cinquanta podríem detectar i definir diferents formes de trobar un procés de renovació radical de la concepció de l’art. En certa manera, la reivindicació insistent de l’art infantil (en bona part impulsada per crítics o artistes provinents de les avantguardes d’abans de la guerra, com Sebastià Gasch i Ángel Ferrant), així com de diferents formes de primitivisme. Malgrat que finalment, a mitjan anys cinquanta, es substituirien l’un a l’altre, el naixent informalisme amb l’art primigeni i vinculat a l’inconscient, ambdues posicions poètiques estaven vinculades al seu origen europeu, tal com es pot comprovar en l’obra de Jean Dubuffet, que abasta i lliga l’art brut figuratiu amb les textures matèriques que contribuirien al naixement de l’informalisme. Per a l’ideòleg de l’informalisme, Michel Tapié, que tindria un gran ressò a Catalunya a les darreries de la dècada dels cinquanta, l’informalisme és el que ve després de la liquidació dadà (implícitament, considera que el surrealisme ha estat una mena de parèntesi). Al catàleg de la influent exposició Otro Arte de la Sala Gaspar, el 1957, se citen paraules de Tapié de 1951, en les quals defineix l’Art Autre com un art que trenca amb «veinticinco siglos de humanismo» per crear una obra «sin ninguna idea de composición, sin ninguna clase de ideas, sin búsquedas de equilibrio ni de cierto desequilibrio que goza de tanto predicamento, fuera de preocupaciones de belleza, de inteligencia, de sentimiento, de receta mágica, de tiempo, de «problemas de color» (uno es pintor después de todo) sin consideración de tiempo, de genio profético ni de funcionalismo. Y, sin embargo, solamente a fuerza de todas las renuncias (solo he enumerado unas pocas) uno tiene la posibilidad de expresarse realmente.» El crític Juan Eduardo Cirlot feia també una definició radical de l’informalisme, però alhora molt romàntica: «La misma palabra que define tendencia, por su carácter negativo, como por ejemplo la del atonalismo en música, parece predicar una actitud concordante con esta negación» que respondria a la «necesidad de plantear de nuevo las relaciones del hombre con el cosmos, con nuevas interrogaciones2.»\nSens dubte, el document més interessant sobre la consciència d’un enfrontament amb els límits de la representació, de la forma, de la definició de l’artista i de la institució de l’art, es troba a la molt interessant novel·la Doble Blanc (1960) del pintor i escriptor sabadellenc Joan Vilacasas3. El llibre presenta un diàleg entre dos artistes catalans a París, que en certa manera representen les tribulacions i els dubtes del mateix Vilacasas. Un d’ells, Joan Comas, defensa i practica un abandonament de la pintura, un trencament amb la idea de la genialitat romàntica i de la seva assimilació comercial. Enfront de la modernitat encara eloqüent i lírica del narrador, Joan Comas expressa l’atracció de l’abisme nihilista i, alhora, una possible reivindicació de la realitat enfront de la sublimació artística. S’expressa en aquesta novel·la el pressentiment, probablement encertat, que l’abstracció informalista s’estava convertint també en una escola, en un estil amb les seves convencions i la seva vocació comercial. Hi ha dos moments àlgids en el text. L’un és quan Joan Comes descriu el seu treball com a obrer a la construcció de la seu de la UNESCO, on critica l’amanerament dels mestres de l’avantguarda com Calder i Miró. L’altre és el relat d’un esdeveniment històric que està, finalment, a la base del llibre i del retorn a Barcelona, no només del protagonista del llibre sinó del mateix Joan Vilacasas. Es tracta del descobriment i la coneixença d’Yves Klein, arran de la seva exposició Le vide a la Galerie Iris Clert l’abril de 1958, que provoca l’entusiasme de Comas/Vilacasas. L’impulsa a destruir la seva obra, just abans de l’arribada d’un salvador galerista, pintant-la de blanc: «una feina de destrucció total (…) vaig fer-ho amb goig, amb el goig de la desinfecció i sanejament.» A la resclosida Barcelona, aquesta impertinència i aquesta capacitat de desprendre’s de llast del passat, mentre el franquisme construïa un sistema basat en la reacció tradicionalista, podia provocar tanta admiració com consciència de la dificultat per atansar-la. Per això, fora de referències puntuals, com el projecte O Figura amb la Sala Gaspar, la tabula rasa quedà en una simple idea, una temptació.\nA l’art català de postguerra la idea de la tabula rasa existeix, però és minoritària i té escassa repercussió al costat d’opcions de modernitat més cauta o moderada. La modernitat catalana es lliga a una radicalitat tímida, però que es correspon a un desig genuí de recuperar el fil de la modernitat internacional. La necessitat de construcció positiva va ser possiblement un altre factor que apartà els artistes de les actituds més nihilistes i atrevides, i explicaria l’auge del nou realisme als seixanta. Segurament, l’únic artista que s’atreví a enfrontar-se a fons al repte de la tabula rasa va ser Antoni Tàpies: ja l’any 1948 havia presentat les seves sorprenents obres amb cordills i paper. Quan Leopoldo Pomés el fotografia, ens el mostra darrere un mur blanc, lacerat per marques i estries, com una mena de neutralitat ferida. A l’entrada de la dècada dels seixanta, alguns creadors de les noves generacions se submergiran, sovint de manera molt privada, en el problema del buit i el silenci, del no-res, com Alfons Borrell, sorgit del neodadaisme del Grup Gallot, a Sabadell, o bé Joan Furriols, a Vic.\n1. Reproduït a Garnell, Enrique (ed.): Dau al Set el foc s’escampa, Barcelona, Centre d’Art Santa Mònica – Generalitat de Catalunya, 1998, p. 47. ↩\n2, Cirlot, Juan Eduardo: “Ideología del informalismo”, a Correo de las artes, núm. 29, desembre 1960. ↩\n3. Vilacasas, Joan: Doble Blanc, Barcelona, Selecta, 1960. Reeditada per Edicions 62 el 2007. ↩\nDoctor en història de l’art per la Universitat de Barcelona. Professor del centre universitari de disseny i art EINA (adscrit a la UAB) i professor associat a la UPF. Comissari de l’exposició Utopies de l’origen. Avantguardes figuratives a Catalunya, 1947-1960 (Palau Moja, Generalitat de Catalunya, 2006). A la temporada 2013/2014 [...]


Pizza exprés de plàtan mascle – CATzona\nPizza exprés de plàtan mascle\nSense comentaris a Pizza exprés de plàtan mascle\nTot i la seva aparença de fruita, el cert és que pel seu alt contingut en fibra i midó el plàtan mascle podria passar per un tubercle. A la cuina, aquest aliment sorprèn per la seva versatilitat -està present a les gastronomies de tota l’Amèrica llatina, i part de l’Àsia i l’Àfrica- i la prova irrefutable d’això és aquesta recepta. El dia que la preparis, tingues a l’abast també salsa de tomàquet, formatges variats o orenga, no sigui que et quedis amb ganes de provar més combinacions. Tot i que al començament pot resultar una massa estranya, de ben segur que t’acabarà convencent.\n4 plàtans mascles (1 plàtan per pizza) 2 ous 80 g de bacó o panxeta curada 200 g de mozzarella 50 g de ruca 40 g de panses de pruna 2 cullerades de postres de farina Oli d’oliva verge extra Sal\n1. Peleu els plàtans mascles. La manera més fàcil de fer-ho és tallar els extrems superior i inferior de cada plàtan, i practicar tres o quatre talls superficials de dalt a baix. Després, cal clavar les ungles o la punta d’un ganivet entre els talls i aixecar-los un a un.\n2. En un bol, ratlleu els plàtans mascles (podeu emprar el forat gran del ratllador) i seguidament afegiu-hi els ous, la farina i un polsim generós de sal. Barregeu-ho fins a obtenir una massa homogènia.\n3. Escalfeu una paella (d’uns 25 o 30 cm) a foc suau amb un rajolí d’oli d’oliva (la idea és que quedi una pel·lícula molt fina de greix sobre tota la base). A continuació, afegiu-hi un quart de la massa i amb una llengua o espàtula repartiu-la de manera uniforme per tota la superfície. Tapeu i deixeu-la coure durant 5 minuts.\n4. Transcorregut aquest temps, doneu-li la volta a la massa (podeu utilitzar un plat a la manera d’un tombatruites), i afegiu la mozzarella, la panxeta tallada i les prunes panses sense ós (si calgués, prèviament hidratades amb aigua calenta durant 1 hora). Torneu a tapar i cuineu-ho 5 minuts més.\n5. Amb una espàtula ampla retireu la pizza de la paella, emplateu-la i coroneu-la amb ruca i un rajolí d’oli d’oliva verge extra.\nPizza exprés de plàtan mascle / Sergi Alcázar\nCom amb qualsevol pizza, podeu preparar les masses del diàmetre que vulgueu, però procurant sempre que no siguin excessivament gruixudes. És possible que la primera us surti una mica densa, però segur que al segon intent li acabareu trobant el punt.\n← 11 de setembre, Diada de Catalunya | Què se celebra? → Avançament editorial: ‘It’s So Easy (y otras mentiras)’, biografia de Duff McKagan, baixista de Guns N’Roses


Linforme Willy culpa als robots de la volatilitat de Bitcoin i al final del mont. Gox | Catalan.Lamareschale.org\nLinforme Willy culpa als robots de la volatilitat de Bitcoin i al final del mont. Gox\nUn bloc d'una sola pàgina anomenada "L'Informe Willy" (eliminat en el interí) ha denunciat recentment una presumpta conspiració per manipular el preu de Bitcoin a través de l'ús dels robots. Segons l'informe, escrit per un comerciant moneda digital que afirma haver analitzat diversos registres comercials a partir de novembre de 2013, un robot anomenat Willy és l'únic culpable de l'ona de la volatilitat de l'any passat.\nEl bloc evenblames el bot pel robatori de milions de dòlars a partir de l'intercanvi ara difunt Mt. Gox. "En algun lloc al desembre de 2013, una sèrie d'operadors entre els quals em va començar a notar un comportament sospitós en bot Mt. Gox", l'autor anònim comença dient.\n"Bàsicament, un nombre aleatori entre 10 i 20 Bitcoin es va comprar cada 5-10 minuts, sense parar, durant almenys un mes a l'extrem, fins a finals de gener", afegeix. El comerciant afirma aquestes transaccions es van facilitar del 27 de setembre pel bot usant diversos comptes diferents. El robot podria comprar monedes digitals en el mercat, el tancament del compte i obrir un de nou poc després.\nInforma Fox Business que, en total, l'autor afirma que $ 112 milions van ser gastats per aquest robot per comprar prop de 270.000 BTC, sobretot durant novembre de 2013. No obstant això, els registres mostren que el robot encara estava treballant fins a finals de gener, juntament amb altres, tant anomenat Markus, que aparentment compra i es ven BTC al voltant d'aquest mateix període de temps el pagament de comissions d'operació zero.\n"Si es pregunten com de cop i volta Bitcoin apreciat en valor per un factor de 10 en el lapse d'un mes, així, això pot ser per això. No inversors xinesos, no el bust Silkroad - aquests esdeveniments poden haver contribuït, però no pot haver estat la raó principal ", diu l'autor de l'informe.\nA continuació, tots sabem el que va passar al desembre. El preu de Bitcoin a la muntanya Gox (i pràcticament a tot arreu) es va disparar. Un breu passeig cap a la part superior fins que els veritables problemes van començar. L'autor del document no excluse la possibilitat que aquest va ser el treball dels hackers o fins i tot fora de sospita prop de la muntanya Gox.\nTot i això, el preu de Bitcoin ha estat força estable des de la muntanya desastre gox. Després d'una breu caiguda, el preu de moneda digital s'ha estabilitzat entre els $ 450 i els $ 600. En el moment de l'escriptura, el preu va ser d'al voltant de 580 $.\nEl nou servei de divises digitals llançat per Expresscoin fa que sigui més fàcil comprar Bitcoin a Canadà\nEl professor de Stanford afirma haver inventat un nou Bitcoin més segur i ràpid\nEs fa cada vegada més fort Bitcoin? El valor sestabilitza fins i tot després de totes les amenaces recents a la moneda digital\nFer diners amb Steemit (Steem Dollars i Steem Power explicats)\nEl futur dels diners Bitcoinized\nEls Bitcoins de Silk Road podrien estar protegits per la Cinquena Esmena\nEls empleats de Bitcoin poden pagar-se amb criptocurrency gràcies a la nova API de BitPay\nTres articles dentreteniment per a adults que pots comprar amb Bitcoin el 2014


El PSC defensa el català vehicular però avisa que la llengua pot ser «factor de divisió social» | NacióDigital\nEls textos del congrés reivindiquen la immersió "flexible" després de la rectificació de la direcció però acusen els independentistes de voler fer política a les escoles\nper Ferran Casas / Sara González, Palau de Congresos de Catalunya | 14 de desembre de 2019 a les 20:40 |\nLa vicepresidenta en funcions, Carmen Calvo, amb Miquel Iceta i Salvador Illa al congrés del PSC | ACN\nGir del PSC. La redacció inicial de la ponència dels socialistes, que obviava la menció explícita a la immersió i havia estat àmpliament esmenada per la militància amb una trentena de textos, ha estat modificada. El partit que lidera Miquel Iceta ha aprovat incloure al text acordat amb les bases per unanimitat una menció explícita a la immersió lingüística, un model pensat per garantir a tots els alumnes el coneixement del català quan acaben l'educació obligatòria i que torna a reivindicar com a propi. A més, especifica que el català ha de ser "vehicular", tot i que alerta que la llengua es pot convertir en "factor de divisió social" perquè, segons ells, hi ha hagut intents d'instrumentalització a les aules.\nEls textos aprovats (tant el que s'introdueix a la ponència com una resolució que es votarà diumenge) va en la línia del que ja defensa l'actualització del model presentada pel Govern i es posa en pràctica d'acord amb l'autonomia de centres, es defensa reforçar el català a les àrees on menys es parla i fer el mateix amb el castellà a les zones on passa al revés. Immersió sí, però "modernitzant-la i flexibilitzant-la".\nLa ponència recull que el català ha de seguir sent la llengua "vehicular". Des del moment que la direcció del partit va detectar que el seu gir, que hi ha qui assenyala que té molt a veure amb l'intent de recuperar l'electorat que els havia marxat a Ciutadans, li comportaria desgast intern i extern, va començar a treballar per modificar el text a partir d'un redactat consensuat amb les territorials.\n"Hi ha qui ha volgut fer de l'aula quelcom més que un espai educatiu", afirmen per després sostenir que els sobiranistes han defensat "un criteri monolingüe tractant de marginar el castellà". Per això animen a "evitar tota instrumentalització política de les llengües" evitant així que es converteixi en "factor de divisió".\nL'anglès com a garantia d'ascensor social\nA més d'esmenar la ponència política, el PSC ha volgut explicar àmpliament quin és el seu posicionament sobre la llengua després de la polèmica generada. És per això que s'ha presentat una resolució al congrés que ha estat també aprovada per unanimitat -a excepció d'una abstenció. La portaveu parlamentària, Eva Granados, ha reivindicat el paper clau històric del PSC en la implantació del model d'immersió lingüística gràcies a dirigents com Marta Mata i Pepe González. "Van fer possible que no es segregués els estudiants per llengua materna", ha argumentat tot afegint que es tracta d'un model impulsat per garantir la igualtat d'oportunitats.\nGranados ha assenyalat el domini del castellà o del català "deficitaris" que es produeix en alguns centres i que impedeixen dir que l'actual model lingüístic sigui "d'èxit". Els socialistes catalans alerten que, si bé als anys 80 l'ascensor social es garantia amb el domini del català, ara el focus se situa en l'anglès. "Els alumnes estan dividits entre els que es poden pagar una acadèmia i els que no. En el futur, significarà que els que no tenen l'anglès seran els subordinats dels que sí que poden pagar-la", ha argumentat Granados.\nLa que a partir d'avui exercirà de número dos d'Iceta, ha alertat als defensors del manifest Koiné, de qui ha dit que volen fer del castellà "una llengua estrangera a Catalunya, i els que els acusen de nacionalistes per defensar el català com a vehicular, que el PSC viu la riquesa lingüística en positiu. "No ens callaran. Combatem el pensament únic", ha dit tot reivindicant que defensaran que a Catalunya s'aprengui l'anglès com a Suècia.\nAIXÍ QUEDA EL REDACTAT DE LA PONÈNCIA DEL PSC SOBRE LLENGUA\nLa llengua. Per la renovació del pacte lingüístic.\nA la societat catalana hi ha hagut, les darreres dècades, un pacte de convivència en matèria lingüística, en el que el nostre partit va jugar un paper fonamental que pretenia preservar les llengües oficials del debat ideològic i partidista. Tres criteris han inspirat i inspiren la política lingüística del PSC: el respecte absolut als drets lingüístics dels parlants, tant en català com en castellà, el posicionament del català al centre de gravetat del sistema educatiu i dels mitjans públics de comunicació i promoció de la llengua catalana en el context global i per últim, l’escola comuna, de manera que no se separin els infants per raó de llengua. Aquest pacte, en l'àmbit escolar, es centrava en dos objectius: que totes les noies i nois dominessin les dues llengües al finalitzar l'escola obligatòria i la defensa d'una única xarxa escolar, adaptable a la realitat lingüística de cada zona. Aquest va ser el punt d’acord després de vèncer les resistències dels nacionalismes català i espanyol que volien separar a l’educació els infants per llengua materna.\nPerò al llarg d’aquestes dècades hi ha qui ha volgut fer de l’aula quelcom més que un espai educatiu. Per una banda hi ha voluntat del nacionalisme espanyol d’instrumentalitzar electoralment el debat lingüístic negant la realitat plurilingüe d’Espanya. I per l’altra veiem com el nacionalisme des del govern i una part de l’independentisme els darrers anys han acabat defensant un criteri monolingüe tractant de marginar el castellà. Cal evitar tota instrumentalització política de les llengües ja que són per comprendre el món, per comunicar-se, per enraonar, per entendre’s. No acceptem que ningú les converteixi en munició contra l’altre, en part d’un combat polític excloent que juga a la contra de la pluralitat, la cohesió social i la igualtat d’oportunitats.\nConsiderant totes aquestes circumstàncies i davant el risc actual que la llengua esdevingui un factor de divisió social, els i les socialistes tornarem a fer tot el possible per una convivència efectiva i afectiva del català i el castellà, fent desaparèixer la confrontació entre llengües que està posant en perill la convivència i el patrimoni lingüístic comú. Contribuirem a fer realitat el que deia la nostra companya Marta Mata, que els nens i les nenes han de conèixer i estimar el català i el castellà. I aquesta afirmació la fem extensiva al conjunt de ciutadans i ciutadanes. Per tot això volem renovar i millorar el pacte entorn dels objectius inicials, adaptant-los a la nova realitat lingüística a partir d’un debat social i polític serè que tingui per objectiu la convivència i la igualtat d’oportunitats.\nTothom reconeix ara que el PSC la va encertar proposant a la dècada de 1980 (en contra de CiU i inicialment també d’ERC) l’escola comuna. Estem convençudes de que ara, entrant 2020, la millor opció per assegurar la igualtat d’oportunitats és l’evolució cap un model plurilingüe tot mantenint el català al centre de gravetat del sistema educatiu.\nCatalunya és diversa també territorialment, una expressió de la seua diversitat és l'Aran, un territori que malda per preservar una llengua pròpia i una singularitat que va recollir l'Estatut i la Llei de Règim Especial de l'Aran de 2015. Preservar la singularitat de l'Aran, la seva llengua i el seu autogovern és per a Catalunya una manera de mostrar la seva sensibilitat, coherència i respecte a la diferència i els drets de les araneses i els aranesos.\nPromourem, en l'àmbit estatal, el reconeixement i la preservació de la diversitat lingüística i un règim plurilingüisme, articulant la defensa de totes les llengües oficials i posant en valor la riquesa lingüística existent a tot el territori espanyol, garantint així el dret de tothom a parlar la seva llengua i l’obligació de les administracions envers els drets lingüístics dels parlants.\nSeguirem apostant, com ho fa la Llei d’Educació de Catalunya, pel català com a llengua vehicular prioritària a l'escola alhora que modernitzarem i flexibilitzarem el model d’immersió per a que doni resposta a les necessitats actuals de la complexitat de l’escola tot avançant cap a un model plurilingüe.\nL'escola ha de contribuir a compensar els dèficits lingüístics dels alumnes de cada comarca, municipi o barri i per això cal que les llengües curriculars (català, castellà i estrangeres) es tractin com a llengües d’aprenentatge i com a vehiculadores de continguts durant el temps lectiu i el temps escolar d’acord amb els projectes lingüístics de cada centre per assolir un bon domini oral i escrit del català, l’aranès a l’Aran, i castellà i un veritable ús funcional de l'anglès (o una tercera llengua) vetllant la Inspecció Educativa pel compliment d’aquest criteri.\nPer garantir la igualtat d’oportunitats prioritzarem l’aprenentatge de l’anglès (o altres terceres llengües en determinats territoris) amb una política decidida que incideixi en l’augment de personal i la formació de professorat de tots els nivells i tipus de formació, el reforçament de la formació inicial del professorat en anglès, el foment de l’emissió de continguts audiovisuals en versió original subtitulada, l’augment de l’oferta de places de les Escoles Oficials d’Idiomes i d’ajuts per millorar l’accés, entre d’altres mesures.\nIceta acusa Mas, Puigdemont i Torra d'haver deixat Catalunya en una «via morta»\nCalvo estira les orelles als barons del PSOE contraris al diàleg amb ERC\nPolítica, recula, reconeixement, congrés, psc, congrés del psc, immersió, escola\n... la llengua pot ser «factor de divisió social»\nPer Anonim 1234 el 14 de desembre de 2019 a les 21:16\nLa llengua no és cap factor de divisió social. El que és un factor de divisió social són els espanyols que porten aquí 50 anys i es neguen a dir una sola paraula en català. Mentres que nosaltres parlem les dues llengües, ells es neguen a parlar en una d'elles, arribant a fingir que no l'entenen si dius muntanya en lloc de montaña. Aquest odi que els espanyols tenen contra el català, aixó, amic meu, és el factor de divisió social. O sigui que dirigeix els teus discursos cap als espanyols. Els intransigents són ells, no nosaltres.


Superior Vicens Vives: de març 2017\nA català vam començar a llegir entrevistes i ens va semblar que podríem ser bons periodistes. A base de llegir-les ens vam adonar de l'estructura adequada per nosaltres poder fer-ne una.\nPer adonar-nos de quines preguntes son més adequades per extreure una bona informació, vam aprofitar l'hora de llengua oral per fer una roda de premsa entre nosaltres. Gràcies a això, ens vam conèixer millor entre els uns als altres.\nPer començar a practicar, vam fer una entrevista a un personatge fictici. Com per exemple: Mickey Mouse, Harry Potter, Doraemon o Sasuke...\nQuan ja teníem una mica de pràctica, vam triar els mestres que ens resultaven més interessants per tal de tindre una conversa més personal i decidir-nos a quin mestre li faríem l'entrevista definitiva. Arrel de les converses que vam tindre ens van sortir les preguntes adequades per fer-lis. Les primeres preguntes que ens van vindre al cap, van ser les típiques com: quants anys portes treballant?, t'agrada molt estar amb els nens?... Gràcies a les converses que vam tindre ens vam permetre fer unes preguntes originals i més basades en l'entrevistat. Al llarg de les sessions, com forme teníem les preguntes enllestides vam anar a realitzar l'entrevista i si ens deixaven fer-lis una fotografia, per a que semblés encara més professional.\nDesprés vam anar a picar-les a l'ordinador i aleshores ens vam adonar que hi havia algunes respostes massa curtes i les havíem de desenvolupar. Finalitzada aquesta feina vam anar a presentar els treballs als entrevistats.\nPer acabar el tema, cadascú va haver de preparar una exposició oral on havíem d'explicar el procés de la nostre entrevista.\nVolem donar les gràcies a tots els mestres, especialment al Miguel Àngel per haver-nos deixat aquesta oportunitat de fer unes extraordinàries entrevistes.\nCordialment els alumnes de 6è B\nEtiquetes de comentaris: 2n trimestre, Cicle Superior 6è, curs 2016/17, Escola Jaume Vicens Vives


Camus i Calígula al Club de lectura « Connectats a Sants-Montjuïc i a les Corts\nNo és simple el text de Camus. Els assistents al Club de lectura s’han enfrontat a un repte difícil de pair. Tot i així, n’han tret suc. Els trets de Calígula es poden reconèixer en cadascú de nosaltres i, per tant, només cal mirar-se endins. El millor i el pitjor conviuen en el nostre calígula personal. L’obra de Camús excedeix els límits per fer un retrat de l’home amb existència però sense essència. “Cada home és un criminal que s’ignora”, va sentenciar. La lectura d’aquesta obra punyent ha despertat interès i ha creat molts dubtes. Camus ens ha fet commoure amb aquesta història humana i cruel d’un home que vol la lluna. Després de llegir-la, si més no, hi som més a prop.\nEl mes que ve ens visitarà Maria Mercè Roca i parlarem del seu llibre Els arbres vençuts, vides particulars i íntimes que tindrem ocasió de comentar amb la mateixa autora. Tot un luxe.\nParelles lingüístiques AMPA Jaume I Anna M. Villalonga, xerrada sobre la novel·la negra


Creat el Dijous, 15 Febrer 2018 08:25\nEls alumnes del CFGS Gestió de vendes i espais comercials van assistir a una xerrada sobre cooperatives, que va fer Nil Saladich de l’Ateneu Cooperatiu de la Catalunya Central.\nL’Ateneu Cooperatiu de la Catalunya Central és un nou espai de trobada i coordinació que neix amb l’aposta clara d’impulsar l’economia social i cooperativa en aquest territori. Aquest és un dels deu ateneus cooperatius que es van crear a Catalunya al final del desembre passat, en el marc del programa Aracoop a partir d’una iniciativa del Departament de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat.\nCreat el Dimarts, 13 Febrer 2018 08:25\nEl dimarts 16 i el divendres 19 de gener, els alumnes de 1r curs del CFGM d’Estètica i bellesa i de Perruqueria i cosmètica capil·lar vam assistir a una xerrada sobre Prevenció de relacions abusives, organitzada pel SIAD (Servei d'Informació i Atenció a les Dones).\nCreat el Dimecres, 31 Gener 2018 08:25\nEl dimarts 16 de gener les alumnes de 1r curs del CFGM d'Estètica i bellesa vam rebre la visita de Nico de Make't up, procedent de Palma de Mallorca. Make't up és distribuïdor de Grimas, marca holandesa de productes professionals de maquillatge.\nCreat el Dimecres, 17 Gener 2018 08:25\nCreat el Dimecres, 20 Desembre 2017 08:25\nEn el marc del projecte Erasmus+ WISH, la directora de l’Institut Guillem Catà, Marta Codina, el coordinador local, Albert Bacardit, i el professor del cicle d’Integració social David Albacete es van desplaçar a la Universitat de Vest de Timisoara (Romania) per rebre formació metodològica i coordinar futures mobilitats d’alumnes.\nEl programa té com a objectiu vehicular les habilitats del segle XXI i l’aprenentatge basat en projectes per desenvolupar i implementar la inclusió social dins el currículum escolar. Hi van participar professors de les universitats de Gaziantep (Turquia) i de la ja mencionada de Timisoara, així com dels instituts I.I.S. Grandis de Cuneo (Itàlia), Súkromná Obchodná Akadémia de Zilina (Eslovàquia) i de l’Institut Guillem Catà.\nCreat el Dimarts, 19 Desembre 2017 08:25\nEl dilluns 20 de novembre els alumnes de 1r curs del CFGS d’Integració social vam visitar la residència L’Onada de Santpedor, que forma part d’un grup de residències que porten el mateix nom.\nActualment, aquest grup compta amb tota una infraestructura de més de 20 centres repartits per tot el país, amb edificis caracteritzats per uns dissenys innovadors i adaptats al seu entorn, però amb una filosofia comuna que garanteix que els usuaris i clients gaudeixin de la millor atenció possible. Hi ajuda una xarxa de més de 40 serveis, com ara transport, tallers de memòria i estimulació, menjador social, atenció a domicili, fisioteràpia i rehabilitació, etc. També disposen del SAD (Servei d'Atenció Domiciliària).\nCreat el Dilluns, 18 Desembre 2017 08:25\nEls dies 15 i 16 de novembre les alumnes de 1r i 2n del CFGM d’Estètica i bellesa van tenir l’oportunitat de palpar en la seva pròpia pell el que fan les professionals un cop titulades: formar-se constantment per estar a l’última en tendències de maquillatge, en decoració d’ungles per a festes i en ungles acríliques. Aquestes demostracions van ser a càrrec de la formadora de tot Catalunya i Espanya de la casa Peggy Sage i la distribuïdora Belexpress.\nCreat el Divendres, 15 Desembre 2017 08:15\nAquest mes de novembre el programa de difusió teatral Platea Jove va complir 15 anys de bona feina a Manresa i arreu del Bages. Es tracta d'acostar teatre i espectacles als joves de tots els centres de secundària a un preu imbatible (5 euros!), mitjançant una xarxa de col·laboradors.\nCreat el Dijous, 14 Desembre 2017 08:15\nEscrit per Ibtissame Rachdi\nEls dies 13 i 27 de novembre, els alumnes de 1r curs del CFGM de Cures auxiliars d’infermeria (CAI) del matí i de la tarda vam fer una visita guiada a la Clínica Plénido del barri de la Font dels Capellans amb l’odontòloga Rosa Guixé.\nCreat el Dimecres, 13 Desembre 2017 08:15\nEl divendres 24 de novembre, tots els alumnes de batxillerat i alguns de 1r i 2n d’ESO van assistir als actes organitzats per l’Ajuntament de Manresa amb motiu del Dia Internacional per a l’Eliminació de la Violència contra les dones.\nCreat el Dimarts, 12 Desembre 2017 09:59\nEl dimarts 21 de novembre, els alumnes de llatí de 1r de batxillerat i els d’història de l’art de 2n de batxillerat van fer una sortida a Barcelona per visitar l’exposició Rodin i l’infern que oferia la Fundació Mapfre de Barcelona, situada a la casa modernista Garriga Nogués. Van participar en una visita guiada que els va permetre plantejar-se l’escultura des de punts de vista diferents als tradicionals i van descobrir la màgia de la pròpia interpretació de l’art.\nMOTOJOVE A LES PISTES\nACTE D’INAUGURACIÓ DEL CURS 2017/18\nDEMOSTRACIÓ DE MODA FINISH'T\nRECORREGUT PEL LABORATORI CLÍNIC DE SANT JOAN DE DÉU\nVISITEM L’EXPOSICIÓ EL COR QUE MOU LA SANG\nUN VIATGE DES DEL BOSC FINS A LA FUSTA\nDEMOSTRACIÓ DE MAQUILLATGE A STICK ART STUDIO


Massatge Terapèutic - Blank\n“Regala’t un moment per desconnectar de l’estrès diari”\nQuè és el Massatge Terapèutic?\nEls massatges terapèutics de Blank són adaptats a les teves necessitats en el moment que estàs vivint. Treballem tant massatges corporals com massatges facials amb diferents tècniques: Quiromassatge, Reflexoteràpia, Drenatge limfàtic Manual, Massatge Relaxant, Massatge Oriental, estimulació́ de punts d’acupuntura, massatges pre i post quirúrgics…\nPer a realitzar aquestes tècniques utilitzem l’Aromateràpia, on ens servim d’olis essencials de plantes amb finalitats medicinals. Els compostos actius dels olis essencials ens ajuden a assolir un benestar tant físic com mental. L’aromateràpia és una tècnica de cura, bellesa i medicina complementària o alternativa amb la qual podrem millorar la nostra salut.\n– Cames cansades o inflades\n– Retenció de líquids\n– Desequilibri corporal\n– Dolor general o local\nInfermera, Nutricionista, Hidroterapeuta i PNIE\nInfermera i Nutricionista; experta en Nutrició i Salut Oncològica, Dietista, PNIE, Medicina Quàntica, Hidroteràpia de Còlon, Reflexoteràpia Podal, Drenatge Limfàtic Manual i Quiromassatge. Exerceix a la sanitat pública en un CAP i ho compagina amb la consulta privada on practica el manteniment i la millora de la Salut de manera Integrativa.\nPartint de la base de la Nutrició i la Medicina Quàntica com a diagnosi, recolzada per la hidroteràpia de còlon per desintoxicar l’organisme, l’analítica de la femta i orina i el reforç amb complements ortomoleculars i fitoterapèutics busca la causa que desequilibra l’organisme i que l’encamina a la pèrdua de salut.


El diàleg possible » Eva Piquer · escriptora -\ndijous, 5 desembre\n“Tant de bo els premis Ondas es donessin a reportatges com aquest”, va dir el periodista Antoni Batista, un dels convidats al debat del programa En camp contrari dedicat a la situació del País Basc. El magnífic reportatge emès prèviament havia mostrat tres dies de convivència de la Gotzone Mora i la Idoia Sagarzazu. La primera és una professora d’universitat que milita al Partit Socialista i està amenaçada per ETA. La segona, una actriu que milita al PNB i ha patit de primera mà la violència etarra: el seu company és escorta i el marit de la seva germana era un ertzaina que va morir fa sis anys en un atemptat. La distància ideològica que separa les dues dones no es va escurçar gens després d’haver-se conegut de prop: la Gotzone no va saber o no va voler posar-se en la pell d’una persona abertzale. Va quedar clar que dos no s’entenen si un no vol.\nAquest cop, el títol de l’espai de Pere Escobar no podia ser més encertat: el País Basc és una societat dividida on uns i altres sovint tenen la sensació de viure en camp contrari. El reportatge de dimecres potser no rebrà cap Ondas, però a mi em va fer reconciliar amb el periodisme. Va bé recordar de tant en tant que, al costat de certes pràctiques periodístiques que provoquen vergonya gremial, hi ha el departament de nous formats de TV3. Per desgràcia, difícilment hauríem pogut veure un vídeo similar en una cadena estatal. Els teleespectadors de Madrid o de Sevilla estan més familiaritzats amb el discurs de la Gotzone (que fa afirmacions com “el PNB no sap governar sense ETA” i “el nacionalisme no és un ideal sinó una religió”) que no pas amb el de la Idoia. I no diguem ja amb els d’algú de l’esquerra abertzale.\nSegons Antoni Batista, el periodista català que coneix millor el conflicte basc, el més important no és que la Idoia i la Gotzone no s’hagin entès, sinó que hagin estat tres dies parlant-ne. És un primer pas: sense voluntat de diàleg no es va enlloc.


Vandellòs i l’Hospitalet presenta les cinc propostes guanyadores dels Pressupostos Participatius | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nVandellòs i l’Hospitalet presenta les cinc propostes guanyadores dels Pressupostos Participatius\nEl percentatge de votació ha arribat al 10,2%, més del doble que l’edició anterior\n– Comprar un piano de cua per al Teatre Auditori de l’Hospitalet de l’Infant. Cost aproximat: 33.000 euros (116 vots)\n-Comprar instruments per cedir en préstec a l’Escola Mestral de l’Hospitalet de l’Infant per crear un conjunt instrumental propi. Cost aproximat: 6.300 euros (96 vots)\n– Asfaltar el tram de la Via Augusta de l’Hospitalet de l’Infant que va des del Forat negre fins a on s’ha asfaltat recentment. Cost aproximat: 95.000 euros (90 vots)\n– Adequar el pati de l’Escola Valdelors de Vandellòs. Cost aproximat: 25.000 euros (88 vots)\nEn aquesta edició dels Pressupostos Participatius, el percentatge de votació ha arribat al 10,2% . Un percentatge que representa més del doble de l’any passat, que va ser del 4,02%; i que és elevat en comparació amb l’aconseguit als municipis de l’entorn. L’alcalde, Alfons Garcia, ha valorat positivament aquest increment de la participació, tot i que també ha afirmat que «l’administració local ha de continuar treballant per apropar-se a la ciutadania i millorar els canals de comunicació».\nTal com es va recordar ahir dimarts 12 de març al vespre, en les sessions de presentació dels resultats del procés. que van tenir lloc a la Casa de Cultura Blanca d’Anjou de l’Hospitalet de l’Infant i a Ca la Torre de Vandellòs, les 544 persones de 16 anys o més que han votat (entre el 21 de febrer i el 6 de març) podien escollir un màxim de tres propostes d’un llistat de 27 en total. Eren les propostes validades per una comissió tècnica municipal, que va realitzar la valoració tècnica i econòmica de les 187 propostes que es van presentar en total (un 139,7% més que l’any anterior).\nA diferència dels anys anteriors també, el consistori s’ha reservat el dret de reformular les propostes presentades, mantenint l’essència d’aquestes, per agrupar sota un mateix títol aquelles que eren similars o per introduir-hi modificacions que ha considerat oportunes. Les altres novetats han consistit en l’ampliació dels terminis de presentació de propostes i de votació; i en l’increment de punts físics on les persones que viuen o treballen a Vandellòs i l’Hospitalet de l’Infant han pogut presentar dues propostes com a màxim; i on, posteriorment, les persones empadronades al municipi, de 16 anys o més, han pogut votar un màxim de tres propostes.\nIgual que l’any passat, qui ho ha preferit ha pogut presentar les seves propostes i votar per internet, a través del web municipal www.vandellos-hospitalet.cat. El sistema de participació online, però, ha estat més ràpid i senzill que l’edició anterior.\nEls resultats dels Pressupostos Participatius 2019 es poden consultar, amb més detall, en el web municipal.


OCU adverteix contra l’abús de maquillatge en xiquets xicotets per a Halloween – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nOCU adverteix contra l’abús de…\nL’Organització de Consumidors i Usuaris (OCU) ofereix tota una sèrie de consells de seguretat per a celebrar Halloween sense esglais (i gastant el just). En qualsevol cas, abans d’adquirir un producte per a xiquets és recomanable comprovar que li etiquetat inclou el marcatge CE, nom i direcció del fabricador i que està indicat per a xiquets, ja que llavors haurà superat unes proves de seguretat específiques.\nNo utilitzar el maquillatge en quantitats excessives. Poden causar reaccions al·lèrgiques o de sensibilitat, sobretot en la pell dels més xicotets. Davant qualsevol reacció (picor, enrogiment…), aclarir-la bé amb aigua.\nUll amb els esmalts, tenen dissolvents que poden ser perillosos. Especialment amb els xiquets, que solen emportar-se les mans a la boca.\nMillor una perruca, un mocador o un capell que un esprai per a tenyir el pèl: les substàncies químiques que conté poden ingerir-se durant la seua aplicació.\nHa d’estar elaborat amb un material no inflamable, amb accessoris de goma, no metàl·lics, ni tallants, i sense cordons en el coll. Si és per a un menor de tres anys, sense peces xicotetes que puga engolir-se.\nSi la disfressa porta caputxa, careta o màscara, assegurar-se que no limita la visió. I si és llarg, que no supere els turmells del xiquet, podria entropessar-se.\nAbans d’usar-ho convé llavar-ho. Si no és llavable, airejar-ho 48 hores per a limitar la concentració de substàncies potencialment perilloses.\nCompte amb les lents de contacte de fantasia: d’ulls de serp, de zombi, de vampir… No han de comprar-se per internet, basars o botigues de disfresses; únicament on hi haja un professional òptic.\nÉs una oportunitat per a estalviar i usar productes reutilitzables o naturals: autèntiques carabasses de la fruiteria, fulles caigudes dels arbres, pinyes… I els monstres poden fabricar-se amb ajuda dels xiquets, reutilitzant els rotllos de paper higiènic, els envasos de iogurt o el paper acolorit.\nCompte amb les veles: a més del risc d’incendi, poden emetre substàncies perilloses (millor si no estan perfumades). Convé ventilar l’habitació i evitar que estiguen a l’abast dels més xicotets.\nI recorde el coronavirus.\nEls majors de cinc anys han d’usar màscara en interiors i en exteriors on no es puga mantindre la distància de 1,5 metres, excepte convivents. Una bona idea perquè no li la lleven, és pintar-les per a donar-los un aire més divertit.


Sindicat o Cooperativa Argrària | Mapes de Patrimoni Cultural\nSindicat o Cooperativa Argrària\nSindicat o Cooperativa Argrària Palau-solità i Plegamans\nC. Anselm Clavé, 17, 08184 Palau-solità i Plegamans.\nCatàleg de béns a protegir POUM (2015), nº 1.04. BCIL.\nSí, IPA.: 32800.\nEdifici de planta rectangular, que consta d'una sola planta d'alçada reguladora força important, degut al seu ús originari. La coberta és a dues vessants, amb teula ceràmica aràbiga i el carener perpendicular a la façana principal.\nL'estructura és de murs portants amb encavallades de fusta.\nEn les façanes hi ha un clar ordre en la disposició i en el tipus d'obertures. Les dues façanes s'ordenen mitjançant uns eixos verticals, que determinen la posició de les obertures.\nLa façana principal es composa simètrica respecte a un eix central, amb un component clarament vertical, rematada per un coronament a mode de barana o ampit, que amaga la coberta amb ornamentacions modernistes.\nLes façanes presenten unes formes ondulants, amb obertures d'estil modernista-noucentista; encara que, en conjunt, l'edifici es considera d'estil noucentista.\nL'entrada principal, orientada a l'est, és un arc de mig punt i, a banda, es situen dues obertures, una d'elles cega, amb forma trilobulada. Aquesta seqüència d'obertures, dues trifoliades i una central d'arc de mig punt, es repeteix en la façana nord. En aquesta banda, s'obren en un nivell superior, tres petites obertures (òculs) amb forma de creu, l'eix vertical de les quals es troba arrodonit. Aquestes divisions modulars del mur lateral s'accentuen per pilars adossats.\nL'acabat de la façana és arrebossat i pintat.\nL'any 1916 es va fundar el Sindicat Agrícola amb l'objectiu de facilitar als pagesos l'adquisició d'adobs a bon preu i aconseguir facilitats de pagament.\nGràcies al moviment econòmic, el Sindicat va arribar fins i tot a tenir una "Caja Rural". Ara és la botiga de la Cooperativa (ús comercial).


A l'estiu torna el Funicamp — Comú d'Encamp | Principat d'Andorra Comuencamp\nEsteu aquí: Inici / Agenda / A l'estiu torna el Funicamp\nA l'estiu torna el Funicamp\nDel 23 de juliol al 11 de setembre puja amb el Funicamp i gaudeix d'un dia rodejat de natura\n23/07/2016 a 10:00 a\n11/09/2016 a 18:00\nAls 2.502 metres d’altitud del punt d’arribada del Funicamp es podrà gaudir de les rutes a peu, d’excursions 4x4 amb guia, així com de la pràctica de la pesca. Els visitants podran descobrir els paisatges de muntanya, i realitzar un recorregut per la natura, la cultura i la història de la zona.\nDurant els mesos de juliol i setembre estarà obert de dimarts a diumenge i durant el mes d'agost s'hi podrà pujar cada dia. Les jornades de portes obertes, únicament Funicamp, són el 13 i 14 d’agost amb motiu de la Purito, i el dia 8 de setembre amb motiu de la Festa Nacional i Diada de Meritxell.\nLes tarifes són per a totes les persones majors de 3 anys, 10€ anada i tornada. I per només anada, 5 euros. Les excursions amb bus 4x4 l’Orri i Llac del Cubil 3€ de suplement (anada i tornada), l'excursió amb bus 4x4 l’Orri i Llac dels Pessons 10€ de suplement (anada i tornada).\nTotes les persones amb el forfait de temporada de Grandvalira, únicament Funicamp, gratuït (obligatori presentar forfait temporada).\nS’accepta animals de companyia i bicicletes.


La sobirania (també anomenada sobiranitat o sobiranesa[cal citació]) és la «suma de potestats d'un Estat», és a dir, el conjunt de poders polítics imprescindibles i inalienables que requereix una societat humana per a constituir-se en Estat.\nPer a alguns autors, els elements mínims, però necessaris, perquè una societat humana pugui ser inclosa en la categoria d'Estat són quatre: Població, Territori, Sobirania i Reconeixement internacional, i entenen que en cas contrari es tracta d'una regió, o d'un poble, o inclús davant d'una nació en sentit cultural, però no davant d'un Estat.\nMontesquieu determinà en la seva Teoria de l'Estat que només quan un poble és capaç d'exercir aquestes Potestats de manera exclusiva i suprema —sense estar supeditats a cap altre— aquest poble s'ha constituït en Estat. Per a Montesquieu les Potestats es redueixen a tres: Legislativa, Executiva i Judicial, per bé que els historiadors assenyalen que la sobirania acaba resultant inviable sense altres dues Potestats més: defensa del territori i recursos econòmics. Aquestes cinc Potestats —poders— són exercits en els estats democràtics per mitjà de les Institucions, que són les úniques dipositàries de l'«Auctoritas» per exercir aquestes «Potestas» amb l'ús legítim de la coacció i de la violència sobre una població en un circumscrit territori. D'aquesta manera les institucions —formades per persones— esdevenen l'encarnació d'una mera abstracció, la Sobirania.\nEn el món contemporani el quadre d'institucions que encarnen la Sobirania són les següents: Parlament (Potestat legislativa), Govern i Administració (Potestat executiva), Òrgans Judicials (Potestat judicial), Exèrcit (Potestat defensiva) i Hisenda (Potestat econòmica). Ara bé, cada Estat es constitueix en una determinada Forma política, que pot ser classificada en funció del repartiment de les Potestats que exerceixen les Institucions d'un Estat; així, si una sola institució monopolitza tots els poders s'està davant d'un estat dictatorial, mentre que si hi ha divisió de poders s'està davant d'un estat de dret.\nÀmbit d'aplicació i subjectes portadors\n3 Àmbit d'aplicació i subjectes portadors\n3.1 Ideologies democràtiques\n3.2 Ideologies dictatorials\nбеларуская (тарашкевіца): Сувэрэнітэт\nᏣᎳᎩ: ᎠᎲ ᏗᎫᎪᏔᏂᏓᏍᏗ\nBahasa Indonesia: Kedaulatan\nLatina: Maiestas (ius constitutionale)\nBahasa Melayu: Kedaulatan\nnorsk nynorsk: Suverenitet\nсаха тыла: Суверенитет\nsrpskohrvatski / српскохрватски: Suverenitet\nSimple English: Sovereignty\nslovenčina: Suverenita (právo)\nсрпски / srpski: Суверенитет\nтоҷикӣ: Ҳокимияти соҳибистиқлол\nукраїнська: Державний суверенітет\nTiếng Việt: Chủ quyền


Terres de l'Ebre, per la Independència : Es constitueix Benissanet per la Independència\nEs constitueix Benissanet per la Independència\nAhir, 4 d'abril de 2014, a la nit, a la Sala d’Entitats de Benissanet, poble de la Ribera d'Ebre, es va constituir l'assemblea territorial “Benissanet per la Independència”. Els nous companys van comptar amb l'ajuda de la territorial de Móra la Nova, que els va assessorar durant el procés. L'acte de constitució va ser precedit per una xerrada en què es va explicar què és l’Assemblea Nacional Catalana i qui i com s’hi pot col·laborar. També es va comptar amb la presència de Manel Alves, membre del secretariat de l'ANC en representació de les Terres de l'Ebre.\nEls diferents càrrecs els ocupen:\nHeura Vidal: coordinadora\nTere Falcó: secretària\nEduard Llop: tresorer\nEns consta que els benissanetans tenen moltes ganes de començar a treballar. Segurament aviat organitzaran una xerrada per parlar de diferents aspectes econòmics en una Catalunya independent, tema que va semblar interessar als molts assistents a l’acte.\nEnhorabona, companys/es, i molta sort!\nmés fotos aquí (cliqueu)\nPublicat per assemblea a 10:46\nEtiquetes de comentaris: actes, Benissanet


ERC demana un nou Projecte Educatiu per Lleida - totlleida\nPolítica · Vida Social\nERC demana un nou Projecte Educatiu per Lleida\nEls republicans insten a l’equip de Govern a redactar aquest nou projecte amb el màxim de consens polític, econòmic i social possible i fixant la tardor de 2018 com a data límit de la seva presentació\nEl grup municipal d’Esquerra Republicana de Catalunya-Avancem a la Paeria insta a l’equip de Govern a redactar, sota la coordinació de la Regidoria d’Educació, un nou Projecte Educatiu de Ciutat. Els republicans presentaran al Ple extraordinari de l’Estat de la ciutat del proper dimarts una Proposta de Resolució (PR) en la que també demanaran iniciar un procés participatiu “al més ampli i transversal possible” per a la redacció d’aquest nou projecte, establint un calendari que permeti la seva redacció i aprovació definitiva fixant la tardor de 2018 com a límit de la seva presentació.\nCarles Vega, President del Grup Municipal recorda que la Paeria va signar la Carta de Ciutats Educadores l’any 1990 i Lleida forma part de l’Associació Internacional de Ciutats Educadores (AICE) des d’aquell mateix any. A més, el gener de 2016, Lleida fou escollida Ciutat Coordinadora de la Xarxa Estatal de Ciutats Educadores per un període de dos anys. “Aquestes dos circumstàncies exigeixen del nostre ajuntament que posi totes les condicions perquè Lleida funcioni, de forma rigorosa i eficient, com a agent educatiu permanent, plural i polièdric, capaç de contrarestar els factors deseducatius, tal com ho defineix la pròpia Carta de Ciutats Educadores”, explica el regidor.\nSegons Vega la base de l’educació va més enllà de l’escola, i les persones estem permanentment en disposició de donar i rebre impulsos educatius capaços de proporcionar-nos tot allò que necessitem per seguir un bon procés de maduració. “Per tant, l’educació s’entén com un repte per al conjunt de la ciutat”, apunta Vega.\nEl regidor considera que per tal d’orientar aquest procés col·lectiu i de ciutat, cal saber quins són els objectius educatius, quines les línies prioritàries i quins els procediments per assolir-ho. “És a dir: cal definir un Projecte Educatiu de Ciutat (PEC)”. El republicà recorda que Lleida en va aprovar un l’any 2007 però que a hores d’ara aquest ja ha quedat obsolet.\nVega descriu que el nou Projecte Educatiu de Ciutat per Lleida requereix implicació per part de tots els agents concernits. “De manera que caldrà que tothom s’hi senti cridat, però assegurant-nos que des de l’Ajuntament s’hi convoca un mínim de col·lectius: no només els i les professionals de l’educació, sinó també mares, pares i famílies; com també representants de tots els sectors econòmics i les organitzacions sindicals; igualment, representants de les diverses àrees municipals, sense oblidar els mateixos grups polítics del nostre Ajuntament”.


ESPACIO & ESPACIO HERRERO - Informació sobre la marca\nESPACIO & ESPACIO HERRERO /\nMarca ESPACIO & ESPACIO HERRERO a Espanya\nInformació sobre la marca ESPACIO & ESPACIO HERRERO amb el nombre M3687210\nLa marca ESPACIO & ESPACIO HERRERO amb el nombre M3687210 va ser sol·licitada el 18/10/2017. Es tracta d'una marca a Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca ESPACIO & ESPACIO HERRERO amb el nombre M3687210 va ser sol·licitada per HERRERO & ASOCIADOS, S.L. mitjançant els serveis de Gustavo Adolfo González Peces.\nRenovació de la marca ESPACIO & ESPACIO HERRERO amb el nombre M3687210\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades per HERRERO & ASOCIADOS, S.L., entre les quals es troba la marca ESPACIO & ESPACIO HERRERO amb el nombre M3687210. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades per HERRERO & ASOCIADOS, S.L. clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades a través de GUSTAVO ADOLFO GONZÁLEZ PECES entre les quals es troba la marca ESPACIO & ESPACIO HERRERO amb el nombre M3687210. Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades a través de GUSTAVO ADOLFO GONZÁLEZ PECES clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a Espanya entre les quals es troba la marca ESPACIO & ESPACIO HERRERO. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a Espanya. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a Espanya.


Imatges i instants: Fotografiar envoltat de gent\nPublicat per Josep Balaguer (Pepet) a 0:43\nJordi Chueca 28 de febrer de 2014, a les 1:38\nRealment Eivissa té llocs fantàstics i també massa gent. Però tu has trobat el moment i la llum oportunes.\nXavier Hita 28 de febrer de 2014, a les 1:45\nBuf Pepet! Una imatge preciosa, realment saber esperar el moment i tindre paciència a vegades té la seva recompensa. La linia de llum coronant els illots m'encanta!\nEsther Bahi f o t o g r a f i a 28 de febrer de 2014, a les 3:46\nTenim la sort de ser uns bitxos raros i gaudim dels millors moments.\nQuantes vegades he pensat que mentre altres estan calentonets al seu llitet és perden espectàcles com aquests.\nBona foto ho vas tenir tot, colors, un bon cel i per tu solet!\nA mi la gent també m'atabala.\nJosep M. Coll 28 de febrer de 2014, a les 7:29\nNo s'ha de donar mai una sessio per perduda moltes vegades et sorpren. La gent son molt pesats sobretot quan es posen al teu costat per fer la mateixa foto.\nvipuchol 28 de febrer de 2014, a les 8:26\nQue guapa Pepet.\nSobre la gent i la mala educació es un ploblema que se vá agrandanr cada vegada més.\nJosep Balaguer (Pepet) 28 de febrer de 2014, a les 9:21\nEi, Jordi! Gràcies per comentar.\nXavier, gràcies per passar. Saber esperar, efectivament, es important, de vegades ens atabalem massa ràpid\nSí, Esther. La gent va marxar tot just quan començava el realment espectacular :-)\nJosep M, més que al teu costat molesta quan et veuen fent fotos i, sense dir res, es posen al davant\nGràcies per la visita, Vicent\nEduard Marquès 28 de febrer de 2014, a les 16:16\nTotalment d'acord, pel cap de Creus on em moc, normalment a l'hora de la bona llum ja no hi queda ningú. La foto té un cromatisme molt ric, la compo també la trobo molt encertada . Quina sort que tens de moure't per llocs tant bonics. Una abraçada\nMarco 28 de febrer de 2014, a les 20:05\nFantástica imagen. Buenos tonos y buen encuadre. Un saludo\nJosep Balaguer (Pepet) 28 de febrer de 2014, a les 22:14\nEduard, tu no et pots queixar de llocs bonics :-)\nGracias por la visita, Marco\nPere Soler 1 de març de 2014, a les 23:07\nBones Dr., li diria que un temps enrere potser la gent si que em feia nosa, actualment, be, no ara mateix clar... li podria ben assegurar que quan fotografia és com si estigués en una altra dimensió, no sento, no veig ningú més que lo que m'interessa.... te cura???\nalp 2 de març de 2014, a les 0:26\nUna estupenda imagen... Muy chula... Un abrazo desde Murcia.\nJosep Balaguer (Pepet) 2 de març de 2014, a les 12:18\nSi Pere, però si es comença a posar per enmig gent o tens darrere un grup de "rastas" picant els bongos com passa a Eivissa crec que no es pot concentrar ni el més pintat :-)\nAlp, me alegra que te guste, un saludo\nJordi Amela 3 de març de 2014, a les 14:25\nAquí, quan anem a fer marines com que en el 80% de casos es de matí, no hi ha perill de trobar a ningú. Ells s'ho perden, de totes maneres millor així.\nJosep Balaguer (Pepet) 3 de març de 2014, a les 16:05\nSí, Jordi, tens raó. A Eivissa al matí tampoc trobes ningú. Bé, excepte a l'estiu que, de vegades, trobes a algun guiri dormint la mona :-)\njcarles 7 de març de 2014, a les 23:44\nAmen (sobre les paraules del company fotògraf).\nI Amen sobre el teu comentari de la gent. Jo m'he trobat amb models anònimes i voluntàries que no dubtaven ni un segon en instal.larse al centre del fotograma en una coneguda platja de Galícia. Llàstima que poguessin ser ma mare o ma padrina :D\nJosep Balaguer (Pepet) 8 de març de 2014, a les 9:05\njcarles, la bellesa no té edat. De totes maneres per això cal anar a aquests llocs en dies i horaris contraris als de la gent. Si bé és cert que hi ha llocs que és impossible.


Benlloc – En marxa nova fase de la renovació del suministre d’aigua\nAhir dimarts 18 de maig van començar els treballs de renovació de la xarxa d’aigües potables dels carrers de Sant Antoni, la plaça del Mercat, el carrer Estrella i el carrer de l’Adjutori, amb un pressupost de vora 50.000,00 euros, el 65% dels quals està subvencionat per la Diputació de Castelló.\nLes obres consisteixen en la substitució de les canonades de subministre d’aigua potable i també de les escomeses. Amb això es pretén acabar amb els talls que experimenta la xarxa de subministre quan es produeixen trencaments de les antigues canonades, que presenten problemes d’envelliment i obstrucció per dipòsits de calç.\nQuan culmine la substitució es podrà incrementar la pressió a tot el poble de tal forma que la part alta del poble tinga un subministre de qualitat.\nAmb aquesta actuació està pràcticament completada la substitució de tota la xarxa. Això però, quedarà per fer la zona del casc antic. En aquest cas la substitició es preveu dintre del projecte de millora integral del nucli històric de Benlloch\nLa Confederació Hidrogràfica del Xúquer neteja el Barranc\nTags: Infraestructures, Millores, Obres públiques, Què passa al poble


L’FC Andorra confirma la crisi amb un nou desastre a Prada de Moles (0-1) - Altaveu el diari digital d'Andorra\nL’FC Andorra confirma la crisi amb un nou desastre a Prada de Moles (0-1)\nEls tricolors completen un partit molt fluix, sobretot en atac, del qual s’aprofita l’Atlètic Llevant per endur-se els tres punts gràcies a un gol de Víctor davant el qual no hi ha hagut capacitat de reacció\n23/02/2020 (13:45 CET)\nSet jornades sense guanyar i tres derrotes consecutives. Ara sí, ja es pot parlar de crisi. L’FC Andorra ha caigut per 0-1 a Prada de Moles davant l’Atlètic Llevant en un dels pitjors partits del conjunt tricolor. Els de Gabri García no han tingut idees en atac i gairebé no han creat perill davant la porteria d’un filial granota ferm en defensa i que ha sabut aprofitar les indecisions dels locals.\nDes d’un primer moment, l’Andorra ha volgut mantenir la seva forma de fer. Joc de possessió, tenir la pilota i no rifar-la. I es pot dir que, almenys al llarg del primer temps ha complert l’objectiu. Amb un però important. Li ha faltat profunditat i no ha estat capaç de transformar aquest control en ocasions. En canvi, el filial granota, més vertical quan tenia l’esfèrica, sí que s’ha apropat amb perill a la porteria de Ratti.\nJa al minut 2’, Ferni ha tingut la primera opció en rematar de cap una falta servida des de la banda dreta. La pilota, afortunadament per l’Andorra, ha marxat desviada. Encara molt més clara ha estat l’ocasió d’Édgar al minut 14. Ha aprofitat una pèrdua de Marchán en camp propi per engaltar un fort xut des de la frontal que el travesser ha repel·lit.\nEls tricolors han tingut més la pilota però no la capacitat de generar perill i ho han pagat molt car\nPer l’Andorra, que després de moltes jornades alineava el trident que tan bon resultat va donar en la primera volta –Ernest, Moha i Musa-, no ha estat capaç de fer-los arribar esfèriques en bones posicions. Només Moha, amb un xut massa innocent, ha provat el porter Cárdenas. Així, després de 45 minuts més aviat ensopits –sent generós- s’ha arribat al descans sense que el marcador s’hagi mogut.\nEls tricolors han entrat desconnectats al segon temps. Amb moltes imprecisions en la sortida de la pilota i les passades, que l’Atlètic Llevant ha aprofitat per arribar amb xuts tímids. Fins que al minut 53, una centrada rassa de Toni Herrero des de la banda esquerra l’ha rematat llançant-se a terra Víctor Ruiz i ha marcat el 0-1.\nEl gol ha deixat molt tocat l’Andorra, incapaç de trobar ja no el gol sinó ni tan sols ocasions per fer-lo. Massa nervis i imprecisions a l’hora de tocar i un rival que ho sabia aprofitar per robar i crear contres perilloses. Fins al 72’ no es pot parlar d’una opció de cert perill, amb una centrada de Riverola que Ernest ha pentinat sense trobar porteria. El mateix destí ha tingut poc després una rematada de Fede a la sortida d’un servei de cantonada.\nEl tram final ha estat un voler i no poder d’un Andorra espès i sense idees. Tot i portar la iniciativa, ha estat incapaç de generar perill davant un filial granota que gairebé no ha patit per mantenir la seva porteria a zero. Només al 89’, Iker, recollint un refús, s’ha apropat a l’empat però ha vist com Cárdenas treia una bona mà per refusar a córner. Ja al descompte, la darrera opció ha estat de Casadesús amb una rematada desviada.\nEl xiulet final ha confirmat que la mala ratxa tricolor ja s’ha convertit en crisi, amb la tercera derrota consecutiva i la setena jornada seguida sense guanyar. I el pitjor de tot, les sensacions. Un joc pobre sobretot en l’àmbit ofensiu que caldrà millorar, i molt, de cara al proper desplaçament al Rico Pérez d’Alacant per jugar contra l’Hércules.\nFC ANDORRA (0): Ratti, Loureior, Gaffoor, Fede, Jilmar, Bover (Casadesús, 68’), Marchan, Andrés (Riverola, 59’), Moha (Iker, 65’), Musa i Ernest.\nATLÈTIC LLEVANT (1): Cárdenas, Rubén García (Monterde, 43’), Eliseo, Víctor Ruiz, Toni Herrera, Arturo, Giorgi, Bernal, Ferni, Édgar (Ontiveros, 70’) i Soberón (Blesa, 79’).\nÀrbitre: Huerta de Aza (Tenerife). T.G.: Moha, Marchán / Rubén García, Blesa i Giorgi.\nGol: 0-1, Víctor Ruiz (53’).\nGabri: “Havíem recuperat sensacions i confiança i ara hem fet un pas enrere”\nEl tècnic de l’Andorra, Gabri García, ha admès estar “preocupat” després de la setena jornada consecutiva sense sumar els tres punts. En especial pel fet que, després d’un partit com el del Vila-real B on “crec que vam estar bé” i amb el qual semblava que “havíem recuperat sensacions i confiança”, ara s’ha fet “un pas enrere”. Sobre el duel, ha destacat que “no ens hem trobat còmodes tot i tenir el control durant fases però sense saber generar perill”. També ha lamentat el fet que el gol granota “ens ha tret l’ànim”. L’entrenador ha apuntat que, al seu entendre, no hi ha hagut “falta d’actitud” en els jugadors però sí “bloqueig i dubtes”.\nPer la seva banda, el migcampista Rubén Bover ha atribuït la situació a "la confiança" i ha afirmat que "quan guanye un partit, tot tornarà a ser com abans". També ha reconegut que "l'equip està fotut" però ha defensat que "hem de seguir units".


Youtube torna a restringir un vídeo sobre els Mossos. – OCTUVRE\nYoutube torna a restringir un vídeo sobre els Mossos.\nOctuvre Social novembre 29, 2021 novembre 29, 2021 Deixi una resposta 1 min llegir\nFa 10 dies vam publicar un vídeo amb una agressió d’un Mosso d’Esquadra. Està investigat per DETENCIÓ IL·LEGAL. Va tenir més de 100.000 visites. Però algú va denunciar el vídeo i YouTube el va restringir. Ho vam explicar amb tot detall aquí.\nAquest passat divendres vam tornar a la càrrega i vam publicar un altre vídeo sobre una agressió injustificada d’un Mosso d’Esquadra a un ciutadà.\nTuit publicat aquest divendres.\nDoncs bé: aquest migdia hem tornat a rebre un missatge de YouTube que ens comunicava que també restringia l’accés a aquest nou vídeo.\nÉs evident que, com a societat, tenim sobre la taula un debat enorme sobre el poder de les grans plataformes per restringir la lliure circulació de la informació. Mentrestant, però, ens toca defensar-nos.\nPer això, en aquest enllaç podeu trobar l’arxiu del primer vídeo, titulat “Senyor Trapero: he de tenir por de fer aquest vídeo?”\nEn aquest altre enllaç hi ha el vídeo que ens han restringit avui, titulat [[[ VÍDEO INÈDIT ]]] 4 jutges protegeixen agressions de Mossos.\nYouTube diu que les denúncies són anònimes. El que està clar és que al denunciant li molesten les nostres denúncies i que la gent vegi el comportament inacceptable de certs Mossos d’Esquadra.\nNosaltres no ens cansarem i seguirem denunciant. Comptem amb vosaltres per trencar el silenci que volen imposar. Podeu penjar l’arxiu on creieu oportú i compartir-lo amb qui creguis que pugui estar interessat.\nPost Anterior Llegeix\tYouTube censura Octuvre\nSegüent Post Llegeix\tCorreus d'Albano


Una comunicació científica sobre el projecte Teleúlceres, que desenvolupen conjuntament professionals de l’Institut Català de la Salut (ICS) i de la Fundació Althaia, ha estat guardonada amb el Primer Premi en Comunicació Oral, en el XXV Congrés Nacional d’Infermeria Vascular i Ferides. Es tracta d’un projecte que busca millorar la qualitat assistencial que es dóna als pacients amb úlceres mitjançant l’ús de les tecnologies de la informació i la comunicació (TIC), cosa que ha permès atendre els pacients en el seu domicili mateix o en el seu centre d’atenció primària, en lloc de fer-ho a l’atenció hospitalària, i ha aconseguit reduir el temps d’espera per a la resolució de consultes en aquesta matèria. El treball va ser defensat per la infermera gestora de casos de cirurgia vascular i experta en ferides cròniques d’Althaia, Ascen Navarro.\nTeleúlceres és una consulta virtual, atesa per infermeria, on es visiten per via telemàtica pacients amb ferides cròniques que presenten algun problema o complicació i que, habitualment, es deriven a l’atenció hospitalària. Els professionals d’infermeria d’atenció primària fotografien la lesió i envien la imatge digitalitzada, juntament amb la història clínica del pacient, a la infermera gestora de casos experta en úlceres d’Althaia a través del sistema informàtic utilitzat a l’atenció primària (l’Estació clínica d’atenció primària [ECAP]). La infermera revisa el cas, en fa una valoració i, mitjançant el sistema informàtic, respon al professional d’infermeria d’atenció primària, enviant-li les recomanacions pertinents de maneig i seguiment de la lesió i detallant-li el pla terapèutic que li recomana que segueixi.


Setembre | 2013 | El gust del món. Tots cuinem!\nConfuci, la temporada, la qualitat i els condiments\nConfuci (551-479 aC.). mireu ue opinava i recomenava del menjar, ara fa 2500 anys, el que encara anem dient i fent pedagogia, increïble!\n… res prohibeix que mengis arròs de la millor qualitat, i que la carn sigui picada molt fina, …no s’ha de menjar els aliments ni molt cuits, ni molt crus, ni coses fora de temporada, …ni cap plat que no estigui ben condimentat, …el vi es pot beure el que es vulgui, mentre no provoqui desordres. Confuci, Analectes, L. X, 7-8\nConfuci, és el filòsof fundador del confucianisme, basat en l’harmonia social, l’ètica i la necessitat de practicar les virtuts morals bàsiques. Mai no va escriure res i les seves ensenyances van ser recopilades posteriorment pels seus deixebles en les Analectes.\nPosted on 24 Setembre 2013 | Deixa un comentari\nSota el nom de pebre coneixem especies diverses i no totes són de la mateixa família, els més coneguts són els del gènere piper, és una de les especies més utilitzades del món.\nEl pebre procedeix de la costa Malabar al sud de l’Índia, la trobem citada 1000 aC. en la literatura sànscrita. Va ser introduïda al mediterrani pels grecs al s. III aC. En el llibre de cuina romà De Re Coquinaria d’Apici, del s. I, el 90 % de les receptes porten pebre, els romans feien servir dos tipus de pebre el Piper nigrum i el Piper longum.\nEL pebre és molt versàtil, es pot fer servir abans de coure, mentre coem i desprès de coure. S’utilitza per a tota mena de plats. Té un gust molt picant, i penetrant. És millor picar-lo al moment de fer-lo servir, perquè és molt volàtil i perd potència.\nDepèn del país d’origen és d’una qualitat o d’una altra, com la majoria d’ingredients, hi ha pebres cinc estrelles i pebres que no valen gaire.\nEl pebre negre és recol·lecta al Brasil i Indonesia (varietat Lampong) entre l’agost i setembre; el de l’Índia (varietat Malabar) entre gener i febrer; el de Malaia ho fan d’abril a juny i la varietat de Muntok, de l’illa de Bangka, entre juny i juliol. Els pebres, com qualsevol ingredient comestible passa controls, i al passar fronteres, moltes vegades, és retinguda per estar contaminada amb bacteris i/o fongs.\nSegons el moment de la recol·lecta i segons el tractament que rep trobem: pebre negre, blanc i verd, tots ells són fruits del mateixa planta enfiladissa que trepa per l’arbres fins a 100 metres, en zones molt humides, amb llum indirecta i plujoses, actualment hi ha moltes zones del món amb cultius extensisu de pebre, encara hi ha zones que es recol·lecta a ma i és una feina molt dura, pels insectes i xafogor:\nPebre blanc, es cull quan el fruit es madur i de color molt vermellós, es submergeix en aigua salada, se li retira la primera clofolla (pericarpi) i es deixar assecar.\nPebre negre, es cull just quan començar a madurar i es deixa assecar.\nPebre verd, un cop collit es posa en adob amb aigua i sal. El trobem al mercat en salmorra, sec-deshidratat i també liofilitzat.\nHi ha moltes altres varietats de pebres del gènere piper\nPEBRE CUBEBA, Piper cubebaProcedent d’una liana de Java, Indonèsia. Les baies són similars al pebre negre, amb una petita cua. Al interior conté una petita llavor.Té el gust fresc, acidulat i amb tocs de pi i de sàlvia. Introduïda a Europa medieval pels àrabs, a través de les rutes de la seda. Desapareix del receptari Europeu al s. XVII.\nPEBRE LLARG, Piper longumProcedent de l’Índia. Aquest pebre va ser molt valorat pels grecs i romans, és una de les primeres espècies que va arribar a Europa. El seu gust és aromàtic, amb tocs de canyella, més picant que el pebre. S’utilitza sencer per donar gust a sopes i salses i també en pols.\nPEBRE LOLOT, Piper lolotS’utilitza només la fulla, molt perfumada sobretot quan es posa a les brases i passa el seu aroma als aliments, normalment fa de embolcall en la cocció de carns a la cuina vietnamita.\nPEBRE BETEL Piper betelNo s’utilitza a la cuina, la fulla és un estimulant i conté un alcaloide.La palmera Areca catechu, també s’anomena Betel. El seu fruit picat amb cal, barrejat amb canyella i altres espècies, s’embolcalla amb les fulles de betel (piper betel) i es mastega, les dents es tenyeixen de vermell, és una practica que fa principalment la gent gran i té un sentit social, màgic i medicinal. Originari de la Polinèsia i va passar a Zanzibar, Madagascar, Índia i Malàisia.\nPEBRE VOATSIPERIFERY Piper borbonensePebre de Madagascar. Gust frec i picant, amb notes florals i cítriques. Acompanya bé el porc i el xaMolt semblant al Piper cubeba i a vegades se’ls confon.\nEspècies amb més d’un gust\nHi ha especies que tenen un gust propi molt pronunciat, com la vainilla o la canyella, un plat que en porti, ho detectem de seguida, altres en canvi tenen molts gustos barrejats i perfumen el menjar d’una manera més matisada:\nLes baies Wu Wei Zi, Schisandra spp., una planta mil·lenaria, forma part de la farmacopea xinesa i també s’utilitzen a la cuina. Les baies tenen 5 gustos són alhora dolces, agres, salades, amargues i picants, perfumen el menjar d’una manera molt matisada.\nLa espècia nigelle, Nigella sativa, té un perfum, entre la pastanaga, l’orenga, el pebre i la llimona, s’utilitza molt a la cuina africana i també a Índia. Les trobem espargides per damunt dels chapatis, un dels pans de l’Índia, i tot sovint en les verdures.\nEl pebre de Jamaica, Pimenta officinalis, el seu gust recorda als clavells de girofle, la nou moscada i la canyella els anglesos li diluent totes les espècies.\nLa llavor del paradís, Aframomum melegueta, el seu gust és entre el pebre, el celiandre i el cardamom, molt utilitzada a les cuines africanes, aquí la trobem citada als llibres medievals.\nEntredre d’espècies i les intereccions entre elles no és fàcil, moltes no ens arriben i per tant no les podem tocar, olorar, ni tastar, …\nEl rebost s’amplia, el viatge d’ingredients entre continents\nPosted on 9 Setembre 2013 | Deixa un comentari\nUna de les característiques més importants de les cuines del món, és la seva permanent evolució, aquesta pot valorar des de varis aspectes, un cabdal és la incorporació de nous ingredients. Viatgers y mercaders de totes les èpoques han anat i vingut carregats de productes d’un lloc a l’altre.\nLa flota fenícia (1200 aC.) va ser la primera que va navegar pel mediterrani, i abans que els grecs, van fer grans rutes comercials que els van portar per tota la Mediterrània, així com a llocs molt més llunyans, com Irlanda. Van viatjar per les costes africanes, van vorejar el continent fins al golf de Guinea, amb el seu afany d’exploradors va anar juntament amb la seva xarxa comercial, van fundar nombroses colònies. Cartago, va ser creada pels fenicis IX aC La invenció de l’escriptura la devem a ells i sabem que van desenvolupar un sistema de pagament bancari molt elaborat, basat en l’oferta i la demanda, així fabricaven més o menys, i variaven el preu a les seves mercaderies, segons les necessitats. Van comerciar amb productes de la seva cultura i de d’altres, ells van fer arribar peces egípcies y micèniques a llocs molt remots. Juntament amb el seu comerç anaven les espècies, el vi, l’oli i altres productes, com les salaons i proveïen a totes les seves colònies. Els grecs, van ser grans comerciants i van fundar moltes ciutats a la mediterrània, com Roses o Marsella, el rei macedoni Alexandre Magne (segle IV aC.) va obrir noves vies de comunicació i va fundar més de 70 ciutats, camí cap a l’Orient, moltes de les quals després van ser parada de la ruta de la seda i de les espècies.\nEls mercats són uns dels primers enclavaments d’intercanvi que hi va haver, estan descrits des de les primeres civilitzacions i des de que l’home ha deixat escrita la seva història, però se sap que van ser lloc d’intercanvi molt abans en el neolític. Els mercats actuals de les nostres ciutats han crescut en moltes ocasions, al mateix lloc on antany hi havia mercats a l’aire lliure, una activitat molt documentada a la nostra zona des de l’època medieval. Però la xarxa de distribució d’aliments ja va ser una de les prioritats dels romans. A Roma s’han trobat molts mercats i botigues de queviures, l’any 30 aC. hi havia 300 fleques. Al mercat de Trajà de Roma, era un gran mercat central, des d’on redistribuïen els aliments cap als altres mercats, allà arribaven els productes procedents de tot l’Imperi; ocupava un espai molt gran cobert amb diversos carrers i amb sis plantes, en forma de galeries, amb un passadís central i on hi havia botiga al costat de l’altra. En les plantes superiors venien els productes secs i curats; podien trobar pernils de la Cerdanya, oli d’Hispania, vi de Tarragona, pebre de l’Índia o cereals d’Egipte. En la planta baixa els productes frescos, els peixos podien comprar vius, procedents de vivers o capturats i mantinguts vius en aigua. Se sap que els vaixells romans transportaven ostres vives des de Barcelona, les posaven en cistells ben lligats, lligats en els laterals dels vaixells i anaven submergides en l’aigua durant tot el trajecte. Els romans dedicaren intensament al comerç, gràcies a la xarxa de comunicacions que van crear, van unir les diferents províncies. Van ser uns dels pobles més grans introductors i difusors de productes d’una zona a una altra del seu imperi. Es podria estudiar la ruta del vi, del vinagre, del gàrum, dels cereals, dels embotits, de les panses i prunes seques, de les espècies o de l’oli i aniríem d’un port a un altre, d’una província al mercat d’una altre. Però a més, introduïren molts arbres fruiters i moltes plantes. És en el seu temps que s’estengueren les varietats de poma per tota Europa i que començaren a cultivar els cirerers, els albercoquers, els presseguers, els magraners, moltes varietats d’enciams i de carbasses. Introduïren, entre altres, els melons i les síndries procedents d’Àfrica. La llista és molt llarga i molts dels productes que ells introduïren, la cultura popular ho desconeix i en fa responsables als àrabs, que vingueren uns quants segles més tard a l’època medieval.\nEls àrabs van ser els grans introductors de productes procedents d’Àsia, a través de les diferents rutes de la seda, van portar teixits, fustes i pedres precioses del llunyà Orient i amb ells van arribar noves espècies i nous sabors, es va introduir a la cuina europea la nou moscada, el macís i el clau d’espècia. Va arribar el sucre, que si bé ja era conegut pels grecs, no va ser fins a aquesta època que es va incorporar al receptari i a poc a poc va anar substituint la mel com a dolçor. Hi va haver una gran millora i creixement de la producció agrícola, van instal·lar un nou sistema de regadiu, diferent del romà, van introduir les sínies, que van permetre un gran desenvolupament de les extensions d’horts, amb ells es van començar a conrear albergínies, espinacs i arròs. Va representar un gran desenvolupament d’arbres fruiters, van augmentar les plantacions de pereres, pomeres, cirerers, figueres, nespres, presseguers, castanyers i van introduir els cítrics.\nHan viatjar des del continent americà a tot el món: l’alvocat, el cacau, el blat de moro, el gall d’indi, les mongetes, els moniatos, les patates, els pebrots, la pinya, els tomàquets i la vainilla. Cada un d’aquest ingredients va tenir un procés d’incorporació divers, en el temps i en la cuina. A part, hi va haver altres plantes americanes que van provocar un canvi històric molt important i en molts aspectes, van venir noves medecines i drogues: la quina, el tabac i la coca, noves fustes, com la caoba; nous colorants, tints i dissolvents, com el tint anyil, color indi, obtingut de l’arbre palo del Brasil, molt més econòmic que extreure’l de les closques de certs mol·luscs, va arribar també el cautxú i una nova jardineria, les figues de moro i atzavares passaran a formar part de la vegetació mediterrània.\nAl mateix temps els europeus, que van anar a Amèrica, volien reproduir l’alimentació d’Europa i varen portar cap allà: arròs, porcs, bous, ovelles, cabres, cavalls, ases, gallines i aclimataren plantes com la canya de sucre, el cafè, l’olivera i la vinya. A Filipines, els productes americans: tomàquet, patata, blat de moro i el xile, van arribar-hi a través de al colonització espanyola i es van introduir a la seva cuina.


Ebri Knight i La Raíz apleguen més de 10.000 persones a La Copa - Diari de Girona\nEbri Knight i La Raíz apleguen més de 10.000 persones a La Copa\nOques Grasses, Animal i l'Orquestra Diversiones també reuneixen milers d'espectadors\nImatge del concert de La Raíz, el més multitudinari de La Copa d´enguany, tot i el mal temps Artur Gavaldà\nEl segell musical reivindicatiu d'Ebri Knight i La Raíz va aconseguir omplir La Copa amb més de 10.000 persones la nit de dissabte en la que va ser la nit més multitudinària de barraques, tot i el mal temps que feia. Altres nits van reunir entre 6.000 i 10.000 persones. Són els concerts d'Oques Grasses i Animal i el de Teràpia de Shock i l'Orquestra Diversiones. L'espai de l'escenari de Sant Feliu ha rebut un total 8.000 persones i va registrar el seu màxim amb els concerts de Paula Valls i Ramon Mirabet i Joana Serrat i Xarim Aresté.\nAquestes són algunes dades que va fer públiques ahir l'Ajuntament de Girona, per deixar constància de la bona resposta a la programació de les Fires de Sant Narcís.\nPel que fa als actes populars, cal destacar la bona rebuda de la Carpa Domo, ubicada a la plaça del Mercadal, amb un 60% d'ocupació que representa unes 700 persones que han visitat els muntatges que s'hi oferien i els espectacles de foc, tant la Lluminària de Fires, com el correfoc del dissabte 29, que va tenir una afluència de 3.000 persones. El pregó a càrrec dels Marrecs de Salt del divendres 28 i la Diada Castellera del diumenge 30 van omplir de gom a gom la plaça del Vi. La pujada del pilar de 4 a la Catedral, i la cantada d'havaneres, amb una afluència de 1.000 persones a cada acte; la baixada d'andròmines, amb un total 14 andròmines i de 140 participants, i els espectacles de titellles que han registrat un 90% d'ocupació, han estat els altres actes més concorreguts de l'edició d'enguany de Fires, segons va explicar la regidora de Fires, Eva Palau.\nL'alcaldessa, Marta Madrenas, va remarcar que la dinamització econòmica també queda palesa amb l'augment de volum de negoci i visitants de la Fira de Mostres i l'increment de facturació en un 5% dels firaires de les atraccions.\nRespecte als firaires, Madrenas va reiterar el que ja va avançar el regidor de Paisatge i Hàbitat Urbà, Narcís Sastre, fa setmanes en una reunió amb els veïns de la Devesa. La majoria de vehicles prescindibles dels firaires l'any vinent no seran a l'interior del parc. Se'ls buscarà un espai alternatiu. Els vehicles que serveixen d'habitatge estaran «a mitjà termini» en una zona amb instal·lacions adients.\nInvestiguen una agressió sexual . Girona


L'home apunyalat a Olot es troba estable i fora de perill - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a L’home apunyalat a Olot es troba estable i fora de perill\nL’home ferit per arma blanca la matinada del passat dissabte 7 de gener, continua estable dins la gravetat però ja fora de perill, i en principi no es tem per la seva vida. El presumpte agressor, a qui se li han decretat dues temptatives d’assassinat, declararà els propers dies per un delicte de violència de gènere, ja que se sospita que l’atac anava dirigit contra la cunyada del ferit i exparella del sospitós. OLOT TELEVISIÓ ha pogut parlar amb Jordi Coma, advocat del presumpte agressor, que ha informat sobre la situació processal del cas.\nL’home agredit per arma blanca la setmana passada a Olot continua estable dins la gravetat a l’Hospital Josep Trueta de Girona, però fora de perill. La seva declaració resultarà clau per al procés d’instrucció del sospitós de l’agressió, a qui se li imputen dues temptatives d’assassinat. Així ho ha explicat a OLOT TELEVISIÓ Jordi Coma, que exerceix la defensa del presumpte agressor.\nJordi Coma ha tingut ocasió de visitar el seu defensat, que es troba reclòs preventivament a la presó del Puig de les Basses de Figueres. El sospitós declararà en els propers dies al jutjat d’instrucció i de violència domèstica número 1 d’Olot per un delicte de violència de gènere contra la seva exdona.\nUn cop instruïdes les primeres investigacions sobre els fets del que va passar la nit de divendres a dissabte 7 de gener a l’habitatge del carrer Santiago Russinyol d’Olot, la policia científica analitzarà les proves grafològiques, dactilogràfiques i biològiques que el sospitós va autoritzar a donar voluntàriament durant la seva declaració en seu d’instrucció, per tal de comparar-les amb les mostres trobades en el lloc dels fets, així com les que puguin haver-hi a la roba que el sospitós duia aquella nit i que la policia va trobar a la casa del presumpte agressor. El resultat de les proves es coneixerà en els propers mesos.\n– El ferit per arma blanca en defensar la seva cunyada d’un atac del seu exmarit continua molt greu al Josep Trueta\n– La magistrada del Jutjat número 2 acorda presó provisional i sense fiança per al sospitós d’apunyalar un home a Olot


CiU lamenta l'absència de Carod en l'enterrament de Vicenç Ferrer - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 22 de Juny de 2009. 18:13h.\nEl Govern envia la viceconsellera d'Afers Exteriors\nRoser Clavella, amb José Bono i la vídua de Vicenç Ferrer\nLa diputada de CiU al Parlament, Anna Figueras, creu que el vicepresident del Govern, "com a màxim responsable de la política de cooperació, hauria d’haver assistit a l’enterrament de Vicenç Ferrer i no delegar aquesta representació en Roser Clavell".\nFigueras, ha lamentat "l’absència del vicepresident del Govern Josep Lluís Carod-Rovira a l’enterrament de Vicenç Ferrer i que la representació de la Generalitat s’hagi limitat a la viceconsellera d’Afers Estrangers, Roser Clavell".\nFigueras considera que “avui era un dia perquè el vicepresident del Govern i màxim responsable de la política de cooperació del Tripartit estigués a l’enterrament per retre homenatge a un dels catalans més universals i a un referent del món de la cooperació”.\nLa diputada de CiU lamenta que “enlloc de fer determinats desplaçaments a l’estranger, Carod-Rovira no hagi valorat la idoneïtat d’assistir a aquest acte de comiat d’un català reconegut mundialment per la seva tasca humanitària en favor de les persones més febles i necessitades”.\n#14 Josep Pere, Granollers, 23/06/2009 - 18:06\nEns pot sortir un nou lider que engresqui al poble, un nou Macià o algú semblant (no si us plau, Carreteros no, no fotem)... Però CIU no, mai mes.\n#13 Josep Pere, Granollers, 23/06/2009 - 18:00\nEs que sempre es igual, aquest de CIU, criticant tan fas com si no fas... Es ven ve que CIU ha sigut la droga utilitzada per Espanya per tindre el poble català adormit, igual que feien el anglesos a la Índia... Ja estic fart del comentaris d'aquesta gent\n#12 Miquel, BCN, 23/06/2009 - 09:40\nEls que el coneixiem li deiem Vicenç.\n#11 nabuco, india, 23/06/2009 - 09:28\nni vicenç, ni vicente, ni vicent. es deia Amapolio\n#10 Fèlix A., Barcelona, 23/06/2009 - 09:02\nA la tomba han posat Vicent. Per alguna cosa deu ser, no? El mateix José Bono, quan fa el seu discurs, es dirigeix a ell com a Vicent.\nPer tant, ni Vicenç ni Vicente!


Entorn - Can Congost\nCanoes i caiacs al llac\nEmocions en cada racó\nEn el nostre entorn podràs viure les quatre estacions, hivern amb esquí, primavera, estiu i tardor amb ràfting, ciclisme, hípica, bolets, trekking i tot tipus de rutes motoritzades.\nÉs l'únic parc nacional de Catalunya. El paisatge és d'alta muntanya amb un impressionant relleu i una gran riquesa de fauna i vegetació. L'aigua, amb gairebé 200 estanys i innumerables rierols, n'és la protagonista.\nEstació esqui Port-Aine\nEstà situada a l’àrea d’influència del municipi de Rialp i Soriguera, al massís de l’Orri i envoltada pel Parc Natural de l’Alt Pirineu, fet que permet gaudir de la natura i els paisatges exuberants. El punt més alt és el pic de l’Orri, amb 2.440 m, que esdevé un mirador únic del Pirineu des d’on podeu albirar des del Puigmal fins al Turbó aragonès, passant per la pica d’Estats, sostre de Catalunya, amb 3.143 m.\nL’orientació nord del 95 % de les pistes en ... més info\nL’orientació nord del 95 % de les pistes en forma d’olla i els frondosos boscos de pi negre permeten gaudir d’una excel·lent qualitat de neu durant tot l’hivern.\nL’estació disposa de gairebé 27 km de pistes i 800 m de desnivell aptes per a tots els nivells i tipus d’esquiadors o surfistes de neu.\nQuant als serveis, amb parc lúdic d’aventura, centre de raquetes de neu, botiga, lloguer de material, escoles d’esquí, terrassa-solàrium, cafeteria i restaurant panoràmic. Port Ainé és també reconeguda pel seu snowpark.\nEl descens en ràfting és una de les activitats més emocionants i divertides que et permetran gaudir de les aigües braves del riu Noguera Pallaresa, un dels rius més impressionants del sud d'Europa.\nNo cal tenir cone... més info\nEl barranquisme o descens de barrancs és l'activitat per als amants de la natura que busquen viure una experiència única. Durant l'activitat ens introduirem dins de barrancs excavats a les roques i les muntanyes durant milers d'anys. Superarem diferents nivells i graus de dificultat que ens faran descobrir la gran quantitat de barrancs que es troben al Pirineu de Lleida. Una activitat que també es pot fer en família amb preus econòmics i en la qual sempre s'inclou tot el m... més info\nEl barranquisme o descens de barrancs és l'activitat per als amants de la natura que busquen viure una experiència única. Durant l'activitat ens introduirem dins de barrancs excavats a les roques i les muntanyes durant milers d'anys. Superarem diferents nivells i graus de dificultat que ens faran descobrir la gran quantitat de barrancs que es troben al Pirineu de Lleida. Una activitat que també es pot fer en família amb preus econòmics i en la qual sempre s'inclou tot el material tècnic necessari.\nLloguer de canoes i caiacs al llac\nEl lloguer de canoes i caiacs individuals, dobles, triples i quàdruples es realitza al llac de la Torrassa a la Guingueta d'Àneu (Valls d'Àneu, Pirineu). Les activitats que es realitzen al llac de la Torrassa són per practicar-les per lliure, en família, amb amics o en parella.\nI a l'estiu per als més petits, tenim una zona de jocs amb in... més info\nAquesta activitat va dirigida als amants de les noves experiències. Un primer contacte dins el riu utilitzant un caiac per aprendre a moure'ns en el riu. Una activitat fàcil, divertida i gens complexa, que inclou instructor. El caiac immersió és el primer pas per introduir-se a el món de l'caiac i totes les seves modalitats. Aprendrem a virar i desplaçar-nos en un mitjà natural i salvatge com és el roo Noguera Pallaresa d'una forma fàcil i segura.... més info\nAquesta activitat va dirigida als amants de les noves experiències. Un primer contacte dins el riu utilitzant un caiac per aprendre a moure'ns en el riu. Una activitat fàcil, divertida i gens complexa, que inclou instructor. El caiac immersió és el primer pas per introduir-se a el món de l'caiac i totes les seves modalitats. Aprendrem a virar i desplaçar-nos en un mitjà natural i salvatge com és el roo Noguera Pallaresa d'una forma fàcil i segura.\nOpen caiac al riu\nPracticar l'open caiac al riu és una activitat mitjanament tècnica per experimentar les sensacions que ens transmet el riu: força, diversió, control, intensitat, sensacions a flor de pell ... amb un caiac inflable individual més estable que els caiacs tradicionals.\nUna experiència única per viure de manera individual, on cadascú controla en tot moment la direcció de la seva embarcació, dirigida per guies professionals. Per a aquesta activitat pots triar diferents trams segons la intensitat del riu i de matí o ... més info\nUna experiència única per viure de manera individual, on cadascú controla en tot moment la direcció de la seva embarcació, dirigida per guies professionals. Per a aquesta activitat pots triar diferents trams segons la intensitat del riu i de matí o tarda.\nSi busques sensacions extremes i emocions fortes, l’hidrospeed és l’activitat que estaves buscant. Una activitat exclusiva i personalitzada on s’interactua al cent per cent amb el riu i la seva intensitat. Consisteix en deslliçar-nos pel riu amb un “trineu d’aigua” i nadant amb la finalitat de propulsar-nos i dirigir-nos cap on volem, seguint la línia que ens marca el riu i el monitor. És necessari un mínim de forma física. Aquesta activitat es pot realitzar tota la temp... més info\nSi busques sensacions extremes i emocions fortes, l’hidrospeed és l’activitat que estaves buscant. Una activitat exclusiva i personalitzada on s’interactua al cent per cent amb el riu i la seva intensitat. Consisteix en deslliçar-nos pel riu amb un “trineu d’aigua” i nadant amb la finalitat de propulsar-nos i dirigir-nos cap on volem, seguint la línia que ens marca el riu i el monitor. És necessari un mínim de forma física. Aquesta activitat es pot realitzar tota la temporada de riu.\nEl Congost de Mont-rebei és un congost format pel riu Noguera Ribagorçana al seu pas per la Serra del Montsec, la qual travessa de nord a sud. Està situat entre les comarques de la Ribagorça (Aragó) i el Pallars Jussà (Catalunya) i es pot arribar-hi caminant des de diferents punts, encara que l'accés més popular és el de "La Masieta" un camí excavat a la roca permet recórrer tot el congost a la vora del precipici i obtenir vistes de gran bellesa Des de 1999 al Congost de Mont-rebei està protegit i gestionat per la Fundac... més info\nEl Congost de Mont-rebei és un congost format pel riu Noguera Ribagorçana al seu pas per la Serra del Montsec, la qual travessa de nord a sud. Està situat entre les comarques de la Ribagorça (Aragó) i el Pallars Jussà (Catalunya) i es pot arribar-hi caminant des de diferents punts, encara que l'accés més popular és el de "La Masieta" un camí excavat a la roca permet recórrer tot el congost a la vora del precipici i obtenir vistes de gran bellesa Des de 1999 al Congost de Mont-rebei està protegit i gestionat per la Fundació Catalunya - la Pedrera.\nReserva ara i obtindràs un 10% de descompte en allotjament i un 10% en restauració


Coordinació i presentació de la Desfilada de moda del MAB a la festa del porc i la cervesa de Manlleu - Marketing per tu\nHomeComunicació, Comunicació, CoordinacióCoordinació i presentació de la Desfilada de moda del MAB a la festa del porc i la cervesa de Manlleu\n2018 Delivered to Associació de Botiguers de Manlleu (MAB)\nAquest any tornem a col·laborar en la coordinació i presentació de la Desfilada de moda de tardor, organitzada pel MAB, en el marc de la Festa del Porc i la Cervesa de Manlleu. Estem preparant un espectacle, amb una temàtica sorpresa, que pretén fer passar una estona entretinguda i divertida a tots els assistents i mostrar les noves tendències en roba i complements.\nEls comerços participants, que presentaran les noves propostes per aquesta tardor / hivern 2018-2019, són Gelsa, Passarel·la, Mussi Patchork, Albina Moda Dona, i Cotilleria Arboix ; hi haurà desfilada de gossos a càrrec de Vetxarxa Manlleu, i les actuacions de música, ball i dansa de l’escola Off Broadway.\nL’organització d’aquestes desfilades implica presentar idees per la temàtica i posada en escena de l’esdeveniment, i tasques de coordinació i comunicació entre tots els comerços participants per tal d’establir l’ordre més dinàmic i atraient possible, el control del temps, els principals trets de cada negoci i de cada col·lecció a presentar, les cançons més adequades en cada cas, i l’assaig final per tal que es pugui tenir una visió global de tot.\nLes desfilades, s’emmarquen dins d’una cita ja tradicional a Manlleu en la que es poden veure i degustar els productes més típics de la zona, així com observar la matança del porc, l’elaboració d’embotits artesans, o tastar diverses cerveses.\nL’acte tindrà aproximadament una hora i mitja de durada, i es farà el dissabte 6 d’octubre a les 20:30 hores, i cada comerç està preparant una posada en escena molt especial, mostrant les principals tendències d’aquesta tardor-hivern, amb models de totes les edats i sorpreses per tots els gustos.\nUna vegada més la renovada Plaça Fra Bernardí serà l’escenari principal d’aquestes desfilades del porc i la cervesa que s’estan convertint en tot un clàssic de les activitats de Manlleu, una cita ineludible que ni grans ni petits es poden perdre.\nTags:\tMABpresentació desfiladesDesfilada de ModaDesfilada de Moda de ManlleuFesta del Porc i la CervesaPresentacióCoordinacióSpeaker