Debats historiogràfics – El Blog d'Harca\nTag Archives: Debats historiogràfics\nSis anys. Aquest és el temps que s’ha escolat entre la meua primera participació a l’International Medieval Meeting de Lleida i la segona. Sis anys donen per a molt, o per a poc, segons es visquen. El ben cert és que moltes coses han canviat des d’aquell llunyà 2011. Altres, afortunadament, no. El més radical de tots els canvis per a mi és, sens dubte, la manera de participar-hi. Si el 2011 era un més entre els participants, ara, al 2018, he pogut col·laborar en Continue reading →


Meliana finalitza les dos fases de remodelació de l'edifici consistorial\nAmb una inversió total de 83.000\nObres de l"Ajuntament de Meliana.\nL'Ajuntament de Meliana ha executat, amb un cost d'uns 83.000 , les dos fases de remodelació previstes en diferents dependències administratives de l'edifici consistorial. A l'inici d'enguany, es van finalitzar les obres en la zona d'entrada a l'edifici per tal de millorar-ne l'accessibilitat, i també els banys de l'entrada amb la mateixa finalitat. Alhora, es remodelava tota la zona dreta de la primera planta on es troba l'àrea de treball de Personal: dos despatxos, una zona àmplia d'atenció i de treball i l'arxiu del departament. També es va acabar de pintar la torre i part de la façana de l'edifici. En esta primera fase, es van invertir uns 55.000 \nAra, aprofitant les vacances d'estiu, com explica l'alcaldessa accidental i regidora de Personal, Maria Pilar Asensio, "hem executat les obres de l'àrea administrativa de la planta baixa, amb la finalitat de facilitar-ne l'accessibilitat i guanyar espai de treball de cara a la implantació de l'administració electrònica al llarg de la tardor i l'hivern que ve". Així, s'ha actuat al mostrador de recepció i, a l'interior, s'ha guanyat un nou espai de treball amb la supressió d'un magatzem. S'ha millorat la il·luminació, la retolació i s'ha guanyat en imatge corporativa. També s'ha fet una millora a l'ascensor. En esta segona fase s'ha fet una inversió d'uns 28.000 .\nInterior de l"edifici consistorial.\nAlfafar presenta La casa Consistorial dAlfafar, historia i arquitectura\nLAjuntament se suma a l'acte d'Amnistia Internacional en favor de l'acolliment de refugiats\nAïgues de Sagunt ejecuta una de las fases más importantes del proyecto de sectorización en la rotonda del cruce de Fausto Caruana y la CV-320


500 dies (Antoni Riera)\n4 min. 22/02/2019 19:41\nL’Estat espanyol ha duit a la barra els membres del Govern de Carles Puigdemont que no varen exiliar-se, a més de la presidenta del Parlament de Catalunya d’aquell moment, Carme Forcadell, i de Jordi Cuixart, president d’Òmnium Cultural, i de Jordi Sánchez, president de l’Assemblea Nacional de Catalunya.\nAquests dos darrers fa ja prop de 500 dies que romanen a la presó, primer a Soto del Real, sota les urpes del tenebrós govern de Mariano Rajoy, i ara a Lledoners, gràcies a la magnificència misericordiosa del govern socialista de Pedro Sánchez. 500 dies a la presó sense judici previ per a dos homes que han posat sempre a la mateixa altura el dret a decidir i la via pacífica. Dos homes independentistes. Dos homes de pau i de concòrdia. Dos homes de paraula i de la paraula.\nPer més que ja ens n’havíem fet a la idea, no podem deixar d’estar estupefactes i perplexos davant l’escàndol que suposa que aquestes dues persones que feren crides de manera tenaç i constant per assegurar el desenvolupament pacífic i sense incidents de les grans manifestacions entorn de l’1 d’octubre ara estiguin privats de llibertat.\nCom també ens escandalitza que els polítics empresonats ho hagin estat precisament per fer el que tants d’altres no han gosat dur a terme: aplicar el programa amb què guanyaren les eleccions. I alerta, un programa que en cap cas no va ser impugnat per cap instància judicial espanyola.\nÉs enorme, la transcendència del judici que té lloc aquests dies, conduït amb elegància castissa pel jutge Marchena, i secundat per l’actuació gropelluda i maldestra dels fiscals, poc avesats a la capacitat oratòria dels líders catalans. És immensa, sobretot, per a la credibilitat de la presumpta democràcia espanyola, que només pot omplir-se la boca de lleis i constitucions, però no sap donar resposta a l’anhel d’un poble que ja fa temps que malaveja per poder decidir el seu futur.\nLa democràcia espanyola ja ha perdut. Cap casta ni una de violència (llevat de la que ens aplicà la policia espanyola). Cap ànim de violència. Aplicació d’un programa electoral. Un referèndum. I presó. 500 dies de presó. Més d’un any. I exili.\nAra miren de vestir el judici d’una farisaica equanimitat, d’un sentit de la justícia que ens iguala a tots. Però la presumpta democràcia espanyola ja ha perdut. I més que perdrà sigui quina sigui la resolució del Tribunal Suprem i del jutge Marchena.\nEls ciutadans de Catalunya tenen un camí traçat i no sembla que se’n vulguin desviar ni mica. Per la paraula, sí. Pel diàleg, sí. Per la imposició, no. Poc ha fet per canviar res de tot això Pedro Sánchez, adalil de la concòrdia que arribà al Govern per revocar la política repressiva de Mariano Rajoy. El president socialista acorralat entre els qui propugnen la uniformitat i els qui malden per sobreviure com a poble ha convocat eleccions anticipades. Els ingenus diran que es tracta d’una nova oportunitat per a la democràcia espanyola. I tanmateix, pinten bastos per als nostres veïnats. El Partit Popular s’exposa a esmicar-se en mil bocins, corcat per una banda pels liberals espanyolistes de Ciutadans i per l’altra pels neofeixistes de Vox. Podem, la marca blanca del PSOE, sorgida sota el paraigua del 15-M, amb uns inicis assemblearistes i fins i tot àcrates, ha caigut ja en la trampa de l’esquerra espanyola. La unió amb la semiextinta IU ha situat Podem de manera definitiva en un lloc de la forquilla ideològica que fins aleshores havia resultat incert. Marcats, així, i amb les habituals divisions d’aquesta casta de partits, Podem també va a la baixa. Així, el PSOE més feble de les dues darreres dècades podria beneficiar-se de l’atomització del vot i erigir-se en la força més votada, o, si més no, en la que es troba en millor predisposició per liderar un govern que, a hores d’ara, sembla molt difícil que pugui ser configurat per membres d’un sol partit. I ja ho veurem, si després de les eleccions, Sánchez i Casado decideixen traçar plegats el famós cordó sanitari i deixen a un costat Ciutadans i Vox i a l’altre tots els partits que no s’aturen de reclamar més quotes d’autogovern per als seus territoris.\nPoca cosa canviarà el mes de maig a Espanya. Es confirmarà l’ànim repressor de l’Estat amb una sentència que, sigui de la magnitud que sigui, condemnarà a la presó homes i dones de pau, presos polítics. Es confirmarà, també, que hi ha dues maneres de gestionar “el problema català”: amb més repressió, o amb bones paraules. Però de fets, cap ni un.


Uns 60 infants i joves participen al campus de Setmana Santa del Club Tennis Olot - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a Uns 60 infants i joves participen al campus de Setmana Santa del Club Tennis Olot\nLa Setmana santa és també època de campus esportius. A la Garrotxa se n’organitzen un munt, com el del Club Tennis Olot. Durant els dies de festa infants i joves d’entre 3 i 16 anys han pogut gaudir de sessions de tennis enriquidores i a la vegada entretingudes, sempre perseguint dos objectius.\nArnau Fàbrega, responsable i coordinador campus Club Tennis Olot: “En total hi ha participat 63 esportistes, alguns tan petites com l’Ona, la Maria i l’Alèxia, que tenen només 4 anys i que s’estan iniciant a aquest esport. Tot així, tenen molt clar que és el que hi ha vingut a fer”.\nOna, Maria i Alèxia, participants campus Club Tennis Olot: “A banda del tennis, els participants també poden gaudir d’estones de pàdel i provar així altres disciplines, o estones de multijocs a les zona verda i altre parts de les instal·lacions. El campus ja de per si es realitza amb grups petits, però la pandèmia ha fet que fins i tot s’hagin hagut de reduir un pèl més”.\nArnau Fàbrega, responsable i coordinador campus Club Tennis Olot: “Els campus esportius són, doncs, una fantàstica manera d’aprofitar el temps els dies de festa, aprendre i per passar-s’ho bé.\nLa UdG ha coordinat ajudes per a tres estudiants i dos professors des de l’inici de la guerra a Ucraïna\nAquest curs, la Universitat de Girona compta amb 442 estudiants en una situació de mobilitat internacional, entre ells, també sis persones d’origen ucraïnès. Durant els primers dies de la invasió russa a Ucraïna, l’equip rector de la universitat gironina…


El lladre que es va enamorar de la Mona Lisa - Plataforma Blanc i Negre\nAvui dia ens costa de creure, però l’any 1911 la Gioconda no era un quadre especialment conegut. Estava a la vista de tothom en una de les grans sales del Louvre, però tan discretament enmig d’altres obres pictòriques de gran mida, que la majoria de gent no hi parava atenció. Fins i tot alguns diaris, en publicar que la Mona Lisa havia estat substreta, van mostrar la imatge d’un altre quadre per error.\nTot plegat, entre la invisibilitat del quadre a les parets del museu, i el total desencert de la premsa en publicar la notícia, mostra fins a quin punt l’any 1911 la Mona Lisa era totalment desconeguda a peu de carrer.\nPerò qui havia estat prou enginyós i valent com per endur-se el quadre sense ser vist? I com va aconseguir aquesta proesa?\nVincenzo Peruggia, un geni estúpid?\nL’autor del robatori fou Vincenzo Peruggia, un immigrant italià sense gaire formació que havia treballat al museu del Louvre en la neteja i instal·lació de vidres protectors.\nSegons ell mateix va afirmar, fart que els seus veïns parisencs l’anomenessin “macaroni” en referència al seu origen italià, va decidir robar un dels seus quadres per venjar-se dels francesos, que es reien dels immigrants italians mentre veneraven el patrimoni artístic d’aquell país que ell creia robat a través de l’expoli internacional.\nAixí, va escollir un dilluns per a la seva venjança, dia en què el Louvre estava tancat al públic, i va aprofitar els seus coneixements de l’edifici per caminar amb tota tranquil·litat fins a l’habitació on s’exposava el quadre de Leonardo. Allà, entre molts altres obres italianes d’igual valor artístic, va aturar els ulls davant la Mona Lisa, i la Mona lisa li va tornar la mirada a Peruggia amb el seu cèlebre i enigmàtic somriure.\nLlavors, tot de sobte, en Vincenzo va decidir que precisament aquell quadre, aquell petit retrat quasi insignificant entre la multitud d’obres d’art que tenia al voltant, seria el tresor que ell s’emportaria del Louvre i retornaria a Itàlia.\nLlavors va separar el quadre de la paret amb molta facilitat, ja que no hi havia cap tipus de dispositiu de seguretat, i ven avia va desmuntar el marc per quedar-se amb la tauleta de fusta on hi havia pintat el quadre. sorprèn veure amb quanta facilitat va cobrir-lo amb la seva gavardina i, duent-ho sota el braç, va sortir amb total tranquil·litat per la porta del Louvre i se’n va anar cap a casa seva.\nI el robatori va ser un autèntic cop d’efecte. Tota la premsa en parlava, tant francesa com italiana, i la Mona Lisa va passar a ser un quadre totalment invisible a obra d’art universalment reconeguda de la nit al dia.\nI la història d’amor de Peruggia comença precisament aquí. Des d’aquell moment, va conservar el quadre prop d’ell en tot moment, construint un fals fons en un bagul de fusta on la Mona Lisa va reposar durant dos llargs anys. Potser és cert que Vincenzo va escollir el quadre per la seva fàcil maniobrabilitat en ser un retrat de mides reduïdes, però ens costa molt imaginar que, després de conviure amb el quadre tan màgic dins la mateixa habitació, pugui deixar indiferent ningú. Ni tan sols un lladre com Vincenzo Peruggia.\nDes d’aquí no podem aprovar en absolut el seu comportament, però sí la gran enveja que sentim en imaginar-lo dormint a la seva pensió, amb la Mona Lisa com a acompanyant. I ens l’imaginem sopant en la seva petita taula, amb el quadre exposat només per a ell, observant durant llargues hores el seu posat misteriós. Poca gent al món ha conegut la Gioconda tant intensament com ell.\nVal a dir que l’amor a la pàtria de Vincenzo Peruggia va anar acompanyat d’un afany lucratiu, ja que dos anys després va viatjar a Itàlia, el primer que va fer va ser oferir-la a una galeria d’art demanant un preu astronòmic. Poc després, era empresonat i condemnat a una pena molt lleugera de sis mesos de presó.\nI durant un període de temps molt limitat, el lladre va aconseguir el seu objectiu romàntic. EL quadre s’exposà de nou a Florència i altres ciutats italianes, retornant així a la seva pàtria. Molts italians consideraven Peruggia com un heroi, i no pas com un truhà.\nEl llegat de Peruggia\nÉs paradoxal que part de l’èxit contemporani de La Gioconda sigui degut a l’atenció mediàtica que va rebre arran del seu espectacular robatori i desaparició, i sense el cop de mà de Peruggia potser avui dia encara reposaria mig anònimament enmig de la resta d’obres “menors” del Louvre.\nPer tant, és força probable que, sense aquest singular episodi no existiria ni l’òpera Mona Lisa de Schilings -composada quatre anys després del robatori i dos de la reaparició), ni el retrat d’Andy Warhol, ni el Codi da Vinci de Dan Brown.\nNo està malament, per a un “lladregot macaroni” d’orígens humils!\nAquesta entrada s'ha publicat el Dijous, març 19th, 2015 a les 14:16\nTags: art, Da Vinci, gioconda, Leonardo, Mona Lisa, Renaixement, robatori, Vincenzo Peruggia\nGuerra art documental egipte Plataforma Blanc i Negre Nazi Alícia al país de les meravelles indianos literatura Aleix Vives Lewis Carroll bandera WWII dramatúrgia tsar Toni Figuera Segona guerra mundial Verdi Rússia Roma divulgació divorci Hitler Alícia assajos Feminisme pintura rupestre llibre Divulgació històrica col·laboracions Adam i Eva Antilles teatre pista altamira arquitectura John Merrick biografia correspondència Música Masclisme misteri Descobriment Cuba arqueologia Fotografia Indians Alberto Reche Història medicina


Rebuig col·lectiu a la Segona de 24 equips\nDavid, del Racing de Santander, durant un partit | Europa Press\nLa gran majoria de clubs s'han oposat a la proposta de la Federació\nper Redacció 01 d’agost de 2020 12:25\nLa Reial Federació Espanyola de Futbol (RFEF) ha proposat una Segona Divisió de 24 equips per poder permetre que el Deportivo de la Corunya i el Numància puguin mantenir la categoria i compensar la desigualtat de la darrera jornada unificada, que es va veure adulterada pel cas Fuenlabrada. Un cop s'ha fet pública aquesta possible solució, han estat molts els clubs de Segona que s'han queixat, així com la Junta de Extremadura.\nSegons El Partidazo de la COPE, en un primer sondeig serien 16 els equips que s'oposarien a aquesta proposta de Segona amb 24 conjunts. En concret, l'Extremadura i el Racing de Santander, dos clubs que ja havien baixat abans d'aquesta última jornda, han estat molt contundents a les xarxes socials i han arribat a reivindicar una Segona de 26 equips. Pel que fa als extremenys, fins i tot el govern autonòmic ha demanat que no s'implanti aquesta mesura per fer justícia.\nTanmateix, els clubs que en sortirien beneficiats, sobretot Depor i Numància, han manifestat una opinió completament favorable a la proposta de la RFEF. Des de fa dies que els gallecs intenten salvar la categoria als despatxos, sota el hashtag #ÉdeXustiza. Pel que fa als castellans, l'Ajuntament de Sòria ja s'ha posicionat a favor de la Segona de 24 equips. Amb tot, queda clar que els equips només vetllen pels seus interessos i que la solució al cas Fuenlabrada està lluny d'arribar.\nLa Federació proposa una Segona de 24 equips\nEl Racing de la Guía troba una còmica solució al cas del Fuenlabrada


Les ajudes del Programa de Desenvolupament Rural s’incrementen en 3,2 milions d’euros del fons de l’impost del turisme sostenible\n21 de març de 2018Conselleria de Medi Ambient, Agricultura i Pesca\nLes ajudes del Programa de Desenvolupament Rural s’incrementen en 3,2 milions d’euros del fons de l’impost del turisme sostenible NNota Informativa\nJa s’ha concedit el 52,8 % del total de les ajudes del Programa 2014-2020\nLes ajudes del Programa de Desenvolupament Rural (PDR) 2014-2020, que té una dotació econòmica de 146,3 milions d’euros, s’incrementen enguany en 3,2 milions d’euros provinents del fons de l’impost del turisme sostenible. Aquesta dotació anirà destinada a ajudes per a marges, a innovació cooperativa i a agricultura ecològica. Quant a la concessió de les ajudes del PDR per al període 2014-2020, ja s’ha concedit el 52,8 % del total de les ajudes, per un import de 77,2 milions d’euros, i s’ha pagat el 23,2 %, amb una quantia de 33,9 milions. Aquestes són les dades que presentarà la Conselleria de Medi Ambient, Agricultura i Pesca a la reunió anual del comitè de seguiment del PDR, format pels representants del sector agrari, de les administracions autonòmiques i insulars, de la Comissió Europea i del Ministeri d’Agricultura i Pesca, Alimentació i Medi Ambient i que es celebra avui i demà a Eivissa.\nAl comitè també s’hi exposaran les modificacions principals del Programa, com ara la millora de les ajudes a la plantació de fruites seques, a la robotització de la ramaderia i a la innovació en l’àmbit cooperatiu. Es finançarà fins a un 60 % la plantació de fruites seques i es flexibilitzaran els requisits per obtenir l’ajuda, per afavorir la plantació de les variants més resistents a la Xylella fastidiosa. També es flexibilitzaran els requisits per obtenir ajudes per a la robotització de les explotacions ramaderes o les cooperatives, amb l’objectiu, d’una banda, d’assegurar el relleu generacional i, de l’altra, d’afavorir els projectes d’innovació i la comercialització de les cooperatives.\nEn una jornada prèvia al Comitè de Seguiment, els representants europeus i del Ministeri, acompanyats pels responsables de la Conselleria i el Consell Insular, parlaran amb alguns joves agricultors, comprovaran la implantació de mesures contra incendis i visitaran instal·lacions agroalimentàries comunals (formatgeria) pagades amb fons FEADER.\nLa posada en marxa del Pla de Desenvolupament Rural 2014-2020 el novembre de 2015 representà el punt de partida d’un nou programa d’ajudes europeu al sector agrari després que acabàs el PDR 2007-2013 (en què s’invertiren 128.000.000 €). També suposà la possibilitat de sol·licitar ajudes de nou per als agricultors després de dos anys, els darrers de la legislatura passada, de no poder-ho fer per l’absència de convocatòries de les principals línies d’ajuda que afecten el sector: la de joves i la d’innovació.


Josep Tristany i Claret (ERC) - Ajuntament de Cardona\nJosep Tristany i Claret (ERC)\nPrimer Tinent d'Alcalde. Regidor-delegat de Promoció Econòmica, Ocupació, Comerç i Turisme\nNascut a Cardona l'any 1967. Llicenciat en Psicologia (1991) i especialista en psicologia clínica. Màster en gestió clínica en salut mental. Treballa de psicòleg clínic a l'Hospital Sagrat Cor, Germanes Hospitalàries SCJ de Martorell. Exerceix en aquest centre de coordinador de l'Àrea de rehabilitació hospitalària. També es coordinador del centre dia de Berga i de la Llar amb Suport d'aquesta localitat.\nEs presenta per primer cop a les eleccions municipals de Cardona l'any 2011. Ocupa la posició número 2 de la llista d'Esquerra Republicana (ERC) i es nomenat primer tinent d'alcalde durant la legislatura 2011-2015. En aquesta legislatura passa ocupar-se de les àrees de Governació, Administració, Promoció Econòmica i Ocupació.\nL'any 2016 repeteix a les eleccions municipals com a número 2 de la llista d'ERC. Manté la primera tinença d'alcaldia i és nomenat regidor de Promoció Econòmica, Ocupació, Comerç i Turisme.\nHa estat vinculat al Club Futbol Cardona, del qual va ser jugador en les diverses categories del club. Durant els anys 90 va formar part de la junta directiva de la Penya Barcelonista de Cardona. Actualment és soci de l'entitat barcelonista de Cardona i del grup de Teatre El Traspunt.\nTornar a: El Consistori


Els experts identifiquen un nou símptoma del coronavirus que afecta els homes\nS'han verificat diversos casos\nper Redacció 09/03/2021 14:10h\nS'han verificat diversos casos | ISTOCKPHOTO\nA mesura que van passant els mesos de pandèmia, els metges que estan a primera línia lluitant contra el virus van detectant nous símptomes i conseqüències que causa la Covid-19. Encara que des de l'inici es va tractar la malaltia principalment com una síndrome respiratòria, amb el pas el temps ha demostrat que pot tenir altres símptomes en parts del cos com la llengua o fins i tot arribar a provocar la pèrdua de l'olfacte o el gust.\nI la realitat és que els investigadors metges no deixen d'estudiar nous i diferents problemes físics provocats pel virus. Alguns d'ells són realment sorprenents. Encara que pugui semblar estrany, diverses publicacions han confirmat que s'estan analitzant diversos casos de malalts de Covid que haurien patit ereccions involuntàries de fins a 4 hores, en principi, a conseqüència del virus.\nEls dos pacients serien majors de 60 anys i haurien patit aquests episodis de priapisme (erecció sense estimulació sexual) estant ingressats a l'UCI. Un d'ells hauria mort dies després, mentre que l'altre hauria superat la malaltia.\nAquests dos casos han estat analitzats en un article publicat a l''American Journal of Emergency Medicine', on se'n recullen els principals detalls. Per una banda, el primer dels afectats seria un home de 69 anys que s'hauria contagiat a la ciutat nord-americana de Miami l'estiu passat.\nCom explicàvem, la seva evolució de la malaltia no va ser positiva i degut també als seus problemes d'obesitat, acabaria ingressant en estat greu a una Unitat de Cures Intensives de la ciutat de l'estat de Florida. Per tractar d'aconseguir una millora, sobretot dels seus greus problemes respiratoris, els metges el van sedar i el van col·locar cap per avall. Aquesta tècnica és utilitzada per aconseguir que l'aire flueixi de manera més eficient pels pulmons.\nL'home va estar durant 12 hores en aquesta posició. Va ser quan els sanitaris es van disposar a donar-li volta quan es van adonar que tenia una erecció. Al principi, se li va aplicar un paquet de gel per intentar que baixés, però això no va fer efecte. Finalment, després de tres hores d'erecció, es va decidir que era convenient extreure la sang del penis amb una agulla. El membre acabaria tornant a la seva condició normal i l'home no va tornar a patir cap episodi de priapisme, encara que aquest era el pacient que perdia la vida pocs dies després.\nUn segon cas confirmat a França\nLa revista 'Forbes' confirma que el segon cas similar també va tenir lloc l'estiu passat, encara que en aquesta ocasió a la ciutat francesa de Versalles. Aquest pacient era també un home de 62 anys que va emmalaltir de manera greu, havent de ser atès en una UCI.\nA l'home també van sedar-lo i el van connectar a un respirador. Va ser durant un examen físic quan van detectar l'erecció. Durant 4 hores tampoc hi va haver manera que li baixés aplicant-li gel, així que també se li va haver de treure la sang amb una agulla, aconseguint que el penis tornés a estar flàccid. Aquest pacient sí que aconseguiria superar la malaltia dies després.\nEn els dos casos, els metges coincideixen a afirmar que van detectar coàguls en la sang d'aquests pacients. Els científics ja han explicat que aquest és un símptoma derivat del coronavirus i això podria haver provocat que la sang es traslladés al penis provocant l'erecció involuntària.\nMalgrat que tot apunta que aquest símptoma està clarament vinculat amb el coronavirus, els experts encara demanen prudència per considerar el priapisme com un símptoma definitiu de Covid. Criden la comunitat mèdica a estudiar altres possibles casos.\nVols vendre o comprar un immoble? Així està el mercat a Catalunya\nBeus moltes begudes ensucrades o sucs de fruita? Aquesta informació t'interessa


Palma el Vell - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(it) Jacopo Negretti\n30 juliol 1528 (47/48 anys)\n(1518 (Gregorià)) Resting Venus\n(dècada del 1520 (Gregorià)) The Adoration of the Sheperds with a Donor\n(II mil·lenni (Gregorià)) De heilige familie\nTrobada d'Isaac i Rebeca (1520-1525), oli 146,5 x 250,5, Dresden, Gemäldegalerie\nPalma el Vell (Serina, 1480 - Venècia, 1528) va ser un pintor italià de Renaixement. El seu nom vertader era Jacopo Negretti o Jacopo Palma o Jacopo Nigretti, de vegades traduït com a Giacomo o acoblat al seu segon nom: Antonio. Vasari l'anomenà Il Palma.\nVa ser un pintor molt respectat a l'època, segons ho confirmen algunes dades: en primer lloc, només en resta una obra signada, una Mare de Déu conservada a Berlín, cosa que fa suposar que la seua obra fóra més que coneguda; en segon lloc, Vasari l'omple de lloances arribant a dir que «Lionardo da Vinci i Michelagnolo Buonarroti no haurien treballat de manera diferent a ell».\nProbablement va romandre poc a Serina i se'n va anar a la capital, Venècia, que a l'època representava el centre artístic i econòmic de la Itàlia septentrional. El primer testimoni de la seua presència a Venècia data de l'any 1510: una compareixença com a testimoni en un acte notarial.\nAmic i rival de Lorenzo Lotto, va buscar la complaença de mecenes adinerats que li pogueren permetre obtenir uns bons ingressos i produir una gran quantitat de pintures, moltes de les quals probablement no li han estat atribuïdes (per exemple, Vasari en cita dues obres i parla d'una obra mestra atribuïda actualment i habitualment a Giorgione, mentre Cavalcaselle, Longhi, Milanesi i d'altres l'atribueixen a Palma el Vell).\nLa seua manera de pintar, la va aprendre en primer lloc d'Andrea Previtali (bergamasc com ell) i de Giovanni Bellini i després de Giorgione (Argan també hi apunta la influència de Vittore Carpaccio). Va freqüentar Ticià, que es va enamorar de la seua filla Violante, i va treballar contínuament per als encàrrecs que mai no li van faltar.\nEl martiri de sant Pere (Alzano Lombardo, Bèrgam)\nVa conrear els temes mitològics, els temes religiosos i els retrats. A la seua època juvenil pertanyen les pintures de tema mitològic, mentre que després va centrar-se en temes sagrats, siga amb retaules o amb les famoses Converses Sagrades.\nLes Converses Sagrades (Sacre Conversazioni) eren encarregades per particulars i per institucions religioses, i això es fa palès en les mateixes obres: quan la comanda era d'un prior o d'un bisbe, Palma pintava de manera més netament veneciana, amb un típic fons bellinià i la preeminència de la Sagrada Família, mentre que si la comanda era privada l'obra pretenia donar accés a la divinitat, la intimitat amb allò diví, amb una linealitat dels contorns i un verisme més pròxims a l'estil de Lotto.\nAl Museu de Capodimonte (Nàpols), es conserva una Conversa Sagrada que no sols acosta els plans entre la Sagrada Família i la persona que va fer l'encàrrec, sinó que a més tots els personatges, excepte la Mare de Déu, criden l'atenció de l'espectador vers aquest, amb la benedicció de l'infant Jesús.\nL'Assumpció de la Mare de Déu que es troba a les Gallerie dell'Accademia de Venècia és una obra admirable per la serenitat de totes les figures i per l'atmosfera, banyada per una llum daurada que reviscola amb l'intens roig dels vestits d'alguns dels personatges, represa alguns anys després per Ticià, amb altra intenció i amb un moviment completament diferent.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Palma el Vell\nNino Prete, Lecco. In giro per i Rioni: Storia, Chiese e Palazzi, Annone 2008, Cattaneo Grafiche.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Palma_el_Vell&oldid=21792364»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 24 ago 2019 a les 11:50.


Més de 30 sol·licituds per a accedir als Habitatges Protegits al Grau de Gandia\nLes persones interessades han Presentat l'sol·licitud i la documentació requerida a l'Oficina Municipal d'Habitatge de Gandia. Després de l'estudi de les sol·licituds, el 20 de juliol és donarà a CONÉIXER XNUMX llistat provisional d'Admesos a la pàgina web www.eige.es ia la seu d'EIGE (Vinatea 14 València). El sol · licitant resoltes els Possibles Al·legacions, és publicarà el llistat definitiu d'Admesos.\nEl Consell està realitzant un gran ESFORÇ per façalitar l'accés a l'habitatge Protegit que te disponible a uns quants Municipis de la Comunitat. Les noves Mesures adoptades paper govern autonomic han FET que augmenti l'interès per estes HPO que durante anys han Estat buides. Al cas d'estes 37 Habitatges de l'Grau, la conselleria que dirigeix María José Salvador va decidir modificar el RÈGIM d'Ús dels immobles. Açò vol dir que, si Abans Únicament és podia Accedir a elles a través de la compra, ara también s'ofereix la Possibilitat d'Instal·lar-se en elles mitjançant el lloguer amb opció a compra.\nPer a promoure l'habitatge Protegit a Gandia, la Generalitat ha Comptat amb la col • laboració de l'Ajuntament. Recentment, Les dos administracions aboquen van signar XNUMX Pla de Col·laboració Local per a l'Impuls de l'Habitatge Protegit a la qual s'emmarca la nova Oficina d'Habitatge que ha engegat el Consistori i que fa unes semanas visitava la consellera.\nEn ella és Millora l'atenció directa a l'ciutadà lliguis que s'ofereix tot tipo d'informació de les Mesures i polítiques que el Consell està aplicant en Matèria d'habitatge, des dels pisos disponibles per a llogar, vengui o lloguer amb opció a compra, aixi com els Ajudes i subvencions per a l'Arrendament i rehabilitació d'immobles.\nA més, XNUMX Tècnic d'EIGE acudeix periódicament a AQUESTA oficina per a proporcionar informació sobre a els Habitatges Protegits que la Conselleria te disponibles a Gandia i que en estes moments ascendeixen a 96.\nÉs tracta de 37 Habitatges de al Grau de Gandia que van des del 69 ALS 86 Metres Quadrats, Totes amb garatge i traster. Els precios de venta oscil·len entre a els 76.976 ALS 91.927 euros (IVA exclòs), tenint en compte Quant la superfície de l 'immoble.\nDonada la situaciò de l'mercat immobiliari i per a donar Resposta a les necessitats de la demanda actual, IEIG también ofereix estes Habitatges en lloguer amb opció a compra amb 246 renda mensual que van dels 290 ALS XNUMX euros (IVA inclòs).\nEl dret d'opció a compra és podrà exercir durante a els quatre primers anys de vigència de contracte. Si s'exerceix en el primer o Segon any, és descomptarà de l'preu de compravenda el 100% de les quantitats abonades en concepte de renda Fins a aqueix Moment. En el cas que és faça en el tercer any, és deduirà el 85% de la Quantia abonada i si és fa en el quart any, un 75%.


Quina serà la banda sonora de la tardor? (II) | Enderrock.cat\nRedacció | 30/08/2021 a les 14:00h\nArxivat a: Enderrock, Mendra, Sergi Estella, Tramma, Boria, llistes, novetats discogràfiques, Tardor 2021, Arc de Triomf, Agnès Algueró, Flashy Ice Cream, Juriol, Jules, La Sentina, Rally Ray, Magí, Tenda, Siderland, Victori Andreu, maria hein, Yung Rovelló, Marina Freixas\nL'estiu ja entra a la seva recta final. Però això no significa ni de bon tros que la música s'aturi. L'entrada a la tardor ve carregada d'un munt de novetats discogràfiques que ens acompanyaran aquests darrers mesos de 2021 i en formaran la banda sonora. En fem un recull de les més destacades, i en desvelem alguns noms i detalls.\nEls germans maresmencs Olek i Wojtek Burek són els líders d'aquesta proposta de música festiva. Amb grans dosis de 'bonrotllisme', alegria i melodies addictives de les seccions de vents, i un repertori per fer trempar en les festes majors d'arreu, la banda presentarà aquesta tardor el seu segon llarga durada.\nDesprés de passar per diverses formacions, la cantant garrotixna ha decidit endinsar-se en el seu projecte en solitari. Al juny, l'artista va avançar "Temps", el primer tema del treball, amb el qual ja anticipa que les reflexions i les lletres intimistes seran ben presents en aquest debut titulat Boscos endins (U98, 2021).\nUn any després de l'exitós Don Gelato (Delirics, 2020) -treball amb què van obtenir el Premi Enderrock 2021 a millor disc de músiques urbanes-, els sabadellencs tornen a la càrrega amb noves rimes en català en un disc que asseguren que serà "50% trap, dancehall i drill, i un altre 50% experimental", amb sonoritats més orgàniques.\n10 maneres de viatjar sense bitllet (RHNH, 2021) és el nou treball del bandautor Jules. Amb un conjunt de cançons que es mouen entre el pop-rock i la cançó d'autor, el cantant barceloní abordarà la presència i l'absència d'un mateix i de la realitat que ens envolta.\nLa banda bagenca promet ser un bri d'aire fresc al panorama del rock català actual. Fixant-se amb el rock modern internacional, Juriol mostrarà en el seu debut T'he trobat (RGB, 2021) un estil directe i carregat de melodies plenes de força i lletres sobre l'amor, l'amistat o la nostàlgia.\nLa Sentina és sobretot singularitat. Al llarg de la seva trajectòria, la seva experimentació en les composicions i, en especial, en les sonoritats, l'han convertit en un dels grups de pop-rock més experimentals de l'àmbit català. De nou en tàndem, Albert Girons i Ildefonso Alonso presentaran aquesta tardor el seu quart treball d'estudi, Brutalismes (The Indian Runners, 2021).\nAquest setembre arriba Autoteràpia | Fase 3: Acceptació (autoeditat, 2021), l'última entrega de la trilogia discogràfica de Magí. Amb un viratge musical respecte als dos treballs antecessors cap al terreny del dance i el house, el raper mantindrà el seu ferm compromís de crítica i reivindicació social contra el sistema sociopolític actual.\nAra fa un any, el traper igualadí va guanyar la primera edició del concurs Trapkids i signar amb el segell Delirics. Ara, després d'haver descobert la seva proposta amb tres senzills inèdits, Rally Ray és a punt de descobrir el seu disc de debut.\nLa terra de les estrelles. Amb aquest nom que uneix sider ('estrella' en llatí) i land ('terra' en anglès), la banda presenta una fusió entre el pop-rock i la música dance passada pel seu sedàs personal, un estil que bategen com a 'pop nocturn'. Després d'haver presentat diversos senzills en els darrers anys, ara fan el salt al treball de llarga durada, que durà el nom de Totes les nits del món (U98, 2021).\nNo superen la vintena d'edat, però ja han publicat un llarga durada homònim que els va dur a guanyar el Premi Ovidi a grup revelació l'any 2019. Amb referents del seu País Valencià natal com Smoking Souls, Valira o Ciudad Jara, Tenda reflecteix la continuïtat del rock valencià a través del seu propi estil, que es consolida enguany amb un segon treball amb una gran gamma de sonoritats i temàtiques.\nEl cantautor Victori Andreu ja té a punt el seu primer EP, titulat amb l'evocatiu nom de Procés de neu i gel (SO-FI, 2021). Aquest treball debut de curta durada es compon de quatre cançons amb un rerefons reflexiu molt ampli i amb estètiques properes al folk i a l'indie lo-fi.\nEl maresmenc crea la seva pròpia sonoritat agafant la música catalana festiva que ha predominat a les festes majors d'arreu de Catalunya en els últims anys i incorporant-hi sonoritats urbanes properes al trap. En aquest primer àlbum d'estudi, Seny i rauxa (Delirics, 2021), però, no només hi veurem el costat més festiu de Yung Rovelló, sinó també el més i crític i reivindicatiu.\nDeu anys han passat des que Estúpida Erikah, liderat per Lluís Bòria, va obtenir el Premi Enderrock a millor artista revelació. Ara, el terrassenc, embarcat en el seu projecte en solitari, publicarà Any Place But Now (Great Canyon Records, 2021), un treball que es mou entre l'indie i el folk.\nLa jove cantautora felanitxera es dona a conèixer amb melodies i lletres singulars i pròpies. A través del seu intimisme magnètic, els dolços puntejos de les guitarres i les seves lletres personals, Maria Hein filarà el seu debut discogràfic de pop d'autor.\nLa cantautora igualadina Marina Freixas ja té a punt el primer treball discogràfic, Difumina (autoeditat, 2021). La seva veu singular, delicada i potent a parts iguals, basteix una cançó d'autor intimista que sovint acompanya ella mateixa al piano.\nEl punk cacofònic de Mendra torna a la càrrega amb Hostal hostil (Bcore, 2021). Abandonant les punyents veus cridades per deixar pas a veus més netes i melòdiques, la banda manté el seu compromís honest amb les seves cançons sense abandonar les particulars guitarres ultrasaturades.\nReggae, dancehall, hip hop o r'n'b són alguns dels principals estils que fusiona en les seves cançons Marta Romeu (Tramma). Ara, l'artista gironina s'aventura en el primer treball discogràfic, que publicat amb Delirics serà tot un amalgama de sonoritats i influències ben diverses.\nL'home orquestra Sergi Estella torna a oferir una nova entrega discogràfica arrelada a les músiques tradicionals estatunidenques i el rock. Amb l'avançament del primer tema homònim de l'àlbum, "Blood Like Wine", el músic rubinenc ja evidencia la seva capacitat de sincronització per interpretar tant la veu, com la guitarra i la bateria.\nGermà Aire, Tarta Relena, Marialluïsa, Lil Russia i Adala, o David Rosell, entre les novetats de la setmana\nReïna, Roger Mas, Pantaleó o Fetitxe 13 amb Bittah i Toni Mejías, entre les novetats de la setmana\nEl Petit de Cal Eril, Jazzwoman, Éxtasis i Suu o Fenya Rai!, entre les novetats discogràfiques de la setmana


Nom: AJUNTAMENT DE MARGALEF\nAdreça: Pl. de Sant Miquel, 15\nLocalització: Margalef (Priorat)\nCasa de planta baixa i dos pisos edificada per allotjar l'ajuntament del poble, l'escola i la casa dels mestres. Sobre la façana s'obren quatre balcons i al centre hi ha un rètol pintat indicant que els tracta de la Casa Consistorial i de les Escoles Nacionals, així com la data de 1915. La pintura va signada per Miquel Porqueres i no té cap valor artístic, tot just documental.\nConstitueix, juntament amb Can Franc, l'edifici de més entitat formal i tipològicament diferenciat del poble, i ajuda a donar caràcter a la plaça de Sant Miquel, a un extrem de la qual hi ha també l'església i els arcs. Casa de planta baixa i dos pisos edificada per allotjar l'ajuntament del poble, l'escola i la casa dels mestres. Sobre la façana s'obren quatre balcons i al centre hi ha un rètol pintat indicant que els tracta de la Casa Consistorial i de les Escoles Nacionals, així com la data de 1915. La pintura va signada per Miquel Porqueres i no té cap valor artístic, tot just documental.\nConstitueix, juntament amb Can Franc, l'edifici de més entitat formal i tipològicament diferenciat del poble, i ajuda a donar caràcter a la plaça de Sant Miquel, a un extrem de la qual hi ha també l'església i els arc...\nL'edifici ha estat sempre dedicat a Ajuntament. En principi aquest era instal·lat als baixos, però més tard passà al pis superior, reservant el primer per a la casa dels mestres. Actualment als baixos hi ha el consultori del metge.


Omar i la realitat augmentada\nHi ha una mena de teatre que sembla no interessar als joves. Tinc la impressió que el públic envelleix i no es renova gaire, i el teatre és el màxim grau del que digitalment és coneix com a realitat...\nTransversalitat i especialització\nQuan vaig començar les meves col·laboracions periodístiques es vivia un moment en el què el concepte a la l’alça era la especialització. Ara, el que es demana és transversalitat. Dos maneres d’enfocar...\nDos aspectes en aquestes moments estan perjudicant la cultura. D’una banda, la cultura és percep com a una variant de l’oci, que en certa manera no es negatiu perquè manté alt el consum de cultura...\nUna llibreria dedicada a l’humor\nEl procés de tancament de llibreries feia pensar en la seva desaparició, però moltes s’han ressituat amb l’especialització i potenciant el que de fet ja eren: centres d’encontre cultural. Ara...\nMemòria de la indústria del cinema\nEncertadíssima la iniciativa de l’Acadèmia del Cinema Català de recuperar la memòria de la nostra indústria del cinema, que ha estat en molts moments històrics capdavantera i porta d’entrada...\nNecessitem la cultura?\nPosaria la mà al foc de la sinceritat de la consellera Laura Borràs en una entrevista a aquest diari pel que diu que la seva voluntat, la del President, i la de tots consellers és construir la nació...\nLa gran qualitat de la inutilitat\nEstic d’acord en el que va dir Jaume Plemsa en ser investit ahir doctor honoris causa per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) que la importància de l’art es basa en la seva inutilitat. Xoco...\nEl preu de la popularitat\nAl Japó, els dibuixants de còmic de més èxit són com les estrelles de Hollywood, uns autèntic ídols. Com els actors o cantants de fama tenen un gran problema per preservar la seva intimitat. No...\nJohnny Hallyday, un virrei del rock\nEls francesos sempre han tingut bona traça per adaptar el cinema negre americà. No tant pel rock and roll. Com el britànics, creant el seu Dylan amb Donovan; o els americans, el seus Beatles amb els...\nPàgina 2 de 75


Retards en la línia Sagunt-Castelló per l’atropellament d’un home en l’estació de les Valls - À Punt\nRetards en la línia Sagunt-Castelló per l’atropellament d’un home en l’estació de les Valls\nLa víctima ha travessat la via per un lloc no autoritzat a les 7 del matí.\n29 de gener 2020 - 11:10\nRenfe informa que la circulació ferroviària entre Sagunt i Castelló s’ha vist afectada aquest dimecres per un atropellament d’una persona que ha travessat la via per un lloc no autoritzat i ha mort. L’accident s’ha produït a les 7 del matí en l’estació de les Valls (Camp de Morvedre), en el tram entre Sagunt i Almenara.\nEls trens pateixen retards de 25 minuts de mitjana en trens de llarga distància, mitjana distància i rodalies. A més de les demores, l’atropellament ha provocat la supressió de dos trens, encara que es pot circular per una de les dues vies i s’està restablint gradualment la circulació entre Sagunt i Castelló.\nSegons ha informat Renfe, s’han suprimit tres serveis de la línia de rodalia C6 i dues del trajecte regional València-Vinaròs. La resta de circulacions han patit demores.\nEl passatge han hagut de ser traslladat a un altre tren mentre s’esperava l’arribada del jutge per alçar el cadàver.\nD’altra banda, Adif ha informat que la comunicació entre Terol i Sagunt està interrompuda per inundacions del riu Huerva, prop de l’estació de Ferreruela (Terol).


El Programa SOCPAL: implicant la societat a través de les comunitats compassives/cuidadores.\nUn dels àmbits de desenvolupament de l’atenció pal·liativa consisteix en involucrar-hi a la societat. Fins al moment, aquest àmbit s’ha centrat en la generació i promoció dels projectes de voluntariat, però des de l’any 2014, hem iniciat un projecte a la ciutat de Vic anomenat “Vic, ciutat cuidadora”. Aquest projecte compta amb el lideratge conjunt de l’àrea de Benestar Social de l’Ajuntament de Vic i la Càtedra de Cures Pal·liatives de la UVIC/UCC.\nAquesta iniciativa es basa en l’experiència d’atenció pal·liativa comunitària a l’Estat de Kerala (Índia). Diversos projectes Compassive communities s’han anat desenvolupant especialment al món anglosaxó i en algunes zones de l’Estat (Vitòria, Sevilla, Madrid, i Santurce).\nEls objectius del projecte consisteixen en millorar les actituds socials i culturals envers al final de la vida i donar suport amb acompanyament a persones amb malalties avançades que pateixin, també, necessitats de caràcter social com soledat, pobresa, o dificultats d’accés a serveis.\nPer tal d’iniciar el projecte es van consultar prop de 50 organitzacions socials (incloent associacions de veïns, escoles o ONGs, entre d’altres entitats) i, després d’una jornada fundacional celebrada amb la presència d’Alla Kellehear, vam iniciar un programa incloent múltiples –més de 25 anuals– activitats informatives, culturals, docents/formatives, i de participació. Aquestes activitats estaven enfocades a diversos tipus de de col·lectius socials (veïnals, escolars, ONGs, entre d’altres), donant com a resultat la participació de més de 1.400 persones i un elevat grau de satisfacció. En les activitats de formació, hi han estat participant més de 300 persones, les quals seran la base de les iniciatives de voluntariat.\nDurant els darrers cursos, hem iniciat les accions necessàries per tal de proveir d’acompanyament a les persones amb malaltia avançada i necessitats socials, amb la participació dels serveis d’atenció primària sanitària i social, i les entitats de voluntariat (Creu Roja i Amics de la Gent Gran). Aquesta iniciativa ha generat activitats a diverses ciutats de Catalunya (Manresa, Girona, Mataró, o l’Hospitalet de Llobregat, entre d’altres) i la col·laboració amb altres iniciatives similars a l’Estat (Vitòria, Sevilla, Madrid, Santurce). A més, també mantenim una relació de participació amb Public Health Palliative Care International i Compassionate City Charter.\nActualment, estem programant activitats docents i d’avaluació que permetin compartir i estendre la iniciativa, així com generar evidència.\nEAquest projecte ha estat finançat per l’Ajuntament de Vic, l’ Obra Social “La Caixa”, La Fundació Privada Girbau, i la Fundación Mémora.


Ona de Sants-Montjuïc i Ràdio Hostafrancs han engegat des d’ahir una col·laboració sense precedents, les emissores locals ofereixen als propietaris de bars i restaurants publicitat gratuïta per intentar pal·liar els efectes del tancament decretat per la Generalitat de Catalunya.\nA partir d’avui i durant 15 dies, bars i restaurants abaixen les persianes. Només podran funcionar per donar servei als encàrrecs, una decisió que vol frenar la nova onada de contagis per Covid a l’àrea metropolitana de Barcelona. El gremi de la restauració lamenta la decisió, perquè considera que vulnera qualsevol possibilitat de recuperar la caixa perduda durant els mesos de confinament.\nDavant d’aquesta situació, la junta de l’entitat Ona de Sants i amb el diàleg dels homònims de Ràdio Hostafrancs emetran a partir d’avui anuncis de restauració del barri sense cap mena de cost, també s’hi sumen locutors i veus comercials que de forma voluntària posaran veu a les falques que ompliran els blocs de les dues emissores. Aquesta decisió s’estendrà fins a la segona quinzena de novembre i es poden sol·licitar mitjançant el correu publicitat@onadesants.com\nAquest va ser el pregó de la festa…


El «Tsunami Democràtic» reapareix per donar «suport econòmic» als encausats per les protestes - Diari de Girona\nEl «Tsunami Democràtic» reapareix per donar «suport econòmic» als encausats per les protestes\nLa plataforma comunica així que ajudarà els imputats pel tall de l'autopista AP-7 a la Jonquera\nEl tall de l'AP-7 a la Jonquera el novembre passat. europa press\nEl tall de l'AP-7 a la Jonquera el novembre passat.\nLa plataforma Tsunami Democràtic va reaparèixer ahir, després de mesos de silenci, per anunciar el seu «suport econòmic i tècnic» als encausats per les accions de protesta que va convocar contra la sentència del procés.\nLa seva última comunicació a través del seu canal a Telegram datava del passat 14 de gener, quan va anunciar «suport econòmic i tècnic a les persones denunciades o sancionades per les accions» convocades per aquesta plataforma d'estructura i lideratge secret. Segons va informar El Periódico, set mesos després, ha emès una nova comunicació: «Després d'una primera valoració jurídica sobre les citacions anunciades aquesta setmana per l'acció a la Jonquera, Tsunami Democràtic informa que dona suport econòmic i tècnic a les persones denunciades o sancionades per les accions convocades».\nEl comunicat fa referència a les persones encausades pel tall de l'autopista AP-7 a la Jonquera durant la primera quinzena del novembre de 2019, després de la publicació de la sentència de Tribunal Suprem en què van ser condemnats a presó nou dels líders del procés.


Bibliomenorca - Xarxa de biblioteques de Menorca - 100 Gianni Rodari\nEnguany celebram l’Any Rodari\nGianni Rodari va ser un periodista, escriptor, militant polític, mestre i pedagog italià que va néixer el 1920, ara fa cent anys.\nComençà la seva carrera com a periodista, però prest va descobrir la seva passió i el gust per escriure per als infants, no només explicant-los històries, sinó també estimulant-los i provocant-los la descoberta d’un món d'imaginació creadora il·limitat.\nParlar de Rodari és invocar una imaginació desbordant, històries originals i situacions inusuals; tot, embolcallat amb un sentit de l’humor molt personal.\nLlegir Rodari és una xalada per als menuts i també per als adults quan els explicam els seus contes. L’univers Rodari no et deixa mai de sorprendre i et pot acompanyar durant tota la vida.\nPrest tornarem a organitzar sessions de contacontes presencials, però abans, volem oferir-vos un tast d’alguns contes, jocs, poemes, mots inventats i cançons que va escriure aquest fantàstic escriptor, de la mà de la contaire i dinamitzadora Raquel de Manuel.\nNa Raquel ens ha enregistrat dos vídeos fabulosos, que ha titulat Roda, Roda, Rooodari!, per festejar i homenatjar Rodari des de Xarxa de Biblioteques de Menorca.\nAvui us n’oferim el primer, en què podreu sentir un conte clàssic segons la insòlita versió d’aquest autor, a més d’algunes cançons de regal. Mostrau-lo als vostres infants i grans... i xalareu!\nLa setmana que ve gaudireu d’un conte increïble basat en la quotidianitat. «A en Rodari li encantava jugar a crear històries amb els objectes que trobam per casa: amb una cadira, el televisor, la llum del menjador... i fer metamorfosis amb els materials i objectes quotidians», segons ens explica na Raquel.\nUna mica més endavant, na Raquel anirà a totes les biblioteques a explicar contes i fer jocs amb la fantasia den Rodari.\nA les biblioteques trobareu els seus llibres.\nUs convidam, de moment, a veure els vídeos, tot deixant-vos endur, sense por, per la fantasia.


Estàs aquí:Inici Opinió "Què podem esperar d'Europa?", per Antoni Infante\nAquest cap de setmana passat, hem tingut un parell d'exemples paradigmàtics relatius a la nostra visió complaent sobre Europa, en sengles entrevistes a TV3. La primera va ser al diputat conservador britànic Andrew Rosindell a "Preguntes freqüents". Un conservador de sòlides conviccions liberals democràtiques, que en uns minuts d'entrevista va desmuntar bona part dels arguments reaccionaris del PP (i de la resta del bloc del 155) partit amb el què comparteix espai polític a Europa. La segona entrevista va ser al president Quim Torra, en què en reiterades ocasions va parlar de l'espai lliure europeu, referint-se a l'espai on es desenvoluparà el Consell de la Republicà Catalana i en contraposició a l'estat espanyol. Tant l'alegria desfermada a les xarxes amb l'entrevista a Andrew Rosindell, com l'absoluta confiança del president Torra en eixe espai fan pensar si no ens comportem amb certs complexos respecte a Europa o si només atenem als nostres desitjos/necessitats.\nEn la resposta popular a totes dues entrevistes he trobat moltes mirades entre innocents i volgudament despistades sobre tot allò que fa referència a Europa. Sembla que algunes respostes tenen més a veure amb les prèvies conviccions ideològiques de moltes persones, que amb certeses que una vegada i una altra són qüestionades pels fets, però que es reafirmen cada vegada que es diu no a una extradició política, o quan coneixem una nova condemna del TEDH a l'estat espanyol per tortures, o quan des de la UE apareix alguna declaració en forma d'amenaça de retirada de fons públics per mala praxi en l'execució...O dit d'una altra forma: tot el fet positiu que ve d'Europa ens confirma la nostra visió prèvia i positiva, però res de tot el fet negatiu, que també emana del mateix espai, no té la mateixa força en sentit contrari.\nAleshores, què podem esperar d'Europa? Crec que no hi ha (ni pot haver-ne) una resposta unívoca. Europa és la suma de múltiples espais polítics, un territori complex i contradictori que respon en cada moment en funció de la seua història i de les conjuntures creades per la confrontació d'interessos interestatals, econòmics, de lluita de classes, de gènere, de cosmovisions presents i futures, etc. És en definitiva, un espai viu i de confrontació, i no sempre en forma democràtica, de la multiplicitat d'interessos de tota mena. El decantament del fidel de la balança en cada moment i sobre cada tema, va dibuixant una espècie de fotografia en moviment que reflecteix quina és la correlació de forces en eixe espai concret, però sempre interrelacionat amb la resta. Cal tindre present també que Europa no navega sola en un món hiperconnectat i imbricat també de manera molt contradictòria amb els interessos geopolítics, continentals, estatals, del capital, de les migracions, etc.\nPodem afirmar però, que malgrat tot, el nostre continent és la regió del món més avançada pel que fa a drets i llibertats, especialment en alguns països. Ara bé aquesta afirmació hem de complementar-la, amb el fet de ser també una de les regions on es concentren, des de fa dècades, els atacs durs i planificats del capital i els Estats a tot allò que té a veure amb els drets socials i econòmics aconseguits en segles de lluita, d'avanços i retrocessos. Atacs als salaris, al treball reglat i als drets laborals en general. Atacs que per a fer-se efectius han necessitat també complementar-se d'un atac generalitzat a drets i llibertats cíviques i d'una política de desarticulació o domesticació de sindicats i partits amb l'objectiu fonamental de desactivar la classe treballadora i els sectors populars com a moviment independent, per a poder garantir d'aquesta manera que el nostre continent continua sent un espai on s'afavoreix i garanteix l'acumulació i la reproducció del capital.\nVist així, crec que cal matissar la cosmovisió, excessivament amable, lineal i idealista que hom pot tindre, amb el que representa hui Europa i especialment i sobretot, en el que representa l'actual Unió Europea com a una determinada construcció política. Una idealització alimentada amb mites i mitges veritats, que no resisteixen la mínima anàlisi històrica. Sobre la UE s'han escrit rius de tinta sobre si va nàixer per tal d'evitar qualsevol altra confrontació bèl·lica al seu territori. Tal vegada siga així i acomplisca eixe objectiu. El que tampoc podem oblidar, i això no està tan publicitat, és que la reconstrucció d'Europa i la posterior constitució de la UE, va estar tutelada des de bon començament pels EUA, primer, una vegada acabada la II Guerra Mundial, amb el manteniment d'una enormement exagerada presència militar a tot el continent, que encara es manté, seguida de la reconstrucció dirigida pel General Marshall; i que va continuar teledirigida pel capital financer estatunidenc per a garantir-se un espai de negoci i de valorització on les fronteres, en tant que llibertat del capital, havien de tendir a eliminar-se i on, per consegüent, les llibertats democràtiques havien de ser primer acotades i després limitades a l’estrictament necessari i no contradictori amb les necessitats del capital.\nSí, podem dir que Europa és un espai de molta més tradició democràtica que l'estat espanyol, cert, però també que hi ha un cert procés de convergència, no perquè Espanya avance en democràcia sinó perquè Europa se'ns acosta retrocedint, ja que hi viu des dels anys 80 del segle passat, patint un continuat atac a les llibertats prèviament assolides. Un atac dirigit pel capital internacional i per les seues expressions polítiques conservadores més afins, que han estat capaces de generar un marc conceptual de les seues prioritats que ha estat acceptat de manera molt acrítica pels partits laboristes i socialdemòcrates i que no ha trobat la resposta necessària per part dels sectors més conscients.\n"Anotacions d’urgència sobre el 'Brexit", per Antoni Infante


EP BALAGUER: PROJECTES\nHABILITATS D’APRENENTATGE: Ensenyem als alumnes a aplicar diverses eines per tal que puguin millorar la seva manera d’aprendre. En concret treballem les habilitats que estan descrites en el document l’Estil Metodològic de l’Escola Pia de Catalunya”: comprendre, autoconèixer-se, resoldre, recercar. cooperar, memoritzar, comunicar i expressar, transferir i autoregular.\nAPRENENTATGE D’UNA SEGONA LLENGUA ESTRANGERA: A Educació Secundària l’escola ofereix als alumnes que ho desitgen la possibilitat d’aprendre francès i alemany. Aquestes llengües les poden aprendre en els cursos de 1r, 2n, 3r i 4t d’ESO.\nPROJECTE D'ACTIVACIÓ DE LA INTELLIGÈNCIA (PAI): A Educació primària i Secundària. Conjunt d’activitats que fomenten en l’alumne les aptituds necessàries per millorar la intel•ligència.\nPROJECTE TAC: Ús de l’ordinador per ajudar als alumnes en el seu aprenentatge i en el seu desenvolupament personal. A Educació Secundària a més s’aprofundeix en el coneixement del sistema operatiu, ofimàtica, autoedició i disseny de pàgines web. També comptem amb el recurs de Google Apps Edu que permet a l’alumnat disposar de nombrosos recursos de consulta i d’intercanvi amb el professorat.\nBITS D’INTEL•LIGÈNCIA: A alumnes d’educació infantil. Té com a objectius crear una bona base de dades, ampliar i enriquir vocabulari i desenvolupar la intel•ligència, aprenent a relacionar les informacions entre si.\nATENCIÓ A LA DIVERSITAT: Organització de grups dins l’escola on s’atenen les dificultats d’aprenentatge d’alumnes i la coordinació amb els professionals que intervenen en aquests grups.\nTUTORIA: El tutor és el membre de l’equip l’encarregat de fer el seguiment, l’animació, i la coordinació del grup classe i fa de punt de referència per a la resta dels agents educatius, alhora que és l’enllaç entre l’escola i les famílies. Es també l’encarregat del seguiment personal dels alumnes, tant pel que fa al vessant acadèmic com a la seva maduresa personal.\nACTIVITAT FÍSICA AL MEDI AQUÀTIC: el currículum permet el tractament d'una àmplia varietat de continguts, entre ells la natació. Aquest esport ens permetrà treballar aspectes física únics per el desenvolupament de l'alumne. Des dels alumnes de P2 fins a 4t d'ESO.\nPROJECTE LECTOR: neix del convenciment que l'escola té sobre la importància de la lectura en la formació més complerta dels nostres alumnes i , per tant, no només l'acadèmica.\nPAC (PROJECTE AUXILIAR DE CONVERSA): és una proposta del Projecte Multilingüe de la Fundació Escola Cristiana de Catalunya pensat perquè les escoles adscrites que així ho sol·licitin puguin disposar d'un jove estudiant, que té com a llengua materna l'anglès, perquè dugui a terme tasques d'assistència que donin suport a les activitats previstes en el projecte multilingüe del centre.\nDIGITALITZACIÓ DE LES AULES: l'escola ha creat unes condicions perquè l'ús de les TIC a les aules sigui eficient (recursos tecnològics, formació del professorat, impuls del llibre digital...). Actualment s'utilitza llibres digitals a les matèries de Llengua anglesa i Ciències naturals. A totes les matèries es realitzen activitats on s'hi desenvolupen competències digitals.\nPOSEM-NOS-HI JUNTS (Aprenentatge i servei): és una metodologia que combina processos d'aprenentatge i de servei a la comunitat en els qual els participants, alumnes de 3r d'ESO, es formen tot treballant en alguna necessitat de l'entorn amb l'objectiu de millorar-lo. Aquest projecte de col·laboració amb Càrites d'Urgell de Balaguer permet als alumnes participar en accions de voluntariat i compartir coneixements i experiències amb persones amb necessitats educatives.\nPROJECTE ÀGAPE: participació dels alumnes de 4t d'ESO en aquest projecte. àgape Aliments Solidaris de la Noguera és un projecte que aplega institucions públiques i privades de la comarca que treballa, de manera conjunta, i coordinada en l'àmbit de l'assistència social més bàsica com és satisfer les necessitats essencials de les persones amb aliments i altres productes bàsics, sobretot per a infants i nadons.


Menjar al bar - Sorli\nMenjar al bar\nLes presses i l’estrès de la vida actual fa que molt sovint ens veiem obligats a menjar fora de casa qualsevol cosa sempre i quan sigui ràpida. Aquest fet no té per què convertir-se en un problema major, ja que, inclús al bar, podem menjar els àpats idonis i en quantitats adients per tal que la nostra dieta no es vegi gaire alterada.\nLes grans amanides, preparades amb tot tipus d’ingredients, poden ser un gran aliat sempre i quan escollis les més apropiades. Una mescla de canonges, formatge, pernil ibèric i nous proporcionen 350 kcal i, amb dues llesques de pa integral i una peça de fruita es pot convertir en un àpat òptim. Una amanida d’enciam i tomàquet, condimentada només arriba a les 150 calories, però farà que en poca estona tornem a tenir gana i sentim la necessitat de menjar.\nPel que fa a aquells que esperen una tarda complicada en una feina dura o que tenen previst visitar el gimnàs, pasta i arròs en l’amanida són perfectes. Proporcionen una bona font d’energia a l’organisme i una quantitat moderada de calories: entre 350 i 450. Para atenció amb els condiments i escull sempre els menys greixosos.\nSi tens algun quilo de més, consumeix amb moderació panets, entrepans o pizza. Són molt pràctics i còmodes, però millor no tenir-los per companys cada dia. Un entrepà amb pernil i formatge brie arriba fàcilment a les 600 calories.\nI, si ets dels que els hi agraden força els gelats, pot escollir menjar només això. Escull una copa gran amb 3 boles i afegeix fruita fresca. Per molt que et sembli, serà difícil que superi les 400 calories!


Articles Pilar Morey: I per fi... l'alegria!\nDesprés de parlar de la ràbia, la tristesa i la por, arriba el torn al quart dels sentiments bàsics: l'alegria.\nJa des de la filosofia i més tard des de la psicologia, el pensament més estès és que les persones perseguim la felicitat com a fi últim de la nostra existència.\nQuan pensem en alegria, pensem en riure, en jugar, en ballar. Pensem més aviat en moviment i expressió. Pensem en nens. Els nens tenen la capacitat de riure per qualsevol cosa, de convertir en un joc l'activitat més insignificant i gaudir de qualsevol moment. La dutxa, posar-se les sabates, batre els ous per fer una truita... qualsevol acció, per insignificant que sigui, es pot transformar en alegria.\nPerò, per què els adults no tenim aquesta capacitat? De fet, hauríem de ser capaços d'expressar tots els sentiments lliurement, plorar quan toca plorar, enfadar-se quan toca estar enfadat, etc. Però hi ha moltes persones adultes per a les quals el sentiment principal és la ràbia, o la tristesa o la por. Van pel món amb mala cara, amb expressió de ràbia, enfadant-se amb tot i amb tothom, queixant-se de tot, protestant a cada moment. O bé, amb una actitud pessimista, de decaïment. O amb la por cap a tot.\nMolts cops això és degut al que anomenem “sentiments paràsits”. La persona transforma totes les emocions en una de sola, que domina la seva vida. És molt típic trobar persones que davant d’una situació que per lògica suscitaria tristesa, senten ràbia, transformen en enfado una situació dolorosa. O bé, les persones que senten por quan haurien de sentir ràbia, davant d'una agressió o una injustícia, es fan “petites” i no reaccionen, es queden atrapades en la por. Podríem posar molts altres exemples de sentiments paràsits.\nLa lliure expressió dels sentiments té a veure amb allò que varem viure de petits. La nostra família d'origen és la que ens ha servit de guia de com hem d'actuar, inclús de com hem de sentir. Hi ha famílies en les què està prohibit enfadar-se. No es permet l'expressió de la ràbia, és “de mala educació”. En altres, la consigna és no manifestar la tristesa, està mal vist, fins i tot es ridiculitza a la persona que plora. En d'altres, és la por la que es reprimeix. I també hi ha famílies “serioses”. Tots els adults van pel món amb cara seriosa, no riuen pels acudits, inclús hi ha famílies que no fan celebracions ni festes, o si les fan, són des d'una actitud molt “intel·lectualitzada”, es fan les festes d'una manera molt mesurada i seriosa.\nAquests patrons de conducta poden haver influït en com som nosaltres i com vivim la nostra alegria. Però la nostra infantesa ja va passar..., parem-nos a pensar com actuava la nostra família respecte a la manifestació dels sentiments, i com actuem nosaltres. I pensem, si és la manera que realment volem, o pel contrari volem donar-nos permís per sentir i expressar un sentiment determinat.\nEtiquetes de comentaris: Alegria , Articles , Sentiments bàsics


Setmana de la Mobilitat Sostenible - Ajuntament de Palafrugell\nDel 16 al 22 de de setembre de 2018\nEl municipi de Palafrugell s'ha adherit a Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura 2018, que enguany es farà del 16 al 22 de setembre, i s'hi duran terme tot un seguit d'activitats per tal de fomentar hàbits de mobilitat més sostenibles, segurs i saludables.\nEl dissabte dia 22 de setembre es durà a terme el dia sense cotxes a la zona centre de Palafrugell. Aquest dia es restringirà l'accés de vehicles a motor a la zona centre, permetent l'accés només als serveis essencials i als veïns amb garatge. Es tancaran els accessos al trànsit rodat a la zona centre comercial:\nPlaça Onze de Setembre (cantonada Raval Superior)\nCarrer de la Garriga (cantonada Carrer de Begur)\nCarrer de la Tarongeta (cantonada Carrer de la Lluna)\nCarrer de Picasso (cantonada Camí Fondo)\nCarrer del Progrés (cantonada Camí Fondo)\nLa zona blava de la Plaça Priorat de Santa Anna (al costat de l'Església) romandrà tancada.\nEls dies 20 i 21 de setembre, a partir de les 9.30 h, els alumnes de 5è i 6è de Primària de tots els centres escolars de Palafrugell, uns 300 nens i nenes, faran una pedalada de dues hores de durada pel terme municipal. La sortida i l'arribada serà a l'Avinguda de Josep Pla, Jardins de Can Bech davant de l'Ajuntament (recorregut: Av. Josep Pla - C. Ample - C. Caritat - C. Torres Jonama - C. Begur - C. Terme - Variant nord - C. Metal·lúrgia - C. Energia - Variant cementiri - C. Alt Camp - Av. Espanya - C. Límit - Av Espanya - Ruta del Tren Petit (anada i tornada) - Av. Corts Catalanes - Pg. Migdia - C. Ample - Av. Josep Pla). Una vegada acabada l'activitat, es lliurarà a tots els participants una motxilla amb una peça de fruita i una ampolla d'aigua.\nEl diumenge dia 23 de setembre, a les 9 h, tindrà lloc la IV Marxa del Suro, una bicicletada femenina organitzada pel Club Esportiu BTT Palafrugell. Tindrà dos recorreguts, un de 13 kilòmetres fàcil i accessible, i un de 22 kilòmetres per a les més experimentades. La sortida es farà a la Plaça Nova a les 9 h i la recollida de dorsals i inscripcions d'última hora es podrà fer de 8 a 9 h. El preu de la inscripció inclourà esmorzar, bossa amb diferents obsequis, samarreta de la marxa, dinar i sorteig de regals oferts per diferents col·laboradors.\nMapa de la zona centre i els accessos tallats al trànsit el dia 22 de setembre\nSetmana Europea de la Mobilitat. Generalitat de Catalunya\ndivendres, 21 setembre 2018 09:40


"Després de tant de temps, els nostres fills també s’han fet amics, i ara queden sense nosaltres"\nL’amistat entre l’escriptora mataronina Care Santos i la professora de filosofia Ángeles Escudero va néixer fa 25 anys a Màlaga\n3 min. 22/07/2018 00:02\n651x366 Ángeles Escudero, professora de filosofia a Sevilla, es va fer amiga de Care Santos fa 25 anys / ARA Ángeles Escudero, professora de filosofia a Sevilla, es va fer amiga de Care Santos fa 25 anys / ARA\nL’amistat entre l’escriptora mataronina Care Santos i la professora de filosofia Ángeles Escudero va néixer fa 25 anys a Màlaga, i va començar com comencen moltes bones amistats de joventut: malament. Es van conèixer el 1993 en un congrés de joves escriptors. La Care tenia 23 anys i l’Ángeles 27. La Care era l’única catalana de tot el grup, encara que també hi havia l’escriptor valencià Manuel Baixauli. En total eren 90 joves escriptors que convivien durant un mes amb 16 escriptors veterans.\n“L’experiència va ser brutal, però amb l’Ángeles vam tenir un començament catastròfic”. Quan la Care va arribar a l’habitació que li havien assignat, va pensar-se que era per a ella sola, així que va desfer les maletes i va escampar les seves coses. “La vaig deixar fatal, vaig ocupar-ho tot. Fins i tot les dues piques que hi havia al lavabo”, confessa. De nit, se’n va anar de festa i no va tornar fins a la una de la matinada. Quan va entrar a l’habitació, va trobar-se una noia desconeguda dormint. “Era l’Ángeles, que havia tingut un problema amb el transport i havia arribat tardíssim”.\nL’endemà totes dues van demanar que les canviessin d’habitació. “Ens van dir que d’acord, però que ens esperéssim que s’acabés d’instal·lar tothom. Al cap de tres dies, quan finalment ens van dir que podíem canviar d’habitació, ja no ens volíem separar”, recorda.\nDes d’aquell mes que van passar juntes a Màlaga no han perdut mai el contacte. “Estem molt orgulloses de la nostra amistat, ens l’hem currada moltíssim. Ella viu a Sevilla i geogràficament estem lluny, però sempre hem buscat la manera de trobar-nos”. L’any que la seva amistat va complir 20 anys van decidir celebrar-ho publicant un llibre a quatre mans, Tantes coses a dir-nos. “L’Ángeles no s’ha acabat dedicant a l’escriptura perquè ha tingut menys temps, però és la meva font d’informació número u. Com a professora de filosofia en un institut, coneix molt bé el públic al qual m’adreço. Ella és una de les meves primeres lectores. Quan escric per a joves té una visió molt coneixedora, i quan escric per a adults té una visió molt apassionada”.\nQuan arriben les vacances, l’Ángeles estiueja amb la Care a Mataró. I han fet uns quants viatges juntes. “Els nostres fills també s’han fet amics. Ara queden sense nosaltres i nosaltres sense ells”, riu. La Care confessa que ja té ganes que l’Ángeles es prejubili. “Podrem viatjar quan vulguem”. Amb dues piques de lavabo per a cadascuna, suposem.


Els pacients de les UCI podran estar acompanyats tot el dia\nEls hospitals públics eliminen les franges horàries en el cas dels familiars més pròxims al malalt\n4 min. Barcelona 12/07/2018 22:26\n987x555 Els pacients de les UCI podran estar acompanyats tot el dia\nEls pacients de les UCI podran estar acompanyats tot el dia / PERE VIRGILI\nFrancisco Lucas va poder estar al costat de la seva dona fins a 15 hores al dia durant el mes que ella va passar ingressada a la unitat de cures intensives de l’Hospital Germans Trias (Can Ruti) a finals de l’any passat. Tant ell com la seva filla, per ser familiars pròxims de la Carmen, van tenir la flexibilitat de poder acompanyar-la sempre que ho volien amb el permís de tot l’equip mèdic. “Poder ser allà sense horaris marcats humanitza i també dona molta més esperança, ho veus tot des d’un altre punt de vista”, destaca el Francisco.\nCom en el cas de la Carmen, els pacients de les UCI dels hospitals públics catalans poden tenir la companyia dels familiars pròxims sense cenyir-se a les franges horàries restrictives que havien de seguir fins ara en la majoria de casos. Els beneficis d’aquest canvi de paradigma, que busca “humanitzar les UCI”, no només són per a la família sinó que, en primer terme, també poden contribuir a la millora terapèutica del mateix pacient, explica la cap del servei de medicina intensiva de l’Hospital Germans Trias, Pilar Ricart. “Els estudis reporten que el suport emocional d’un familiar pot ajudar a una millora més ràpida, però aquest familiar també pot col·laborar en les tasques que l’equip mèdic li encomani”, explica la doctora. Moure'l si cal, parlar-li o avisar l'equip mèdic si detecta que alguna cosa no va com tocaria.\nPosa l’exemple d’un pacient que es desperta d’un coma. Molts ho fan amb molta angoixa i una cara coneguda al costat pot aplacar aquesta sensació. “Tenim comprovat que així hi ha menys episodis de deliris i cal recórrer menys a la sedació amb fàrmacs, per exemple”, sosté Ricart.\nEl canvi que impulsen els centres públics també obeeix a la convicció que mantenir el pacient conscient més hores pot ser positiu en la seva evolució. “Hi ha proves que si la persona ingressada a l’UCI es manté desperta més temps la seva recuperació és més ràpida”, explica el coordinador del programa assistencial d’expertesa de l’ICS, Rafael Máñez. Més activitat del malalt de l’UCI suposa una reducció del temps d’estada en aquesta unitat. “Els professionals busquem un equilibri. Quan tens un malalt en estat greu, fins i tot quan requereix suport tècnic important, pot estar relativament despert i tenir un familiar amb ell”, insisteix Máñez, que també és cap de medicina intensiva de l’Hospital Universitari de Bellvitge.\nEl precedent: les UCI de nounats\nTenir unes UCI obertes i més semblants en una planta hospitalària convencional no és un fet nou en la pràctica mèdica. Funciona des dels anys 90 en alguns països com els Estats Units i, en el cas de Catalunya, ja es practica en el cas de les unitats de cures intensives de nounats i pediàtriques, recorda l’ICS. La novetat és que a partir d’ara aquest plantejament s’aplicarà també en les UCI per a adults. “Tot forma part d’una mateixa estratègia que busca humanitzar la medicina, en el cas de les UCI eliminant els horaris rígids i les zones estanques que no permetien la presència de familiars gaires hores al dia”, explica la responsable de medicina intensiva de Can Ruti.\nCada hospital públic de l’ICS, seguint aquesta filosofia consensuada, desplegarà el canvi progressivament i sempre amb el consens entre familiars i l’equip mèdic i d’infermeria que atén el pacient. En el cas de l’Hospital Germans Trias, sosté Pilar Ricart, l’UCI consta de 30 llits repartits en dues zones separades, i el que es fa és pactar amb els familiars i permetre d’entrada moltes més hores d’estada a la unitat amb el pacient. Això, segons Francisco Lucas, genera un vincle especial entre la família del pacient i l’equip que l’atén durant tot el dia. També destaca que flexibilitzar els horaris evita la “massificació” en la resta de visites perquè saben que no s’han de cenyir a unes hores concretes i es poden dosificar millor.


Anna Mira: “Cal reconèixer més la feina del periodisme localˮ | elCugatenc\nL’estrena de Nació Sant Cugat, edició local de Nació Digital, deixa la ciutat amb un panorama de mitjans ampli: Cugat Mèdia (ràdio i portal web), TOT Sant Cugat (web, setmanari en paper i la revista Món Sant Cugat), Televisió de Sant Cugat (televisió i la revista Sant Cugat Magazin), elCugatenc (web i monogràfic) i l’emissora autogestionada pel veïnat Ràdio Floresta. Anna Mira, que va aprendre periodisme fent pràctiques al TOT i després d’altres experiències relacionades amb la comunicació va anar a treballar a l’edició de Terrassa de Nació Digital, és la impulsora de la nova edició local conjuntament amb el periodista Sergi Baixas.\n– Cap un altre mitjà a Sant Cugat?\n– Sí perquè és mostra de pluralitat. La ciutat cada cop és més gran, amb més espais, col·lectius, associacions de veïns... Cadascú pot aportar un punt de vista diferent i prioritzar temes diferents. Així el ciutadà pot trobar diferents veus i opinions.\n– Quina és la característica de la vostra veu?\n– Nació Sant Cugat penja de Nació Digital i això ens permet aportar una mirada local tenint en compte l’àmbit comarcal i nacional. Hi ha coses que per a Sant Cugat són importants i també ho poden ser a nivell supramunicipal.\n– Com es tradueix a la pràctica?\n– Per exemple, Sant Cugat serà capital de la sardana al 2022. Vam fer una entrevista a la presidenta de l’Entitat Sardanista que també vam publicar a l’edició nacional. Això ens va permetre rebre feedback d’entitats sardanistes d’altres llocs que ho havien vist a través de Nació Digital, no de Nació Sant Cugat. Aquest és un assumpte cultural però hi ha altres àmbits en què podem fer el mateix: infraestructures, política, habitatge...\n– El dia de la presentació local vau fer una taula rodona en què es va parlar molt de política perquè, de fet, Nació Digital té una mirada política clara. Què suposa a l’edició local?\n– Tot i que és cert com Nació Digital és un mitjà polític, com a edició local has de saber parlar de tot: política, empresa, entitats... Des de l’àmbit local també li donarem importància a la política però no només ens deixarem emportar per això. Es tracta de parlar d’altres temes d’actualitat i també proposar assumptes que no estan a l’agenda mediàtica.\n– Vau dedicar una estona de la presentació a parlar de la importància del periodisme local davant de les fake news. Què hi poden aportar els mitjans locals?\n– A Sant Cugat no hi ha mitjans que promouen el clic a través de fake news. Ara bé, la nostra tasca és comprovar i desmentir rumors. Hem hagut d’adaptar-nos perquè ara una de les funcions del periodisme és explicar que hi ha coses que no són certes. Ens està passant aquests dies amb imatges i informes falsos de la llevantada. Que siguem un mitjà més o menys no és determinant perquè tot el periodisme local santcugatenc fa bé la seva feina.\n– És una feina complicada. Contrastar bé suposa temps però de vegades esperar implica que ja no té sentit publicar. Per exemple, si trigues un dia a contrastar una informació sobre el temporal potser quan publiques ja ni plou ni fa vent.\n– La immediatesa complica la contrastació, és cert. S’ha de saber treballar cada tipus d’informació. En el cas de la llevantada, la confirmació a través dels canals oficials és vàlida. Si és un tema més complex i menys immediat, la contrastació ha de ser més pausada i no sempre arriba quan un voldria. És el que passa amb el tribut metropolità: no és el mateix parlar només amb l’Ajuntament de Sant Cugat que amb la resta d’ajuntament i l’Àrea Metropolitana. La idea de Nació Sant Cugat és treballar bé els temes per publicar-los amb el màxim de visions possible.\n– Dos tipus de periodisme.\n– Clar, seguir l’actualitat però fer temes. Som dues persones i és un repte perquè difícilment podrem passar-nos un mes treballant un tema si volem seguir pendents de l’actualitat. Tot i així, no volem posar el focus en tot el que passa a Sant Cugat sinó en coses concretes que prioritzarem per interès general i per criteri periodístic. Amb el temps que portem publicant a Sant Cugat, hem fet seguiment de la llevantada i també hem publicat un article sobre bicicletes en un moment en què potser no era un tema que estava s l’agenda mediàtica.\n– Un dels grans reptes dels mitjans és el finançament. Com ho feu?\n– Ara per ara gràcies a l’estructura nacional no tenim un finançament propi de Sant Cugat. L’objectiu és aconseguir anunciants de la ciutat i subscripcions per a l’edició nacional. És el mateix model que la resta d’edicions locals de Nació Digital.\n– Com heu viscut l’arrencada?\n– Amb molt respecte i il·lusió. Sant Cugat és la ciutat on més he treballat com a periodista perquè les pràctiques de la universitat ja les vaig fer al TOT, on hi vaig ser tres anys. Des d’un bon principi sabia que el periodisme local m’agradaria. M’atreia per la proximitat i per poder parlar amb la gent sense estar tancada a una redacció. Per a mi tornar a Sant Cugat era un repte perquè els dos darrers anys havia estat a l’edició de Nació Digital a Terrassa i això suposa desconnectar del dia a dia. M’agrada posar-me reptes personals i professionals.\nDes de l’òptica del projecte, també és un repte perquè hem d’obrir espai entre els mitjans que ja existeixen. Ens hem de diferenciar per continguts i per la manera de treballar fins consolidar-nos. Alhora tenim la força de treballar en xarxa amb la resta d’edicions locals de la comarca. Som com una única redacció que ens permet fer-nos suport.\n– No totes les edicions locals han nascut igual. Aquí és iniciativa del propi mitjà mentre a Rubí, per exemple, és un acord amb RubíTV.\n– En funció de les casuístiques de cada ciutat la forma de començar és diferent. Però un cop engegats els mitjans, la manera de treballar és la mateixa.\n– El periodisme local suposa vocació però, en canvi, molta gent no ho reconeix. Sembla que és un trampolí per arribar a mitjans nacionals.\n– Estaria bé que això comencés a canviar perquè l’escola del periodisme és el periodisme local. Però és que també hauria de ser la universitat i el màster! Una persona que tota la vida ha treballat a mitjans locals té un valor que difícilment una altra persona pot tenir. Cal reconèixer més la feina del periodista local. Quan passen mogudes grosses i venen periodistes de mitjans nacionals, acaben preguntant als periodistes locals. És quan es posa en valor la nostra feina però queda invisibilitzat. Quan un periodista local va pel carrer gairebé ningú el coneix i, en canvi, hi ha periodistes nacionals que són reconeguts per tothom.\n– Això enmig d’un repte intern enorme: xarxes socials, mitjans digitals, la funció del paper, tipus de continguts...\n– El debat està bé però hauríem de començar a marcar el camí i saber quina és la funció del periodista. Per exemple, si pel temporal cau una antena i algú que passa per allà ho grava es pot considerar periodisme? Jo crec que no, allò és informació de servei. El periodista després ho ha d’aterrar: trucar a Protecció Civil, explicar si això ha suposat un tall de llum, si hi ha hagut altres incidents... Més enllà del vídeo cal context i aprofundiment.\n– Què en penses dels cops que han rebut periodistes en el marc de protestes, les retencions, detencions..?\n– És complicat. Fa dos anys a Terrassa vaig haver de cobrir una convocatòria de Vox que tenia una contraconvocatòria de col·lectius antifeixistes. Hi era correctament acreditada. No em va passar res però no sé per què. Quan els Mossos van carregar no em van tocar, tot i que em vaig haver d’ajupir perquè era al mig. Si hi era és perquè aquesta és la nostra feina, hem d’informar del que passa: si hi ha cordó policial, què fa cada col·lectiu...\nLa policia t’adverteix que aquella no és una zona segura però igualment has de ser allà perquè és la teva feina. Com els agents, els periodistes complim amb el nostre deure. Si després les imatges no agraden ja és un altre problema. Amb una societat com l’actual és molt difícil invisibilitzar el que passa perquè tothom pot gravar. Llavors veiem imatges que costen d’entendre; detencions de periodistes que aparentment no tenen justificació. La repressió no hi ha de ser per a ningú, per al col·lectiu de professionals de la comunicació tampoc.


Dissertation Help in Angola\nNecessiteu ajuda per redactar professionals? Obteniu un paper d’alta qualitat amb la millor ajuda per a la dissertació de Angola escrit a tots els estàndards acadèmics.\nServei d’edició de dissertacions: per què contractar un servei d’edició de dissertacions?\nPotser esteu enmig d’un projecte d’escriptura acadèmica i no sabeu cap a on recórrer per obtenir ajuda a la dissertació. És possible que tingueu problemes amb una dissertació desafiant, però no esteu segur de com afrontar-la. O potser simplement no sabeu com superar el procés.\nPodeu intentar escriure una dissertació vosaltres mateixos i lluitar amb una cosa molt difícil per a vosaltres. O podeu fer el salt i contractar un servei de redacció de dissertacions. El servei de dissertació està format per fer que el procés de dissertació sigui molt més fàcil i divertit del que és actualment. Definitivament, és possible que feu un doctorat sense ajuda per a la dissertació, però també és possible contractar-ne un i estalviar temps i diners.\nL’ajuda per a la dissertació es presenta de moltes formes. Podeu contractar algú per revisar el vostre document. Podeu contractar algú per revisar el vostre treball abans de presentar-lo al comitè de dissertació. En resum, els serveis d’escriptura de dissertacions seran capaços de fer el vostre procés d’escriptura acadèmica molt més suau del que és avui.\nUn dels aspectes més importants de la redacció de dissertacions és el tema de la dissertació. No hi ha lloc per a un afeccionat quan es tracta d’això. Voleu tenir un tema de dissertació sòlid. Si heu fet la investigació adequada i un estil d’escriptura excel·lent, el vostre tema cobrarà vida. Si no teniu un bon tema o si escriviu no és el millor, serà molt més difícil obtenir-ne una nota decent i incorporar-lo al vostre programa de doctorat.\nUn servei d’escriptura de dissertacions treballarà dur per trobar un tema que s’adapti perfectament al vostre estil d’escriptura. El vostre servei de dissertació sabrà quan cal reelaborar la vostra dissertació o quan s’ha de reescriure i revisar completament. També poden esbrinar la millor manera d’editar el paper perquè funcioni bé amb la resta del vostre escrit.\nEls serveis d’escriptura de dissertacions saben que hi ha diversos tipus d’estudiants que intenten obtenir el seu doctorat. Això vol dir que la dissertació que creen s’adapta a l’estudiant que escriu. Si no sou el tipus d'estudiant que pot escriure la vostra pròpia dissertació, el servei d'escriptura de dissertacions comptarà amb un equip que treballarà en la vostra dissertació.\nUn servei de redacció de dissertacions també comptarà amb un equip que treballarà en la vostra dissertació, fins i tot després d’haver escrit el primer esborrany. Us ajudaran a editar l'esborrany per veure què cal solucionar i corregir els errors que hi trobin.\nNo haurà de fer front a això tot sol. Aquest és el motiu pel qual contractar una ajuda per dissertar és una opció fantàstica per a qualsevol persona que necessiti ajuda per dissertar. Podeu editar la vostra dissertació un grup de persones que coneguin molt el tema i es dediquin a oferir-vos l’ajuda que necessiteu.\nMolts serveis d’edició de dissertacions no són molt cars. Normalment podeu contractar un grup de persones i podran acabar el procés d’edició de forma gratuïta o amb una tarifa amb descompte. Això és ideal si voleu editar la vostra dissertació amb poques persones en lloc d’editar-la per vosaltres mateixos.\nQuan contracti algú per editar la dissertació, també es beneficiarà de l’ajut d’altres escriptors. Podreu compartir el vostre treball amb diverses persones diferents i obtenir diversos fragments de la vostra dissertació. al mateix temps.\nUn bon servei d’edició de dissertacions també oferirà serveis de revisió. S'utilitzaran per assegurar-vos que la vostra dissertació sigui correctament gramaticalment. i que la vostra escriptura sigui perfecta.\nUn servei d’edició de dissertacions és una peça inestimable de la vostra dissertació. Facilita l’edició i la correcció del vostre document. Sense ella, la vostra dissertació podria sortir malament.


GODEN TULIP – La Travessa\nAndorra Fénix Hotel.\nUn quatre estrelles luxós i modern que, situat al centre d’Escaldes-Engordany, a només 2 minuts del centre termolúdic Caldea, et permet descobrir fàcilment la ciutat i passejar pel seu entorn comercial.\nHotel ubicat a només 25 metres de l’Avinguda Carlemany. S’alça amb 5 plantes i disposa de 120 habitacions equipades amb les últimes comoditats i tecnologies (105 Standard, més 15 habitacions Executive i Junior Suite). Les habitacions Executive i Junior Suite disposen de banyera d’hidromassatge, barnús i sabatilles. L’hotel ofereix uns serveis i equipaments exel.lents: Wi-fi gratuït, salons socials i de televisió, bar-cafeteria, pub, sales de conferència i espais de relaxació (de pagament) : sauna, gimnàs, piscina climatitzada i solàrium.\nNIT D’HOTEL INCLOSA (AMB LA TRAVESSA) :\nEl Golden Tulip Andorra Fenix Hotel és el premi final de La Travessa. Quan arribeu a Andorra us hi allotjareu una nit en règim de mitja pensió (amb la possibilitat d’ampliar-ho pel vostre compte parlant amb reciepció). I no tant sols gaudireu del tot el comfort, les comoditats i els serveis que l’hotel ofereix als seus clients… En exclusiva, disposareu de :\nServei gratuït d’auto-rentat de biciletes amb Karcher.\nParking gratuït per a bicicletes, dotat amb mesures de seguretat.\nMés informació : www.andorrafenixhotel.com


La columna vertebral de la llengua | ANC Badalona per la Independència\n← Entrevista(audio): Carme Forcadell ahir a @ElMonARac1\nDesenes d’escoles valencianes han viscut anit una experiència insòlita: pares i mestres s’han tancat, solidaris, per queixar-se de l’ofensiva del govern contra l’escola pública i contra el català a l’escola, que al País Valencià són sinònims. El moviment s’ha estès i ha pres cos setmanes després d’haver-lo engegat l’escola Ciutat de Cremona d’Alaquàs i uns quants centres d’Ontinyent. L’èxit de les Trobades del cap de setmana passat i la intensa activitat prevista per a aquest poden enfortir encara més una campanya necessària i obligada. Perquè l’escola, al País Valencià, és la columna vertebral de la llengua.\nHe dit al País Valencià, però potser havia d’haver dit a tot arreu. Cap institució no és tan transcendental per a nosaltres com l’escola. Cap institució no pot fer tanta feina per la llengua com l’escola. I en les circumstàncies que es viuen actualment al País Valencià, encara més. La FAES ha fixat els objectius en els mitjans de comunicació i l’escola, convençuda que són les grans fàbriques de valencians conscients de la seua nació. Rematats ‘manu militari’ i a corre-cuita els mitjans, l’escola la necessitem més encara.\nTotes les enquestes indiquen que el 2015 el malson del PP s’acabarà. I això fa més poderós i més necessari el moviment. Perquè segurament ja no es tracta de resistir fins a l’infinit, sinó tan solament un any, un curs més, exactament. No per a la perfecció absoluta, que tampoc no arribarà amb un nou govern, però sí per a perdre de vista la monstruosa actuació d’aquest PP que sembla disposat a cremar les naus, probablement perquè ja sap tan bé com ningú que d’ací a pocs mesos les haurà de desallotjar, obligat per les urnes.\nAquesta entrada s'ha publicat en ANC i etiquetada amb al País Valencià, és la columna vertebral de la llengua. He dit al País Valencià, convençuda que són les grans fàbriques de valencians conscients de la seua nació. Rematats 'manu militari' i a corre-cuita els mitjans, Desenes d'escoles valencianes han viscut anit una experiència insòlita: pares i mestres s'han tancat, encara més. La FAES ha fixat els objectius en els mitjans de comunicació i l'escola, exactament. No per a la perfecció absoluta, l'escola la necessitem més encara. Totes les enquestes indiquen que el 2015 el malson del PP s'acabarà. I això fa més poderós i més necessari el moviment. Perquè segurament ja no es tracta de r, No em toquis la llengua, obligat per les urnes, per queixar-se de l'ofensiva del govern contra l'escola pública i contra el català a l'escola, però potser havia d'haver dit a tot arreu. Cap institució no és tan transcendental per a nosaltres com l'escola. Cap institució no pot fer tanta feina per la llengua com l'escola. I en les circums, però sí per a perdre de vista la monstruosa actuació d'aquest PP que sembla disposat a cremar les naus, probablement perquè ja sap tan bé com ningú que d'ací a pocs mesos les haurà de desallotjar, que al País Valencià són sinònims. El moviment s'ha estès i ha pres cos setmanes després d'haver-lo engegat l'escola Ciutat de Cremona d'Alaquàs i uns quants centres d'Ontinyent. L'èxit de les, que tampoc no arribarà amb un nou govern, sinó tan solament un any, solidaris, un curs més. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Un fals fisioterapeuta la fa grossa a Barcelona: Detingut per abusar de dones - XCatalunya.cat\nUn fals fisioterapeuta la fa grossa a Barcelona: Detingut per abusar de dones\nEls Mossos investiguen un fals fisioterapeuta per abusar sexualment de tres dones a Barcelona\nEls Mossos d’Esquadra han denunciat penalment a Barcelona un home de 60 anys per un presumpte delicte d’abús sexual a tres dones i un altre d’intrusisme professional per fer-se passar per fisioterapeuta. La investigació va començar l’1 de març, quan les tres víctimes es van presentar a la comissaria per denunciar que havien anat a sessions individuals en la consulta d’un suposat fisioterapeuta.\nEn el transcurs d’aquestes sessions, el denunciat va fer tocaments a les parts íntimes sense el seu consentiment. Quan les dones es van queixar d’aquests fets, l’home va al·legar que formava part del tractament, tot i que no ho havia advertit prèviament.\nEls agents van identificar el terapeuta i van consultar tant el Col·legi de Fisioterapeutes de Catalunya com el Consell General de de Col·legis de Fisioterapeutes d’Espanya. Ambdues entitats van comunicar que aquesta persona no constava com a col·legiada, per la qual cosa no podia exercir aquesta activitat.\nPer tots aquests motius, els agents van obrir diligències per tres delictes d’abús sexual i un d’intrusisme professional que van adreçar al jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Barcelona.\nEl denunciat està a l’espera que el jutge el citi per declarar sobre aquests fets. Els investigadors no descarten que hi hagi altres persones afectades.\nTags: abusos, fisioterapeuta


Apologia de la curiositat: La mala sort històrica de l'Estació de França, fins avui\nL’Exposició Internacional de Barcelona del 1929 va tenir lloc en plena dictadura de Primo de Rivera, la qual cosa revestiria conseqüències. Si la primera Exposició Universal del 1888 havia servit per urbanitzar el sector de la Ciutadella, la segona del 1929 se centraria al mateix objectiu a la muntanya de Montjuïc, entre d’altres obres urbanes com la construcció de la nova Estació de França al lloc de l’antiga. El desplegament de l’estil arquitectònic modernista i els primers balbuceigs del noucentista donarien a les noves edificacions de l’Exposició del 1929 un aspecte historicista conceptualment caduc, en contrast amb les avantguardes europees del moment, representades al centre mateix del certamen pel Pavelló Mies van der Rohe, aixecat per la delegació d’Alemanya.\nLa primitiva Estació de França encara era la del tren de Mataró del 1848, ampliada tot seguit per acollir el tren de Granollers però malgrat tot raquítica. La companyia ferroviària MSA romancejava amb la construcció de la nova terminal pendent, la preparació de l’Exposició Internacional va ser el topall ineludible.\nEl 1922 es va convocar el concurs de projectes, guanyat pel jove arquitecte Pedro Muguruza Otaño, probablement perquè s’adaptava més a les exigències del promotor, igual com tornaria a fer Muguruza vint anys més tard amb el primer projecte del Valle de los Caídos. El seu estil conservador es desmarcava de les tendències modernes, fins a l’extrem que la companyia va optar per dividir el projecte i encarregar el vestíbul de la futura estació a Raimon Duran Reynals i Pelai Martínez Paricio, més en sintonia amb el noucentisme i el refinament urbanístic i decoratiu que se n’esperava.\nEn definitiva, la nova estació no va significar cap exhibició urbana de la moderna arquitectura de ferro i vidre, com a d’altres ciutats europees. Després de més de seixanta anys d’activitat, l’últim gran servei de l’Estació de França a la ciutat seria el seu “suïcidi” amb motiu de les obres dels Jocs Olímpics del 1992. La desviació i soterrament del ramal de Marina i del ramal de Glòries que hi convergien va fer possible l’alliberament del front marítim de Barcelona (no el del Maresme). Unes quaranta hectàrees ocupades per les instal.lacions ferroviàries van convertir-se en sol urbà. En recompensa, l’Estació de França va ser restaurada “corpore in sepulto”.


Ramon Planes ha mort sobtadament aquest matí a causa d'un infartOlot Televisió\nRedacció - Olot - Actualitzat a les 17.47\nLa presentació del Carnaval d’Olot 2017 s’ha vist estroncada aquest matí, quan de manera sobtada ha mort Ramon Planes, l’autor del cartell de Carnestoltes d’Olot d’enguany. Planes s’ha aixecat normalment aquest matí i, després d’esmorzar, hauria patit un infart que no ha pogut superar. Segons ha pogut saber Olot Televisió ja havia patit problemes coronaris anteriorment, però que havia superat satisfactòriament.\nRamon Planes ha participat en els actes de presentació del Carnaval d’Olot, que s’han celebrat aquest dissabte. Al vespre va estar present a la descoberta del cartell, que es va fer al Casal Marià davant dels representants de les colles locals i comarcals. A la fotografia se’l pot veure amb el Rei i la Reina d’aquest any. Més tard també va estar present al sopar de colles que organitza la penya Els Titots.\nNota de condol del CIT d’Olot\nEl Centre d’Iniciatives Turístiques d’Olot ha enviat una nota de condol aquest diumenge a la tarda on expressa el condol per la mort de Ramon Planes. La nota, signada pel president de l’entitat, Josep Andrés, expressa “el condol a la família i amics així com a les persones de l’entorn artístic.” A la carta feta arribar als mitjans de comunicació també s’expressa la consternació “per aquesta pèrdua, que s’ha produït poques hores després de la presentació en públic de l’orbra de l’artista davant de centenars de persones.”.\nRamon Planes i Serra (Lleida, 1953) vivia a Olot des del 1976, any que va escollir com a destí de treball l’Escola Malagrida. Quan va arribar tenia 23 anys, i havia acabat la carrera de magisteri amb el número u de la seva promoció, cosa que volia dir, segons la normativa d’aquell moment, tenir plaça directa en un centre d’ensenyament. El seu interès per obtenir una plaça a Olot, on assegura que no havia estat mai, era pel fet de poder-se matricular a l’Escola de Belles Arts, ja que li interessava ampliar els coneixements artístics. Tot i que havia tingut una primera formació artística a la seva població nadiua, volia eixamplar horitzons i aprofundir tant els aspectes teòrics de l’art com els tècnics i així ho va fer en terres garrotxines. El realisme abstracte era la corrent artística en que s’emmarcava.\nPlanes va participar al sopar de colles de Carnaval que organitza la penya Els Titots, compartint taula amb menbres del CIT d’Olot. En declaracions a Olot Televisió el president de l’entitat, Josep Andrés, ha explicat que tant ell com la junta “ens sentim consternats per aquest fet”.