Que la major part de paraules noves s’incorporin pel masculí és una qüestió de sexisme?\nUn dels arguments recurrents dels defensors de la llengua inclusiva és que, si el gènere masculí inclou les dones, és perquè vivim en una societat heteropatriarcal que les vol invisibilitzar. La relació que s’estableix entre gènere i sexe és bastant incomprensible si tenim en compte que en la immensa majoria de casos les diferències de gènere no tenen absolutament res a veure amb el sexe. El gènere té un contingut semàntic generalment impredictible que ens estalvia sovint manllevar nous elements lèxics perquè, amb un simple canvi de gènere, tenim un terme nou: la diferència entre un assecador i una assecadora és de gènere, i com aquest exemple en podem trobar centenars: el pas / la passa, el curs / la cursa, el terra / la terra, el roc / la roca, el mòbil / la mòbil i un llarguíssim etcètera.\nGrup de joves parlant\nNaturalment, quan es tracta de masculins que es refereixen a homes, podem crear femenins que es refereixin a dones: doctor / doctora, enginyer / enginyera, infermer / infermera… Però el mateix mecanisme ens permet crear termes que no tenen res a veure amb les dones: el bandoler / la bandolera, el carter / la cartera, el tenor / la tenora, el baríton / la barítona.\nAl meu col·lega i amic Paolo Roseano li dec el títol d’aquest article i altres exemples, com ara “Maria Callas è un soprano bravíssimo” perquè en italià paraules com spia, recluta, sentinella i guida pertanyen al gènere femení i d’altres com soprano, mezzosoprano i contralto al masculí, al marge del sexe de les persones en qüestió.\nL’arbitrarietat del gènere és palesa també en què, històricament, les paraules poden canviar de gènere. En portuguès hem vist canviar a cometa en o cometa, a fantasma en o fantasma, a fim en o fim, a mapa en o mapa i a tigre en o tigre. Però no tots els canvis han seguit la direcció femení > masculí. També o catàstrofe ha acabat en a catàstrofe, o linguagem en a linguagem, o origem en a origem i o foca en a foca.\nEls exemples no s’acaben mai. Per què ens podem trobar amb “un pomer” i “una pomera”, o “un llimoner” i “una llimonera”, però en canvi tenim “ametllers” i “avellaners” (però no ametlleres i avellaneres) i també tomaqueres i mongeteres (però no tomaquers i mongeters)? Doncs perquè sí. I sembla que això no ens ha preocupat mai.\nSi tornem a les persones, un argument recurrent és que si parlem d’“enginyers” o d’“advocats” només pensem en homes (suposo que igual que quan parlem de “banquers”, “accionistes” i “empresaris” tot i que aquests rarament apareixen en les formes inclusives “banquers i banqueres”, “els i les accionistes” “persones empresàries”…). Estaria bé que ens demanéssim, però, en què pensem quan parlem de “senyories”, “excel·lències” o “autoritats”, a veure si el nostre imaginari depèn tant del gènere com ens volen fer creure. I també estaria bé que penséssim si quan parlem de “les detingudes” quan tots són homes no li estem posant un parany al cervell que abans ha de rumiar si són homes o dones que en el fet que estan empresonats. I quan es parla de “presos i preses” en realitat s’estan establint dues categories de presos que, tot sovint, porten a oblidar la Carme i la Dolors. Us proposo un autotest: a quines presons hauríeu de visitar-los? Podeu avaluar vosaltres mateixos quines us han costat més de recordar i treure’n les conclusions oportunes. I ara fem-ho a l’inrevés: a quines presons hauríeu de visitar-les?\n“Les llengües ens igualen perquè no n’hi ha de millors que d’altres”\nPer més que ens vulguin fer creure que el masculí és el gènere inclusiu perquè els homes ho han decidit així, el fet és que aquesta creença està atribuint als homes un poder que no tenen. I encara pitjor. Està negant un fet fonamental: que les llengües ens igualen perquè no n’hi ha de millors que d’altres. Si fos possible manipular-les ja fa temps que hi hauria llengües més riques o més desenvolupades que d’altres.\nEn general, en les oposicions que es donen entre elements lingüístics, n’hi ha un –el no marcat– que, o bé inclou el marcat o bé no en diu res. Entre el singular i el plural, el singular és el no marcat. Si diem “El gat és un mamífer carnívor de la família dels fèlids” estem dient el mateix que si diem “Els gats són mamífers carnívors de la família dels fèlids”. O si dic “El llapis és un estri per dibuixar i escriure a mà” estic dient el mateix que si dic “Els llapis són estris per dibuixar i escriure a mà”. En el cas dels numerals, els cardinals són els no marcats respecte dels ordinals, per això podem dir: “És el tercer de quatre germans” o “És el germà que fa tres de quatre germans”, però no podem dir “Quart més quart, vuitè”. Per què tanta polseguera quan aquest fenomen es dona en el gènere i no diem res quan es tracta del nombre o els numerals?\nUna de les característiques de les categories no marcades és que, quan s’incorporen nous elements a la llengua, acostumen a entrar per aquesta categoria. Fa poc, es van publicar al DOGC els termes normalitzats pel Consell Superior del TERMCAT. Entre aquests, hi ha pocs verbs però els que hi ha (empoderar, desescalar) han entrat tots per la primera conjugació que és la menys marcada. Això és ben habitual i ningú no ho qüestiona: Ningú no diu que si de tuit en fem tuitar; de trol, trolejar; de bloc, blocar, etc. és perquè “algú” ho ha decidit. Ho fem espontàniament perquè, com a parlants, seguim els dictats de la llengua i no dels homes. I quan es tracta de substantius? Doncs gairebé tots entren pel masculí. Tants que gairebé podem fer la llista exhaustiva dels que entren pel femení: pitahaia, cabraüva, lenga, douca, mahàgua, mansònia, sucupira, zingana. Tots aquests corresponen a tipus de fusta, però n’hi ha molts altres de la mateixa categoria que entren pel masculí: curupai, iroc, macoré, niangó, ramin, wengé… Fins aquí podríem dir que és una qüestió formal, els que acaben per a àtona entren pel femení i els altres pel masculí. Però resulta que hi ha un tipus de fusta anomenat panga-panga que també entra pel masculí. Aquesta vegada sembla que era el torn de les fustes però també els ha tocat als tes. I aquí, que ens trobem? Doncs que tots sense excepció entren pel masculí i tots excepte un acaben amb a àtona: bantxa, guenmatxa, hojitxa, kombutxa, massal txai, matxa i sentxa.\nPel que fa als anglicismes, excepte swinger i nimby que poden concordar en masculí i femení, la resta entra pel masculí: brànding, catfishing, espòiler, pèting, pretèxting, rootkit, sèxting, skimming, trol. Si venen d’altres llengües, el resultat és el mateix: anona, bondage, brocolet, iuzu, kokigami, noni, surimi, tsaixin, xoi-sum, zentai, etc. Són tots masculins.\nEntre els termes que s’han acceptat n’hi ha uns quants que pertanyen al món de la zoologia, és a dir, zoònims. Els noms dels animals són característics perquè fan ben evident que no hi ha relació entre gènere i sexe. I, quan per motiu de proximitat/utilitat dels animals, la diferència és pertinent, tret d’alguns casos com gos/gossa, gat/gata, el que fem és distingir-los amb termes diferents i no amb marca de gènere: bou/vaca, cavall/euga, gall/gallina, ase/somera, porc/truja, etc. Històricament, els zoònims d’origen grec que passen pel llatí empren el femení com a no marcat quan acaben amb a àtona: balena, medusa, pantera, hiena, salamandra… i, quan és el grec el que els va manllevar, també: zebra, girafa, etc. Més endavant, quan ens van arribar zoònims de les llengües d’Amèrica, passa el mateix: llama, vicunya, iguana entren pel femení. En tots els casos, quan la terminació és diferent, el no marcat és el masculí: rinoceront, hipopòtam, dromedari són inequívocament grecs; i jaguar, colibrí, cobai i tauró tenen el seu origen en les llengües d’Amèrica. Però més endavant, quan comencen a arribar zoònims provinents de les llengües d’Àfrica, Àsia o Austràlia sembla que es compleix la norma: el nyu, el zebú, el cangur. Però què passa quan acaben amb a àtona?: impala, panda, coala. Ja entren pel masculí, és a dir, pel gènere no marcat al marge de les qüestions formals. I què ha passat amb els zoònims incorporats en la darrera normalització? Una vegada més, entren pel masculí: elani, kákapo, ninox, rascló weka, takahé i todi i, també, baza, kaka i malcoha. És a dir, tots els zoònims entren pel gènere no marcat, altrament dit masculí, i no hi ha cap relació entre el gènere i el sexe.\nJa només em queda una pregunta per fer: que la major part de paraules noves s’incorporin pel masculí és una qüestió de sexisme o és que, potser, la llengua funciona com funciona al marge de la voluntat dels parlants?\nPotser hi ha més preguntes, Carme, i una és si la lingüística, la ciència del ram, no permet, no aprova, rebutja i fins excomunica emfatisar l’expressió i fins rebregar la norma quan així ho creiem necessari els parlants, sigui respecte del desdoblament, el gènere neutre, la interrogació sobre el sexisme lingüístic…\nLa lingüística no permet, ni aprova, ni rebutja, ni excomunica. La lingüística intenta entendre el llenguatge i, amb aquest objectiu, descriu el funcionament de les llengües. La lingüística no prescriu com han de ser les llengües, explica com són. Per això, els que prescriuen que hem de fer servir una llengua “inclusiva” o no són lingüistes, o no actuen com a tals.


La Declaraci� de Montsuar - La Punteta - Not�cies d'Opini� - e-not�cies\nEditorial\t�\tBlogs\t�\tCartes al Director\t�\tL'apunt\t�\tLa Punteta\t�\tF�rum Actualitat\tPortada > Opini� > La Punteta > La Declaració de Montsuar\nLa Declaració de Montsuar\nEl proppassat dissabte 9 de juny, els representants d'una vintena d'entitats vam presentar públicament un manifest demanant que el Parlament de Catalunya retiri a perpetuïtat els títols sobirans i nobiliaris que la casa reial espanyola manté sobre el Principat. Aquest text porta el nom de Declaració de Montsuar en homenatge a Manuel de Montsuar i Mateu, 28è president de la Generalitat catalana, que va destituir al rei Joan II d'Aragó, dit el Sense Fe, el 9 de juny del 1462.\nLa destitució del monarca va iniciar la guerra civil catalana però té la grandesa de ser un acte de sobirania nacional i constitucionalisme inèdit a l'Europa del segle XV, que s'avança a la Revolució Anglesa del 1642 que, com és sabut, va mostrar el camí cap als moderns sistemes polítics de monarquia parlamentària. A més, historiadors com Zurita o Soldevila situen la Revolució Catalana del 1462 com el primer moment on els catalans van sospesar de constituir-se en república independent, per la qual cosa no és agosarat afirmar que Montsuar és una de les figures que inicia el primigeni republicanisme català d'època moderna, que tindrà la culminació amb la proclamació de la Primera República catalana, sota la presidència de Pau Claris, el 16 de gener del 1641.\nLa lectura de la declaració es va fer davant el Parlament, en el marc d'un acte d'impuls per l'homenatge nacional a Manuel de Montsuar, celebrat en el 550 aniversari de l'efemèride, i que va comptar amb l'adhesió de CDC, ICV, ERC i SI. Els diputats Pere Aragonès (ERC) i Uriel Bertran (SI) a més, no solament van mostrar el recolzament de les seves formacions a la gran commemoració que es prepara, sinó que també van expressar la voluntat de que el contingut del manifest es converteixi en llei sobirana de la cambra catalana.\nEls fonaments de dret en els quals basem la nostra demanda els trobem en l'abolició de designar títols nobiliaris -i llurs privilegis consegüents- mitjançant el decret de 10 de juny del 1931 aprovat pel Congrés dels Diputats de la Segona República espanyola. Aquestes disposicions legals van ser aplicades a Catalunya per la Generalitat sota la presidència de Francesc Macià. Després de la darrera guerra civil, la legislació republicana al respecte va ser derogada totalitàriament pel dictador Francisco Franco l'any 1948, proclamant-se ell mateix regent amb la Llei de Successió a la Prefectura de l'Estat; i creant, el 1969, el títol de Príncep d'Espanya per al seu successor, Juan Carlos de Borbón y Borbón.\nDes de les entitats convocants tenim el desig d'incrementar el nombre d'adhesions a la Declaració de Montsuar i presentar-la a tots els partits polítics d'obediència catalana. Davant la corrupció cada vegada més acusada del regnat de Juan Carlos I i la seva ambiciosa prole, és arribada l'hora que el nostre Parlament faci un pronunciament radical d'igualtat, sobirania i democràcia. La urgència del moment ho reclama sense més dilació.\nAquesta percepció no és només meva o de les entitats impulsores de l'homenatge. Que el borbó Juan Carlos ostenti el títol de Comte de Barcelona no fa més que perjudicar els interessos de Barcelona i Catalunya, i qualsevol ciutadà -se senti més o menys català- ha d'entendre que la vinculació de les nostres viles i ciutats amb l'hereu de Franco i la seva decadent família, en uns moments de greu crisi com els presents, ens impedeix encarar amb èxit la recuperació econòmica.\nActualment, el monarca no té cap prestigi ni crèdit internacional. És la riota de mig món. Només cal veure les fortes crítiques i les sagnants caricatures que rep per part d'importants capçaleres internacionals -del Le Monde al The New York Times, del Corriere della Sera al The Guardian- o com és escarnit a la cadena alemanya ZDF. I malgrat que la premsa afí al règim monàrquic ho amagui, en aquest darrer viatge a Brasil i Xile, el cap de l'estat espanyol ha estat rebut a diversos llocs amb una monumental esbroncada. Per si fos poc, el diari mexicà El Informador assegura que la imatge del Borbó "va en declive"; i el xilè Diario de Antofagasta el qualificava de "personalidad que genera rechazo a nivel mundial".\nLa situació de la monarquia espanyola és insostenible. A Catalunya, el seu prestigi està a cero. Però no el Celsius sinó el Kelvin: cero absolut. No és prou significativa la tremenda xiulada que va patir a Madrid el príncep Felipe durant la final de la copa del Borbó per part de milers de catalans i bascos? O que en mes i mig quatre ajuntaments -Berga, Ripoll, Santa Eulàlia de Riuprimer i Celrà- hagin declarat oficialment Juan Carlos I com a "persona non grata"?\nSense anar més lluny, l'altre dia vaig entrar en un bar per esmorzar. Al meu costat, assegut a la barra, hi havia un client habitual que anava comentant les notícies del diari amb el cambrer. A l'arribar a l'article del viatge del Borbó per Sudamèrica, va preguntar: "Amb quantes putes haurà estat aquests dies?". Potser només ho sabríem si hagués patit una altra "relliscada".\nQue una anècdota no és categoria? D'acord. Però quan un munt de gent notable, com l'actor Lluís Homar, que havia interpretat al personatge del jefe del estado en una sèrie televisiva, diu que "la monarquia no se sosté" es certifica que el sistema monàrquic està completament amortitzat. És llei històrica que quan els règims agonitzen mostren la seva cara més grotesca i corrupta. El cas Urdangarín, la impunitat de la infanta Cristina, l'escàndol de Botswana, les banyes de la reina, etc. són avisos latents d'un final de cicle basardosament degenerat.\nCatalunya mai ha volgut els borbons, però fins ara els poders fàctics i els col·laboracionistes indígenes feien que se'ls hi tingués cert respecte formal. Tot això s'ha acabat. Contra aquest sentiment republicà, que ja és majoritari a la societat catalana com reconeixen Isidre Cunill, Pilar Eyre, i altres experts en la casa reial espanyola, poca cosa hi poden fer els botiflers de la Fundació Príncep de Girona o els patètics cortesans del Grupo Godó. I és que avui, ningú que tingui un mínim d'integritat ètica pot defensar la continuïtat del règim borbònic.\nUna estrofa del nostre himne nacional diu "per quan vingui un altre junyesmolem ben bé les eines". Doncs en el mes de juny d'enguany, la hisenda pròpia i la Declaració de Montsuar poden ser les dues eines que els representants de la sobirania catalana hauran d'esmolar per obrir el camí de la llibertat de Catalunya mitjançant l'estat propi, o sigui, la República Catalana.\n#1 Casun dena. Poca memòria, Barcelona. 20/06/2012 - 23:52\nCaldria recordar-li al "independentista" o millor dit "diputadista" Bertran, el'article del seu ínclit gran parlador en català de tota la vida Sr. Tena, l'article: de l'1 de juny del 2010, titul.lat: Monarquia Catalana", on proposava com a reis o a algú dels Windsor o a l'infanta Cristina -\n#1.1 Pao Guillén, Matadepera. 25/06/2012 - 22:31\nLeí el artículo de Tena y me pareció muy interesante. Creo que ya es hora de debatir la forma de nuestro futuro estado. Los partidarios de un Principado de Catalunya soberano no somos pocos. Las experiencias republicanas han dejado mucho que desear. #1 Casun dena. Poca memòria, Barcelona. 20/06/2012 - 23:52\nLeí el artículo de Tena y me pareció muy interesante. Creo que ya es hora de debatir la forma de nuestro futuro estado. Los partidarios de un Principado de Catalunya soberano no somos pocos. Las experiencias republicanas han dejado mucho que desear. Avís legal | Qui som | Publicitat | Contacte | Col·labora | © Copyright e-noticies.com · Se'n permet la reproducció sempre que se'n citi la fontCr�dits: Desenvolupament Hispanetwork � Disseny Ochionet\ne-not�cies - Opini� - La Punteta - La Declaraci� de Montsuar


Quan només queda una setmana perquè comencin les festes de Les Santes, és el Camí de la Serra qui decideix fer la seva pròpia festa popular. Les seves festes s’allargaran des d’avui divendres i fins el proper diumenge 17 de juliol, dies en els quals es podran assistir a actes com una desfilada de majoretes, un correfoc, una cercavila de gegants, molta música i un castell de focs.\nLa desfilada de majoretes i tambors serà l’encarregada de donar el tret de sortida a les festes, aquesta nit a les vuit del vespre. Poc després es farà la inauguració oficial de la festa popular a la Plaça Maria Aurèlia Campmany que comptarà amb l’assistència de l’alcaldessa accidental, Pilar González Agàpito. La festa s’allargarà fins ben entrada la matinada amb una sardinada, un correfoc i una sessió de ball jove. A més, també debutarà la cantant Tania, una veïna del barri.\nLa nit del dissabte serà plena de música\nEl dissabte 16 el dia començarà amb un concurs de dibuix infantil i un torneig de futbol-3. Ja a la tarda, una cercavila de gegants desfilarà pels carrers del barri i donarà pas a un espectacle d’animació infantil. La nit començarà amb una botifarrada i pa amb tomàquet i seguirà amb una exhibició de danses. Després serà el torn de la colla de dolçainers i tabaleters Xaloc de Castelló de la Plana, a qui seguirà l’actuació del grup Orgue de Gats i una sessió de disco mòbil.\nFinalment, les matinades seran les encarregades de despertar el barri l’últim dia de les festes. El matí dels diumenges ha estat pensat especialment pels nens, que podran gaudir d’un Floti-park i participar en una xocolatada i una xeringada, tot i que aquesta última encara està per confirmar. Finalment, l’exhibició de sevillanes i el grup musical Karamba donaran pas al castell de focs, l’element encarregat de tancar les festes fins l’any vinent.


Salt X Palestina: d’octubre 2009\nBoikot al Maccabi\nla Plataforma de Solidaritat amb Palestina de Gasteiz va fer ahir una crida a l'afició baskonista i a la ciutadania en general «a mostrar la seva repulsa contra la delegació israeliana i la solidaritat amb el poble palestí per tots els mitjans que tinguin al seu abast»-.\n+ informació: GARA\nPublicat per Pau a 21:30 Cap comentari:\nLa tercera Intifada està llesta\nEl passat 15 de setembre es publicava un informe exhaustiu sobre la barbàrie perpetrada a la franja de Gaza per l’Exèrcit israelià a l’hivern passat durant l’anomenada operació Plom Fos. L’informe pren el nom del seu redactor, el jutge sud-africà Richard Goldstone, i, segons el professor de la Universitat Nacional de Nabulus (Palestina), Curtis Doebbler, és “una de les descripcions més documentades sobre violacions dels drets humans que mai s’ha fet en cap altra guerra”. L’informe Goldstone descriu les violacions dels palestins contra els israelians, dels palestins entre ells; però, sobretot, denuncia els crims contra la humanitat i els crims de guerra de l’Exèrcit d’Israel que van provocar 1.400 morts –la majoria civils, dels quals uns 300 nens–, milers de cremats per les bombes de fòsfor i la destrucció de llars, d’edificis públics i de mesquites durant els 22 dies que va durar la pluja de foc.\nEl destí natural de l’informe Goldstone era el Consell de Drets Humans (CDH) de les Nacions Unides a Ginebra, que hauria permès la seva remissió al Tribunal Penal Internacional (TPI) de l’Haia i el posterior procés de persecució dels criminals de guerra israelians, tal com s’ha executat en altres conflictes en què s’han comès crims contra la humanitat.\nLa gran sorpresa, però, ha estat quan els mateixos diplomàtics de l’Autoritat Palestina a Ginebra han “escoltat” les recomanacions nord-americanes i israelianes i han sol·licitat l’ajornament de la ratificació de l’informe Goldstone en el CDH fins al mes de març de 2010. Mai abans, des de la signatura dels Acords d’Oslo fa setze anys, no s’havia escoltat un rebuig tan clamorós de la societat palestina contra una decisió de l’AP/OAP. Un rebuig unànime que prové, també, amb força intensitat de les organitzacions laiques englobades dins de l’OAP.\nLa versió oficial apunta a la prudència davant del procés pacificador iniciat pel president Obama. Altres fonts assenyalen que la ratificació de l’informe pel CDH deixaria en mal lloc Israel i, fins i tot, es comenten pressions nord-americanes en el sentit de congelar l’ajuda financera al Govern de Mahmud Abbas. L’eficaç diplomàcia israeliana no s’ha quedat enrere. El periodista palestí Khalid Amayreh apunta en el setmanari Al-Ahram Weekly “l’amenaça israeliana de fer públiques les gravacions de les converses entre israelians i funcionaris de l’AP que revelen com aquests darrers sol·licitaven als israelians que prosseguissin la guerra contra Gaza fins a la fi per anihilar Hamàs durant l’ofensiva de l’operació Plom Fos”.\nL’escàndol Goldstone ha acabat d’ensorrar irremissiblement la feble reconciliació palestina que la diplomàcia egípcia intenta des de fa uns quants mesos. Una reconciliació que s’havia plasmat en un document que Hamàs estava estudiant i que l’obligava a dràstiques renúncies: conferia poders absoluts al president Mahmud Abbas davant del primer ministre a Gaza, Ismail Haniyeh, i il·legalitzava qualsevol formació militar de la resistència. Sobre aquest document –ja definitivament descartat– l’editorial del diari Al-Quds Al-Arabi fa una lectura nova “en llegir entre línies un intent de posar fi als moviments de resistència i retornar la franja de Gaza a un «procés de pau econòmica» accelerat que ja està en marxa a Cisjordània sota la supervisió del general Keith Dayton i de Tony Blair i amb el suport de l’autoritat de Ramal·là”. El medieval setge per la fam fins que no vinguin a la raó i s’elimini qualsevol resistència, vaja.\nEl greu error de Mahmud Abbas en ajornar l’informe Goldstein ha dinamitat qualsevol possibilitat de trobada entre les disputades parts palestines i, a més, ha aprofundit les escletxes que hi ha a l’interior d’Al-Fatah. Probablement, les eleccions palestines que s’han de celebrar la segona meitat del 2010 li passaran factura i Hamàs sorgirà encara més enfortida que en les passades eleccions del 2006. Mentrestant, davant del fracàs diplomàtic nord-americà per aturar l’expansió dels assentaments israelians en terres palestines i la creixent tensió –una veritable guerra de baixa intensitat contra els pobladors àrabs– a Jerusalem, els palestins del carrer podrien perdre la infinita paciència. La tercera Intifada s’està coent.\nFont: El Triangle/Joan Palomés. Periodista.\nPublicat per Pau a 9:04 Cap comentari:\nConflicte, Trauma i Trobades Terapèutiques: un projecte de cooperació palestinoisraelià en el camp de la salut mental\nHorari: Dimarts 20 d´octubre, a les 19.30 h\nCentre: Auditori Narcís de Carreras, C/ Santa Clara, 11 4art. GIRONA\nFundació "la Caixa" a Girona\nCicle: Converses difícils. El conflicte i la condició humana\nMolts soldats israelians confessen que se senten com nazis\nLa violència a l´Orient Mitjà genera un impacte emocional profund en les poblacions palestines i israelianes que a vegades es manifesta amb símptomes postraumàtics, notoris en poblacions civils especialment vulnerables.\nEl ponent ha participat en diversos projectes de cooperació israeliana i palestina en el camp de la salut mental, amb el suport de l´organització Phiysicians for Human Rights.\nA càrrec de Tristan Troudart, metge psiquiatre i director del Departament d´Hospitalització Diürna de l'Hospital Kfar Shaul de Jerusalem\nPresentació a càrrec de Cristina Gisbert, psiquiatra i cap del Servei de Rehabilitació Psicosocial de Girona\nPublicat per Pau a 18:43 Cap comentari:\n«Checkpoint rock», cançons des de Palestina, es projecta fins al dijous (22) als Albéniz de Girona\nCheckpoint rock, cançons des de Palestina, el documental dirigit per Fermín Muguruza i realitzat per Javier Corcuera sobre la música i els músics de Palestina, s'ha estrenat al Cinemes Albéniz-Plaça. A una hora tardana, ¾ d'11 de la nit, i fins dijous -22 d'octubre- es projectarà a una de les sales del Albéniz de la plaça Jordi de Sant Jordi de la ciutat de Girona.\nA ¾ d'11, la comitiva que acompanya al més universal dels poetes palestins, Mahmoud Darwish, camina cada nit d'aquesta setmana cap a la seva tomba. Les espelmes cremen, la gent plora la mort del poeta, és el 9 d'agost de 2008. Els seus poemes acompanyen als palestins en la llarga nit que els ha tocat viure i patir des de fa més de seixanta anys.\nSóc palestí de Jaffa i visc a un barri de Lod.\nQuan parlo de refugiats parlo d'un poble sencer.\nEls palestins són refugiats fins i tot a Palestina.\nEls mots de Darwish vesteixen les melodies dels músics palestins. La música acarona les paraules del poeta i les veus dels cantants les escampen al vent. Els palestins escolten i canten. Els punys dels joves s'aixequen als concerts, les noies i els nois ballen.\nEls rapers de Dam, que varem poder sentir l'estiu passat a Betlehem i -aquesta Mercè- a Barcelona; Marcel Califa, Amal Murkus, Safaa Arapiyat, Muthana Sa'ban, Shadi al Assi, Sabreen, Ayman PR, Le Trio Joubran i el nostre amic de Nablus, Habib al Deek, professor i virtuós del llagut, canten la vida del seu poble i els versos del poeta. Els nens aprenen les cançons per no oblidar-les mai més:\nEns renten el cervell, ens exterminen.\nI després diuen que nosaltres som els culpables.\nPerò tots els exercits del món\nsón febles davant l'esperança dels nens.\nArreu on vaig veig fronteres,\nla humanitat empresonada.\nPer que no puc ser lliure com altres nens del món?\nUna altre Palestina que no surt a les portades, la del dia a dia d'una gent que no vol ser carnassa ensangonada per vestir les portades dels diaris. Una Palestina feta de palestins que canten. De nens que saben que es mereixen un futur millor que el dels murs i els filferros de pues.\nAl cinema, la pel·lícula hi serà fins dijous -22 oct.-: la Palestina que canta no és negoci.\nPublicat per Pau a 17:32 Cap comentari:\nCarta oberta a Obama: Arrest de Mohammad Othman\nUs demanem que signeu aquesta carta oberta al President Obama individualment o com grup/organització. Per favor, ajudeu-nos a aconseguir quantes més signatures millor abans que publiquem aquesta carta el divendres 16 d'Octubre, demanant-se'l als vostres amics.\nCarta Oberta al President Obama\n9 d'Octubre de 2009\nDistingit President Obama:\nMartin Luther King Jr. ens va recordar que el canvi “no ve rodant com una cosa inevitable, sinó a través d'una lluita contínua. I per tant hem de redreçar-nos i treballar per la nostra llibertat.” President Obama, Vd. ens va prometre un canvi i vam creure en aquesta promesa. Ara és la seva oportunitat de demostrar-nos que realment les seves paraules eren sinceres.\nDurant alguns anys hem escoltat freqüentment la pregunta de: “On està el Gandhi Palestí” On estan els que treballen per la justícia a través de la noviolencia? Únicament hem de mirar en les presons i en els cementiris per a trobar activistes de pau Palestins que han liderat la lluita contra la injustícia. Aquí és on trobarem a Mohammad Othman: tancat en confinament solitari en una presó militar i un mes després del seu arrest, sense càrrecs ni judici. La seva detenció inicial s'ha perllongat fins a ara dues vegades, i existeix la possibilitat que sigui renovada indefinidament.\nEl 22 de Setembre, Mohammad, de 33 anys va ser arrestat pels soldats Israelians quan tractava de tornar A Cisjordània després d'haver passat diversos dies en una conferència a Noruega. Durant més de 10 anys, Mohammad ha estat un activista Palestí pels drets humans. Durant aquest temps, ha estat un líder en els moviments de base Palestins contra el Mur que s'ha empassat les terres de la seva comunitat i els seus mitjans de vida.\nMohammad, amb l'esperit dels grans defensors de drets humans com Mahatma Gandhi i Martin Luther King Vd., ha treballat sense descans durant aquests anys per a dur la veu del seu poble al món. S'ha compromès i ha promogut la no violència com a mitjà – una tàctica que va ser utilitzada per a acabar amb l’apartheid en Sud Àfrica. La llibertat contra l'ocupació, l'opressió i la discriminació, són drets humans als quals totes les persones tenim dret. Mohammad i molts altres com ell no han fet res més que treballar per a assegurar aquestes garanties tan bàsiques – per a donar al seu poble l'oportunitat de viure.\nDesgraciadament, el que li ocorre a Mohammad és massa habitual. Els palestins que treballen per la justícia estan sent constantment amenaçats amb detencions arbitràries, danys corporals i tortura, i fins i tot amb la mort. Imagini que s'hagi de témer explicar la veritat, sabent que al fer-lo es posa la seva mateixa llibertat en perill, simplement perquè un s'alça pel que està bé i és just. La història ens ha demostrat que els activistes de pau són sovint l'objectiu de tals polítiques, únicament perquè amenacen greument el “status quo”. Va ocórrer a Sud-àfrica, en l'Índia, i va succeir també als Estats Units.\nMohammad és altra víctima d'aquesta tàctica. Ens correspon a nosaltres, la comunitat internacional, defensar-li a ell i a tots aquells que lluiten per la pau i la justícia. President Obama, si Vd. de debò vol aconseguir la pau, llavors li demanem que defensi el dret de Mohammad i de tots els Palestins a resistir la seva opressió a través de l'activisme no-violent. Le implorem que pressioni a Israel perquè posi en llibertat immediatament a qui ha advocat pels drets humans, Mohammad Othman i a tots els presoners de consciència que estan detinguts únicament pel seu treball per la justícia i la llibertat.\nPublicat per Pau a 12:53 Cap comentari:\nInjustícia de “llibre de text” a Gaza\nGaza, 8 Octubre, 2009 (Pal Telegraph) – Els nens de les escoles són a l’estacada per manca de material bàsic, al estar els subministres bloquejats per Israel.\nEls 456.000 escolars de la Franja de Gaza que comencen el curs, s’enfronten a manques cròniques de tot, des de paper, llibres de text, cartutxos de tinta, uniformes escolars, carteres, ordinadors, com a resultat del bloqueig Israelià. Al mateix temps, les aules greument embotides han d’acomodar els estudiants que es van quedar sense escoles perquè van quedar destruïdes o malmeses en l’últim atac de principis d’any.\nEls únics subministres al mercat es porten de contraban a traves dels túnels des de Egipte. Fins i tot quan hi ha material, molts no se’l poden permetre: el 80% dels 1.5 milions d’habitants de Gaza viuen per sota el llindar de la pobresa.\n"Jo no puc entendre perquè necessitem patir, perquè no es permet que entrin llapis i llibres de text,” diu. "És que Israel es pensa que això també son armes ofensives?\nArticles d’escriptori compartits\nEl paper que hi ha a l’abast de contraban és de baixa qualitat i quan s’utilitza una goma d’esborrar, es trenca", diu un mestre. Amb aquesta mala qualitat, el material es gasta aviat i així s’encareix el cost. “El que entra mai no és suficient”, explica.\n"Jo encara tinc prou sort de poder comprar algunes llibretes, però la meva filla m’explica que hi ha companys a la seva classe que han d’utilitzar fulles de palma i bosses d’escombraries com a carteres.”\nUn mestre de mates de Khan Younis diu que "alguns dels estudiants comparteixen els articles d’escriptori i altres utilitzen quaderns vells. "\nEl director de la cambra de comerç Mahmoud al-Yazji, diu que Gaza te un gran problema per aconseguir materials per als seus estudiants. Estima que el 90% dels estudiants se’n veuen afectats. "Israel deliberadament no permet que entri material d’escriptori a la Franja de Gaza,” diu. "Les forces de ocupació tenen bloquejats 1.750 contenidors de subministres escolars i material d’escriptori, per un valor de 150 mil$ USA. “\nEfectes de l'atac Israelià\nUn alt càrrec d’educació, Khalid Radi, afirma que el seu departament ha donat instruccions als professors de no pressionar els estudiants i mentrestant està en contacte amb grups humanitaris del món Àrab i d’altres països per a trobar maneres de que entri material escolar a Gaza. Però els últims intents dels grups de drets humans han fracassat”, diu. "Això em fa pensar si aquests alumnes amb un llapis a la ma se’ls veus més perillosos que si estiguessin sostenint un coet.”\nEn el darrer atac a Gaza, 18 escoles varen ser destruïdes, i als menys 280 danyades. Moltes encara necessiten materials de construcció per a fer les reparacions, segons fonts de NU. Radi diu que la mancança de material afecta negativament als estudiants. "El temps s’està tornant més fred. No tenim recanvis per les finestres danyades de les escoles, i els estudiants patiran els efectes de l’últim atac a Gaza durant l’any que s’apropa, amb la destrucció als seus caps,” manifesta. El Ministeri de educació informa que a moltes classes s’hi han d’apinyar fins i tot 55 estudiants.\n"El bloqueig ha causat un patiment molt gran als nens de Gaza,” explica Philippe Lazzarini, cap de la Oficina de les NU per a la Coordinació d’Afers Humanitaris en els territoris Palestins ocupats. El Dr Fadel Abu Hien, professor de psicologia de la Universitat de al-Aqsa, diu que molts estudiants deixen d’anar a classe degut a la mancança de llibres, bolígrafs i paper. "Israel està utilitzant el control sobre les fronteres de Gaza per a causar destrucció psicològica entre els estudiants que volen estudiar i aprendre."\nCap ajut pels refugiats\nEls grups de drets humans han criticat les restriccions de Israel sobre la Franja de Gaza i els límits que s’imposen als subministres. Només es permet l’entrada de menjar bàsic i materials rudimentaris. Els grups descriuen que això és “inadequats per a les necessitats de més de 1.5 milions de persones”. Segons els funcionaris de les NU, també manquen instruments i equips pels laboratoris de ciències de les escoles. El coordinador humanitari que representa les agències d’ajut de NU en el territori Palestí ocupat i la Associació d’Agències de Desenvolupament (Aida), representada al menys per 25 ONGs, han demanant un accés complet i sense traves tant d’entrada com de sortida de Gaza, per a restaurar el sistema educatiu.\nMaxwell Gaylard, de la Oficina de Coordinació Especial de NU pel Procés de Pau d’Orient Mitjà, (UNSCO), assegura que “Sembla que Israel té una definició diferent de les necessitats humanitàries de la que utilitzem nosaltres a les NU.."\nLa manca de subministres és només un altre exemple de la frustració que s’imposa als Palestins que estan sota ocupació Israeliana.\nFont: Mohammed Omer, New Statesman.\nTraducció: M.M. de Comunitat Palestina\nPublicat per Pau a 10:19 Cap comentari:\nDeclaració de Principis de la “Gaza Freedom March”\nAmnistia Internacional ha anomenat el bloqueig de Gaza “una forma de càstig col·lectiu de la població sencera de Gaza, una flagrant violació de les obligacions de Israel segons la Quarta Convenció de Ginebra.”\nHuman Rights Watch ha declarat que el bloqueig és “una seriosa violació de la llei internacional.”\nEl Relator Especial de Drets Humans de les NU als territoris Palestins ocupats, Richard Falk, ha condemnat el setge de Israel sobre Gaza com un “crim contra la humanitat.”\nL’expresident dels EUA, Jimmy Carter ha dit que el poble Palestí atrapat a Gaza està essent tractat “com animals” i ha fet una crida perquè “s’acabi el setge de Gaza” que priva “a un milió i mig de persones de lo més necessari per a viure”.\nUna de les principals autoritats del món sobre el tema de Gaza, Sara Roy, de la Universitat de Harvard, ha dit que la conseqüència del setge “és innegablement un patiment massiu, creat principalment per Israel, però amb la complicitat activa de la comunitat internacional, especialment dels Estats Units i la Unió Europea.”\nLa llei és clara. La consciència de la humanitat està commocionada.\nEls Palestins de Gaza han exhortat a la comunitat internacional a que vagi més enllà de les paraules de condemna.\nI malgrat això, el setge de Gaza continua.\nDefensant la Legalitat Internacional\nEl setge il·legal de Gaza no surt del no res. És un dels mols actes il.legals comesos per Israel en els territoris Palestins que va ocupar militarment el 1967.\nEl Mur i els assentaments són il·legals, segons la Cort Internacional de Justícia de L’Haia.\nLes demolicions de cases i la destrucció gratuïta dels terrenys de cultiu són il·legals.\nEls tancaments i els tocs de queda són il·legals.\nEls bloquejos de carretera i els punts de control (checkpoints) són il·legals.\nLa detenció i la tortura són il·legals.\nLa ocupació mateixa és il·legal.\nLa veritat és que si la llei internacional es fes respectar, la ocupació s’acabaria.\nAcabar amb la ocupació militar que va començar el 1967 és una condició important per l’establiment d’una pau justa i duradora. Durant més de sis dècades, al poble Palestí se li ha negat la llibertat i el dret a la autodeterminació i a la igualtat. Als centenars de milers de Palestins que van ser obligats a marxar de les seves cases durant la creació de Israel entre 1947-48 encara se’ls hi deneguen els drets que els hi reconeix la Resolució 194 de les NU.\nFonts de Inspiració\nLa Gaza Freedom March està inspirada per dècades de resistència Palestina noviolenta des de l’aixecament popular massiu de la primera Intifada, als vilatans de Cisjordània que segueixen resistint-se al robatori de la seva terra pel Mur anexionista de Israel.\nS’inspira en els Gazauis mateixos, que van formar una cadena humana des de Rafah a Erez, van tirar a terra la barrera fronterera que separa a Gaza de Egipte i van marxar cap als sis “checkpoints” que separen la Franja de Gaza de Israel.\nLa Marxa de la Llibertat també s’inspira en els voluntaris internacionals que han estat al costat dels camperols Palestins recollint les seves collites, pels que han estat als vaixells desafiant el bloqueig de Gaza per mar, i pels conductors del combois que han entregat ajut humanitari a Gaza.\nI està inspirada per Nelson Mandela que va dir: “Jo he caminat per aquella llarga carretera a la llibertat. He procurat no defallir; he fet passes en fals durant el camí. Però he descobert el secret de que després de escalar una muntanya, només veus que n’hi ha moltes altres per escalar ... no m’atreveixo a entretenir-me, perquè el meu llarg camí no s’ha acabat.”\nFa cas de les paraules de Mahatma Gandhi, que va anomenar al seu moviment Satyagraha-Manten-te en la veritat, i ens mantenim en la veritat de que el setge de Israel sobre Gaza és il·legal i inhumà.\nGandhi va dir que el propòsit de la acció noviolenta és “accelerar” la consciència de la humanitat. A traves de la Marxa de la Llibertat, la humanitat no deplorarà només la brutalitat Israeliana sinó que prendrà part en aturar-la.\nLa societat civil Palestina ha seguit els passos de Mandela i Gandhi. Igual que aquests dos líders van fer una crida a la societat civil internacional perquè boicotegessin els productes dels seus opressors, les associacions Palestines, sindicats, i moviments de masses des del 2005 han fet una crida a tota la gent amb consciència a donar suport a una campanya noviolenta de boicot, desinversió i sancions fins que Israel compleixi amb les seves obligacions d’acord amb la llei internacional.\nLa Marxa de la Llibertat també s’inspira en el moviment de drets civils dels EUA.\nSi Israel menysprea la vida Palestina, llavors els internacionals hem de fer dues coses, interposar els nostres cossos per a escudar als Palestins de la brutalitat Israeliana i per ser testimonis personals de la inhumanitat amb que diàriament s’enfronten els Palestins.\nSi Israel desafia la llei internacional, llavors la gent de consciència hem d’enviar agutzils noviolents de tot el món per a enfortir la llei de la comunitat internacional a Gaza. La Coalició Internacional per Acabar amb el Setge Il·legal de Gaza enviarà contingents de tot el món a Gaza per a commemorar l’aniversari del atac sanguinari de Israel durant 22 dies sobre Gaza entre desembre 2008 y gener 2009.\nLa Marxa de la Llibertat no pren partit en política interna Palestina. Només s’alinea amb la llei internacional i els drets humans.\nLa Marxa és una anella més en la cadena de resistència noviolenta al flagrant menyspreu de Israel per la llei internacional. .\nEs convoca als ciutadans del món a fer pinya amb els Palestins en la Marxa del 1è de gener per a aixecar el setge inhumà de Gaza.\nلمزيد من المعلومات الرجاء الاطلاع على بيان السياق\nPer a més informació i contacte: marxagaza@gmail.com\nPublicat per Pau a 21:15 1 comentari:\nUn polític israelià es nega a viatjar a Londres per por de ser detingut\nEl viceprimer ministre israelià Moshé Yaalón ha rebutjat una invitació per a visitar el Regne Unit després de ser advertit que podria ser detingut per crims de guerra. La informació, avançada pel diari britànic The Guardian, explica que Yaalón va ser convidat pel fons Nacional Jueu a un esdeveniment a Londres destinat a recaptar diners a favor d'un grup que dóna suport als soldats israelians sense família.\nEl polític israelià, que és també ministre d'Assumptes Estratègics, duia diversos anys sense visitar Gran Bretanya, pel que va demanar consell al seu Ministeri d'Exteriors, que li va desaconsellar el viatge.\nEl motiu és un incident ocorregut al juliol de 2002, quan Yaalón era cap de gabinet de l'Exèrcit israelià: un caça israeliana va bombardejar una casa de Gaza, operació en la qual no només va morir el líder de l'ala militar de Hamas, Salah Shehadeh, sinó també catorze civils, entre ells diversos nens.\nLa decisió de Yaalón de no viatjar al Regne Unit segueix al fallit intent, la passada setmana, que un tribunal britànic emetés una ordre de detenció contra el ministre israelià de Defensa, Ehud Barak, per l'atac a Gaza del passat gener. Finalment no es va dictar l'ordre de detenció perquè es va considerar que Barak gaudeix d'immunitat diplomàtica.\nIsrael aconsella als seus polítics i militars viatjar amb els seus advocats per Europa\nEl portaveu de Yaalón, Alon Ofek-Arnon, va dir que hi ha en marxa una campanya destinada a "deslegitimar a l'Estat israelià". Segons The Guardian, s'ha aconsellat a diversos polítics i generals israelians que demanin consell als seus equips legals abans de viatjar a països com el Regne Unit i Espanya.\nEn 2005, el general israelià Doron Almog va estar a punt de ser detingut per la policia en l'aeroport londinenc de Heathrow per una ordre d'arrest motivada per operacions militars en Gaza. Algú li va avisar en l'últim moment, amb el que el militar no va sortir de l'avió i va evitar un hipotètic arrest.\nFont: El Publico\nPublicat per Pau a 12:06 Cap comentari:\nDibuixar per conscienciar\nLes il·lustracions d'Azagra i Kalvellido recorden a Salt que Palestina i l'Iraq encara pateixen\nMembres de Salt x Palestina sostenen un dibuix d'Azagra.\nFoto: LLUÍS SERRAT.\nQuan les tragèdies ja no surten als informatius deixen de ser-ho? És evident que no, però al mig de l'allau constant d'informació que ens ve a sobre diàriament, els conflictes, les desgràcies i les injustícies se succeeixen davant nostre tan acceleradament que avui ja no recordem la víctimes ni els botxins d'ahir. «Potser ja no són notícia, però els conflictes de Palestina i l'Iraq encara hi són, i nosaltres, com a dibuixants, només pretenem que la gent prengui consciència d'aquesta realitat, d'una manera no massa dramàtica, perquè els fets ja ho són prou», explica Carlos Azagra, que ha fet equip amb Juan Kalvellido (presentat com «un dibuixant sortit de la classe obrera, que no ha deixat mai de creure en la revolució») per mostrar en una exposició itinerant la seva visió del que està passant a Palestina i l'Iraq. L'exposició es va inaugurar ahir al vespre a la biblioteca de Salt, amb una dotzena d'il·lustracions de cada autor, i es podrà visitar fins al 18 d'octubre, gràcies a la iniciativa de l'associació solidària Salt x Palestina.\nCreador de personatges com ara Pedro Pico i Pico Vena, i vinculat des de fa molts anys a El Jueves, Carlos Azagra ha estat sempre un dibuixant molt proper als moviments socials que es mouen en la perifèria del sistema. «La proposta de fer aquesta exposició va sorgir de l'Associació Cultura, Pau i Solidaritat Haydée Santamaría, que inicialment volia implicar-hi altres dibuixants d'El Jueves. Al final només m'hi vaig ficar jo, que per a aquestes coses solidàries sóc voluntariós [riu]. I, per amistat, vaig contactar amb Kalvellido, que ja havia publicat un llibre titulat Pazlestina», explica Azagra. Un cop acceptat el repte, els dos dibuixants van començar a treballar en la idea, creant una sèrie d'il·lustracions amb poc text, directes i contundents en el seu missatge que, un cop ampliades, atreuen indefectiblement l'atenció de l'espectador i, en el millor dels casos, el fan pensar. Tant Azagra com Kalvellido tenen estils molt peculiars com a dibuixants que, en aquesta mostra, s'alternen i es complementen perfectament, al servei d'una bona causa.\nL'exposició Palestina i l'Iraq als ulls de Kalvellido i Azagra va iniciar la seva itinerància el maig passat al festival Interpueblos de Madrid i, posteriorment, ha visitat l'Ateneu Barcelonès i el claustre de l'Escola d'Art de Vic. Ahir, Azagra havia d'assistir a la inauguració de la mostra a Salt, però un problema domèstic no ho va fer possible. En nom de Salt x Palestina, una associació creada «arran de les matances de Gaza del gener passat, per sensibilitzar la gent i fer boicot a Israel», el seu portaveu, Isidre Pallàs, va dir ahir a la inauguració: «Estem aquí per fer costat als més dèbils, a la gent senzilla que vol viure tranquil·lament, que no demana sortir a les pàgines dels diaris, ni als informatius, a la gent que no vol ser notícia. Aquesta gent que la indústria de la informació ha convertit en xifres, en cossos destrossats per les bombes entre anuncis de cosmètics i cotxes. Gent assassinada a l'Iraq i Palestina i de la qual tothom sembla ignorar que tenia un nom.»\nFont: El Punt/ xavier castillón\nPublicat per Pau a 11:18 Cap comentari:\nDesprés de la Diada: calen accions més contundents per ajudar el poble palestí\nDavid Karvala/Activista de la Plataforma Aturem la Guerra/El Triangle.\nL’acció de protesta davant la participació de Noa a la Diada, duta a terme per la Plataforma Aturem la Guerra amb el suport de diversos grups de solidaritat amb Palestina, ha estat rebuda amb una campanya de distorsions i falsedats, una autèntica cacera de bruixes. Aprofitaré aquest primer article del Blog de la Plataforma per aclarir el tema.\nSe’ns acusa de barrejar la política i la música, però va ser Noa qui va fer servir de la seva fama com a cantant per enviar una “Carta oberta als palestins de Gaza” durant els bombardejos a la Franja, el 8 de gener de 2009. Va escriure: “Només puc desitjar per vosaltres que Israel faci la feina que tots sabem que s’ha de fer, i per fi DESFER-VOS d’aquest càncer, d’aquest virus, d’aquest monstre anomenat fanatisme, que avui es diu Hamàs.” Qui va desaparèixer sota les bombes israelianes no va ser Hamàs —que, malgrat les crítiques que pot merèixer, és el govern democràticament elegit— sinó 1.400 palestins, incloent-hi 400 nens. Noa justifica un atac que va ser un crim de guerra i contra la humanitat, segons un recent informe de l’ONU. Només tres dies abans de participar a l’acte “per la pau” de la Diada, Noa va tornar a justificar el bombardeig israelià, dient que “Israel ha estat arrossegat a la guerra”.\nLa tàctica de presentar-se com una defensora de la pau, mentre es fa la guerra, no la fa servir només Noa: és la política del propi Estat d’Israel. Bombardegen, imposen l’estat de setge a Gaza, construeixen colònies il·legals a Cisjordània, s’annexionen cada vegada més territoris… i diuen que ells volen la pau i que els palestins en són l’obstacle. El Global Language Dictionary, de The Israel Project, dóna instruccions detallades de com els defensors de l’Estat d’Israel han de fer servir dels arguments de la “pau”: el text podria ser el guió de la Noa.\nEls atacs contra la Plataforma es basen en ignorar aquests fets, en acceptar, contra tota evidència, que Noa realment representa l’esperança d’una pau justa entre israelians i palestins. Tristament, no és així. Qualsevol dubte desapareix al llegir el seu blog després de la Diada, on celebra el suport que ella ha rebut com “una victòria per a Israel”: el mateix Israel que comet crims de guerra.\nDavant d’aquests crims, les organitzacions palestines demanen al món que s’organitzi un boicot, semblant al que va ser tan efectiu contra l’apartheid a Sud-Àfrica, com un mitjà no violent de pressió contra l’apartheid que practica Israel. El Trades Union Congress, la central sindical unitària de Gran Bretanya, gens radical, acaba de votar a favor d’impulsar aquest boicot.\nLa nostra acció davant la participació de la Noa a la Diada també responia a la demanda palestina. Va ser poca cosa, és cert; potser, fins i tot, un “flac favor” com va dir el President de la Generalitat.\nDoncs ja és hora que les administracions facin un favor més sòlid per al poble palestí: que responguin a la seva crida per al boicot. Demanem a la Generalitat que trenqui relacions amb l’Estat d’Israel fins que aquest no compleixi el dret internacional, aixequi l’estat de setge a Gaza i respecti els drets del poble palestí. Demanem al govern espanyol que deixi de vendre armes a Israel fins que no deixi de cometre crims de guerra.\nSi fan això, no caldran més protestes com la de la Diada. Si no ho fan, quedarà palès que les crítiques que ens han dirigit són hipòcrites.\nPublicat per Pau a 10:58 Cap comentari:\nLa ruta dels palestins\nEls palestins quan tornen a casa, a aquesta casa fragmentada, en ruïnes, ocupada, saquejada i malmesa, ho fan per la frontera de Jordània. Es la única opció per entrar a Cisjordania. Si venen d'Europa, d'Amèrica o dels països veïns no poden aterrar amb avió a Tel Aviv, ho tenen prohibit. La ruta aèria passa, forçosament, per l'aeroport Queen Alia d'Amman. D'allà prendran un autobús que els portarà al centre de la capital, on agafaran un taxi col·lectiu fins a la frontera. La ruta per terra tan d'entrada i sortida els obliga a travessar exclusivament per aquest punt.\nNomés arribar la frontera des de l'aeroport els costarà entre dues i tres hores de viatge i entre 10 i 30 dòlars depenent dels abusos dels taxis, els busos i els embussos.\nQuan arriben comencen els escorcolls de les maletes i paquets i la burocràcia i les preguntes de la policia del rei Abdalà. Després de les preguntes 10 dòlars més per estampar el segell del visat en algun pàgina impol·luta del passaport. I d'allà a l'autobús que, passant el pont Allenby, 4 dòlars el bitllet i dues hores de cues, els portarà a l'altra banda del Jordà. Per els més rics els que volen anar de pressa i tenen diners hi ha un servei de microbusos que també acceleren les gestions dels visats a les dos bandes. L'utilitzen els homes de negocis palestins, els estrangers i el personal amb passaport diplomàtic. 100 dòlars per persona per travessar el pont i les duanes, total quatre quilometres.\nAquest riu que fa segles duia tanta aigua que la feien servir per batejar profetes i tot, ara baixa sec, esquifit. L'aigua que hauria de portar al mar Mort és la que serveix per regar els camps de les colònies il·legals de Cisjordania, la que el canal del llac Tiberies, travessant Israel de nord a sud, li xucla per mantenir els camps de golf verds i les dutxes de la platja rajant a doll, l'aigua que serveix per mantenir a qualsevol cost el miracle que fa florir el desert. El Jordà flueix tan sec que el Mar mort baixa el seu nivell un metre més cada any. D'ací a poc temps, els borbons espanyols hauran de batejar la seva immensa prole amb aigua de l'aixeta.\nA l'altra banda dels riu els policies israelians esperen els àrabs. Al mes de juliol 45º a l'ombra, però no n'hi ha cap d'ombra. Rostits sota el sol immenses cues de palestins i turistes esperen el seu torn. Dues maquines llencen aigua polvoritzada i fresca per refredar la temperatura asfixiant Guàrdies armats vigilen que ningú faci fotos. Policies secrets de mirada penetrant tracten de distingir qui mereix l'escorcoll més sever, l'interrogatori més dur. Escullen i decideixen qui passarà a l'altra banda i qui no. La diferencia significa pels joves palestins, a voltes, detencions, tortures i presó. Com li va passar el passat 22 de setembre a Mohammad Othman que va ser arrestat pels soldats israelians al Pont Allenby, i que des de llavors esta tancat a la presó de Huwara. El seu delicte lluitar pels drets humans amb la organització pacifista palestina: > stopthewall.org.\nA dins de l'edifici els guàrdies tenen aire condicionat. Comproven els documents. De tan en tan algun home veu com li barren el pas, li neguen l'entrada al seu país, i el fan tornar a Jordània. Els que poden passar, palestins i estrangers, han de creuar un arc groc llampant que te un dibuix de les plantes dels peus pintades en vermell a terra. Aquest dibuix indica el lloc on palplantats esperen ser fumigats com animals sarnosos. Ningú dona explicacions de que duu la mixtura amb que els ruixen als poc que gosen preguntar-ho.\nMés cues, una per passaports europeus, l'altra pels palestins i els àrabs. La cua dels passaports vermells es mou a poc a poc, ara un i d'aquí cinc minuts l'altre. La dels passaports verds es queda immòbil, aturada en el temps, al caprici del soldat que li dona l'entrada.\nQuan arriben el taulell un policia els escaneja l'índex i el polze. Contra una paret blanca els fan una foto amb una càmera digital, l'adjunten amb les empremtes i les dades del passaport. Fitxats com criminals. De fet per Israel tots els palestins son o seran criminals. Un altre cua ara per recuperar les maletes, desaparegudes de fa molta estona i que ara retornen regirades, encara faran sort si no els hi ha pispat res. No hi ha dret a reclamacions.\nNomés falta recollir el passaport segellat i visat, mes cues i 40 dòlars que Israel s'embutxaca per cada palestí que entra a Palestina. En total els palestins passaran de vuit a dotze hores per cobrir els cent quilometres i escaig d'Amman a qualsevol ciutat de Cisjordània i hauran pagat més de cent dòlars entre extorsions de guàrdies de fronteres, vises i bitllets d'autobús.\nEmpentes i cops de colzes, cues, interrogatoris i humiliacions, cues, calor, esperes a peu dret, impotència, resignació, cues, indignació i odi, injustícia, maltractaments i ganes de que tot això s'acabi és el que es respira en aquest ambient asfixiant.\nEl passat mes d'agost l'ultradretà Netaniahu, primer ministre d'Irreal, amb un gest de generositat de cara a la galeria internacional ampliava en dues hores l'horari d'obertura de la frontera de Palestina amb Jordània. En comptes de 8 a 2 ara restarà oberta cada dia fins a les 4 de la tarda.\nNo va dir res, però, de quan tornarà Israel el control de la frontera que va prendre als palestins l'any 2002. Un control que l'Autoritat Nacional Palestina tenia des de la signatura dels Acords de Oslo, aquell procés de pau que tota la Comunitat Internacional (EUA, UE, Rússia) esgrimeix com a base inapel·lable quan es tracta de reconvenir als palestins de Hamas, i que la mateixa comunitat guarda com a paper higiènic per a necessitats israelianes.\n*Aquí podeu firmar per demanar la llibertat d'en Mohammad:\nVaig creuar el Pont Allenby el 4 i el 28 de juliol de 2009. El 28, el primer ministre d'Israel va visitar la frontera. Aquest dia les barreres es varen tancar d'11 del mati fins a les 2. Jo ja havia passat.\nFnt: El Dimoni\nPublicat per Pau a 13:46 Cap comentari:\nSalt x Palestina és un grup de recolzament a la lluita pels drets del poble palestí, reconeguts per l’ONU: dret dels refugiats a tornar, dret de resistir a l’ocupació i dret de tenir un estat propi.\nEstà format per homes i dones de Salt i d’altres punts de les comarques gironines i per palestins residents a Catalunya. Ens plantegem la difusió de la realitat palestina com una forma d’acció directa solidària amb el poble palestí.\nReclamem que els Drets Humans, i la legislació internacional que se’n deriva, s’apliquin al poble palestí per garantir una pau digna i justa; i que l’ONU assumeixi les seves responsabilitats en el conflicte.\nNo hi ha víctimes anònimes\nEl Dimoni a Palestina- Cròniques d'Isidre Pallàs\nBoicot Partit Barca Maccabi, 5 febrer 2009\nConflicte, Trauma i Trobades Terapèutiques: un pro...\n«Checkpoint rock», cançons des de Palestina, es pr...\nDeclaració de Principis de la “Gaza Freedom March”...\nUn polític israelià es nega a viatjar a Londres pe...\nDesprés de la Diada: calen accions més contundents...


Repartiment de mascaretes a Sant Andreu i poca ocupació del transport públic aquest matí | Andreuenc\nEl primer dia feiner després de l’aixecament de les restriccions màximes de l’estat d’alarma pel coronavirus s’està desenvolupant amb normalitat i una baixa afluència de passatge, semblant a la de la setmana del 23 al 29 de març.\nFins a les 8 del matí s’ha registrat al metro un 81% menys de validacions que el dimarts posterior a la Setmana Santa del 2019, un nivell de passatge un 6% per sota del que es va comptabilitzar el dia 24 de març en la mateixa franja, quan hi havia el mateix nivell de restricció de l’activitat no essencial. Als autobusos el nivell d’ocupació també és semblant al de la setmana de finals de març i no s’han registrat incidències.\nVoluntaris de les associacions de Creu Roja i Protecció Civil han estat distribuint mascaretes a les entrades d’una trentena d’estacions de metro des de les 6:30 fins a les 12:00 hores i demà ho tornaran a fer per últim cop. Al districte de Sant Andreu, els usuaris han pogut aconseguir-les a les estacions de La Sagrera i Fabra i Puig. Pel que fa a les parades d’autobús, Protecció Civil comunica que s’han considerat aquells punts nodals de transport interurbà.\nAvui ha entrat en vigor una nova oferta de servei a les xarxes de metro i autobusos de TMB per adequar-ne la capacitat i donar un millor servei a les persones que s’han de desplaçar per motius imprescindibles. Així, la xarxa de metro dona la màxima oferta disponible i posa en circulació el 60% dels trens, amb pics de fins al 75% en les franges i línies de més demanda. A la xarxa d’autobusos el servei arribarà fins al 50% d’un laborable.\nDurant la Setmana Santa la demanda de transport públic ha estat baixa. Ahir en l’acumulat del dia es van registrar un 91% menys de validacions al metro i un 94% menys als autobusos en comparació amb el Dilluns de Pasqua de l’any passat.\nFotografia: Aspecte d’un vagó de metro un dia d’aquesta Setmana Santa | TMB\nEtiquetes: coronavirusCreu Rojaestat d'alarmaProtecció CivilTMBtransport públic


Diaconant permanent a l'Església de Mallorca\nConfirmacions a Porreres 24-10-20\nEucaristia de sant Roc 16-08-20\nHomilia de sant Roc - Rector Mn. Francesc Munar Servera 16-08-20\nGoigs de sant Roc - Eva Amorós 16-08-20\nMissa solemne del dia de sant Roc 06-08-2020\nAhir capvespre, l’Ajuntament de Porreres va anunciar que es suspenien tots els actes que estaven pendents de celebració del programa de festes de Sant Roc 2020.\nDes de la Parròquia de Nostra Senyora de la Consolació, i una vegada haver parlat amb la batlessa Francisca Mora, diumenge que ve dia 16 d’agost festivitat del nostre sant protector, ES CELEBRARÀ a les 11:30 h tal i com estava previst, la missa solemne de sant Roc.\nSerà una eucaristia com les que es celebren cada diumenge i que presidirà el nostre rector Mn. Francesc Munar Servera. Comptarem amb la participació d’alguns membres de la Coral de Porreres, l’organista i el cant del Goigs de sant Roc a càrrec de n’Eva Amorós.\nEs podrà seguir en directe pel Facebook de PorreresTV.\nRecordar que s’han de complir les mesures sanitàries de prevenció vigents:\n-En entrar a l’església parroquial hi ha unes estores impregnades amb líquid desinfectant per les sabates.\n-Emprar el líquid hidroalcohòlic per desinfectar les mans.\n-Guardar la distància de seguretat i dur en tot moment la mascareta protectora.\n-Aforament màxim 375 persones.\n-Seguir les instruccions de les persones que hi haurà a l’entrada.\nEls horaris de les misses d’aquest proper cap de setmana són els següents:\nDivendres 14-08-20: Vigília de la l’Assumpció de la Verge Maria, 19:00 h.\nDissabte 15-08-20: Festivitat de la Mare de Déu d’Agost, 19:00 h.\nDiumenge 16-08-20: Dia de sant Roc, 11:30 h.\n(El vespre del dia de sant Roc no hi haurà missa).\nQue sant Roc ens protegeixi i esperem que l’any que ve puguem celebrar les festes en unes altres condicions.\nFull dominical d'aquest diumenge 09-08-20\nEucaristia del Corpus Christi 2020 - Porreres\nFull Dominical d'aquest diumenge 07-06-20\nFull Dominical 31-05-20 Cinquagesma-Pentecosta\nFestivitat de l'Ascensió del Senyor. Horari de misses.\nFull Dominical 24-05-20\nFull Dominical 17-05-20\nQuè s'haurà de tenir en compte per poder participar a les celebracions eucarístiques a partir de dilluns 11-05-20\nAquí teniu un resum de les mesures proposades al protocol que s’han de complir per poder participar del culte presencialment a les nostres esglésies:\n1.- Procurau arribar amb un temps prudent d’antelació.\n2.- Cadascú ha de dur la seva mascareta.\n3.- Cadascú ha de dur els seus guants.\n4.- A l’entrada hi haurà una estora per desinfectar-se les sabates.\n5.- Les portes de l’església sempre han d’estar obertes per evitar haver de tocar els poms o manetes per obrir-les.\n6.- A l’entrada rentar-se les mans amb gel hidroalcohòlic.\n7.- Respectar les distàncies de seguretat.\n8.- Asseure’s en els llocs marcats ja que tant sols es pot ocupar 1/3 de l’aforament total de l’església.\n9.- No hi haurà cap publicació en paper per poder agafar.\n10.- No es passarà la bacina el temps de la col·lecta sinó que podreu dipositar els vostres donatius a la sortida.\n11.- La pau es donarà fent un gest amb el cap fora moure’s del lloc assignat.\n12.- Per anar a combregar es respectaran les distàncies i es combregarà amb la mà.\n13.- En acabar la celebració, s’ha de sortir amb ordre i respectant les distàncies evitant les aglomeracions.\n14.- En sortir tornar-se rentar les mans amb el gel hidroalcohòlic.\n15.- En cas d’un funeral s’han de respectar les condicions anteriors, no es podrà emprar la capella del Roser, ni cap de les capelles laterals. Les 150 persones que podran entrar han d’ocupar el seu lloc als bancs que estan marcats i per passar a donar el condol es farà per ordre de bancs, respectant les distàncies i sense aturar-se a saludar personalment a cap familiar. Una vegada donat el condol s’ha d’abandonar l’església amb ordre, guardant les distàncies i evitant les aglomeracions.\nLa veritat és que són moltes coses a tenir en compte, però totes elles són en bé de tots.\nParaules del nostre rector, Mn. Francesc Munar davant la reobertura dels llocs de culte de dia 11-05-20\nEucaristia dominical des de la Parròquia de Sant Julià de Campos 09-05-20\nAvui Eucaristia dominical des de la Parròquia de Sant Julià de Campos 17:00h 09-05-20 h\nFull Dominical 10-05-20\nEucaristia 09-05-20 des de La Seu


“Au, Broggi, ara ja pots marxar”. Crònica d'un assaig de Cels - Teatre Barcelona\nVoleu saber com serà Cels, el proper espectacle de La Perla 29? Entreu, que comença l’assaig!\nEl teatre sense espectadors no tindria raó de ser. A la Perla 29 ho tenen clar i ara fa un any van fer una crida a tots aquells espectadors que tinguessin ganes de formar part del seu univers i crear una associació d’espectadors, els Amics de La Perla. El 5 de juny faran la festa del primer aniversari, però nosaltres hem volgut fer la nostra particular celebració anant a veure amb ells el primer assaig obert de Cels, de Wajadi Mouawad, que s’estrenarà el 18 de juny a la Biblioteca de Catalunya.\nEns hi han acompanyat la Mercè Voltas i en Sergi Corbera, amics de La Perla i uns espectadors actius i entusiastes. “Anar a veure l’assaig et prepara per l’obra, igual com llegir sobre l’autor o veure’n altres espectacles”, diu la Mercè. En Sergi, membre de la junta de l’associació, ens explica que a vegades han discutit si els assajos no et donen massa informació, però han arribat a la conclusió que “t’enriqueix i pots gaudir el triple de l’espectacle”.\nQuan entrem ja fa estona que assagen. A l’escenari hi ha l’Eduard Farelo i la Màrcia Cisteró. En Xavier Ricart, l’Ernest Villegas i en Xavier Boada, la resta del repartiment, s’ho miren atents. Hi ha poca llum i el silenci és absolut. L’ambient és difícil de descriure, hi ha molta energia. L’escena és tensa i dramàtica, ens asseiem a la grada sense fer soroll. “Ara estan en un moment en què dominen el text i estan polint el significat”, ens explica la Mercè després. Amb ella és un plaer seguir l’assaig, coneix molt bé La Perla, la feina d’en Broggi i el teatre.\nL’aspecte de la Biblioteca és completament diferent al que estem acostumats. Només entrar hi veus una pantalla immensa. No hi ha sorra, gairebé tot l’espai està ocupat per un gran despatx amb el terra emmocatat i ple de pantalles, ordinadors, tauletes i altres elements tecnològics. A tocar de la grada hi ha quatre petits escenaris separats i entremig hi ha pedretes, com un jardí. “Aquesta exposició d’imatges amb pantalla frontal, en una obra que la tecnologia té un pes tant important, està molt ben trobada i permet seguir bé la trama. A més, la disposició de la grada fa que hi hagi una visió molt panoràmica de l’escenari”, diu la Mercè.\nLa direcció d’en Broggi és absolutament tranquil·la. S’ho va mirant des de diferents punts de la sala, s’acosta, dóna indicacions i en algun moment es posa en el paper per donar el to i la intenció. Afegeix o canvia alguna paraula del text que no li convenç. Va tallant l’assaig, però no és una constant. Deixa espai i temps als actors, deixa que l’escena avanci per donar les indicacions. Quan no li agrada una cosa, ho diu, però quan les coses surten bé no dubta en felicitar actors i tècnics. Ho diu tot molt serenament, fumant la pipa que sempre l’acompanya.\nEn Sergi està convençut que l’obra generarà molta expectació. La Perla 29 ja està més que consolidada i l’èxit d’Incendis encara és ben present. Però s’assemblen, les dues obres? De què parla Mouawat a Cels? A l’assaig hi veiem els membres d’una cèl.lula espiant, buscant desxifrar un codi per obtenir informació, homes que parlen de poesia i terrorisme. A les pantalles s’hi projecten imatges bèl·liques de diferents conflictes contemporanis d’arreu del món. Les imatges són dures. L’Eduard Farelo s’atura en sec. “Jo això no puc mirar-ho. Ho he de mirar?”. Ens expliquen que hi ha una recerca de la identitat i una joventut descontenta amb els pares i les generacions anteriors. La Mercè ens fa veure el nexe amb Incendis, “el text és una barreja de temes d’interès humanístic i mundial amb grans mòbils dels implicats i conceptes com la venjança i la justícia que es lliguen amb qüestions personals i familiars”.\nEls actors també fan aportacions, comenten les escenes amb el director i fan broma entre ells. “En Boada millor que no ho agafi, que ho fotrà tot enlaire”, riuen. Hi ha un canvi d’escena on s’han d’endur uns gots, i discuteixen qui ha de fer-ho. També cal deixar unes carpetes, però això en Xavier Ricart ho soluciona ràpid “és millor que ho deixi jo damunt la taula quan recollim, perquè així quan comença l’escena ja hi serà”. En Broggi fa cara de satisfet i li encaixa la mà. “Au, ja pots marxar” li etziba Ricart. Ara riem tots.\nAprofitem una parada de cinc minuts per parlar de l’Associació amb en Sergi. Què té La Perla 29 que fa que tanta gent vulgui estar-hi aprop i implicar-se en els seus projectes? “Som uns motivats”, diu. Desprèn energia i decisió per tots cantons i explica orgullós que en només un any han arribat als 200 socis. Hi ha gent amb professions ben diferents però amb un nexe comú, “estimem el teatre, la cultura i el llenguatge que fa servir La Perla”. “Tenim una relació molt íntima i molta sintonia amb la companyia. Hem trencat la quarta paret i ens impliquem en el muntatge des del primer dia”.\n“Quan vaig veure que es creava La Perla vaig tenir una sensació semblant a la dels primers anys del Teatre Lliure. És un teatre sense grans artificis ni gaire escenografia, sense un gran pressupost, centrat en els actors i en el text. Hi ha un esperit de fer les coses en grup, un funcionament gairebé de cooperativa que se’m fa molt simpàtic.” A més a més “en Broggi té una forma de treballar preciosa i és molt gratificant poder-ho seguir”, conclou la Mercè.\n* Al voltant de Cels, com fan amb cada obra, els Amics de La Perla han organitzat assajos oberts, col·loquis postfunció i xerrades relacionades amb la temàtica de l’obra. Busqueu l’agenda i apunteu, perquè el 4 de juliol han convidat l’Arcadi Oliveres per debatre sobre “El Teatre i la revolta” amb la filòsofa Marina Garcés i l’Oriol Broggi. Podeu veure totes les activitats programades al web dels Amics de La Perla i seguir el procés d’assajos al Quadern 29.


Quants galls dindi va regalar Joan Fuster al seu editor? - El bloc d'en Pere\nNo us perdeu l’exposició dedicada al cinquantenari de la publicació de Nosaltres, els valencians al Palau Robert de Barcelona.\nTeniu temps fins al 17 de febrer.\nHi podeu admirar la fina cal·ligrafia de l’autor, minúscula, elegant i perfectament llegible.\nDocuments de l’època, fotografies, manuscrits de Fuster, cartes als editors, escrits de la censura o per a la censura ..\nTota una època davant dels ulls emocionats del visitant. I un magnífic reportatge elaborat per la Universitat de València -productora de l’exposició- fa uns quatre anys que inclou fragments de les entrevistes que Montserrat Roig li va fer per a la TV catalana. Eren uns altres temps -entrevistadora i entrevistat fumant!\nAmb tot un seguit de declaracions de personatges de la cultura catalana, del Principat o del País Valencià, que tingueren el privilegi de conèixer-lo o que valoren la seva influència.\nAmb una recança de fons: que Fuster no va ser prou ben tractat, que hi hagué un cert sentiment de culpa per la seva autoreclusió dels darrers anys, quan se sentia fracassat i desenganyat, fins i tot traït per alguns.\n“Sota la dictadura, la culpa és de l’altre; en democràcia, la culpa és nostra” -són les darreres paraules d’aquest gran intel·lectual que continua essent un referent necessari i imprescindible.\nPenjat en una paret, es pot llegir el contracte amb el seu editor Max Cahner, d’edicions 62 -una altre gran personatge de la nostra cultura- per a la publicació de la seva obra decisiva, que li valgué tota mena de polèmiques i de persecuciions, amb atemptats violents inclosos.\nLa clàusula desena estipula una ben curiosa condició -segurament, mostra de la ironia fusteriana, compartida per Cahner-, que diu més o menys literalment així: “L’autor es compromet a regalar al seu editor un titot -en dialecte: gall dindi- per cada nova edició que s’arribi a fer del llibre”\nQuants titots va regalar Joan Fuster a Max Cahner?\nNo us la perdeu. Fuster segueix ben viu!\n03.05.2012 | 12.10\n9 de gener de 2013 a les 7:44 pm\nOstres! Hem coincidit a llegir la clàusula número 10: un magnífic compromís editorial. No estava al cas del teu apunt, i veig que coincidim a celebrar la fina ironia.


Falla Baix La Mar - Una altra manera de sentir les falles\nUna altra manera de sentir les falles\nQuan em van preguntar què eren per a mi les falles, no ho vaig dubtar ni un segon.\nPer a mi les falles són carrosses, presentacions, plantà del monument i el moment de la cremà, però no des del punt de vista de festa, sinó des de la seua part més artística.\nEls que em coneixen, saben que no sóc molt de vestir-me de faller i fer passacarrers, però això no significa que no visca les falles amb la mateixa intensitat que la resta.\nDes de ben menut, m’han ensenyat a viure les falles des de la seua essència, la creació des de zero d’eixe art que són les falles, que naixen amb el seu destí ja escrit, i no és un altre que fer-nos gaudir del seu color i del seu atractiu durant uns dies per acabar consumides per la bellesa de les flames.\nRecorde les visites als tallers dels artistes fallers, i com d‘un tros de suro, cartó i fusta, poden crear eixos monuments que engalanen els nostres carrers en el mes de Març, el mes per excel·lència dels fallers.\nPerò eixos monuments, són només la punta de l’iceberg de tot el que comporta un exercici faller. És la recompensa a tot un any de feina, en el que participa molta gent i on tots som importants.\nFaller Baix la Mar


[Boixos Nois] No hi ha dubte, ho són - Indymedia Barcelona\n[Boixos Nois] No hi ha dubte, ho són\nper MA\t 01 des 2010\nDe segur que tots coincidim en classificar a Ultra Sur, Yomus, Brigadas Blanquiazules o Frente Atletico, com a grups de tendència feixista,però, i Boixos Nois?\nAquesta pregunta que es formula un grapat de gent sol tenir un ventall més ampli de respostes. Uns diuen que no, altres assegúren que sí, d'altres en canvi pensen que tan sols la secció "casuals"són nazis. Hi ha qui no dubta de la catalanitat dels boixos i creuen que son una barretja on hi ha apolítics i de tot, "mai han tret banderes españoles i mai no han mostrat simbologia nazi"...Mai?\nAquest espai no és un intent de criminalitzar als Boixos Nois(ells sols es criminalitzen), sinó que l'objectiu és mostrar una realitat amagada o que de vegades simplement no es vol veure. Molts creuen que darrere aquest grup sols hi ha un sentiment comú que és l'amor pel Barça, però s'equivoquen. Boixos Nois és un niu de feixime, racisme,intolerància,d'homofòbia i violència gratuïta, causants de moltes\nagressions i insults, l'objectiu d'aquest espai, és precisament això ,informar de l'autèntica identitat d'aquest grup,denunciant a més la impunitat amb que actuen els grups feixistes al món de futbol,i en aquest cas el col.lectiu ultra de F.C Barcelona.\nAnirem publicant una serie de documents que us aniran treguent de dubtes, molts ja fa temps que ho tenim prou claret.\nBOIXOS NOIS NAZIS SÓN!\nRe: [Boixos Nois] No hi ha dubte, ho són\nper Aupa Fidel!!\t 01 des 2010\njo sempre he "volgut creure" que no ho eren, o que almenys els podríem "manipular" fàcilment, altre cop cap a posicions roges -evidentment, acceptant així que clarament havien degenerat a posicions neonazis-, però m'adono que no podem ser condescendents amb ells, a menys que decideixin donar passos cap a la integració d'una nova grada, netament antifeixista, o almenys antiracista, obrerista o, més al meu pesar, però com a mal menor, d'entrada, més a-política -si no fos possible arribar a un concens en el tema polític; com un pacte de no-agressió i de no portar simbologia nazi, per no poderse diferenciar -donat que, evidentment, si trobo un nazi al camp nou, no seré gens indulgent amb ell...\nper BB Coca\t 01 des 2010\nper A\t 01 des 2010\nGuerra de Corea Guerra Fría Cap 5 Part 1 5\nper Kaos\t 01 des 2010\nMolt bona feina companys, i més ara que estant intentant entrar de nou a camp nou, si no ho han pactat ja..


Solicitud d'alta al grup de socis del CCN\nSolicitud d'alta al grup de socis del CCN\tdilluns, 8 de setembre de 2008 20:39\tadmin\tContinguts\t- Sobre el web\tEls socis del CCN tenen accés a algunes zones restringides del web com el fòrum "CCN", la galeria fotogràfica del CCN, estadístiques completes del web. Per poder donar-vos accés com a socis cal que ompliu el formulari de contacte on heu de detallar:\nEn el assumpte indiqueu: alta grup socis\nI el Nom d'usuari amb el que esteu registrats\nAl cap d'uns dies us contestarem per avisar-vos quan ja estigueu donats d'alta al grup de socis del CCN. No és un procés automàtic. Sota l'avatar del fòrums apareixerà que sou socis, indica: "soci/a".\nSi teniu qualsevol problema o no apareix la categoria de soci/a sota l'avatar en els fòrums envieu-nos també un missatge pel formulari de contacte indicant quin és el problema.\nDarrera actualització de dijous, 2 de febrer de 2012 17:55\t\nTenim 35 visitants i 2 membres en línia\tSindicació RSS


Patologies | Fisiomarc - Acupuntura, osteopatia i medicina natural\nLa llista de patologies que es poden tractar satisfactòriament amb Mioteràpia, Acupuntura i Medicina Natural és molt llarga. Compren la pràctica totalitat de les patologies de l’aparell locomotor i també moltes d’altres que són degudes a causes energètiques o metabòliques. La següent llista no pretén, doncs, ser exhaustiva sinó més aviat representativa de les patologies que podem tractar.\nMitjançant el menú, podeu accedir a una explicació més detallada de com es comprenen i tracten des del punt de vista mecànic, energètic i metabòlic algunes d’aquestes patologies. No obstant, els raonaments i principis terapèutics que s’hi exposen són d’aplicació general i serveixen per il·lustrar com es poden abordar també la resta de patologies.\nCal tenir en compte que les explicacions es donen a títol d’informació general i no poden en cap cas substituir el diagnòstic que us hagi fet el metge ni tampoc el diagnòstic muscular, energètic i del terreny propis de la Mioteràpia, l’Acupuntura i la Medicina Natural. És només a partir d’aquests diagnòstics, és a dir, desprès d’una exploració i interrogatori clínics complets, que serà possible establir el tractament adequat per a cada cas en concret.


Calaix de sastressa | Descriu\nSèrie Calaix de sastressa, de Jenni Rodà\nSempre he trobat que l’inici de l’estiu és un moment preciós per teixir desitjos. Un got de vi blanc ben fresc al damunt de la taula; alguna cosa per picar; el sol, que es resisteix a anar-se’n; la brisa, que ens embolcalla tot el cos; les…\nAquell matí —cosa estranya en nosaltres!— vam sortir molt puntuals de casa. No eren uns privilegis de què gaudíssim gaire sovint, perquè els llençols, als meus fills, se’ls enganxaven exageradament quan es tractava d’anar a l’escola. Uns…\nNo vull, malgrat haver-ho de fer, desempallegar-me dels llençols. Tinc ganes que segueixin ben enganxats a mi, com si fossin la meva segona pell, com si durant la nit s’haguessin convertit en una extensió del meu cos, menut i fràgil.…\nDes de feia disset dies pujar al número 24, al bell mig del passeig de Gràcia, per a mi s’havia convertit en una aventura. Havia abandonat els mots encreuats irresolubles, els auriculars que m’oferien ritmes de hip-hop i també el mòbil. I…\nEt vas col·locar al davant del mirall i vas encendre el llum que hi tenies acoblat per veure’t bé totes les imperfeccions de la pell. La teva esteticista t’ho havia recomanat: així mantindries a rega els porus. Si veies que algun era…\nFeia dies que el mal de cap, la tos, els mocs i el dolor als ossos i articulacions l’acompanyaven. Intuïa el que tenia, però tot i així era del parer que una visita al seu metge li aniria bé.—Vostè el que té és un cadarn!—Un què?…\nA ella no li havia agradat mai visitar el seu oncle. Era l’únic que tenia i, encara així, li sobrava. Amb aquell nas allargat i ple de berrugues, amb aquells quatre pèls greixosos que intentaven amagar una calvície més que evident, amb…\nEra negra nit d’un dia entre setmana. Plovisquejava i feia fresca, però jo no duia ni paraigua ni abric. Havia sortit apressada de l’oficina. Tenia moltes ganes de marxar d’aquelles quatre parets, que m’ofegaven, que m’escanyaven, i no…\nEll tenia aquella mania. La d’estendre la roba que sortia de la rentadora amb una simetria més que perfecta. Quan s’ocupava de la bugada, l’estenedor ja feia goig d’entrada. Quan era l’Aida qui assumia la tasca, ell hi anava per fer-hi una…\nSona el telèfon. La Isabel l’agafa. Sent la veu d’una teleoperadora que la vol convèncer perquè es canviï de companyia telefònica. Que si les prestacions, que si la no obligatorietat de permanència, que si el preu totalment immillorable.…


Nataša Andonova, tercera baixa del Barça | Futfem.cat\nNataša Andonova, tercera baixa del Barça\nLa futbolista macedònia ha anunciat que deixa el club al seu Instagram després de dos anys\nNova baixa pel Barça de cara al curs 2019/2020. Nataša Andonova, futbolista que acabava contracte amb el club el 30 de juny, ha anunciat al seu compte d'Instagram que no seguirà sent blaugrana la temporada vinent. La futbolista de Macedònia va arribar al Barça l'estiu de 2017 per aportar qualitat i experiència europea al mig del camp i marxa havent estat una jugadora amb poc protagonisme, inclús quedant-se a la graderia en partits del més alt nivell. En el missatge de comiat, Andonova ha resumit el seu pas pel Barça: «Han estat dues temporades molt boniques i a la vegada difícils perquè vaig venir amb ganes de triomfar en aquest gran club i per diferents motius no hem estat capaces de demostrar la nostra superioritat en moments clau».\nEls números d'Andonova refermen aquesta falta d'oportunitats i minuts aquesta temporada. Si bé és cert que la migcampista ha participat en més de la meitat de partits, en diverses ocasions ha jugat entrant al minut 90 i tenint només el temps afegit de joc. Amb això, la macedònia és la migcampista del Barça que menys minuts ha disputat en tota la temporada, 1.167, inclús per sota de Patri, que només va jugar un partit en tot el 2019. A més a més, el cos tècnic blaugrana va provar de posar Andonova de fals nou en alguns partits, per exemple el de l'Atlético de Madrid al 'Mini', però el resultat no va ser l'esperat. Finalment, un dels moments més durs de l'any, va ser quan la futbolista de 25 anys va quedar fora de la convocatòria per la tornada contra el Bayern.\nAmb Andonova, són ja tres les futbolistes que han deixat el Barça aquest estiu. Primer va ser Bárbara Latorre, que jugarà a la Real Sociedad i la va seguir Gemma Gili, que poc després va anunciar el seu fitxatge pel Levante. En aquests moments, queden dues incògnites per resoldre. Andressa Alves i Toni Duggan finalitzen el seu contracte amb el club el pròxim 30 de juny i no hi ha cap novetat sobre la seva continuïtat. L'única pista que hi ha hagut és el fet que Duggan ha format part de la campanya del Barça per vendre la samarreta del curs 19/20 mentre que Andressa no. Caldrà estar atent als pròxims dies.


Barcelona recuperarà la ronda de Sant Antoni per a l’ús veïnal al desembre : Servei de Premsa\nBarcelona recuperarà la ronda de Sant Antoni per a l’ús veïnal al desembre\nEl desmuntatge de les carpes provisionals del Mercat de Sant Antoni acabarà al 30 de novembre, i al desembre s’intervindrà en l’espai fins ara ocupat perquè el veïnat pugui gaudir-lo i fer-hi activitats de manera immediata i es revitalitzi el comerç\nLes obres consistiran a adequar la llosa que sostenia les carpes, fer-hi una intervenció artística amb jocs infantils pintats al paviment i instal·lar-hi bancs, cadires, arbres i enllumenat\nS’hi invertirà uns 350.000 euros, i la previsió és que l’espai es pugui gaudir a partir del proper 13 de desembre\nBarcelona recuperarà la ronda de Sant Antoni per a l’ús veïnal al mes de gener. Aquest dissabte, el Govern municipal ha explicat als veïns i veïnes i comerciants de l’entorn les actuacions previstes properament en l’espai ocupat fins ara per les carpes provisionals del Mercat de Sant Antoni per alliberar-lo i que la ciutadania en pugui fer ús de manera immediata. La tinenta d’alcaldia d’Ecologia, Urbanisme i Mobilitat de l’Ajuntament de Barcelona, Janet Sanz, ha afirmat que “Amb aquesta actuació recuperem aquest tros de la Ronda de Sant Antoni, amb les millores que demanen comerciants i veïns i veïnes, i a partir del 13 de desembre tornarà a ser un espai de d’ús veïnal i de pas entre Sant Antoni i el Raval, i no una frontera.”\nDilluns passat, l’Ajuntament va començar a retirar les carpes que han allotjat els comerciants del mercat al llarg dels 9 anys que han durat les obres de l’edifici definitiu, inaugurat el 23 de maig passat. Està previst que el desmuntatge acabi al 30 de novembre, de manera que aquest tram de la ronda quedarà lliure gairebé una dècada després.\nAl mes de desembre, ja amb la carpa treta, es faran les intervencions necessàries en l’espai per dotar-lo de vida, activitats i usos ciutadans i tornar a posar a disposició del veïnat un carrer que fa de connector entre els barris de Sant Antoni i el Raval. A més, es revitalitzarà el comerç de l’entorn de la ronda, que ha hagut de conviure durant els últims nou anys amb les dificultats que ha suposat tenir instal·lades les carpes.\nLes obres consistiran a actuar sobre la llosa que fins ara sostenia les carpes provisionals, de 4.519 m2, amb uns treballs de fressat per poder adequar el paviment. Quan la superfície estigui a punt, s’hi durà a terme una intervenció artística sobre l’asfalt que donarà valor a l’espai públic i integrarà jocs infantils i lúdics pintats a terra. També s’instal·larà nou mobiliari urbà, amb 7 bancs, 10 cadires i 48 arbres nous, i es renovarà l’enllumenat.\nS’invertiran uns 350.000 euros en la recuperació de la ronda de Sant Antoni. Pel que fa al calendari, la previsió és que el nou espai ciutadà es pugui gaudir a partir del proper 13 de desembre.\nLes dues carpes que s’estan traient aquests dies acollien les parades dedicades al fresc i als encants del Mercat de Sant Antoni. La del fresc té una llargària d’uns 150 metres i una amplada de 16,60, amb una superfície d’uns 2.400 m2, i la dels encants, 140 metres de llarg 14,90 d’ample, amb 2.086 m2. Totes dues tenen una estructura metàl·lica, coberta a dues aigües amb tendal sintètic doble de PVC i tancaments verticals de panell multicapa de xapa d’acer.\nParal·lelament, el Govern municipal també treballa en el projecte de transformació definitiva de la ronda de Sant Antoni en un nou eix amb més cívic i verd on els vianants, les bicicletes i el transport públic guanyin protagonisme. Aquesta reurbanització permetria fer un pas més en la lògica que la ciutat vagi sumant més espai destinat als veïns i veïnes i reduir el pes del cotxe i el transport rodat.\nL’equip de Govern planteja la reurbanització completa de la ronda, entre el carrer del Comte d’Urgell i la plaça de la Universitat. Sempre sota els criteris de millorar l’espai públic, introduir un carril bicicleta, més verd i posar els vianants i la mobilitat sostenible al centre de les prioritats.\nLa transformació definitiva haurà de tenir en compte una sèrie de canvis importants que ha viscut últimament la ronda. L’estrena del mercat remodelat i la posada en marxa de la superilla i els canvis en el flux de vianants i de mobilitat que ha suposat fan obrir una reflexió al voltant de com ha de ser la reforma i com s’ha d’adaptar a aquestes novetats.\nPer tant, el Govern municipal obrirà un debat per decidir de manera consensuada amb tothom com ha de dialogar la futura ronda de Sant Antoni amb el context actual. La previsió, doncs, és recollir les demandes i reivindicacions pel que fa a aspectes com ara les noves necessitats de mobilitat per treballar-les i enllestir els projectes executius amb la voluntat de començar les obres de la reforma definitiva a partir de 2020.\nL’actuació es dividirà en dues fases: la primera, entre Urgell i Floridablanca, i la segona, des de Floridablanca fins a Universitat. El primer tram ja compta amb un projecte executiu redactat i compartit amb el veïnat i comerciants de la ronda de Sant Antoni, si bé també s’inclourà en aquesta reflexió global per valorar si cal introduir-hi modificacions que tinguin en compte la situació d’avui dia.


Ciutadans rebutja el pla del Ministeri, que suposa deixar que el mar inundi part del Delta de l’Ebre - EbreDigital.cat\n“Ciutadans rebutja el pla de protecció tret a exposició pública per part del Ministeri per a la Transició Ecològica, un document que suposa deixar que el mar inundi part del Delta de l’Ebre”. Així ho ha assegurat el diputat i número 4 de la candidatura de Cs per Tarragona, Francisco Domínguez. “No admetem el pla impulsat pels socialistes, que no aporta solucions, sinó que és una excusa per no fer res i deixar que la regressió continuï avançant”, ha destacat. Domínguez ha reclamat novament “mesures urgents, com per exemple aportacions de sorra”.\nEn la mateixa línia s’ha pronunciat el cap de llista de Cs per Tarragona, Matías Alonso, que ha explicat que “el document elaborat pel PSOE no respecta la tasca de consens polític i tècnic del territori, que pivota al voltant del concepte de no cedir al mar el que es va menjant del Delta, tal i com recull el Pla impulsat per la Taula de Consens del Delta, que va tenir el suport de totes les formacions polítiques, també del PSC”. Ha finalitzat dient que “calen inversions urgents per part del govern d’Espanya i del Govern de la Generalitat per protegir de forma eficaç un espai humit clau, on s’està perdent biodiversitat per l’acció descontrolada de l’aigua del mar”.


La barriada del Calvari presenta els festers 2013 - Diari La Veu\nEscriba el número 705539\n29 novembre 1999 01:00h\nAhir dilluns a la nit a la barriada del Calvari d'Alginet es va fer el tradicional acte de presentació de les seues festeres i festers que enceta els actes festius fins a dijous. En l'acte es va presentar Raquel García com a festera major i a M. Amparo Martínez com a infantil. D’altra banda, Kevin Garrido serà aquest any el president infantil.\nEls actes programats inclouen les tradicionals despertades, esmorzars per als socis, jocs d'aigua i moltes altres activitats per a grans i menuts. Hui dimarts es farà la missa en honor al Santíssim Crist del Calvari amb processó i ofrena. Dimecres concurs de paelles nocturnes i dijous per tancar les festes de la barriada una cercavila boja i un gran espectacle.\nDiumenge agafarà el relleu de les festivitats a Alginet la barriada del Poble Nou on es pintaran els carrers perquè dilluns 12, a les 11 de la nit, es realitze la presentació de la Comissió de Festes del Poble Nou i de la reina Marlen Aguado. Els actes continuaran fins al 16 d'agost, dia de Sant Roc on es farà un acte benèfic per arreplegar menjar no perible per entregar a la Creu Roja, a les 8 de la vesprada missa solemne i per tancar la setmana de festes el Quadre de Balls Populars d'Alginet farà la dansa a Sant Roc.\nEscriba el número 548812


LABORATORI MUSICAL. Comarques Girona: FORMACIÓ: Pels socis de la ACMT...\nFORMACIÓ: Pels socis de la ACMT...\nCoincidint amb l'any nou 2014, iniciem el projecte "Àgores de Musicoterapeutes" de l'ACMT, espais de reunió de professionals per a intercanviar experiències en musicoteràpia i sobre tot allò que envolta la professió. Els objectius d'aquestes àgores són els següents:\nLa primera d'aquestes àgores tindrà lloc a Tarragona el dissabte 18 de gener de 10 a 13h. del matí, concretament a l'IMET - Institut Municipal d'Educació de Tarragona, a l'avinguda de Ramón y Cajal, núm. 70.\nÉs una bona oportunitat per a poder conèixer-se i compartir experiències i inquietuds entre professionals de la musicoteràpia, en aquest cas, de les comarques de Tarragona. En el document adjunt trobareu la convocatòria i l'ordre del dia. Si no sou de Tarragona però coneixeu musicoterapeutes que hi viuen, us preguem que els reevieu aquest correu. Moltes gràcies per la vostra col·laboració!\nPer a més informació o per a comunicar l'assistència: 630 844 588; info@musicosalut.com\nFORMACIÓ: Música i medicina al Cosmocaixa Barcelon...\nVÍDEO: La Musicoteràpia al programa Divendres de T...\nFORMACIÓ: Orff Catalunya\nINTERVENCIÓ: El SES i musicoterapeutes estudien vi...


C's proposarà al Ple de Palamós fomentar la jornada contínua escolar\n14/10/2020 Societat - Jordi Rodríguez\nCol·legi La Salle de Palamós.\nEl grup municipal de Ciutadans proposarà en el Ple municipal de la setmana que ve que les famílies puguin demanar la jornada contínua als centres educatius de Palamós. Els taronges, que estan en l’oposició a l'Ajuntament, creuen que aquesta mesura es especialment interessant en el context actual de la pandèmia del coronavirus. D’una banda perquè facilita la conciliació laboral dels pares i, de l’altra, perquè potencia la seguretat sanitària, atès que la mainada només faria una entrada i una sortida de l’escola.\nLa proposta de Ciutadans parla d'un horari lectiu de les nou del matí a les dues de la tarda i, tot seguit, un servei de menjador fins a quarts de cinc. Es tracta de redistribuir la jornada escolar, de manera que l'hora del dinar no suposi una interrupció de l'activitat lectiva. Amb l'horari continuat, segons Ciutadans, es reduixen a la meitat el nombre d'entrades i sortides del centre, i es concilia millor amb els pares que fan teletreball. Escoltem el regidor de Ciutadans a l'Ajuntament de Palamós, Cristóbal Posadas, en declaracions, ahir, al programa d'aquesta casa 'Preguntes'.\nCiutadans portarà aquesta proposta al Ple municipal de Palamós que es farà el dimarts que ve. Serà a través d'una moció que demana al Departament d'Educació que actuï per facilitar la lliure elecció de la comunitat educativa de l'escola, en relació a l'opció de la jornada contínua. A Palamós aquesta ha estat una reivindicació de diferents comunitats. L'última, la d'un grup de pares del nou institut escola, que van reclamar aquesta mesura no portant els seus fills a classe a la tarda, durant el mes de setembre.\n20/11/2020 - Un cotxe topa amb un fanal al carrer de López Puigcerver\nUn cotxe es va estimbar ahir contra un fanal al carrer de López Puigcerver, a tocar amb Enric...\n20/11/2020 - Fins demà es pot ajudar al Gran Recapte d'aliments als supermercats\nUs recordem que fins demà dissabte encara es poden fer donatius als supermercats de Palamós, per...\n20/11/2020 - 'Fem dissabte' al barri de Mas Guàrdies\nLa campanya de neteja viària 'Fem dissabte' es trasllada demà al barri de Mas Guàrdies. Des de...\n20/11/2020 - Edició alternativa del Cros Atlètic Vila de Palamós\nLes escoles de Palamós han trobat aquest any una alternativa per fer el Cros Atlètic Vila de...\n19/11/2020 - Comença la participació per decidir com s'inverteixen 200.000 euros del pressupost municipal\nL'Ajuntament de Palamós ha començat aquesta setmana un nou procés de participació ciutadana en...\n29/09/2020 - Societat 39 alumnes i docents de les escoles de Palamós, confinats\n14/09/2020 - Societat Tornada a l'escola amb mesures de prevenció pel coronavirus\n20/05/2019 - Societat Les escoles de Calonge i Sant Antoni, per la jornada continuada