EL PINTOR PEDRO CANO, ALS CURSOS D'ESTIU DE LA UA. VEU Revista cultural de la Universitat d'Alacant\nEL PINTOR PEDRO CANO, ALS CURSOS D'ESTIU DE LA UA\nLa Universitat d'Estiu Rafael Altamira ha engegat el curs Beethoven i la constitució europea: ètica i democràcia en l'art, dirigit pel professor de Dret Agustín Bermúdez Aznar (UA) i com secretari Octavio de Juan Ayala, component del quartet de corda resident de la UA 'Almus' i docent en la Càtedra de Viola del Conservatori Superior de Música d'Alacant. El curs, que es va iniciar dilluns passat i finalitzarà divendres que ve 16 de juliol, pretén analitzar de quina manera la moral que emana de l'art pot aplicar-se a la vida polític-social de la civilització occidental, amb la intenció primordial d'humanitzar-la.\nEl pintor murcià Pedro Cano ha ofert avui, 14 de juliol, la ponència "Els colors de la memòria" després de la intervenció d'Emilio Gómez Piñol, Catedràtic d'Història de l'Art Hispanoamericà de la Universitat de Sevilla. El curs inclou també diferents recitals del "Quartet Almus" i del "Quartet Iturriaga" de Leipzig (Alemanya), uns concerts que, segons Octavio de Juan, "han estat enfocats no només a nivell musical, sinó que ha prevalgut el missatge ètic com, per exemple, en la selecció dels quartets de Beethoven, en els quals aquest gran compositor intenta ajudar a la humanitat a través del seu art i la seva vida". A més de la participació en el curs de compositors de la categoria de José Peris o Jorge Fernández, és rellevant la participació en el seminari d'analistes com el Catedràtic de Ciència política i de l'Administració de la Universitat Complutense de Madrid Javier Roiz, autor de llibres com La recuperació del bon judici (2003) o La democràcia vigilant (1998), i Fernando López de Rego Fernández, membre de les Sales de Recurs de la OAMI.\nPEDRO CANO neix a Blanca (Murcia) en 1944, manifestant des de molt petit una autodidacta afició pictòrica. En1959 una casual trobada amb la pintora Amparo Vendares comporta un gir en la seua forma de pintar i la decisió de realitzar els corresponents estudis de Belles Arts. I és així que en 1964 ingressa en l'Escola de Belles Arts de San Fernando. Durant aquests anys Antonio López, Juan Bartola i Rafael Martínez Díaz es converteixen en els seus referents i guies. Aconsegueix una beca de la Fundació Rodríguez Acosta per a pintar en La Alhambra, i en 1969 obté una beca de pintura de paisatge per a l'Acadèmia de Belles Arts de Roma.\nDurant els anys setanta realitza la seua primera exposició individual (Murcia 1972), per a prosseguir seguidament amb unes altres a Madrid (Galeria Egam, 1973), Roma (Galeria Guilia, 1974), Ámsterdam, (Galeria Forni, 1978), Florència (Galeria Michelucchi, 1978), etc. En 1984 es trasllada a Nova York on resideix cinc anys. Durant aquesta dècada dels vuitanta projecta l'escenografia per a l'obra Galileu Galilei Bertolt Brech (Teatre de Roma, 1988) i els vestits de Memòries de Adriano de Marguerite Yourcenar per a la seua representació en Vila Adriana de Tívoli (1989). Segueix exposant a Nova York (Bonino Gallery, 1984), Dallas (Meadows Museum, 1988), etc. També al llarg dels noranta se succeeixen continuades exposicions a Múrcia (Clausures, 1991), Exposició Universal de Sevilla (Mural de rondalles), Madrid (Bioska, 1993) Verona, Murcia (Quaderns de Viatge, 1994), Albacete, Buenos Aires, Roma, Nàpols, Milà i Venècia. En Madrid exposarà els seus Quaderns de Viatge en el Cercle de Belles Arts, entitat en la qual dirigeix un Taller de Pintura a l'Aigua. En els últims anys ha seguit exposant a Roma (Pedro Cano ad Portes, 2000), Venècia, Palerm... En el 2001 va ser nomenat Acadèmic de Nombre de la Real Acadèmia de Belles Arts de Múrcia, dirigint tambíen en aquest mateix any Cursos d'Aquarel·la de Paisatge en Baviera. Està en possessió de l'Encomana d'Isabel La Catòlica.


El Govern intenta tancar la polèmica per de Gispert - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 6 de Maig de 2019. 21:54h.\nAccepta la renúncia de l'expresidenta del Parlament a la Creu de Sant Jordi\nNúria de Gispert, en una imatge d'arxiu\nEl Govern ha acceptat la renúncia de l'expresidenta del Parlament, Núria de Gispert, a la Creu de Sant Jordi arran de la polèmica suscitada per un una piulada en que tractava de porcs dirigents de Ciutadans i del PP. De Gispert ha enviat una carta al president del Govern, Quim Torra, per posar a la seva disposició l'atorgament de la distinció.\n“Per un sentit institucional i perquè crec, a més, que la Creu de Sant Jordi, com a distinció, ha d’estar allunyada de tota polèmica que puguin atiar aquells als qui, sobretot, molesta qualsevol forma de catalanitat expressada de manera normal, pacífica i festiva, assumeixo l’error comès, tot lamentant-lo, i us anuncio que he posat la Creu de Sant Jordi, que encara no he rebut, a la disposició del M. H. President Quim Torra i del seu Govern”, manifesta en la missiva que ha avançat El Punt-Avui.\nL'expresidenta del Parlament atribueix la polèmica a “un maleït tweet” que va generar “un daltabaix exagerat”. “A la política i als mitjans de comunicació, línies editorials i opinadors de tota mena hi anaven creant un ambient procliu a revertir l’atorgament de la Creu a la meva persona, encara que fos tergiversant el que jo havia escrit i silenciant les meves explicacions”, al·lega. De Gispert afegeix que “els professionals de la crispació no estaven disposats a desaprofitar la situació plantejada”.\nEl Govern ha acceptat la renúncia de l'expresidenta del Parlament al guardó. Ho ha afirmat la portaveu de l'Executiu català, Meritxell Budó, al seu compte de twitter. “Aquesta tarda hem rebut la carta de la expresidenta del Parlament, Núria de Gispert. El govern li agraeix la renúncia a la Creu de Sant Jordi, un gest que l'honora i avala la seva trajectòria de compromís amb les institucions de Catalunya”, ha afirmat Budó.\nGovern, Núria de Gispert\nTorra creu que l'auge de l'extrema dreta és culpa d'Espanya


The Barraca: Resultadista eufóric.\nEn el pitjor moment de la temporada el VCF guanya, i ho fa al pur estil Reial Madrid. Sense jugar bé, sense merèixer-lo, en l'últim tram de partit i amb gols en fora de joc. Ja fins ens xiulen penals que no són. Amb un alt grau de fortuna l'equip d'Emery va traient els partits amb sofriment, accidents copers a banda. Estant en un període critc de l'any és molt més que una bona notícia.\nI ho és perquè guanyem sense armes. El València va demostrar moltes vegades que quan enfronta a un conjunt que uneix qualitat amb pundonor ix esquilat. I ho fa per diversos motius, massa coneguts a dia de hui com per a perdre el temps tornant a parlar d'ells. Faltant jugadors que donen profunditat a l'atac i que creen joc des de la medul·lar, este equip, tosc, lleig i arrugat soluciona per la via criminal tots els seus encontres. Nou punts de nou sense jugar a res. Dondades les circumstàncies ens topem amb un oasi enmig del desert, i això, pot suposar la diferència entre mort i supervivència.\nEvidentment parlar de falta de futbol, i la seua generació, és una obvietat. Banega es l'únic futbolista en tota la plantilla capaç de fabricar-lo, i es troba en una situació que no convida a pensar que en un futur pròxim pugam contar amb ell. No hi ha més que acceptar la realitat i esperar que una , desitgem, llarga ratxa de resultats (A cavall regalat no li mires les dents) acaben per generar la confiança suficient com per a canviar la dinàmica de joc.\nN'hi han dos formes d'afrontar esta situació. Acceptant la realitat, i gaudint com un xiquet dels últims triomfs (amb tots els seus accessoris i regals arbitrals) o amargar-te i convertir els llargs mesos que queden de temporada en un infern. Per molt que sabem, vegem, i coneguem, la situació no té solució fins a Juny. Mentre es vaja guanyant....\nhttp://valenciayche.blogspot.com ha dit...\nTampoc veig que al mes de juny puguen cambiar molt les coses. El clu bbusca davanter, de migcentre organitzador no diuen ni "mu". Es una llástima vore com es gasten diners en jugadors sense contrastar i a altres com Borja Valero, els desprecien perque diuen que no s'ajusten al perfil del que fa falta. El passat estiu el VCF va rebutjar l'oferiment d'aquest jugador qüan per 4 milions podia haver segut valencianiste.\n10 de gener de 2011 a les 16:16\nLo de Borja Valero es veritat.. però ho diu un "agent FIFA".. gent de la que no me fie.


La Xarxa de Comunicació Local (la Xarxa), un dels socis preferents del Mercat Audiovisual de Catalunya (MAC) des dels seus inicis, aposta en la 20a edició del certamen per organitzar sessions pràctiques que puguin ser útils a ràdios i a televisions de proximitat. La Xarxa ha col·laborat en l'organització de 3 sessions amb l'objectiu de donar eines als mitjans locals i comarcals per millorar en la producció dels seus continguts.\nLa sessió d'obertura del MAC 2019 posarà sobre la taula les oportunitats per al nínxol i el contingut de proximitat dins de la primera plataforma de vídeo sota demanda i tendències en català Xala!. La sessió, organitzada en col·laboració amb la Xarxa i presentada per Miquel Herrada, cap d’operacions de la Xarxa, comptarà amb la professora dels estudis de comunciació de la UOC i experta en l'estudi de plataformes com Netfix, Elena Neira.\nLa Xarxa també ha organitzat dues sessions més que ajudaran als mitjans de proximitat a ampliar les seves eines en les tasques del dia a dia. La sessió sobre estratègies de màrquing de guerrilla de l'expert en Social Media, Pedro Rojas, pretén explicar les tàctiques i tècniques que cal utlitzar per transmetre un missatge de forma inesperada, superant les expectatives amb enginy, creativitat i innovació. Isabel Pérez, periodista a la Xarxa especialitzada en Social Media, presentarà la ponència.\nEn la sessió sobre drets de música, l'advocada Eva Faustino, explicarà tots els detalls sobre quines llicències s’han de demanar, qui gestiona els drets, com es paguen i com es cobren. Presentarà aquesta ponència Marta Insúa, responsable del Servei d’Assessoria Jurídica de la Xarxa.\nAudiències i drets d'autoria\nLes altres dues sessions amb eines pràctiques per a ràdios i televisions s'han organitzat en col·laboració amb l'Observatori de la Ràdio a Catalunya (GRISS-UAB), que va començar a col·laborar amb el MAC l'any passat. Tractaran sobre el mesurament d'audiències a la ràdio local i sobre els drets d'autoria i connexes en l'àmbit de les ràdios i les televisions públiques i privades.\nEn la sessió sobre audiències, es parlarà sobre com l’entorn digital dibuixa una difusió de la ra?dio per diferents suports i una recepció mitjançant diferents dispositius i si aquest nou context constitueix una oportunitat per a la ràdio local per millorar els mètodes de mesura de l’audiència.\nEn la ponència sobre drets d'autoria, experts en el tema i representants de les associacions de ràdio i televisió, debatran sobre quina manera incideixen en el treball diari i en la seva economia.\n13.30 h NAU B1 Música. Drets i usos al llarg del procés de producció d'una obra.\n12.30 h Sala d'actes del CTUG. Mesurament d'audiències\n11.30 h Plató Centre Audioviusal. Drets d'autoria\nAudio revolució everywhere 11.30 h Sala d'Actes del CTUG\nPer participar al següent taller, cal donar-se d'alta omplint aquest formulari\nFactors d'èxit en projectes d'innovació digital local 18.00 h Plató del Centre Audiovisual


Vallcarca estrena el primer mercat agroecològic | betevé Web\nRedacció btvnotícies dissabte 16 de setembre, 2017 , 12.59\nVallcarca estrena el primer mercat agroecològic\nEl nou espai promociona altres fórmules de consum, com l’intercanvi de productes\nEl Fem Mercat ofereix aquest dissabte la venda de productes ecològics, un espai per a les pràctiques alternatives de consum i una zona infantil. El mercat s'ha instal·lat a la placeta de la sortida del metro de Vallcarca (L3) sota una cúpula geodèsica. Verdures, formatge, pa i mel són alguns dels productes que s'hi venen. També s'hi fan tallers de reparació d'aparells electrònics i de bicicletes.\nVallcarca promociona el consum dels productes ecològics al barri, de venda directa i sense intermediaris. El mercat s'ha obert a les 10 del matí i fins a les 13 h . Formatge, pa, mel, verdures, cervesa i la cosmètica natural, que cada vegada té més adeptes, són alguns dels productes que s'hi poden trobar. Al Fem Mercat també es promocionen altres fórmules de consum com el lliure intercanvi de productes, serveis i coneixements.\nL'espai triat, que és a la placeta que hi ha a la sortida del metro de Vallcarca, serveix per recuperar una zona pública pels veïns que durant anys ha estat desaprofitada. Al llarg del matí i fins al migdia s'han programat diverses activitats com una xerrada amb els veïns que han debatut sobre el tipus de comerç que volen al barri i els productes que s'hi venen. També s'ha instal·lat una botiga d'intercanvi de productes , majoritàriament de roba. I sobre aquesta temàtica s'ha muntat una exposició crítica sobre la indústria de la moda. Tampoc no hi ha faltat una barra de bar amb begudes i menjar ecològic.\nTallers especialitzats en l'autoreparació de les bicicletes i els aparells electrònics han mantingut entretinguts els més hàbils. I aquells que gaudeixen amb el menjar s'ha fet un taller de "gastronomia salvatge" dirigit per Natura Comestible. Com que ha estat una jornada pensada per a les famílies s'hi ha instal·lat una zona de jocs infantils per distreure els menuts.\nmercatproductes ecològicsxarxes d'intercanvi


Biblioteca de Viladecans: EL LLIBRE DEL MES: Victus, d'Albert Sánchez Piñol\nEl passat mes d'octubre, l'escriptor català Albert Sánchez Piñol va publicar el seu nou llibre Victus. Esperàvem la tercera entrega de les seves novel·les La pell freda i Pandora al Congo i ens ha soprès amb un llibre que tenia en ment fa molts anys. Es tracta d'una novel·la històrica sobre la guerra de Successió espanyola, un conflicte que pot considerar-se com la primera de les conteses mundials i que finalitza l'11 de setembre de 1714 amb l'apocalíptic asalt a Barcelona. També és la tragèdia de Martí Zuviria, un jove barcelonès, alumne aventatjat del Marqués de Vauban, que arriba a ser un geni de la ingenieria militar.\nEl llibre ha sigut molt ben valorat per crítica i públic i ara mateix és el llibre de ficció més venut a Catalunya. Es un gran treball, molt seriòs i riguròs amb les dades i els personatges històrics que ens relata. Si barrejem aquests ingredients amb el més pur estil Piñol, ja sabeu, grans dosis d'humor i frescura, tenim una novel·la força atractiva. El moment polític actual acompanya a l'interès que pot generar i a les crítiques de tot tipus que pot suscitar, com per exemple, que hagi emprat el castellà per escriure-la.\nAqui us deixem un parell de ressenyes interessants publicades a la revista Qué leer i a Vilaweb , i una entrevista emesa al programa Ànima de tv3.


fallas - Normes per a l’elecció de les Falleres Majors de València\nNormes per a l’elecció de les Falleres Majors de València\nEls sectors formats fins a 12 comissions triaran dos candidates. Els formats per 13 o més, tres candidates.\nRequisitis per a les candidates\nTotes les comissions pertanyents al cens oficial faller de Junta Central Fallera podran presentar a una candidata infantil i a una candidata major, censada en la comissió, per aspirar a ser Falleres Majors de València 2019.\nLes candidates infantils aspirants a Fallera Major Infantil de València hauran de ser menors de 14 anys al final del termini d’inscripció. Les candidates aspirants a Fallera Major de València hauran d’haver complit els 15 anys abans que finalitze el termini d’inscripció.\nLes candidates hauran d’estar donades d’alta com a mínim en dos exercicis al cens de la comissió que les presenta amb anterioritat a la data de sol·licitud.\nLes comissions hauran de vetlar pel compliment d’esta condició, que serà comprovada per Junta Central Fallera.\nNo podrà presentar-se qualsevol aspirant que estiga subjecta a sanció o expedient disciplinari de possible sanció sense resoldre per la Delegació d’Incidències de Junta Central Fallera o instància superior. Les aspirants només podran presentar-se a la preselecció de l’exercici en curs en representació de la comissió en que estiguin censades i pel sector de pertenència de la mateixa.\nSi una fallera ha pertangut a les Corts d’Honor de les Falleres Majors de València no podrà presentar-se a elecció a la mateixa cort per segona vegada.\nLes aspirants assumeixen que, en cas d’eixir elegides, estan obligades a complir amb les assistències, comportament i responsabilitat del seu càrrec durant tot l’exercici, que serà indicat pels responsables de Junta Central Fallera, anteposant els requeriments de Junta Central Fallera i l’Ajuntament de València als particulars i els de les seues respectives comissions, sectors o agrupacions.\nPrimera fase – Preseleccions per sectors\nLa primera fase d’elecció s’organitzarà per sectors fallers, i seran els vocals electes per eixos sectors els que, en nom de Junta Central Fallera, s’encarreguen de l’organització d’esta fase. Junta Central Fallera establirà anualment les dates en les quals podran\norganitzar-se les preseleccions i oferirà un espai dins de la programació de laFira de Juliol per a la seua realització. No obstant, cada sector tindrà llibertat per a triar un altre lloc on realitzar-la. En tot cas, els sectors podran decidir la manera en què organitzen internament l’acte.\nEl número de candidates elegides per a passar a la segona fase del procés dependrà del número de comissions que composen cadascun dels sectors:\nEls sectors formats fins a 12 comissions triaran dos candidates.\nEls sectors formats per 13 o més comissions triaran tres candidates.\nCada sector podrà triar lliurement el seu jurat, els components del qual hauran d’estar lliures de qualsevol sanció per Junta Central Fallera; per esta raó, es recomana la consulta amb anterioritat a la Delegació d’Incidències.\nPer a aquells sectors que no desitgen triar un jurat propi, Junta Central Fallera podrà designar un jurat, a criteri de la secretaria general, que posarà a disposició del sector. Aquells sectors que ho desitgen podran sol·licitar que el jurat acudisca prèviament, fins un màxim de tres hores abans del començament de la preselecció, amb l’objectiu de reunir-se amb les candidates.\nEn tot cas, els membres del jurat hauran de tindre llibertat d’actuació. Els jurats estaran assistits per un representant de la secretaria de Junta Central Fallera, qui aportarà el llistat de les candidates, fulls d’escrutini i model d’acta que haurà de complimentar i signar el jurat. Durant la redacció de l’acta i la seua signatura només podran estar presents els membres del jurat, el representant de secretaria de Junta Central Fallera i els dos interventors nomenats per les comissions. Junta Central Fallera s’encarregarà de subministrar les flors per a les candidates de cada sector. Totes les candidates elegides d’entre tots els sectors passaran a la següent fase d’elecció.\nSegona fase – Junta Central Fallera\nLa segona fase s’organitzarà per Junta Central Fallera, amb supervisió de la secretaria general en coordinació amb les diferents delegacions implicades. Esta segona fase s’iniciarà amb un mínim de quinze dies abans de l’acte d’elecció.\nAl finalitzar esta fase s’hauran elegit tretze candidates a Fallera Major Infantil de València i tretze candidates a Fallera Major de València.\nEl jurat, que serà el mateix en la segona i en la tercera fase del procés estarà composat per set membres per a Fallera Major Infantil de València i set membres per a Fallera Major de València, tots ells majors d’edat, i serà elegit en base a la següent proporció:\n3 membres seran designats per la presidència de Junta Central Fallera. D’estos tres, dos serán elegits d’entre les que ja hagen sigut Falleres Majors de València i components de les Corts d’Honor; el tercer membre d’este grup será una persona de perfil relacionat amb les funcions de les Falleres Majors i haurà de ser faller o fallera censat en alguna comissió que pertanya a Junta Central Fallera.\n4 membres seran designats per l’assemblea de presidents d’entre els presidents i presidentes de falla i d’agrupació i membres de Junta Central Fallera. D’estos quatre components, com a màxim seran elegits un president/a d’agrupació i un component de Junta Central Fallera. En cas d’empat entre dos o més persones, primarà la major recompensa i, de produir-se novament l’empat, l’any que es va obtindre.\nNo podrà ser nomenat jurat aquella persona que ho haja sigut per al mateix procés en algún moment durant els cinc anys immediatament anteriors.\nLes activitats a realitzar amb les candidates per ajudar en l’elecció seran proposades pels membres dels jurats a la secretaria general de Junta Central Fallera i aprovades per esta atenent a criteris d’oportunitat i disposició pressupostària.\nEsta fase finalitzarà en l’acte públic que anualment es realitzarà i on es nomenaran les tretze candidates infantils i tretze candidates adultes que passaran a la fase final.\nEl jurat es reunirà prèviament al començament de l’acte i, davant la presència d’un notari col·legiat, comunicaran a la Secretaria General de Junta Central Fallera el nom de les tretze candidates adultes i tretze infantils que passaran a la següent fase, així com les suplents corresponents. La Secretaria General mantindrà els noms en dos sobres diferenciats i tancats que només obrirà en el moment de lectura de les elegides.\nLa tercera fase s’organitzarà per Junta Central Fallera, amb supervisió de la secretaria general en coordinació amb les diferents delegacions implicades.\nEsta tercera fase s’iniciarà en la setmana immediatament posterior al termini de la segona fase i finalitzarà en l’acte de nomenament de Falleres Majors.\nAl finalitzar esta fase s’hauran elegit la Fallera Major Infantil de València i la Fallera Major de València. Les candidates no elegides seran les components de les Corts d’honor respectives.\nEl jurat d’esta fase serà el mateix de la fase anterior.\nEsta fase finalitzarà en l’assemblea general extraordinària de Junta Central Fallera en què l’Alcaldia de la ciutat nomenarà a les Falleres Major de València.\nEl jurat es reunirà prèviament al començament de l’assemblea i comunicarà a la Secretaria General de Junta Central Fallera el nom de les Falleres Majors de València, així com les suplents corresponents. La Secretaria General mantindrà els noms en dos sobres diferenciats i tancats que només obrirà en el moment de lectura de les elegides.\nQualsevol aspecte no inclòs en estes normes serà resolt, en el seu moment, pels jurats corresponents o per la junta directiva de Junta Central Fallera.


La Molletense aconsegueix un punt esperançador - Mollet a mà\nLa Molletense aconsegueix un punt esperançador\nEls molletans empaten contra l’Horta (1-1) i queden a 4 punts de la salvació.\nDimarts, 5 de maig de 2015 | 21:35h\nLa Molletense necessitava puntuar per mantenir les possibilitats de salvar la categoria. El partit contra l’Horta va fer patir als aficionats, però a manca de 8 minuts per al xiulet final, Nando Latre empatava el matx i donava un petit respir als molletans. L’Horta s’havia avançat durant la primera part. No va ser fins a la recta final que la Molletense aconseguia l’empat (1-1).\nAmb aquest empat, la Molletense continua en zona perillosa, en la 14a posició que podria significar el seu descens de categoria. Actualment es troba a 4 punts de La Jonquera i de la zona de salvació. Diumenge vinent, a les 18 hores, els molletans reben la Unió Esportiva Vic, 12è classificat. A 4 jornades pel final de lliga, es tracta d’una nova oportunitat de seguir sumant, a la vegada que s’enfronta a un rival en la lluita per la permanència.


Els Manairons: llegendes i mites del Pirineu « Aula virtual dels cursos de català del CNL d'Osona\nEls Manairons: llegendes i mites del Pirineu\nAl Pallars Sobirà, s’hi troben uns indrets de màgia, llegendes i mitologia pirinenca. No són massa coneguts, però gaudeixen d’una gran bellesa paisatgística. Jo n’he triat un a les valls d’Aguilar i de Siarb. Farem una visita al país dels Manairons, aquells éssers molt menuts, fantàstics i molt treballadors, que per una banda beneficien el seu amo i per l’altra el castiga si no els ofereix prou feina.\nEl meu itinerari comença des del cim del Serrat que hi ha a prop del poble de Biscarbó, on podem contemplar una extraordinària panoràmica. Allà trobarem un dolmen, on diuen que hi ha enterrat un rei d’Anglaterra que, en altres temps, va morir en combat.\nSeguirem la nostra ruta cap a Castellàs del Cantó. Aquí coneixerem les Encantades, unes dones molt petites que passaven els seus dies amagades al fons dels bassals d’aigua, excepte la nit de Sant Joan, que sortien per rentar la roba. I si algú els podia agafar una peça, s’assegurava d’evitar la misèria a casa.\nDesprés anirem al poble de Taús, on hi ha localitzades unes estranyes tarteres de rocs en zones planeres del mig del bosc. També ho varen fer els manairons.\nDiuen que Déu va decidir posar-hi les muntanyes, va agafar un sac de rocs i els deixava anar on li semblava, però aquest es va trencar i els rocs van anar a parar de cop a terra. Llavors, quan va anar al cel i ho va contemplar, va quedar tan meravellat que es posar a plorar d’emoció. Aquells rocs són els Pirineus i les llàgrimes de Déu són els llacs escampats.\nL’estàndard oral de la llengua catalana >> << La platja de Mataró al novembre


Sant Quirze del Vallès | Diari Sant Quirze | Pàgina 151\nInici » Tag Archives: Sant Quirze del Vallès (pàgina 151)\nCinema familiar i d’adults el diumenge a la tarda\n26/01/2018\tDeixa un comentari\nREDACCIÓ/CULTURA. El passat cap de setmana va començar la programació cultural estable de Sant Quirze del Vallès amb les representacions dels Pastorets i amb la projecció del concert de Simon & Garfunkel, que van tenir una molt bona acollida de públic. Aquest diumenge 28 de gener continuen les activitats de la programació estable amb l’inici de dos cicles de cinema ...\nCròniques Jornada 11 Veterans. CTT SANT QUIRZE\nCròniques Jornada 11 Veterans CATEGORIA: VETERANS “2ª A” (Fase 1 – Grup 2 – Jornada 11) CTT SANT QUIRZE DEL VALLÈS (2) ____________________________________ AGRUPACIÓ CONGRÉS (4) Carlos Lalinde (0) José Luis Muñoz (0) Joaquim Arissó (2) Partit on vam poder comptar amb en Joaquim Arissó però va ser baixa per malaltia en Carlos Ferrera, el que va minvar les possibilitats ...\nReunió de l’Alcaldessa i el Director General d’Infraestructures i Mobilitat per les afectacions de les obres de FGC i de la C-58\n25/01/2018\tDeixa un comentari\nL’alcaldessa, Elisabeth Oliveras, ha reclamat poder fer un seguiment de les actuacions, aportant millores que redueixin l’impacte en la mobilitat i l’afectació al municipi REDACCIÓ/SOCIETAT. L’alcaldessa, Elisabeth Oliveras, juntament amb els serveis tècnics municipals, es va reunir ahir amb el director general d’Infraestructures i Mobilitat de la Generalitat, Xavier Flores, i l’equip tècnic responsable de l’actuació de soterrament de les ...\nCròniques Jornada 11 Seniors. CTT SANT QUIRZE\nLEANDRE CASAMITJANA/ESPORTS. Cròniques Jornada 11 Seniors CATEGORIA: PREFERENT (Fase 1 – Grup 2 – Jornada 11) CTT SANT QUIRZE DEL VALLÈS (1) ____________________________________ CTT ELS AMICS DE TERRASSA (5) Carlos Augusto Ferrera (1) Andrés Foncubierta (0) José Luis Muñoz (0) Superioritat del jove equip terrassenc, segon classificat del grup, sobre tot en els moments claus dels onzes i/o els partits. ...\n“La necessitat d’una reforma horària a Catalunya”. Salvador Cardús i Ros, Doctor en Econòmiques.\n22/01/2018\tDeixa un comentari\nREDACCIÓ/CULTURA. L’Aula d’Extensió Universitària de Sant Quirze del Vallès oferirà el pròxim dimecres, 24 de gener, la conferència: “La necessitat d’una reforma horària a Catalunya” a càrrec d’en Salvador Cardús i Ros, Doctor en Econòmiques. A les 18 hores a l’Aula d’Extensió Universitària. Carrer Pintor Vila Puig, 22-1er. Sant Quirze del Vallès. “La reforma horària que volem dur a terme ...\nSant Quirze, molt a prop dels 20.000 habitants\nLes previsions apunten a un augment poblacional que culminarà amb diversos canvis competencials i de Pressupost Municipal REDACCIÓ/SOCIETAT. Les previsions de creixement poblacional a Sant Quirze apunten que, amb tota probabilitat, l’any 2019 se superaran els 20.000 habitants. El creixement ha estat constant i especialment accentuat durant els anys del boom immobiliari. Ara, l’augment és més moderat, però les previsions ...\nCanvi d’ubicació!: “Concert in Central Park”. Nous Clàssics amb Simon & Garfunkel\n21 de gener de 2018: “Concert in Central Park”. NOUS CLÀSSICS amb SIMON & GARFUNKEL REDACCIÓ/CULTURA. El pròxim diumenge 21 de Gener, a les 20.00 h, dintre de la secció “NOUS CLÀSSICS” d’Els Amics de la Música de Sant Quirze del Vallès, es projectarà a la sala Històrica de la Patronal el concert “Concert in Central Park” que varen oferir a Central Park ...\nMercat ambulant dels dimecres a plaça d’Anselm Clave de Sant Quirze V.\nCARTES AL DIARI La decisió de l’actual govern municipal de traslladar el tradicional Mercat ambulant dels dimecres que es posava a l’avinguda Gaudi, és una millora que vol ampliar l’activitat comercial del poble. En l’anterior emplaçament es posaven 3 botigues i ara en la plaça ja són 6: 2 de roba, 1 fruita i, 1 de verdures, 1 d’adobats i bacallà ...\n“Concert in Central Park”. NOUS CLÀSSICS amb SIMON & GARFUNKEL.\n15/01/2018\tDeixa un comentari\n21 de gener de 2018: “Concert in Central Park”. NOUS CLÀSSICS amb SIMON & GARFUNKEL, REDACCIÓ/CULTURA. El pròxim diumenge 21 de Gener, a les 20.00 h, dintre de la secció “NOUS CLÀSSICS” d’Els Amics de la Música de Sant Quirze del Vallès, es projectarà al Celler de Can Barra el concert “Concert in Central Park” que varen oferir a Central Park de Nova ...\nSant Quirze per la Independència-ANC: Defensar la llibertat, avançar amb la República.\nAquest dimarts 16 marxarem per Sant Quirze demanant la llibertat dels presos Dimecres 17 anirem davant del nostre Parlament per seguir avançant amb la República. SANT QUIRZE PER LA INDEPENDÈNCIA/POLÍTICA. Aquest 16 de gener farà 3 mesos de l’empresonament dels Jordis. Va ser el primer dels actes que la justícia espanyola ha emprés contra els representants d’entitats i els càrrecs electes del ...\nLlistat de premis “Loteria del Niño” i Dijous, per gentilesa de L’administració de loteria “Mussol”\n12/01/2018\tDeixa un comentari\nS_ 1 Lista Premios Sorteo 2\nFarmàcia de l’Estació, una nova referència per al comerç de Sant Quirze\nCARLES VIÑALS/SOCIETAT/PUBLIREPORTATGE. Al mes de maig de 2017, obre les portes la Farmàcia de l’Estació, un comerç dedicat a promocionar salut i benestar, amb molts anys d’experiència en el sector, com ens fa saber la seva propietària, Lluïsa López. L’equip està format per 3 persones que, amb un tracte amable i proper, us aconsellaran sobre el producte més adient per ...\nL’Ajuntament de Sant Quirze treballa per minimitzar les afectacions de les obres de FGC i de la C-58\n11/01/2018\t1 Comentari\nL’Alcaldessa es reunirà amb el Secretari d’Infraestructures i Mobilitat, per posar sobre la taula la situació que pateix el municipi REDACCIÓ/SOCIETAT. L’alcaldessa, Elisabeth Oliveras, manifesta el seu malestar per la manca d’informació sobre les actuacions que aquests dies afecten directament la mobilitat a Sant Quirze. D’una banda, el soterrament de les vies de FGC a Sabadell i, de l’altra, l’ampliació ...\nConcert Societat Coral Il.Lustració Artística\n10/01/2018\tDeixa un comentari\nLa Societat Coral Il·lustració Artística realitzarà el proper dissabte dia 13 de gener el seu tradicional Concert de Nadal. L’acte tindrà lloc a les vuit de la tarda a la Sala Nova de la Patronal, al carrer Barcelona, tot just inaugurada després de la seva remodelació. La Coral té molta il·lusió per cantar en un local on s’han introduït grans ...\nPàgina 151 de 160« Primer...120130140«149150151152153\t»\t...Últim »


Es projecta una nova zona verda a Roses — Ajuntament de Roses\nEs projecta una nova zona verda a Roses\nEs projecta una nova zona verda a Roses L’Ajuntament de Roses acaba d’aprovar inicialment el projecte per a la creació d’una nova zona verda a la vila. El nou espai disposarà d’una superfície de 570 m2, i estarà ubicat entres els carrers Dr. Fleming, Tirso de Molina i Espronceda. http://www.roses.cat/noticies/historic/es-projecta-una-nova-zona-verda-a-roses http://www.roses.cat/@@site-logo/escut.png\nL’Ajuntament de Roses acaba d’aprovar inicialment el projecte per a la creació d’una nova zona verda a la vila. El nou espai disposarà d’una superfície de 570 m2, i estarà ubicat entres els carrers Dr. Fleming, Tirso de Molina i Espronceda.\nproposta zona verda\n17/11/2006 00:00 - Departament de Comunicació i Premsa\nEn l’actualitat aquest espai -situat a l’eixample de la població, molt proper al casc antic- està sense asfaltar i no compleix cap funció específica. El projecte que s’acaba d’aprovar està dotat d’un pressupost de 135.000 €, i incidirà en la imatge paisatgística del conjunt gràcies a la creació d’una agradable àrea d’esbarjo i descans per als veïns.


Detingut per un robatori amb força a l’interior de tres vehicles a Creixell - TDB Actualitat\nDetingut per un robatori amb força a l’interior de tres vehicles a Creixell\nREDACCIÓ – Creixell, 27/2/2021\nLa patrulla de la Policia Local de Creixell ha detingut aquest dissabte, 27 de febrer, al voltant de les dues de la matinada, a M.T. a l’avinguda del Mar. El detingut anava indocumentat en el moment de la seva detenció i portava a la mà un guant de jardiner. Es dona la circumstància que aquesta persona viu il·legalment en un habitatge ocupat al barri de Creixell-Mar.\nRealitzant la vigilància per la zona la patrulla policial de servei ha vist aquesta persona al costat d’un vehicle marca Audi Model Q3. Aquest vehicle tenia el vidre de la porta que resta oberta trencat. Han procedit a identificar a aquest individu tractant-se de M.T. S’ha fet una inspecció ocular per la zona trobant dos cotxes més rebentats, una furgoneta volkswagen Multivan amb llums encesos i un Citroen C5. S’ha procedit llavors a la detenció del M.T. per presumpte delicte de robatori amb força a l’interior de vehicles.\nLa Policia Local de Creixell ha realitzat les diligències del cas i un cop finalitzades s’ha portat al detingut a revisió mèdica al CAP i seguidament a la Comissaria de Mossos d’Esquadra al Vendrell per tal de que passi a disposició judicial.\nFoto: La Policia Local de Creixell ha tingut una matinada moguda. / AJ. CREIXELL


la tempesta | de gènere\n17 Setembre 2009 amparo\tDeixa un comentari\nPuntuals, com des de fa ja uns dies, a les tres de la vesprada i només eixir de la faena, comencen a caure les primeres gotes que anuncien la tempesta a punt d’esclatar.\nUna gran massa nuvolosa de color gris blanquinós cubreix el sol, converteix la llum en foscor, i en només uns instants, les primeres gotes cauen acompassades, grosses,gelades, cristalines, amb força!, i dibuixant unes bombolles al estavellar-se en l’asfalt.\nEl vent de llevant acompanyna a un banc d’ocells esparvorits que volen precipitats en busca de refugi. Este vent és el que converteix la fina cortina de plutja en un teló espés d’aigua impenetrable responsable d’elevar-me els nivells d’adrelina fins a llímits insospitats.\nAvance lentament amb les mans apretades al volant, el vehicle per moments més bé sembla un vaixell que un cotxe. Les rodes trenquen l’aigua de la carretera formant dos figures aquàtiques laterals a mena ventalls. Les clavegueres es veuen impotents d’engolir els litres i litres d’aigua que des de les sèquies i des dels margens arriben a les seues boques.\nDe sobte un llamp cau des de l’espés i extens núvol, seguit d’inmediat d’un tró ensordidor, indicant-me que la tormenta està ahí, ben a prop i que no té ganes d’abandonar-me.\nGent corrent tota un xop, paraigües girats per l’acció del vent, margens que s’assolen perquè no resisteixen més el pes de l’aigua i del fang; vehicles volcats a la vora de la carretera, cortines d’aigua sobre el vidre delanter del cotxe que m’impedeixen totalment vore més enllà de tres metres: Caos.\nDesorientada durant uns kilómetres, l’instint i la intuició en fa seguir avant, poc a poc, amb precaució, amb la màxima, però avant. Instants d’incertidumbre, i per qué no dir-ho, de por també.\nM’endinse pel tunel que atravesa la muntanya, barrera natural que separa les dos Marines, i a l’eixida, de sobte, un sol brillant, potent, donant llum i color al blau penetrant del mar, al verd intens dels pins; la terra mullada, la claretat, la vehemència de l’harmonia i la calma que contrasta total i absolutament amb l’ambient de la tempesta de només uns instants.\nFeia molt de temps que no m’engolia una tempesta d’esta magnitut, pot ser mai m’ha engolit una tempesta d’esta magnitut.\nEntrada anteriorla marina alta ja té himne!Següent entradael meu cervell


#Gastroplans pel cap de setmana del 26 i 27 de maig - Retalls de Cuina\nIniciproductors#Gastroplans pel cap de setmana del 26 i 27 de maig\nAnna Pigarda • 25 de maig de 2018\nCom ens trobem en plena temporada de cireres al Baix Llobregat, comencem amb la Festa de la Cirera a Santa Coloma de Cervelló, que es celebra aquest cap de setmana. Ja sabeu allò que diuen: No hi ha cirera millor, que la de Santa Coloma de Cervelló. El punt central de la Festa és la Mostra de la Cirera, a banda del Mercat, el meu preferit, on podeu tastar les delicioses varietats de cireres que es cultiven a la comarca. Aquí podeu consultar totes les activitats programades per l'edició d'aquest any.\nSi sou amants de les cireres, us recomano que feu una ullada a l'Especial Cireres del Consorci de Turisme del Baix Llobregat, on podreu consultar les fires i festes que s'han programat aquesta temporada, els mercats de pagès on poder comprar cireres del Baix Llobregat, activitats a la natura i els restaurants que ofereixen plats on la cirera llobregatenca és la protagonista.\nDiumenge a la Plaça del Rellotge de Santa Coloma de Gramenet, al Barcelonès, es celebrarà la 7ª edició dels Sabors del Món. Organitzat per l'Agrupació del Comerç i la Indústria i l' Ajuntament gramenenc, el Sabors del Món és una trobada gastronòmica on poder tastar productes i plats d'arreu del món, i on la gastronomia fa de nexe d'unió entre diferents cultures. Aquest és un dels últims actes programats per l'edició d'aquest any del Santa Coloma DeGusta, que finalitza el proper dia 31 de maig. Aquest any han participat 37 establiments de la ciutat amb dues propostes, les tapes amb preus que oscil·len entre els 3 i 4,90 euros i els "menús deGusta", que trobareu tots els dijous del mes al migdia i/o la nit, entre 18 i 34,90 euros.\nTambé aquest cap de setmana es celebrarà finalment la 4ª edició del Vadevermut, el Festival del Vermut i l'Aperitiu, que es va posposar el 12 i 13 de maig per les previsions de mal temps, ja que l'edició d'aquest any es fa a l'aire lliure, en concret, al jardi Tallers del Teatre Nacional de Catalunya. Marques internacionals i nacionals, com els vuit elaboradors que s'engloben sota la marca "Vermut del Reus", hi seran presents. Els tasts, els tallers, el Market i la música en directe tampoc faltaran en l'edició d'enguany del Vadevermut.\nI per acabar us vull recordar dos propostes gastronòmiques que acaben a finals de maig, de manera que aquest cap de setmana teniu l'última oportunitat per gaudir-les. Per una banda, La Primavera del Cava. En l'edició d'enguany han participat 11 cellers elaboradors del Cava, que obren les seves portes per oferir-vos activitats per gaudir de la primavera entre vinyes.\nI per altra banda, El Mes Gastronòmic. En l'últim cap de setmana d'aquesta proposta per descobrir el millor de la gastronomia de la comarca de les mil masies podeu visitar les Pomeres de Vall de Lord, la Formatgeria del Miracle o diumenge anar a la Fira de Productes Artesans de Pinós, entre d'altres propostes que podeu consultar aquí i a la pàgina de Turisme Solsonès.\nactivitats fires gastroplans productes productors


Primer – Pàgina 2 – Escola Mogent\nEntrades de Primer\nLectura compartida a 1r B\n17 d'abril de 2019 Primer\nEls Núvols han fet una lectura compartida a classe dels contes de la «Marieta Antonieta».\nS’han preparat la lectura a casa amb els pares. Mireu que bé que ho han fet. Felicitats a tots!\nJa sabem què és la clau de sol!\n27 de març de 2019 Primer\nA primer aquest trimestre estem aprenent moltes coses de la clau de sol!\nHem après una cançó, ens hem imaginat el recorregut que faria la clau de sol si fóssim un llapis, les hem dibuixat amb llapis, amb retolador, amb pintures i pinzell, amb guix i les hem construït també amb plastilina!\n11 de març de 2019 Portada, Primer\nEls Núvols i els Volcans estem molt contents! Ens ha visitat la Gemma Armengol, l’autora dels contes de «Les bestioles del jardí».\nLa Gemma ens ha explicat una nova aventura que li passa a la marieta Antonieta i entre tots hem escrit el desenllaç d’aquesta aventura.\n18 de gener de 2019 Primer\nA primer, treballem el castellà a partir de contes. Un dels que més agrada als infants és “El topo que quería saber quien se había hecho eso en su cabeza”. Una de les activitats consisteix en reproduir el conte en forma d’obra de teatre. Esperem que us agradi!!!\n17 de gener de 2019 Primer\nTornem a l’escola després del Nadal. Han estat uns dies d’alegria i descans.\nTambé hem tingut molts regals. Els hem portat a l’escola i hem jugat.\nFirst Grade in Physical Education\n10 de gener de 2019 Primer\nDuring the first term the Volcanos and the Clouds did two sessions of Physical Education per week. We started learning and identifying the parts of the body and the articulations in English. Then we played some games related to laterality. We had to identify the left and the right side of the body. After that, we finished with balance. We did some balance exercices: walking in different ways on the bench with a bag on the head, using the stilts…\n18 de desembre de 2018 Portada, Primer\nEls alumnes de primer portem molts dies assajant l’obra de teatre dels pastorets i ja ha arribat el gran dia. Estem molt emocionats amb aquest esdeveniment. Esperem que us agradi!!!


Actualitzada 08/05/2018 a les 10:23\nMentre la dona es trobava inconscient\n© Manifestació a Pamplona contra la sentència de La Manada.\nLa Guàrdia Civil investiga una presumpta agressió sexual de diversos individus a una dona a la localitat murciana de Beniaján, segons van informar fonts properes a la investigació. La dona hauria presentat la denúncia a la Guàrdia Civil a finals del mes d’abril, en què explicava haver estat víctima d’una agressió sexual portada a terme per un grup de joves que encara no haurien estat detinguts.\nEls presumptes agressors haurien abusat de la noia aprofitant que aquesta es trobava en estat d’inconsciència, després de beure alcohol i ingerir altres substàncies. La dona va decidir denunciar els fets passats uns dies del succés, en què va aportar un informe mèdic que va ser emès pel centre en el qual la van atendre després de l’agressió.\nTres magistrades escriuen una missiva a la víctima de La Manada carregant contra la sentència judicial\nD’altra banda, tres magistrades de Lugo, Bilbao i Barcelona van dirigir ahir una carta a la jove que va ser agredida pels cinc membres de La Manada als Sanfermines del 2016, en què defensaven que “és impossible que la gent estigui d’acord d’anomenar abús a aquests fets”. Les magistrades consideren que mantenir la paraula “abús” al Codi Penal per referir-se a les relacions sexuals no consentides suposa partir de la idea que les dones “continuen sent objectes per servir el plaer de l’home”. En una altra direcció va apuntar l’Associació Europea d’Advocats de Família, que va demanar un debat des de “criteris tècnics i jurídics” i aplicar en la regulació la perspectiva de gènere. A Catalunya, el col·lectiu Arran va trencar els vidres dels jutjats de Gavà, Sabadell i Granollers en protesta per la “justícia patriarcal” en relació amb la sentència de La Manada, mentre que a Pamplona unes dos-centes persones es van concentrar a la plaça del Castillo de la ciutat com a protesta.


La llista continuista s'imposà per tan sols 21 vots als arquitectes alternatius\n15 maig 2021 06:09\nJoan Morey, que ja formava part de la junta sortint, n'és el nou degà. L'elecció, però, ha estat molt justa i només ha doblegat la llista de Carles Arbós (Imagina un altre col·legi) per 21 vots: 280 a 259\nAnder Zurimendi | 22 maig 2011\nEl govern intern del Col·legi d'Arquitectes albira una nova etapa, però no un canvi radical. Joan Morey (Palma, 1950) fou triat degà dels col·legiats en les eleccions que es dugueren a terme dimecres. El recompte, que inicialment estava previst que acabàs entorn de les 22 hores, s'allargà fins passats uns minuts de la mitjanit. S'evidenciava així que el resultat era més just del previst. Fou aleshores quan els membres de la Comissió Electoral en donaren els resultats, que alguns membres només començaren a intuir d'ençà que s'encetaren les primeres paperetes: triomf de la candidatura continuista, però per poc marge: 21 vots. La llista de Morey assolí 280 suports, mentre que la d'Arbós n'aconseguí 259; en percentatges, 52 a 48.\nEn tot cas, l'arquitecte Joan Morey no és un desconegut entre els seus col·legues. Fins ara havia integrat la junta del Col·legi com a tresorer, a més de com a vocal de projectes. Altres integrants de la candidatura (com Antoni Forteza, un dels autors de l'eix cívic de Blanquerna) també tenen experiència dins el Col·legi d'Arquitectes. La llista alternativa, encapçalada per Carles Arbós i més arquitectes però sense tanta trajectòria en el sector, arreplegà 259 vots (48%).\nSense dubte, aquesta llista, anomenada Imagina un altre Col·legi, ha estat a prop de la victòria. Tanmateix, per les característiques pròpies del sistema electoral del Col·legi, tan sols col·loquen un membre de la seva candidatura a la nova junta. Serà l'arquitecta Francisca Morey, qui s'encarregarà a partir d'ara de les tasques de tresoreria.\nLes opcions d'aquesta candidatura, tot i així, havien augmentat substancialment quan se'n retirà la tercera llista que inicialment aspirava al deganat. Aquesta era la formada per Pedro Pablo Vaquer i Tomeu Riutord, noms associats a posicionaments més dissidents i que fan la seva via, no sempre complint amb l'status quo. Vaquer i Riutord, però, renunciaren a presentar-s'hi en saber que Imagina un altre Col·legi també optava al deganat. Aquí començà una fosca història que ha empobrit, almanco moralment, aquests comicis al deganat.\nEl quid de la qüestió es troba que, quan els dissidents Vaquer i Riutord varen decidir retirar-se'n, la papereta electoral ja havia estat impresa (en la qual s'havia de marcar vot). Per tant, encara incloïa la tercera llista. L'equip deganat i la junta electoral asseguraren que, "davant la insuficiència de temps material per dur a terme una nova impressió de les paperetes i substituir les antigues", s'acordà enviar "una nota en què s'advertia que "el vot a favor d'ells no es consideraria vàlid".\nTot i així, membres de la candidatura d'Imagina un altre Col·legi es queixaren vivament que les paperetes encara tinguessin aquesta errada. N'hi ha que acusen els membres d'aquesta candidatura d'haver propagat rumors contraris a la netedat de les eleccions, arribant a qualificar-los de "joc brut". Però també n'hi ha, dins el Col·legi, que pensen que unes noves paperetes podrien haver arreplegat vots a favor d'Arbós i haver donat un gir a les eleccions.\nArbós, de fet, ha demanat una revisió del vot per correu per aclair que tots els sufragis hagin estat registrats correctament.\nEn tot cas, Joan Morey substituirà en el càrrec Lluís Corral (qui tanca 8 anys de mandat). A més, ja han vaticinat que Morey davallarà la influència mediàtica que el Col·legi ostenta actualment.


2017 | CLAUDI MANS\nAnt the mome raths outgrabe.\nBorogoves, raths i toves, segons Tenniel.\nAixí comença el celebèrrim –per a uns quants- poema Jabberwocky, de Lewis Carroll, inclòs a la segona part de les Alícies, la Through the Looking-Glass. El poema és el més famós dels poemes nonsense, una branca de la literatura que es va cultivar a l’època que Carroll escrivia les seves obres, i hi ha molts escriptors que en van fer.\nEn el mateix llibre, el personatge Humpty Dumpty dona algunes idees de què són i què volen dir aquests termes imaginats, idees absolutament boges sobre etimologies absurdes o paraules-maleta fetes per la condensació de dues altres paraules. Fins i tot l’il•lustrador Tenniel va dibuixar alguns d’aquests toves, borogoves i raths, que de la lectura del poema clarament es detecta que són animals però no podem imaginar-los, d’entrada.\nEls traductors van bojos per fer una versió que respongui al poema original, ple de paraules sense sentit. Hi busquen la sintaxi genuïna de l’idioma, i noves paraules eufòniques inventades, que responguin al sentit –sentit imaginat- original però que siguin coherents amb la llengua a la qual tradueixen. Per exemple, una de les versions en català d’Amadeu Viana (1998) es titula Xerramicós i comença dient\nDens era dens quan la brova fircant\ngorsava i esmeia en la drana.\nTot ho imutava la sardatxana\ni anardava les grates lo lutant.\nO, en castellà, la versió de Marià Manent (1944), titulada El Dragobán i que a mi és una de les que més m’agraden:\nhuldaban y jarcían en el gardo..\nSi el lector sap castellà o català –al menys, català en sap segur, i castellà gairebé segur també-, detecta ràpidament les paraules sense sentit inventades pels traductors, com sardatxana o cibines.\nVegem-ne ara una altra traducció, inèdita fins avui, de la que publico per primer cop el començament:\nEs el candelo, y los gallardos tovos\nen temporil groquean y grojean,\nsin romeos acurban los borogovos,\nlasradas momesasturias prendan.\nAquests versos són l’inici de la traducció del Jabberwocky –Jerigoníada– en mingaña, un argot d’ofici inintel•ligible per al profà, de sintaxi castellana, específic dels esquiladors, cardadors, i matalassers que treballaven la llana a Castella i Aragó. Blanca Gotor, que és filla d’un d’aquests operaris i professora d’institut a Barcelona, està recuperant aquest argot i transcrivint-hi contes infantils, recopilant vocabulari i difonent-lo sempre que en té ocasió.\nEstic segur que gairebé cap dels lectors coneix aquest argot, jo tampoc el coneixia [+]. N’existeix un diccionari [+]. Quan llegim el poema citat en mingaña, ¿com podem identificar els termes que realment són del mingaña dels termes inventats per l’autora perquè sonin i semblin de mingaña? Jo no ho sé distingir. En català sí, perquè en sé i sé que la sardatxana és un invent. O en castellà és un invent l’hervín. Però, ¿és en mingaña un invent el candelo? ¿O los tovos?. I el mateix ens passaria en qualsevol altre idioma que no coneixem.\nA més del mingaña, hi ha altres argots d’ofici com la gacería [+] i fins i tot podriem considerar-hi la lingua franca o sabir, que és una parla de mariners mediterranis ja extingida, però que es va resucitar ara fa uns anys. Es va comentar a aquest blog perquè hi ha l’Alícia traduida [+].\nLector, si estas interessat en l’Alícia, o en el Jabberwocky, et convidem a la segona jornada Delícies d’Alícia, de la UB, del 23 de novembre de 2017 a les 16:15, amb el tema monogràfic Jabberwocky. Allà es presentarà completa la versió del Jabberwocky al mingaña, i detalls de la traducció, entre moltes altres coses interessants, incloses música, vídeo i recitatius, Més informació: [+].\nFINAL DE L’INCÍS.\nÉs habitual trobar Jabberwockies a la vida de cada dia. Llegim la publicitat d’un cosmètic on ens diu que té cèl•lules mare vegetals, que hi ha posat coenzim Q10, o que té àcid hialurònic, o urea, o col•làgen o retinol o pyrithyone o liposomes., Uns preparats contra la grip contenen oscillococcinum. Hi ha la dieta alcalina, la bona, i la dieta àcida, la dolenta. A la publicitat de iogurts hem vist i veiem que contenen Saciactiv, Calciforte o fitosterols, els detergents són o eren densoactius, i contenen oxigen actiu. I fins i tot el Renault Clio venia, segons els publicitaris, amb Zirithyone.\nTot plegat és un llenguatge Jabberwocky, tècnic o científic, incomprensible per a la majoria dels lectors. Una persona no química o no farmacèutica no pot saber si aquests termes existeixen, si corresponen a substàncies reals, i si serveixen per a res. Moltes d’aquestes substàncies existeixen, però altres, les que he posat en cursiva, són invents.\nCapsa i etiqueta del medicament homeopàtic Oscillococcinum.\nFes doble clic per ampliar.\nCom pot una persona no versada en el llenguatge tècnic conèixer si li fan passar gat per llebre en la publicitat? No pot. La publicitat es basa en la confiança que el consumidor té en la marca o en qui ven el producte. Si un farmacèutic et suggereix que compris oscillococcinum, t’està venent un preparat homeopàtic que no té més que sucre en forma de boletes, però no hi ha ni rastre de la substància que diu que hi ha, i que a més no ha existit mai, perquè l’oscillococcinum seria un microorganisme que un inexpert metge francès, Roy, va creure veure el 1925 a la sang de certs pacients, però del que no se’n ha demostrat mai l’existència. Aquest és un exemple d’engany. Però tu te’l creus perquè fas confiança en el farmacèutic, que creus que no t’enganyarà… però molts cops és el mateix farmacèutic l’enganyat per les farmacèutiques, les empreses, ben entès.\nL’ús de terminologia inventada però amb algun fonament és una altra forma de tergiversació. El terme densoactiu va ser inventat per vendre detergents líquids i és una paraula-maleta fruit de la condensació de dens– que en realitat volen dir viscós o espès- i actiu, és a dir que té matèria activa detergent. És un terme no científic. També són invents amb base real el Saciactiv o el Calciforte dels iogurts [+], que són barreges d’ingredients que molts iogurts contenen. Si es personalitza amb un nom la barreja, i es registra, se li dona un estatus de producte gairebé farmacèutic i per tant a les propietats nutricionals del iogurt se li afegeixen les terapèutiques, sigui per rebaixar el pes o per augmentar el nivell de calci a la sang. Farien el mateix efecte els iogurts sense aquests termes inventats, però això els diferencia dels de la competència atribuïnt-los més nivell científic.\nLa resta de termes citats corresponen a substàncies realment existents, i la major part tenen efectes provats, al menys en determinades condicions d’ús. Les marques els destaquen en la seva publicitat per fer aparent el seu compromís amb la recerca al servei del consumidor, per augmentar el seu prestigi enfront de les marques blanques, que les copien amb uns mesos de demora.\nLes empreses de l’alimentació cada cop més aposten per l’estratègia de la transparència, procurant evitar en els seus ingredients terminologia “sospitosa de química”. En lloc de posar els additius que contenen en forma de la grafia E-322, per exemple, posen “lecitina”, que és el mateix. Procuren eliminar la presència d’additius colorants i s’han inventat la gamma d’aliments colorants, que són també additius sense la classificació E, que tenen per objectiu donar color als aliments, i que deriven d’extractes vegetals: el color vermellós dels iogurts de maduixa l’aconsegueixen, per exemple, amb extracte de remolatxa. En canvi, els fabricants de cosmètics i detergents basen la seva estratègia publicitària en la ciència, amb spots televisius on surten experts de bata blanca, amb terminologia científica.\nQui usa també la terminologia Jabberwocky són els seguidors i practicants de teràpies alternatives. No en tenen prou amb usar terminologia xinesa, japonesa, coreana o hindú (yin-yang, aiurveda, ki) sinó que fagociten terminologia científica estàndard i la pretenen convertir en teràpies, com és el cas de la medicina quàntica, la cromoteràpia, o la medicina ortomolecular. Tot falàcies sense contingut científic.\nLa regulació de l’etiquetatge dels aliments, cosmètics i detergents ha ajudat i ajudarà més a la informació veraç del consumidor. La regulació de les teràpies alternatives serà impossible, perquè les ànsies de l’ésser humà de sanar-se i no patir hi seran sempre, i sempre hi haurà qui les explotarà impunement en benefici propi. En principi un nivell superior d’educació global hauria d’evitar caure en els paranys dels Jabberwockies quotidians, però en sóc força escèptic…\nDensiaforte, la marca de iogurt que diu que té calciforte, però que realment no és un ingredient.\n2 comentaris\t| 2017, aliments, ètica, ciència, llengua, Pseudociència\t| Etiquetat: aliments\t| Enllaç permanent\nPublicitat de Correos el setembre de 2017.\nL’empresa Correos està fent una campanya publicitària de l’estil “patriòtico-emocional”. La campanya es diu “Algo muy nuestro” i va posant diversos exemples d’idees que el publicista imagina que la gent sent com a seves, i ho fa anàleg a Correos, empresa que la gent també sentiria com a seva. Al marge de l’estil de la campanya, que per a mi és tan insoportable com les de la ONCE o de la Loteria Nacional, voldria analitzar l’exemple primer que va posar als cartells.\n“Creer que el metro siempre llega antes al andén de enfrente“. És una creença, això, o potser té alguna part de veritat? Aquest pensament és anàleg al de que quan ets a una embussada a l’autopista, els altres dos carrils van sempre més depressa que el teu. Evidentment aquest segon exemple és una falàcia, perquè un es troba a l’atzar en un carril o un altre, i probablement l’usuari només es fixa en la demora quan veu que els altres van més depressa, però no es fixa en que altres vegades ell anirà més depressa.\nEl problema del metro i les andanes es pot modelitzar matemàticament. Aquí en farem una aproximació elemental visual, que es pot anar seguint al dibuix i taula adjunts. Imaginem un extrem de línia, amb l’estació final i quatre estacions a la línia. Imaginem que hi ha un tren cada 10 minuts, que els trens s’esperen 2 minuts al final, paren 1 min a cada estació, i entre estació i estació tarden també 1 min. I ara imaginem passatgers que arriben a les estacions A, B, C i D, a les 10:00, les 10:01, les 10:02 i així successivament fins les 10:09.\nEl passatger que arriba a les 10:00 a l’estació A per anar cap a la dreta veurà un tren cap a la dreta a les 10:01, i l’agafarà. I ja no veurà que arriba un tren cap a l’esquerra a les 10:06, que sortirà de l’estació a les 10:07, arribarà al final a les 10:08 i sortirà cap a la dreta a les 10:10. El primer tren que ha vist va, doncs, cap a la dreta.\nEl passatger que arriba a l’estació A a les 10:01 agafarà el tren cap a la dreta a les 10:01, i ja no veurà tampoc el tren cap a l’esquerra de les 10:06. El primer tren que ha vist va també cap a la dreta. En canvi, si arriba a les 10:02, el primer tren que veurà serà el que va cap a l’esquerra a les 10:06, i no podrà agafar el seu tren cap a la dreta fins a les 10:01. El mateix els passa als passatgers que arriben a l’estació A a les 10:03, 10:04, 10:05 i 10:06, però als que arriben a les 10:07, 10:08 i 10:09 veuran el primer tren a passar cap a la dreta. En resum, la probabilitat de veure un tren cap a la dreta o cap a l’esquerra és, per a l’estació A, de 5 sobre 10. La hipòtesi de que sempre veus passar el tren de l’altra andana no es satisfà.\nQuè passa a l’estació B? El primer tren que va a la dreta passa a les 10:03, i el següent a les 10:13. El primer que va a l’esquerra arriba a les 10:04 i el següent a les 10:14. Els passatgers que arriben a l’estació entre 10:00 i 10:03, i entre 10:05 i 10:09 veuen primer el tren que va a la dreta, i només els passatgers que arriben a les 10:04 veuen que passa primer el de l’esquerra. La probabilitat, en aquesta estació, és de 9 a 1. La hipòtesi no es satisfà pels passatgers que volen viatjar en sentit contrari al final de línia, però sí per als que van cap a l’estació final.\nFes clic per ampliar el dibuix\nA l’estació C veiem les freqüències a l’inrevés. De 10 passatgers que arriben al llarg dels minuts, set veuran primer el tren que va cap al final i només tres veuran primer el tren que va en sentit contrari. I exactament al revés pels passatgers de l’estació D.\nResumint, segons l’estació hi ha un comportament o un altre. La creença de que sempre passa primer el tren de l’andana contrària és, doncs, una creença que no és certa en termes generals, però sí que serà certa per a determinades estacions. Dependrà de la freqüència dels trens, de les distàncies entre estacions, de la durada de les parades a les estacions…\nPer veure si aquesta conclusió és generalitzable, caldria fer la modelització matemàtica completa, suposant n estacions separades per distàncies d diferents entre elles, i freqüències de trens variables. Això ho deixo com a exercici per al lector…\n1 comentari\t| 2017, lògica, matemàtiques\t| Etiquetat: matemàtiques, percepció\t| Enllaç permanent\nPàgina inicial de la web del Programa Exper(i)ència\nNaturalment que no. Com no es pot fer física, ni biología, ni historia de l’art. La pregunta és típica de profesor de secundària o d’universitat, acostumat a treballar per disciplines científique\nEl cicle de l’aigua a una bossa de plàstic (fes clic a qualsevol foto per ampliar-la)\ns. Però a nivells d’infantil i primària és una altra cosa. Els mestres preparen les activitats corresponents a les diferents facetes docents – plàstica, natura i medi, llengua, matemàtiques i càlcul, motricitat i altres- de forma integrada, i quan estan treballant un aspecte, en treballen també d’altres simultàniament. El que no hi ha és una separació dràstica entre disciplines, com després cursaran els alumnes a secundària.\nL’objecte d’aquesta entrada no és plantejar acadèmicament de quina manera es poden formar les competències i continguts dels àmbits científics a aquestes edats. Aquí em proposo simplement explicar l’experiència de formar part del projecte Exper(i)ència, promogut per la Fundació Catalana per a la Ciència i la Innovació (FCRI). Aquest projecte pretén l’estímul a la generació de vocacions científiques en alumnes des d’infantil a batxillerat. La metodología consisteix a posar en contacte els alumnes -en el seu entorn escolar- amb científics sènior, emèrits o jubilats, d’universitats o d’empreses. Cada centre i cada sènior elaboren un programa d’activitats, que poden ser molt variades i dependrà dels interessos del centre, del nivel dels alumnes i dels coneixements, interessos i disponibilitat del sènior. Actualment el projecte és en el seu segon any, i hi ha 28 científics i 28 escoles o instituts vinculats. Entre les activitats que es desenvolupen hi ha – de més a menys edat- la col·laboració en el treball de recerca de batxillerat, la impartició de conferències especialitzades, visites a centres de recerca, desenvolupament de pràctiques per part dels alumnes, demostracions pràctiques, formació del professorat, i totes aquelles que s’acordin entre ambdues parts.\nA mi se’m va vincular a una escola d’infantil i primària de Barcelona, l’escola Turó del Cargol, al barri de Gràcia, al costat del Park Güell. A aquesta escola hi ha diverses mestres motivades per les activitats científiques, i programa cada any un tema transversal de treball, que les diferents classes treballen al seu nivell.\nExperiments de flotació\nDe comú acord, el paper del sènior a l’escola ha estat doble. Per una banda, la formació dels mestres en allò que necessitéssin relacionat amb la ciencia, tant de l’activitat quotidiana com de les activitats relacionades amb el tema transversal. I, per altra banda, el suggeriment, planificació i realització d’activitats científiques amb els nens. El primer dels cursos, a més, es va fer una activitat addicional, que va consistir en que els nens van treballar el tema de “Com és i què fa un científic”. Van fer tota mena de dibuixos de científics més o menys bojos amb bata blanca, majoritàriament homes. I, després, classe per classe, el científic sènior –un servidor- es sotmetia a una batería de preguntes de l’estil “Què has inventat”, “Fas explosions?” “Has tingut mai cap accident”, “Per què vas decidir-te a ser científic?” i mil preguntes més de difícil resposta i que donen una clara idea de la visió que els nens grans tenen d’un científic. Els més petits no sabien què era un científic i a partir d’ara es pensaran que tots els científics són com jo….\nEnguany el tema transversal d’escola ha estat “L’aigua”. Hem dedicat tres sessions d’ 1 hora a la formació básica, consistent en fer treballar als mestres una pregunta cada dia: “Què és l’aigua?” “On hi ha aigua?” i “Per a què serveix l’aigua?”. A partir de les respostes inicials dels mestres a aquestes preguntes tan simples s’estructurava la sessió, plena d’idees, preguntes i suggeriments. Hem dedicat tres sessions més al disseny i preparació d’activitats sobre l’aigua. Algunes activitats es desenvolupaven a cada aula, i altres eren per tota l’escola, pel Dia Mundial de l’Aigua que es va celebrar el 22 de març de 2017. A les fotos es poden veure algunes de les activitats fetes: pintar amb aigua de colors, experiments de flotació, circuits en que l’aigua baixa per gravetat, i l’observació del cicle de l’aigua en una bossa de plàstic posada al sol. Tots reunits al pati vaig fer l’experiment del sortidor de cocacola amb mentos, que no té massa relació amb el tema de l’aigua, però que funciona i és espectacular. Val a dir que es fa amb cocacola light i és en un 98% aigua.\nAl laboratori de l’escola , i per a les classes de P3 i P4 , a més, vaig fer personalment alguns experiments addicionals: trasvasar aigua entre dues galledes amb un tub de goma, desplaçar una barqueta de paper d’alumini amb detergent, aguantar l’aigua d’un got invertit amb un paper.\nCom es pot entendre de tota la descripció anterior, en la meva opinió cal fer l’aproximació a la ciència amb una estrategia ben simple, i per descomptat experimental: primer, manipulació dels objectes per part dels mateixos nens; segon, observació orientada del què passa en fer l’experiment; i, després, a la clase, descripció amb el seu llenguatge del que han manipulat i observat. És tasca posterior de la mestra anar depurant el llenguatge i anar introduint terminología més precisa, com evaporació, vapor d’aigua, o, per als més grans, densitat, fluidesa o gravetat, lligades a altres observacions fetes anteriorment.\nExperiment de la pell de l’aigua\nTambé és el moment de la pregunta que espontàniament surt, i que obre una cadena infinita de preguntes: “Per què passa això que passa?“. La resposta als perquès passa ineludiblement per fer referència a la ciència coneguda i la inclusió de nous conceptes més abstractes. I, finalment i com a culminació, és el moment dels “Què passaria si…” per obrir la perspectiva de futur, dels experiments mentals i l’especulació sobre possibles nous experiments. Aquestes són les quatre etapes de tot procés experimental: Què hi ha, que li passa, per què li passa i què passarà.\nPel camí, i intercalats en tot moment, els fonaments de la lògica i la deducció científica hi són omnipresents, al nivell adequat a cada edat. N’haviem vist algun exemple a una entrada anterior [+] Totes aquestes activitats no són encara química ni física, però en són els fonaments. I això ho ha de poder fer un mestre no especialista en ciències, com fa llengua o motricitat. I ho fan ben fet, si estan motivats i ben orientats.\nPreparant el got d’aigua que no es buida perquè hi ha un paper\nTrasvassament d’aigua amb un sifó\n2 comentaris\t| 2017, ciència, didàctica, quimica\t| Etiquetat: aigua, química\t| Enllaç permanent\n2 comentaris\t| 2017, didàctica, quimica\t| Etiquetat: didàctica, percepció\t| Enllaç permanent\nHI HAURÀ FUTUR, EN UN FUTUR? (Orientacions per a secundària)\nPrimera diapositiva del PowerPoint de “La UB s’apropa”\nDes dels seus inicis participo en l’activitat denominada “La UB s’apropa”. Professors de diferents branques anem als instituts i col•legis de secundària a oferir orientació per entrar a la universitat i presentar la UB com a opció posible per al seu futur.\nSolc començar la meva intervenció preguntant a l’alumnat si tenen ja decidit què i on volen estudiar. Sempre uns quants, la meitat o més, aixequen la ma. Jo els dic que ja poden anar-se’n: si un dels assistents vol fer química a la UAB i jo li plantegés que la UB fa millor el grau de química -al marge de què vol dir “millor”, i al marge de si és cert o no que és millor- jo estariaa creant un seriós problema a l’alumne, i la darrera cosa que jo vull fer és crear problemas i dubtes, perquè jo vaig allà a orientar.\nLa meva segona pregunta és si decideixen o decidirán els seus estudis futurs en base al que els agrada, o pensant en la seva sortida profesional. Majoritàriament afirmen que és la primera opció. Quan els pregunto si les sortides professionals no els importen, sempre hi ha algún nihilista que afirma que en el futur no hi haurà feina. La meva pregunta inmediata és quines feines s’imaginen que hi haurà quan acabin els seus estudis de grau, cap allà al 2021. Ho veuen molt lluny, i ni s’ho imaginen. Mai hi ha respostes gaire optimistas.\nLlavors els plantejo quines necessitats creuen que tindrà la población en un futur, i que ells podran contribuir a satisfer. Costa d’arrencar, però al final sempre sut una variada gamma de necessitats. Un cop depurades les respostes – per exemple, la tecnología no és una necessitat, sinó un mitjà- arribem a una llista més o menys llarga on hi ha la salut, la vivenda, l’alimentació, el transport, la comunicación, la formació, l’oci… Quasi mai hi surten com a necessitats la cultura o la seguretat. Constatem en el futur hi haurà probablement les mateixes necessitats que ara.\nA continuació, la bona noticia: estudiin el grau que estudiin, la formació que adquireixin els pot ajudar a treballar per satisfer alguna de les necessitats anteriors. L’argument és que cal distingir entre formació i professió. Una mateixa formació –un grau de química, per exemple- pot permetre treballar en professions molt diverses, com químic en un laboratori o una industria química, tècnic de medi ambient d’un ajuntament, químic a un hospital o un laboratori farmacèutic, tècnic a una gran varietat d’indústries com alimentàries, de materials de construcción, de polímers, biotecnològiques o de tota mena de productes de consum; o profesor de química i altres ciències, o redactor científic d’un mitjà de paper o digital; o comunicador científic, o qualsevol altra professió directament o indirectament relacionada amb la ciencia. I es podría posar exemples similars en qualsevol formació de les actualment ofertes, fins i tot les més aparentment allunyades del mercat de treball. Per exemple, un grau d’humanitats, a part de conduir a la professió docent a molts nivells, permet el treball en empreses culturals –editorials en paper o en qualsevol format-; o guía turístic o redactor de notícies culturals; o tècnic de museu en qualsevol de les seves formes. I el mateix exercici es podría fer de cadascun dels graus actualmente oferts. És cert que hi ha formacions que van més lligades a determinades professions, per tradició o per requeriments legals en alguns casos obsolets: una farmacia o un laboratori farmacèutic només pot ser regida o dirigit per un graduat en farmacia, per exemple, però un graduat en farmàcia pot fer moltes coses més.\nLa diguem-ne mala noticia és que la gran majoria de les professions poden ser exercides per graduats de diferents estudis: el tècnic de medi ambient d’un ajuntament pot ser un graduat en química, en bioquímica, en biotecnología, en ciencias ambientals, en enginyeria ambiental, en enginyeria química… Un graduat trobarà, doncs, competencia a l’hora d’entrar a treballar, no només dels seus col•legues, sinó de molts altres, i d’aquí se’n desprèn la necessitat d’afegir als estudis reglats alguna altra formació complementària: més idiomas, alguna activitat social com monitor o tècnic d’una ONG, un compromís polític o social, formació técnica no reglada, o qualsevol altra activitat que requereixi un cert esforç. Tot això és ben valorat pel hipotètic futur empleador.\nEl que és evident és que no es pot saber amb precisió quines noves professions hi haurà en el futur, entre altres motius perquè e’n inventaran de noves; ni tampoc es pot saber quines noves necessitats de coneixements, formació i competències i habilitats es requerirán. Però el que és també evident és que qui ocuparà aquestes noves professions o tasques de futur són els estudiants del present.\nPersonalment no crec en les formacions excessivament especifiques i aptes només per a una franja molt estreta de funcions. No considero una bona estrategia per a les universitats el seguiment massa servil de les necessitats que determinades empreses afirmen tenir. Recordo perfectament en una reunió de degans de ciències espanyols que un alt dirigent d’Alcatel va dir que necessitaven alguns milers d’enginyers de telecomunicacions; i, interpel•lant als degans allà presents, va afirmar que seria un error per part de les universitats que corréssin a muntar plans d’estudis i carreres per formar enginyers de telecomunicacions, perquè els primers graduats sortirien com a aviat al cap de cinc anys, quan Alcatel ja no els necessitaria, perquè els volia ara.\nLa meva proposta, per als qui dubten –si no dubten i ja han decidir què i on estudiar, el consell no se’ls aplica- és la següent: tria una carrera general, amb formació básica i polivalent, i segueix amb formació continuada al llarg de tota la vida. A fi de comptes, i com deia Goethe ja el 1809, ho hem d’aprendre tot de nou cada cinc anys…\nL’activitat “La UB s’apropa” conté molts altres aspectos, naturalment, com criteris per saber quina universitat o centre és el millor per a l’alumne, una descripció general de la UB, i altres aspectes. Però el tema explicat al començament, és a dir, què escollir, és per a mi el més decisiu.\n3 comentaris\t| 2017, Universitat\t| Enllaç permanent\nSÓN QUATRE AMB ZERO CINC\nEn demanar el compte el cambrer em diu “Són quatre amb zero cinc“. Alguna cosa em grinyola, i començo a elucubrar. Per què ha dit quatre amb zero cinc i no simplement quatre amb cinc?\nPotser si diu quatre amb cinc algú pensaria que és 4,5? No, perquè per dir que són quatre euros i mig diriem tots quatre amb cinquanta. Qui fes això estaria fent canvis d’un llenguatge a un altre. Aquests canvis de llenguatge són tan fàcils que no solem ser-ne conscients. Però no tots els canvis són tan senzills.\nSi preguntem l’hora a algú no ens dirà mai que són les quatre i zero cinc, sinó les quatre i cinc. El sistema de dir minuts i segons no és decimal, sinó en base 60. Per indicar que passa mitja hora de les quatre no diem mai -excepte per fer una gracieta- que són les quatre coma cinc, sinó que diriem que són dos quarts de cinc, o la forma menys genuïna però ara acceptada de les quatre i mitja. Ho diem en femení perquè implícitament parlem d’hores. Les altres unitats de temps que són el dia de 24 hores, la setmana de 7 dies, el mes de 28, 29, 30 o 31 dies, i l’any de 12 mesos, i 365 o 366 dies, tampoc segueixen el sistema decimal i d’aquí la complicació de càlculs de dates i intervals de temps.\nHi ha moltes mesures quotidianes que tampoc són de base decimal. Per exemple, a més de la notació del temps, també els graus angulars, com quan es donen latituds i longituds: la latitud oficial del centre de Barcelona és de 41º 23′ 0,71″. Val la pena comentar dos detalls: els minuts i segons temporals s’han d’abreviar en el Sistema Internacional vigent com min i s, respectivament, i en canvi els minuts i segons geomètrics amb ‘ i “. I, per altra banda, encara que el sistema de mesura del temps o dels graus angulars sigui sexagesimal, cadascun dels seus tres components segueix el sistema decimal, i per això els segons geomètrics de la latitud de Barcelona són 0,71. Molts mapes i GPS no donen només les coordenades sexagesimals sinó amb xifres decimals, més fàcils d’introduir. La mesura decimal dels angles es fa amb el concepte de radian. Un radian (rad) té aproximadament 57º 17′ 45″, perquè per definició una circunferència té 2π radians. I deixem-ho aquí.\nUn radian és l’angle que conté un arc que té una longitud com el radi. Fes clic per ampliar\nUna altra mesura no decimal és el sistema antic d’enumerar nombres d’unitats. Una dotzena són 12 unitats, i una grossa són dotze dotzenes, o sigui 144 unitats. Els tipògrafs usen també unitats no decimals: el cícero o pica és una amplada de 4,5126 mm a Espanya, i es divideix en 12 punts. Però el valor concret depèn dels països, perquè no és una mesura unificada. Aquests punts són les amplàries de la font usada en l’escriptura, que es tria en escriure un text amb ordinador.\nLa unitat anglesa de longitud segueix sent el peu (foot, ft) , que té dotze polzades (inch). Per complicar una mica la cosa una polzada s’abreuja com a in i també amb el símbol “, com els segons sexagesimals. Per definició un peu són ara 0,3048 m, i tres peus són una iarda (yard). La cosa es complica amb les milles terrestres (1609 m) i milles marines (1852 m)…\nUna polzada (inch) dividida en 16 fraccions. Fes clic per ampliar.\nUn altre exemple d’unitats que no seguien el sistema decimal eren les unitats monetàries del Regne Unit pre-decimals, d’abans de 1971. Eren la lliura o lliura esterlina (pound o sterling pound, de símbol £), el xiling (schilling, de símbol s de solidus) i el penic (penny, plural pence, de símbol d de denier). Una lliura tenia 20 xilings i un xiling 12 penics. Des de 1971 una lliura té 100 nous penics (de símbol p). Per cert que hi ha moltes lliures segons el territori d’emissió, per exemple la lliura de Gibraltar o la d’Escòcia, totes del mateix valor que la del Regne Unit global.\nIndicacions de carreteres del Regne Unit. No posen la barra de la fracció.\nEncara al Regne Unit, a les carreteres solen indicar les distàncies amb trencats o fraccions : Birmingham 3 1/4 mi, no 3,75 mi. Costums que els sistemes de GPS mantenen: “in a quart of a mile…” que tradueixen “a quatre-cents metres…“. El sistema de fraccions és el que apliquem a la mesura del temps en català, tant per indicar l’hora – dos quarts de tres– com per indicar quantitat de temps, dues hores i mitja (és a dir, 150 minuts, i també dos quarts de tres). Arribem a precisar així fins a mig quart. Sembla que això té origen en els rellotges de sol, que permetien llegir l’hora en vuit mitjos quarts. Aquí et pots descarregar un rellotge en notació catalana [+].\nUn dels models del rellotge CataClock, amb indicacions catalanes.\nCronòmetre centesimal (esquerra) i sexagesimal (dreta). Fes clic per ampliar,.\nCalcular amb lliures i penics antics era complicat, i en canvi calcular amb euros i cèntims és fàcil. En aquest cas, el sistema decimal permet que els càlculs amb decimals i amb unitats monetàries siguin quasi equivalents quan ho escrivim, però en parlar és quan apareixen les terminologies citades al començament.\nLa unitat monetària euro €es divideix en cent cents, que s’abrevien ct, tant en singular com en plural. “Cent” és la denominació oficial, però a la pràctica tots els idiomes usen formes clàssiques com cèntim. Quan el cambrer en va dir quatre amb zero cinc barrejava el sistema decimal d’unitats monetàries, és a dir 4,05 €, i el sistema detallat, és a dir, 4 € amb 5 ct. Cap rebut ni factura inclou els cèntims detalladament quan s’escriuen les xifres, i només es fa servir el valor en euros i els decimals corresponents (1,80 €), però en omplir un xec pot usar-se la forma “un euro amb vuitanta cèntims” o ” “1 € amb 80 ct“. En lloc de la preposició amb es pot usar la conjunció i. Sempre es solen usar dos decimals en els rebuts: recomanen no escriure 15 €, sinó 15,00 €. Així s’eviten interpretacions errònies.\nEn resum, el cambrer devia imaginar que llegia 4,05 € i ho va dir textualment. Si hagués imaginat mentalment 4 € i 5 ct, potser hauria dit quatre amb cinc.\nUn euro d’Andorra i 50 cèntims de Letònia.\n5 comentaris\t| 2017, lògica, matemàtiques\t| Etiquetat: llenguatge, matemàtiques\t| Enllaç permanent\nOrgonites. Font: Internet.\nEm truquen d’una ràdio. Un oient els ha preguntat si és possible que la orgonita que porta a la butxaca li freni les radiacions del wifi i del bluetooth. Naturalment la resposta és no. Però no pots dir només “no”. Què pots dir, com ho dius, a qui ho dius, què pots esperar del que diguis…?\nPrimer, coses objectives: una orgonita no és un mineral ni un tros de roca, sinó un objecte que algú ha construit amb resina plàstica de poliéster, trossets de metall -ferro, alumini, coure- i trossets de quars. A vegades li donen colors, i formes variades: esfèriques, còniques, cúbiques, piramidals… Es pot comprar per tot arreu, des de pocs euros fins a centenars. Un objecte més o menys decoratiu, segons els gustos personals. La xarxa va plena de receptes per fer-se cadascú la seva orgonita, tan inútil com les que es compren.\nDesprés, la resposta a la pregunta: té algun efecte?. Naturalment que no. A mi m’agradaria que les meves paraules fossin tan creïbles per a l’oient com creïbles van ser les del venedor que li va vendre l’orgonita. Ja no n’hi ha prou amb el criteri d’autoritat: “Com que ho diu un catedràtic de la universitat, té raó“. No, avui un catedràtic d’universitat és un pobre mortal en discussió amb eixams d’experts que afirmen propietats miraculoses i despropòsits físics o químics sense immutar-se, sense saber de què parlen, però amb llenguatge convincent.\nPer sort. no era un debat, modalitat absolutament inútil si el que es vol és treure l’aigua clara d’un tema qualsevol (vegeu, per exemple, [+]). El que jo digui hauria de ser adequat per donar-me credibilitat, per donar algun criteri a l’oient i a la resta d’oients, als que no conec de res ni sé el que saben. Per tant, cal demostrar coneixement, amb el llenguatge habitual de l’oient, i a partir d’aquí construir el que es pugui, en el limitat temps d’uns minuts.\nCom vaig enfocar-ho?. Intento explicar que sota el terme radiació s’hi amaguen dotzenes de conceptes molt diferents. Les substàncies radioactives, per exemple, emeten tres tipus de radiacions, dues de materials -les alfa i les beta– i una altra que només és energia, la radiació gamma. Aquesta és de la mateixa família que els raigs còsmics, els raigs X, els raig UVC, UVB i UVA, la llum visible, els infrarroigs, les microones, les ones de radar, o les ones de ràdio, i entre elles els wifi i el bluetooth, que per altra banda són emissions molt poc agressives perquè s’emeten a potències baixíssimes i, en elles mateixes, són de baixa energia.\nSi jo dic radiació electromagnètica a una persona li pot sonar, però no li dóna cap informació, i penso que és millor evitar el terme. Val més començar amb alguna realitat ben coneguda, com la llum visible. Es transmet en línia recta, hi ha objectes opacs que la frenen, altres de transparents que la deixen passar, i altres que l’absorbeixen totalment o en part, com els objectes negres o de colors. Doncs bé, totes les radiacions citades també van en línia recta i poden travessar objectes, o ser frenats, o ser absorbits, depenent de quina radiació i de quin objecte. Per exemple, els vidres de finestra frenen l’UVA, les reixetes de les portes de microones frenen la radiació de microones, i no es pot escoltar la ràdio a les mines o al metro perquè les ones de ràdio no poden penetrar allà dins per les masses de terra que hi ha a sobre.\nHi ha matèries que frenen la radiació wifi i bluetooth, perquè són ones molt similars a les ones de ràdio. Però aquestes barreres han d’estar entre l’antena emissora i el receptor. L’energia de les radiacions no és com les olors, formades per molècules que van d’aquí cap allà i que poden ser absorbides amb alguna substància porosa, com els sistemes d’eliminar olors dels frigorífics.\nAmb totes aquestes bases, podem intentar construir un argument. Si l’orgonita absorbís o frenés les radiacions, cosa que podria fer si la barrera d’orgonita fos prou gruixuda, hauria d’estar posada entre l’antena de mòbil i el telèfon. L’orgonita només frenaria la radiació que li arribés, però la del voltant no. En el benentès que si envoltés el mòbil d’una barrera absorbent per no rebre les radiacions que emet, aquest mòbil seria inútil, perquè ni rebria els senyals de les antenes, ni podria enviar senyals de cap mena, ni trucades, ni wifi, ni res.\nEstratègia, doncs a usar en aquestes situacions de científic cara a un públic desconegut: fer servir llenguatge comú, i posar exemples propers a l’oient, que els hagi viscut. I esperar que això et doni credibilitat com a expert… I no dir a l’oient que és un crèdul o un ignorant. Sí que es pot dir que hi ha venedors que s’aprofiten de la gent oerint-li objectes, teràpies o serveis que no funcionen, i ho fan amb un llenguatge científic abusiu.\nPer cert, el terme orgonita deriva d’orgó, o energia orgònica, que seria una suposada energia universal que Wilhelm Reich (1897-1957) [+], psicoanalista austriac deixeble de Freud, va creure que existia. La biografia de Reich és digna de ser coneguda: Va imaginar que aquesta energia universal estaria relacionada amb els orgasmes, i d’aquí el terme orgó. Va construir màquines -acunmuladors d’orgó- on la gent practicava sexe a dins, i afirmava que l’energia acumulada, que òbviament era impossible de visualitzar ni de mesurar, curava malalties, entre elles el càncer. Als Estats Units, on havia anat fugint dels nazis, el van denunciar per estafa, i el van condemnar a la presó on va morir. Dusan Makavejev, cineasta serbi, va fer-ne el 1971 una pel·lícula denominada W.R: els misteris de l’organisme, [+] que la gent anava a veure amb aquell morbo perquè s’hi parlava de masturbació, hi havia algun penis per allà, etc… La teràpia bioenergètica, una altra falàcia actual que apliquen a algunes pseudoclíniques, deriva de les idees de Reich.\n3 comentaris\t| 2017, mitjans comunicació, Pseudociència\t| Etiquetat: media, pseudociència\t| Enllaç permanent\nEsteu navegant pels arxius de la categoria 2017.


Últimes vesprades a Mestalla: Jo anava a Mestalla (quasi) tots els dies\nJo anava a Mestalla (quasi) tots els dies\nLa primera volta que aní a Mestalla vaig quedar massa impressionant. Acompanyat de mon pare (com Déu mana) i gràcies a que el meu padrí, soci de tota la vida d’anfiteatre, no podia anar al futbol i ens deixa dos passes. Era un nano, els crits, l’ambient, els insults a l’arbitre i els jugadors eren massa potents com per poder disfrutar del meu desvirgament mestaller. Pot ser era massa menut o massa impressionable. Poc podia sospitar que Mestalla es convertiria anys després, més enllà dels dies de partit, en un espai quotidià de la meua vida.\nJo pertanyia a la secció d’atletisme del VCF, des dels 13 anys fins un poc abans que Paco Roig es carregara les seccions esportives. Entrenàvem a Mestalla que no se si tots/es sabreu que tenia un gimnàs, unes pistes de basquet i fins i tot una mena de carrer d’atletisme. Tot això baix de la grada de numerada i en l’espai que hi havia fins a la vorera de la avinguda d’Aragó.\nDe dilluns a divendres anàvem al Mestalla, almenys fins a la construcció de les pistes del riu, i després de córrer (rodar en terme atlètic) durant vora una hora pel llit del Túria, on estiràvem, feíem tècnica de carrera i circuits en el gimnàs. I després a la dutxa. No en els vestuaris dels futbolistes, això hauria sigut massa, quasi indecent. Sinó en diversos vestuaris que hi havia escampats baix del gol sud i la grada de numerada.\nAllí jugàvem al basquet quan l’entrenador no estava present i s’escaquejàvem de l’entrenament diari. Recorde un dia que jugàrem un partit ràpid amb Pénev. Ens va vore jugar i es posa a jugar. Nosaltres, emocionats. Lubo ho feia prou bé, sobretot tirar de triple. No debades ens comentava que ell jugava a basquet en Bulgària quan era menut. Tenia alçària per a fer-ho. Vore els jugadors no era cosa de tots els dies però els veíem sovint, tot i que la majoria ni ens saludava. Aparcaven els cotxes, els supercotxes que es gastaven ja llavors, quan anaven a resoldre gestions en el club (a demanar més diners, segur). Recorde també a l’expresident Tuzón, el qual sempre era molt amable amb nosaltres i ens preguntava com ens anaven les coses i ens animava a guanyar carreres en nom de l’entitat.\nA nosaltres no ens donàvem passe per anar als partits, això estava reservat per als xavals de la pedrera, però així i tot anàvem tots els partits a vore els blanquinegres (en eixos moments de blanc immaculat). Era tota una odisea, sobretot en els partits grans, davant d’un Barça o un Madrid que el camp estava de gom a gom. Utilitzàvem els nostres carnets d’atletes del VCF, els mateixos que feíem servir per entrar tots els dies a entrenar en Mestalla. La cosa era complicada perquè la majoria dels porters ja ens coneixien i no ens deixaven entrar, però la paciència d’anar recorrent totes les portes de l’estadi, i el tirar-li morro, acabaven sempre per donar-nos el premi de poder fruir del nostre equip tot i que perdent-nos sempre els primer quart d’hora del partit.\nAllí en Mestalla vaig fer un dels grups d’amics de la meua vida. Els K ens batejàrem i encara hui en dia conservem amistat i contacte permanent. Alguns encara fan altletisme, no és el meu cas, ja que la mala vida i el valencianisme (polític), em feren penjar les sabatilles. Hui en dia hem variat les velles instal·lacions del Mestalla pels parcs públics on ens contem les nostres vides mentrimentres els nostres xiquets juguen.\nPer això per a mi el Mestalla no representa només les glòries i les misèries del nostre VCF. És, també, un espai on he passat hores i hores, on he conegut a alguna de les persones més importants de la meua vida. És un espai lligat a grans moments de la meua vida, a l’amistat, al sacrifici personal i a la meua adolescència.\nPer això ara, quan vaig a Mestalla, que és poc degut a la meua residència a la ciutat d’Alacant, sempre deixe que els records associats als dies d’entrenament em tornen a visitar. Mestalla és un espai meu, ben meu, allí he passat molts dies de la meua vida.\nIgnasi Bellido i Suay\nLabels: Anar a Mestalla, seccions esportives del València CF\nUna mirada molt necessaria la teua amic Ignaci.\nEl nostre profesor de Gimnasia al colage era el inefable Emili Ponce, que llavors també pertanyia al VCF. Per això al VCF hi havia molts atletes de El Pilar. No va ser mai el meu cas. Sempre vaig ser un corredor lamentable i mandrós. Però si el de molts companys de classe i curs.\nMoltes vegades coincidiem els atletes i els ultrilles. Els primers entrenant, els segons fent pancartes i preparant banderes. Els passadisos interiors de Mestalla sempre han donat molt de si.\n(per cert, crec este post hauria d'anar acompanyat d'alguna foto de la secció d'atletisme)\n27 d’octubre de 2008 a les 14:44\nultimesvespradesaMestalla@gmail.com ha dit...\nComentari dels editors.\nAtenent l'encertada observació de bar Torino, s'ha procedit a canviar la imatge que acompanya este post per una de la Secció d'Atletisme del València CF en el Camp de Mestalla en lloc de la fotografia de Ricardo Arias que estava inicialment.\nCom a desagravi cap a la figura del nostre capità dels anys 80, animem els amables seguidors del blog a escriure un post sobre el libero per excel·lència del València CF.\n27 d’octubre de 2008 a les 16:53\nAspactacular testimonio. Formidable fotogragía.\n27 d’octubre de 2008 a les 19:56\nMagnífica contribución, y muy necesaria como dice bar Torino. Testigo vivo de lo que fueron las secciones deportivas es el actual vigilante de Mestalla: el gran Antonio Campos.\n27 d’octubre de 2008 a les 20:09\nMolt emotiva la fotografia!\nA dia de hui, el sempre amable conserge Antonio nos recorda en la seua presència eixes històries d´atletes als interiors de l´estadi. Història viva del VCF.\n27 d’octubre de 2008 a les 20:14\nHombre, es que Campos fue olímpico en Montreal 76. palabras mayores.\n27 d’octubre de 2008 a les 23:18\nUn post necesario. De los que van a la raíz de las cosas.\nAntonio Campos, vigilante de Mestalla. ¡Manda Huevos! Con lo buen trotón que era...\n28 d’octubre de 2008 a les 7:18\nExcel·lent entrada, i molt necessària, com s'ha dit en altres comentaris. S'haurien de retallar despeses d'algunes partides unflades i recuperar les seccions esportives. No representarien més enllà d'una part minúscula del pressupost i en canvi seria un pas més cap a la completa regeneració social, estètica i humana del club.\n28 d’octubre de 2008 a les 9:45\nBanqueta visitant. Real Racing Club de Santander\nContra los números redondos\n“Animeu, animeu, que el món s’acaba”\nL'home del puro\nLa darrera jornada de la temporada 1982-1983\nBanqueta visitant. CD Numancia\nEres més lento que Buqué\nCon el debido respeto... señor Antón\nUn mosaico incompleto de la 82-83


Els mercats municipals de Barcelona promouen una alimentació saludable a través de 60 activitats\nDurant 16 dies s'han programat actes divulgatius, gastronòmics i culturals per a tota la família\n2 min. BARCELONA 10/05/2019 14:51\n651x366 Promoure una alimentació saludable és l'objectiu de la Setmana Internacional dels Mercats / GETTY Promoure una alimentació saludable és l'objectiu de la Setmana Internacional dels Mercats / GETTY\nEls mercats municipals de Barcelona organitzaran una seixantena d'activitats, del 15 al 31 de maig, per promoure l'alimentació saludable, de qualitat i de proximitat, amb motiu de la VI edició de la Setmana Internacional dels Mercats. Aquest any la idea central de la trobada es resumeix en el lema 'Markets: close to your heart'. Així, el mercats organitzaran actes gastronòmics, conferències, demostracions de cuina i activitats culturals i familiars. Les activitats es desenvoluparan "en un context de comerç de proximitat, de contacte personal proper i de professionalitat dels comerciants".\nPer atraure la gent jove, les propostes es desenvoluparan en un entorn lúdic i festiu. Hi haurà concerts, exposicions, accions culturals centrades en els joves, activitats infantils, tallers de gastronomia i de reaprofitament, a més de xerrades sobre salut i medi ambient, tot plegat per estendre el consum de productes de temporada.\nEl 18 de maig se celebrarà una nit de tapes al barri del Guinardó i el dia 20 hi haurà un taller de sucs saludables a la Boqueria. Més endavant, el 25, se celebrarà una botifarrada a les Tres Torres, i a Hostafrancs hi haurà un taller de reaprofitament.\nPer a les famílies, es realitzaran espectacles de màgia el dia 18 al Mercat de l'Estrella i el 25 al de Santa Caterina. El mateix dia 18, al Mercat de Sarrià es representarà l'obra de teatre 'Carretada de contes', en la qual els protagonistes seran verdures i fruites.\nDurant els 16 dies també hi haurà activitats solidàries als mercats de la Concepció, Felip II, les Corts, Santa Caterina i Sants, on es podran veure actuacions líriques i tallers de còmics sobre l'exclusió social. A més, el Mercat de Sant Antoni acollirà múltiples propostes culturals, com el cicle Lectures Poètiques al Dominical, l'obra de teatre 'Lisístrata' i la Nit als Museus.


Concert a Manresa de La Locomotora Negra aquest diumenge al kursaal\nLa mítica banda de swing catalana, dirigida per Ricard Gili, celebra 50 anys de trajectòria amb una gira de comiat per Catalunya.\nConcert a Manresa de La Locomotora Negra aquest diumenge al kursaal.\nLa gira de comiat de La Locomotora Negra farà parada aquest diumenge, 3 d’octubre a les 18h, a la Sala Gran del Kursaal en el darrer concert a Manresa de la mítica banda de swing catalana. El concert, dirigit per Ricard Gili i amb més de 15 músics dalt de l’escenari, gairebé ja ha exhaurit les entrades, amb l’aforament al 70%.\nEl 31 de gener de 1971, un quintet de jazz amb el nom de La Locomotora Negra debutava a la Cova del Drac del carrer Tuset de Barcelona. Amb els anys, el quintet original es va anar ampliant fins arribar a ser una big band de 17 components i es va convertir en una de les formacions de swing més sol·licitades a Catalunya, oferint concerts per multitud d’escenaris i festivals d’arreu del país i de l’estranger.\nPer a celebrar el seu 50è aniversari, La Locomotora Negra ha decidit fer coincidir aquesta fita amb el seu comiat dels escenaris. El concert del Festival de Jazz de Barcelona del mes de gener passat i anunciat com a “concert de comiat”, va ser tan sols el tret de sortida de tot un any en que La Locomotora Negra recorrerà el territori català per acomiadar-se dels escenaris.\nDesprés del concert de Manresa, la gira continuarà per les poblacions de Palafrugell, Barcelona, Sant Boi de Llobregat i Girona. Durant l’espectacle s’aplicaran les mesures recomanades per les autoritats sanitàries, amb una reducció de l’aforament i l’ús de mascareta durant tota la funció. Les entrades per veure La Locomotora Negra a Manresa tenen un preu de 18 euros, (15€ amb carnet Galliner, majors de 65 anys, menors de 25 i escoles de música), es poden comprar a les taquilles del Kursaal i per internet a www.kursaal.cat.