Tarda de pluja al museu - Iñaki Rubio\n© Meritxell Matas\nEl Robert acaba de tornar de París, on ha fet un Erasmus, i abans de començar el semestre següent a Barcelona pot gaudir d’una setmana de descans. Els pares estan molt contents de tenir-lo a casa i ell aprofita aquests dies a Andorra per retrobar-se amb els amics, anar a esquiar i fer alguns encàrrecs que tenia pendents de feia temps. El contrast entre el ritme trepidant de la vida parisenca i el clima assossegat que es respira a Canillo és molt gran, però ell també s’hi troba a gust, al poble. Això sí, sap que trobarà a faltar la capital francesa, ciutat que ha aprofitat al màxim i de la qual ha quedat enamorat, fins al punt de convertir-se en un apassionat de la seva història, dels seus carrers, dels museus, els cinemes, els teatres i la vida nocturna. Espera poder tornar-hi algun dia.\nAvui s’ha llevat un matí rúfol i ventós, i a partir del migdia a les parròquies altes un torb enfurismat feia impossible estar-se al carrer. Per això ha baixat a Sant Julià, on ha quedat amb un company que estudia a la Universitat d’Andorra. Han dinat plegats i en acabat, quan s’han acomiadat a la plaça de la Germandat, el cel s’ha ennegrit de sobte, els núvols espessits han amenaçat d’espatllar definitivament la tarda i les gotes de pluja fina es clavaven a la pell com agulles empeses pel vent de port. El Robert s’ha cordat l’anorac fins dalt, amagant la barbeta sota la bufanda i tapant-se el cap amb la caputxa. Refugiat sota el porxo del Centre Cultural, li ha cridat l’atenció, a l’altre costat de la plaça, un cartell que promocionava l’exposició temporal del Museu del Tabac. A l’instant ha identificat la imatge del “Petó davant de l’Hôtel de Ville”, l’ajuntament de la capital francesa. Després de la torre Eiffel, aquella imatge en blanc i negre de dos enamorats que es besen espontàniament als carrers alliberats de París és, potser, una de les icones més repetides de la ciutat de l’amor. Quina casualitat –pensa–, tot just acaba de tornar i ara, al bell mig del Pirineu, envoltat de muntanyes sacsejades pel torb, pot començar a enyorar la ciutat de la llum. Els pares no arribaran a casa fins al vespre, els seus amics són a classe o treballant i l’exposició sobre un dels fotògrafs més famosos de París sembla una bona opció per passar una tarda de pluja. No se li acut res millor a fer i travessa la plaça decidit.\nQuan entra al vestíbul del museu, fugint de la pluja i la ventada, veu una noia que està guardant la bossa i una jaqueta a les taquilles. Ella es gira i se’l mira. La seva cara li és familiar però ha passat tant de temps desconnectat d’Andorra que no acaba d’identificar-la i per això fa un gest ambigu, impersonal, una mica fred, aixecant la barbeta i les celles com si amb allò hagués de considerar-se saludada. Ja se sap que la gent de muntanya és una mica orca. Ella respon amb un subtil gest de celles i sembla que hagi dubtat d’articular una salutació tímida amb els llavis però sense arribar a dir res. Potser avergonyida, pensant, com ell, de què coi el coneix, abaixa la mirada, es concentra a tancar l’armariet i enfila escales amunt. Mentre avança cap al taulell de recepció, el Robert mira de cua d’ull aquelles formes femenines revelades sota els texans que pugen els esgraons. Treu la cartera amb un posat distret però li expliquen que l’exposició temporal centrada en la fotografia de Robert Doisneau és gratuïta i que la visita comença al pis de dalt de tot i va baixant, seguint un ordre cronològic. Quan ja ha desat l’anorac a la taquilla, s’obren les portes de l’ascensor i en baixa un treballador del museu, que bloqueja el sensor automàtic perquè ell pugui entrar-hi tranquil·lament.\n© Andreia Pinto\nA Andorra tothom es coneix i quan algú coincideix amb una cara familiar o coneguda, abans de dir res compromès cal repassar de seguida la cartografia de vincles socials i familiars, una curiosa genealogia d’amics, coneguts i saludats. Aquest és un curiós codi de prudència i discreció que interioritzen els andorrans des de ben petits, i també els immigrants que s’instal·len a les valls del Principat. Potser és això el que fa el Robert, tancat a l’ascensor, fins que creu recordar que alguna vegada va veure la Marta (aquest és el seu nom) a l’autobús farcit d’estudiants que els diumenges baixava cap a Barcelona. En realitat han coincidit més d’una vegada i, vist que tenen amics comuns, s’han trobat algun cop als locals nocturns més concorreguts o en alguna festa major que alegra l’estiu de les nits andorranes. Ella ho té ben present, perquè sempre li havia semblat que era prou guapot, el Robert, que és una mica més gran que ella; però no ha gosat dir-li res, confosa, desorientada, en veure que no la reconeixia. Sap que abans ell tenia parella, però feia tant que no es veien que li agrada imaginar-se que potser està lliure. Que les coses canvien. Que potser per això estava desaparegut del mapa. Pensa en tot això plantada davant dels textos explicatius amb què s’inicia el recorregut per l’exposició però no aconsegueix concentrar-se en la lectura, nerviosa, conscient que aviat el Robert pujarà i es trobaran. En aquell moment no hi ha ningú més a la sala: un espai diàfan, neutre, de parets blanques amb les fotos del Doisneau i alguns cartells explicatius. Serà inevitable coincidir, veure’s tota l’estona. I si continua sense reconeixe’m?, es demana la Marta. Haurà de seguir fent veure que ella tampoc no el recorda? Que violent, que incòmode. Com s’ho farà? En realitat voldria parlar-li, dir-li qui és, fer-li recordar aquella nit que van trobar-se quan tot el jovent d’Andorra va fer cap a la festa major de Sant Julià. No li ho dirà, però si ell recorda aquell dia segur que també li vindrà a la memòria un record secret, compartit calladament. Aquella nit de fa dos estius, quan el grup principal acabava l’actuació i van començar a tocar una cançó lenta: tothom es va emparellar i ells dos es van quedar l’un davant de l’altre, quiets, sense gosar fer res, mirant-se fixament als ulls. Un instant de dubte. Per a la Marta va ser suficient per obrir-li un món imaginari que podria recórrer amb els llavis i les mans. Però aquell instant únic, irrepetible, el va trencar la xicota del Robert, que va aparèixer d’entre la gentada per penjar-se del coll del seu estimat.\nCom pot haver-ho oblidat, es demana la Marta, indignada. Segurament el paio havia begut massa, pensa decebuda. Tots són iguals, es repeteix al seu caparró. Però quan comencin a parlar, el Robert lligarà caps i de la nebulosa de records confusos de festes majors en rescatarà aquella mirada prohibida, de desig, una espurna secreta que va il·luminar la nit de Sant Julià. Abans, però, ell haurà arribat a la sala i coincidirà amb la Marta, a qui, aquest cop, sí que saluda. I la resposta d’ella, un innocent “hola, com va?”, convida a seguir xerrant. Primer amb prudència, tímidament, i després el Robert parlarà cada cop amb més espontaneïtat després d’haver-la identificat. No gosen fer cap gest, però tots dos s’adonen que, si s’haguessin reconegut al primer moment, quan ell entrava al museu fugint de la pluja, potser s’haurien fet dos petons. Llàstima, perquè sembla que ara no toca.\nComencen a enraonar sota la mirada atenta del Robert Doisneau, que apareix en un autoretrat al principi de la visita i que se’ls mira expectant, amb la càmera preparada i el silenci d’un pescador d’imatges. Ell explica que hi ha anat a parar per casualitat, al museu, que li ha cridat l’atenció veure un París en blanc i negre, abans, durant i després de la Gran Guerra, i confessa que està enamorat d’aquella ciutat on ha viscut uns quants mesos. Ella, en canvi, hi ha anat a propòsit, apassionada de la fotografia com és. Ell li proposa, aleshores, que li expliqui els secrets de les instantànies, com interpretar-les, perquè ell no en té ni idea, diu. Xerren, però hi ha silencis freds que s’escolen entre tots dos mentre comencen a mirar les fotos d’un París feliç abans dels grans conflictes del segle. Ella li parla dels punts de fuga, del gust de Doisneau per retratar escenes de carrer, amb nens jugant, o escenes costumistes als cafès; explica com li agradava, al fotògraf parisenc, anar a captar instantànies als llocs on aparentment no hi havia res a veure, però on sempre passava alguna cosa davant la càmera. I la Marta fa una pausa, mira de fit a fit el Robert i li diu que el que passa davant de la càmera, molt sovint, és la vida.\nAmb aquesta sentència apassionada es queden muts, i així evidencien els altres silencis. El que no s’han dit. Potser és el moment, pensa el Robert, de confessar que la ciutat de l’amor és molt trista si es viu sol: i és que ell i la xicota ho van deixar poc temps després que marxés a París. Però no sap com dir-ho sense ser massa descarat i calla, quan, justament, la Marta es mor per esbrinar la situació sentimental en què es troba l’amic retrobat, però no sap com fer-s’ho anar bé, i espera que sabrà preguntar-ho subtilment quan es plantin davant de les fotos dels petons. Aleshores arriba a la sala, sobtadament, un grup que els salva d’aquell silenci. És un grup de gent gran, francesos que han anat a visitar l’exposició permanent del Museu del Tabac però que pugen un moment per mirar les fotos més famoses. Fan força rebombori, passegen neguitosos i clavant els colzes per la sala per fer-se espai i aconseguir la millor posició davant dels marcs; però per sort, tan de pressa com han aparegut també desapareixen, empassats per l’ascensor o la boca de l’escala.\nI tornen a quedar-se sols. Quiets, muts, però molt més junts que abans. Plantats davant d’una imatge poderosa. Una parella asseguda en un banc als jardins de les Tuileries, al costat del Sena. Abraçats, potser després de besar-se o just abans de fer-ho. Ella, amb un posat fràgil. Ell, atent a la seva estimada. Una imatge de l’amor romàntic, una altra instantània d’aquell París en blanc i negre per a enamorats i nostàlgics. Però en primer terme, uns filats militars els separen de la vida i recorden l’ocupació, la guerra, el dolor que va sacsejar tot Europa. L’amor i la por, pensa el Robert, que s’adona que els dos sentiments tenen molt en comú. Sap que en aquell precís instant ell també ha d’escollir el camí de l’amor o la via de la por. Es gira i mira la Marta fixament als ulls, com quan dos anys enrere es van quedar sols enmig de la plaça durant la festa major, envoltats de gent però units en secret per una mirada furtiva. Ara els seus ulls diuen el mateix, però els llavis estan freds, muts, esclavitzats pel neguit d’espifiar-la.\nHi ha altres fotos de parelles. A continuació, barrejades amb altres de costumistes que mostren el dia a dia als barris de París durant la guerra, els criden l’atenció les imatges de les parelles solitàries que van a l’estudi fotogràfic a fer-se fer el retrat de casament. Gent anònima, normal, travessant els carrers abandonats, desèrtics, d’un país enfonsat en la tristor amarga de la guerra. Parelles acabades de casar que van a cal fotògraf amb el desig d’endur-se’n un record emmarcat, un fragment únic de les seves històries personals, un somni de felicitat rescatat als patiments de la guerra mundial. Enamorats que, sense saber-ho, eren pescats per l’ull despert del Doisneau que els atrapava al mig del carrer amb la seva càmera com qui enxampa un parell de salmons nedant contra corrent. Un altre cop, l’amor i la por, pensa el Robert, que no acaba d’entendre el sentit d’aquelles imatges. Però la Marta li ho explica: abans els fotògrafs no anaven mai als casaments sinó que eren els nuvis els qui havien d’anar a l’estudi fotogràfic, on els feien el retrat. I el Doisneau, hàbil com era, s’esperava al carrer per caçar les parelles en una situació molt més real que no pas l’artifici de l’estudi.\nI així, comentant les fotos, arriben davant la imatge més famosa de l’exposició, la del “Petó davant l’Hôtel de Ville”, on una parella es besa al mig del carrer, fent aturar el temps, aïllant-se de tot un món que ha engegat un altre cop, feliç i entusiasta, amb ganes de viure després de la destrucció de la guerra. Al París alliberat, els joves enamorats encarnen la llibertat, la rebel·lia total que és l’amor i el moment fugaç; aquell instant decisiu és aturat pel fotògraf, capaç de deturar els segles i fer immortal aquell petó.\nPerò malgrat tota l’autenticitat aparent, la imatge té trampa, diu la Marta, que ha deixat que el seu amic gaudeixi un minut d’aquella ficció dolça. Davant dels ulls sorpresos del Robert, ella li fa saber que la fotografia era un muntatge, que el Doisneau ho havia preparat tot i que els amants, tot i que en la realitat també eren parella, actuaven davant de la càmera, contractats pel fotògraf per fer un reportatge per a la revista Life sobre l’amor a París a la primavera. Els havia fotografiat al pont Neuf, als molls del Sena, al metro de l’Òpera i en altres llocs. Però la imatge davant de l’ajuntament era sens dubte la millor, capaç de transmetre una passió veritable malgrat estar preparada.\n© Anna Martí i Conrad Chorlton\nEl Robert sembla decebut per l’engany, però ella defensa el paper del fotògraf. Si no hagués contractat els figurants, potser no hauria trobat joves petonejant-se al mig del carrer, o tal vegada hauria enxampat parelles prohibides, delatant amors furtius i buscant-se merders innecessàriament. El Robert fa que sí amb el cap i segueix escoltant embadalit les explicacions de la Marta, alternant la mirada entre la imatge penjada de la paret i la seva amiga, que en lloc de parlar de fotografia sembla que pronunciï un encanteri secret perquè ell es perd en la carn d’aquells llavis volubles per on les paraules llisquen encisadores, i li costa concentrar-se en els conceptes fotogràfics que ella comenta, que si l’instant decisiu, el clímax fotogràfic, la idea de l’autenticitat del Doisneau o l’opinió contrària d’altres fotògrafs. Quan comencen a marxar de la sala, la Marta es pregunta quina importància hi ha si la imatge va estar preparada. El Robert no respon, només encongeix les espatlles: fa estona que s’ha extraviat en un laberint de desitjos inconfessables. El que compta, continua ella, és el poder suggestiu i evocador de la fotografia, que, com un conte, és capaç d’insinuar tota una història només amb una sola instantània. I sentencia amb una frase del mateix Doisneau: descriure és destruir, suggerir és crear.\nBaixen al pis inferior. Pel gran finestral de l’escala veuen el cel ennegrit, la tarda plujosa i solitària, freda i castigada pel vent de port. A la segona sala hi ha alguns retrats famosos, com el de Picasso, i els sorprenen les fotos que il·lustren la vida nocturna d’aquell París vitalista i rejovenit. Muts, amb un estrany neguit que els uneix, contemplen les instantànies dels cabarets i music-halls amb atractives ballarines o actrius voluptuoses, lleugeres de roba i mirades de pecat. Al Robert se li acut una bajanada una mica picant, i vol dir-la per veure com respon la Marta, però dubta un moment, li fa por ficar la pota.\nI aleshores, quan són davant de la fotografia d’una cabaretera despitralada, a fora se sent una tronada que sembla que el cel els hagi de caure al damunt i de sobte, amb un pet sec que espanta la Marta, marxa la llum. Esglaiada, fa un bot i s’agafa del braç del Robert. Ben junts, units en la penombra, ja no se separen, observats només per les siluetes silencioses de les fotos que se’ls miren embadalits, expectants davant d’aquell instant decisiu, irrepetible, una oportunitat única. És el moment del clímax fotogràfic. Es miren als ulls i es besen. Penjades de les parets, atrapades al marc de les fotos, les siluetes d’aquell París nostàlgic en blanc i negre els observen en silenci, aturen les seves vides eternes i es deixen enlluernar per la llum d’aquell petó esclatant com un flaix. Des del racó de l’escala, senten la pluja que pica contra el vidre, el silenci d’un poble, fora, oblidat en la foscor. Les mans recorren amb impaciència l’anatomia del desig, els llavis esdevenen la prometença d’una felicitat cruixent i insospitada, tanquen els ulls, lliurats a les sensacions, perduts en el paradís d’una terra promesa. Ell li besa la galta i s’extravia pels racons fèrtils del seu coll, mentre ella enfonsa els dits en els cabells del Robert i l’estreny contra el seu pit.\nDe sobte senten l’eco d’unes passes que s’apropen, escales amunt. Una de les noies de recepció puja per veure si estan bé, per avisar-los que tota la parròquia ha caigut en pana elèctrica per culpa del torb però que no s’espantin. Vol explicar-ho, però no l’escolten, s’han separat una mica i, atabalats, diuen que ja han acabat la visita, que no passa res, que ja marxen, i sense adonar-se’n, en la seva fugida passen pel davant d’una de les darreres fotos de l’exposició, “La fuga dels enamorats”, on ells mateixos, traslladats al blanc i negre del Doisneau, sembla que fugin en la foscor per amagar-se en un París íntim i secret del qual només poden gaudir junts.\nSurten a fora precipitadament, evitant les mirades de les noies del museu. Baixen pel carrer ennegrit per la tempesta. Fa fred, està a punt de començar a borrufar. Ni una ànima oblidada sota la tronada violenta. Entotsolats, s’aturen un moment davant la Casa Comuna, digne testimoni dels segles retallat en la nit. S’abracen. Xops, sentint l’aigua regalimant pels cabells, lliscant pel coll, es lliuren un altre cop a l’edèn fecund dels besos. Potser ni Andorra ni Sant Julià mai no tindran el charme de París, ni la pedra de l’edifici de l’antic Comú té la presència grandiosa de l’Hôtel de Ville, però el petó que es fan el Robert i la Marta és capaç d’aturar el vent de port que sacseja la nit i convertir-se en el veritable epicentre de l’amor.\n© Iñaki Rubio 2014\nAmor, Andorra, Barcelona, Casualitats, Doisneau, Erotisme, Fotografia, Humanitats, Joventut, Literatura, Literatura digital, Museu, Museu del tabac, París, pluja\n20 Respostes a Tarda de pluja al museu\nM Jesús 8 Febrer 2014 at 20:37 #\nMe ha encantado, la verdad es que no te imaginaba escribendo un cuento romántico, pero muy bonito y esperando leer el final. Enhorabuena\nIñaki Rubio 10 Febrer 2014 at 19:26 #\nHola M Jesús. Sinceramente, yo tampoco me imaginaba a mí mismo escribiendo un cuento romántico pero el tema me ha llevado solo hacia este planteamiento. Celebro que te haya gustado!\nrosa 8 Febrer 2014 at 22:19 #\nMoltes gràcies Rosa. No era gens evident fer aquest final, sobretot perquè tots els lectors segurament ja us l’imaginveu\nFina 9 Febrer 2014 at 19:24 #\nValeee! No se si me gustan mas los “negros” o los ” blancos”, no he ido aun a ver la exposición, pero me parece haberla visto ya …muy gráfico el final, como una fotografía …\nIñaki Rubio 10 Febrer 2014 at 19:28 #\nHola Fina. Si tienes la oportunidad, no te pierdas la expo, es muy chula y el cuento está escrito siguiendo la visita normal (pero sin encuentros amorosos más allá de las fotos)\nRosa 10 Febrer 2014 at 1:04 #\nMoltes gràcies Rosa. No estava gaire segur de si us agradaria, perquè és força romàntic per ser meu, no?\nPatty 10 Febrer 2014 at 7:55 #\nFelicitats de nou Iñaki! M’ha encantat!\nIñaki Rubio 10 Febrer 2014 at 19:29 #\nMolte sgràcies Patty. Com li deia a la Rosa al comentari de dalt, us agraeixo molt els vostres comentaris perquè no estava gaire segur de si el conte agradaria o no. Veig que sí i això, per descomptat, em fa feliç!\nRaymond 10 Febrer 2014 at 14:30 #\nMerci au nom de L’Aliança Andorrano Francesa qui est à l’origine de cette exposition.\nVotre nouvelle me donne envie d’y retourner avec la Marta et le Robert en tête.\nIñaki Rubio 10 Febrer 2014 at 19:33 #\nRaymond, merci à vous et à l’Alliança Andorrano Francesa pour contribuer a nous offrir cette exposition. Merci aussi pour vos commentaires\nIsabel Escudé 10 Febrer 2014 at 15:29 #\nEs com tornar a veure l´exposició amb uns altres ulls.Bravo Iñaki!\nIñaki Rubio 10 Febrer 2014 at 19:36 #\nMoltes gràcies Isabel, per llegir i comentar. Celebro que t’hagi agradat i que el conte t’hagi fet veure i viure un altre cop l’exposició. Val a dir que hi havia molts temes que feia temps que tenia ganes de tractar: París, els museus, trobada amorosa sota la pluja…\nInés 10 Febrer 2014 at 16:23 #\nHe visitat l’exposició aquest cap de setmana. Molt xulo el conte!\nIñaki Rubio 10 Febrer 2014 at 19:38 #\nMoltes gràcies Inés. L’exposició és molt xula, oi que sí?\nRosa R. 11 Febrer 2014 at 12:23 #\nM’encanta el conte ! No sembla massa “el teu estil” però totalment reeixit…estem tots visualitzant el petonàs !\nEncara no he visitat l’exposició, que trobo un encert per cert, però penso que ara ho faré amb uns altres ulls !\nIñaki Rubio 16 Febrer 2014 at 9:22 #\nRosa R. l’exposició és molt interessant, te la recomano. És cert que no és molt l’estil habitual, ni el tema, però quan visitis l’expo entendràs que havia de fer aquest conte d’aquesta manera.\nFina 11 Febrer 2014 at 20:24 #\nPreguntabas si te veíamos escribiendo un cuento de amor … No importa el tema, la cuestión es que este bien escrito, no? Después cada uno tendrá sus preferencias, y este ultimo es tan “leíble” como los otros! Ya esperamos que nos vas a “contar” dentro de unos días.\nIñaki Rubio 16 Febrer 2014 at 9:23 #\nFina, para el próximo cuento estoy pensando en algo completamente distinto…


Layla El - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n25 juny 1977 (42 anys)\nLluitadora professional, model i actriu\nRicky Ortiz (2015–)\nLayla El (25 de juny del 1977) és una lluitadora professional i model britànica d'ascendència marroquina que treballa a la World Wrestling Entertainment, competint a la seva marca SmackDown.\nEl seu únic triomf com a lluitadora és un regnat com a Campiona Femenina de la WWE, sent l'última posseïdora d'aquest campionat abans que fos desactivat.\n1.1 Diva Search\nEl 2006 el seu entrenador personal li va proposar participar en el programa Diva Search, el 10 de juliol va guanyar immunitat en un concurs de proves. L'11 d'agost va guanyar un concurs de ball. Finalment va guanyar la competencia del Diva Search el 16 d'agost de 2006.\nLa seva primera aparició fou en el SummerSlam 2006 on va aparèixer junt amb Trish Stratus, Ashley Massaro, Jillian Hall, Candice Michelle, Kelly Kelly, Maria Kanellis i Torrie Wilson, on va ser menyspreada, tot i que, minuts després es va revelar que tot havia estat part d'una iniciació.\nLa setmana següent va fer el seu debut a SmackDown entrevistant a The Miz. Durant un temps Layla no va arribar a lluitar en els rings.\nVa fer el seu debut com a lluitadora en una "Diva Trick-or-Treat Battle Royal" el 24 d'octubre de 2006; lluita que va acabar de manera controversial, ja que The Miz la va treure del ring, costant-li la derrota.\nEl 23 de gener de 2010 va ser traspassada a la ECW, on es va unir a Brooke i a Kelly kelly formant el grup Extreme Expose; el qual realitzava un ball cada setmana.\nA la primera edició d'agost de la ECW el grup es va unir a The Mix recolzant-lo en les seves lluites. El grup es va dissoldre després que Brooke es lesionés, cosa que va provocar un feu entre Layla i Kelly Kelly que va durar setmanes. En el Backlash el seu equip va sortir victoriós del 12 diva tag team match. El 25 de juny va ser traspassada a Raw, on va començar a fer costat a William Regal en les seves lluites.\nVa estar fora dels rings durant una temporada per situcions personals, fent el seu retorn per participar en la Miss WrestleMania XXV, però no va aconseguir guanyar. El 15 d'abril va ser traspassada a SmackDown, on va començar a fer equip amb Michelle McCool.\nLayla, útilma Campiona femenina.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Layla El\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Layla_El&oldid=21717065»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 ago 2019 a les 14:52.


Ja es pot consultar la publicació “Pla Estratègic 2013-2017 i Memòria 2012” de la Fundació TicSalut - #60 - Flash TicSalut - TicSalut\nEl Pla Estratègic ha de permetre que TicSalut es converteixi en un agent facilitador de la transformació del model assistencial de salut i social mitjançant les TIC a Catalunya.\nTots els números Portada #60\nJa es pot consultar la publicació “Pla Estratègic 2013-2017 i Memòria 2012” de la Fundació TicSalut\nEl passat mes de març el Patronat de la Fundació TicSalut va aprovar el Pla Estratègic 2013-2017. Aquest és un full de ruta que ha de permetre que l’organisme es converteixi en un agent facilitador de la transformació del model assistencial de salut i social mitjançant les TIC a Catalunya i, a més, s’ha dissenyat per assolir els objectius TIC del Pla de Salut 2011-2015 del Departament de Salut. El Pla Estratègic i la Memòria 2012 de la fundació ja es poden consultar en una publicació online des d'ordinadors i des de dispositius mòbils.\nConsulteu la publicació per a ordinador aquí.\nConsulteu la publicació per a dispositius mòbils (iPad i smartphones) aquí.\n“La Generalitat de Catalunya va apostar per les TIC el 2006 amb la creació de la Fundació TicSalut, que ara pren un nou impuls amb aquest Pla Estratègic. Gràcies al fet que integra en la seva governança els sectors sanitari i social, pot actuar més activament com a catalitzador de les necessitats i requeriments d’aquests sectors i també del tecnològic”, escriu el Dr. Francesc Garcia Cuyàs, Coordinador General de les TIC del Departament de Salut i Director de la Fundació TicSalut en el document que la fundació acaba de publicar.\nEl document Pla Estratègic 2013-2017 i Memòria 2012, per ara només disponible en català, però properament ho serà en castellà i anglès. presenta la Fundació TicSalut com una organització amb una voluntat transformadora. La publicació recull la missió, la visió i valors d’aquest organisme, així com l’organigrama i les eines de treball que ha desplegat TicSalut fins al darrer any per assolir les següents vuit línies estratègiques:\nSer referent en gestió de la demanda en salut i social.\nSer referent en normalització i interoperabilitat.\nSer referent com a observatori d’innovació aplicada a les TIC.\nImplicar, participar i informar el sector i les empreses mitjançant la comunicació.\nImpulsar la projecció externa internacional de les TIC en salut i social.\nPotenciar la gestió i transferència del coneixement. Formació.\nPromoure, facilitar i impulsar projectes d’innovació.\nGarantir la sostenibilitat.\nD’altra banda, el document també dóna visibilitat a les prioritats de la Fundació TicSalut per al 2013, alineades amb l’estratègia del Pla de Salut de Catalunya 2011-2015:\nRecollir les demandes i millores del sector proposades als integrants de la xarxa iSalut.cat.\nConstruir el nou model comú de missatgeria per a l’iSalut.cat.\nOrientar el sector en les tendències en TIC i treballar amb el CatSalut per incentivar l’extensió de les tendències al sector.\nVehicular la integració dels sistemes d’informació de l’àmbit del Departament de Benestar i Família a l’iSalut.cat.\nReformular l’espai web de la Fundació i incorporar-hi la nova cartera de serveis i el model de col·laboració.\nArribar a acords marc de col·laboració amb les universitats per potenciar la funció de formació de l’àmbit TIC en salut.\nPotenciar la relació amb l’àmbit empresarial llançant el nou model de col·laboració amb la Fundació.\nReordenar internament la Fundació.\nGarantir l’equilibri economicofinancer desenvolupant el contracte programa amb l’Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya.\nEl nou Pla Estratègic convertirà la Fundació TicSalut en agent clau per transformar l'assistència sanitària i social, FlashTicSalut, abril de 2013 [accés: 9 de setembre de 2013]. Disponible a: http://www.gencat.cat/...\nLa Fundació TicSalut coordinarà...\nManquen apps per a algunes de les...\nEntrevista al Dr. Gabriel Capellà\nQuè és el Reference Site...


ilusRuben: parelles artístiques al berguedà mentre floreixen les flors\nparelles artístiques al berguedà mentre floreixen les flors\nenguany he participat també dins el projecte a quatre mans, parelles artístiques, ho fem amb aquesta obra (fotografia+il·lustració digital i tipografia cal·ligràfia) que porta per títol "mentre floreixen les flors" es podrà veure a l'exposició conjunta amb les parelles d'osona i berguedà que acull la sala casino (teatre municipal) de berga i s'inaugurarà el proper divendres 24 d'abril. en total, el públic podrà contemplar i adquirir (sí, adquirir) 26 obres realitzades per parelles d'ambdues comarques.\ns'espera la vostra visita fins el diumenge 3 de maig, (de dilluns a divendres de 17 a 20h del vespre i dissabtes de 11 a 13h)\ndit això. m'encanta participar en aquest tipus de projectes, és molt sa, el neguit de no saber com és la parella, si encaixes, cercar que se'ns acut, la incògnita de que sortirà, tot plegat és un 'gusanillo' que no es podria pagar amb calers, només per això ja val la pena i ho compensa. amés et sents i fas sentir part d'un equip 'exclusiu' crec que és això que fa d'aquest un projecte que com a participant no et deixa indiferent. mal que sembla a algunes personalitats d'institucions si que els deixarà indiferents i després semblarà que al berguedà només siguin dos els quins col·laboren desinteressadament. clar a canvi, pobrets, han de endur-se el monopoli dels treballs gratificats o no tant, això si, amb regularitat.\nPublicat per ilusRuben a 19:58\nEtiquetes de comentaris: 2015, abril, artístiques, berga, berguedà, blog, cartell, casino, exposició, flors, foto, ílusruben, jardí, mans, mishima, obres, parelles, quatre, roses, ruben torres


Nules reprén el projecte 'NUAC' d'oci alternatiu dirigit a jovens a nivell municipal | Castellón Información\nNules reprén el projecte ‘NUAC’ d’oci alternatiu dirigit a joves entre 12 i 17 anys en l’àmbit municipal\nLes activitats són gratuïtes i continuen aquest dissabte de 17.00 a 20.00 hores en el Casal Jove de la localitat\nL’Ajuntament de Nules ha représ el projecte ‘NUAC’ en l’àmbit municipal d’oci alternatiu dirigit a adolescents entre 12 i 17 anys. La idea fonamental d’aquesta iniciativa és que siguen els propis joves els que proposen i impulsen les activitats relacionades amb el que més els agrada segons les seues preferències.\nAquesta iniciativa estava prevista per a l’any anterior i s’anava a fer amb la col·laboració de l’Ajuntament de Moncofa amb la idea que tant els joves de Nules com de Moncofa pogueren compartir activitats de manera alternativa en les dues poblacions, però només es va poder realitzar una eixida a Benicàssim a causa de la pandèmia.\nEnguany reprenen el plan de nou amb l’ajuda de l’IES Gilabert de Centelles on els joves de Nules reben la educació secundària. Gabriel Torres, regidor de joventut afirma: “Tenim la intenció de quan la situació sanitària ens ho permeta pugam fer una mena d’intercanvis amb els veïns de Moncofa, però de moment les activitats seran a escala municipal”.\nLa setmana passada es van reprendre les primeres activitats amb jocs de taula, gimcanes i jornades de cinema. Els joves inscrits van poder gaudir amb els seus companys de diferents jocs de taula per a desconnectar dels aparelles electrònics. “Els nostres joves necessiten alternatives d’oci que no s’han pogut oferir fins ara per les circumstàncies”, assegura Torres.\najuntament911 casal jove171 ies57 nivell municipal1 NUAC1 Nules2383 oci alternatiu1 projecte171


Aquest dissabte dia 25 d’octubre a les 18 hores es juga el gran clàssic del futbol espanyol, un partit que en els darrers anys ha esdevingut el gran clàssic del futbol mundial. El matx es veurà en horari de màxima audiència a la Xina, a Qatar i altres països on el futbol està arrelant en els últims temps, però a Catalunya i a Espanya no. Un fet que ara fa deu anys semblava impossible, quan l’anomenat partit del segle aturava el país. Ara ja no importa que la gent treballi, estigui comprant o simplement acompanyant els seus fills a jugar amb els seus clubs, si a casa nostra l’audiència no és bona no passa res, a Mediapro (empresa que té els drets del futbol espanyol) mentre el partit el mirin milions de xinesos, ja li va bé.\nL’any passat ja vam tenir un Madrid Barça a les 16 hores d’un dissabte, doncs bé aquesta temporada el tenim a les 18 hores. Una hora on molts dels equips de futbol de Catalunya i de molts altres esports posen els partits de la base. Hi haurà molts nens i nenes que no podran veure els seus ídols perquè en aquells moments estaran jugant, mentre el pare, a la grada, segueix el clàssic pel transistor o des de la tele del bar del camp o del pavelló de torn. Segur que molts equips previsors hauran canviat l’hora dels seus partits, altres els hauran suspès i alguns l’hauran posat a aquesta hora esperant que el rival no es presenti per guanyar els punts sense guanyar.\nL’audiència a Catalunya i a la resta d’Espanya serà molt gran, però encara podria ser més gran si el partit es jugués a les 22 hores o diumenge a les 19 hores, però bé ens tocarà veure’l després de la migdiada de dissabte perquè milers de xinesos i qatarians puguin veure Messi, Neymar, Cristiano Ronaldo i companyia. Però bé, avui dia el que mana per sobre l’esport, la passió i el futbol són els interessos econòmics, i ara per ara els xinesos i Qatar són els que més cèntims tenen.


Sis restaurants per conèixer Soria | gastronomia 2021\nSis restaurants per conèixer Soria\nCasa Vallecas (Real, 16 tel. 975 34 31 36)\nLes seves jornades micològiques tenen gairebé 20 anys i són tota una institució. María Ortega i Alfonso de Pau van obrir el seu cantina allà per 1953 al costat d'una modesta botiga d'ultramarins que, amb els anys, van acabar convertides en un restaurant amb hotel, servei de càtering i espai per a banquets.\nNo obstant això, la senzillesa segueix sent sant i senya gràcia s al seu producte estrella, els bolets sorianes, així com la tòfona negra. Ingredients necessaris per a receptes com la patata amb vainilla, tòfona i escamarlà, els bolets de card amb lletons de xai i cérvol o, ja amb vista a la caça, que també broden, la perdiu estofada. Deixa lloc per les postres casolanes.\nLa divertida carta de barra inclou imprescindibles com els torreznos d'escamarlà.\nCintora (L'Heura, març tel. 975 27 oct 07)\nPorten organitzant unes jornades de caça des de 1985. Jesús Jimeno Medrano és el cap de cuina d'aquesta casa en la qual els bolets i la caça pugnen per ser les favorites de la clientela fidel.\nLa truita de risotto amb colom, les galtes de cérvol a la taronja o l'escabetx de faisà amb cebes es deixen estimar tant com el remenat de fongs i molles, el cuscús de lepiotes o la crema de senderillas amb pa de pessic de canyella. El difícil aquí és decantar-se per alguna cosa … i no per tot.\nEls seus jornades d'harmonies bolets i vi, celebrades al novembre, cullen també gran èxit.\nA més, tenen una casa rural de el mateix nom envoltada d'un preciós i arbrat paisatge natural.\nMOLINS DE DUERO\nReal Posada de la Mesta (Canonades, 22 tel. 666 19 ago 28)\nHotel amb encant als peus dels Picos de Urbión.\nSí, aquí els bolets també són les reines de la casa i de la carta, per no perdre els bons costums d'aquesta província.\nEn aquest cas, el plat estrella són els ous de corral amb tòfona negra ratllada, sublimació de la senzillesa que segueix la línia dels seus elaboracions dels ceps i l'amanita, en saltats i carpaccios.\nCom a dada curiosa, aquí van ser pioners en l'organització de rutes de recollida de bolets i fongs.\nGaudeix a l'hotel de les seves obres d'art de diferents èpoques, de la seva extensa biblioteca i de la sensació de tranquil·litat.\nEl aragonès (Alta, 41 tel. 615 92 98 10)\nUna casa de menjars "de poble" en què el gaudi s'olora només entrar. La cuina pinariega, com ells mateixos la defineixen, no es conforma amb les abundants i sempre protagonistes bolets -en contundents guisats com els peus de porc farcits de carn i trufa-, també en els seus plats de caça i en els crancs i peixos de riu, tan poc habituals en les cartes de grans ciutats.\nDeu el seu nom, per cert, a el sobrenom de l'avi de la família, fundador de l'negoci.\nLa seva xemeneia convida a quedar-se, a allargar la sobretaula i sentir com a casa de l'àvia. O fins i tot millor.\nLa Lobita (Av. De la Constitució, 54 tel. 975 37 43 68)\nL'àvia d'Elena Lucas, actual cap d'aquesta casa, es diu Luciana Llop, d'aquí el nom de restaurant. Aquí parlem de paraules majors i guardons que es van amuntegant a les prestatgeries. Elena, que va treballar durant anys fora de l'negoci familiar, va decidir tornar i posar sobre el foc tot l'après.\nEl resultat és una reinvenció de l'receptari de bolets amb plats com el tataki de tonyina vermella amb rossinyols, goma wakame i te de roca, el ramen de la sopa de cuit a la sopa de moda, o l'evolució d'un rosta amb bolets. Clàssics com l'ensalada russa o l'amanida de escabetxats es mantenen al costat d'aquests cops d'ironia asiàtica.\nDiego Muñoz maneja el celler, amb més de 300 referències i un apassionat esforç per oferir els millors suredes, amb lleves.\nBaluard (Cavallers, 14 tel. 975 21 36 58)\nÒscar Garcia és el gran ambaixador de la cuina soriana. El menú Fongs 2017 de García ja apunta per on van aquí els trets: paté de pollastre de corral amb ceps, fongs amb foie, calamarsons farcits de doxelle amb aire de bolets, gyozas farcides de fongs i llagostins amb tòfona de tardor, ceps, gelat de farigola i gelat de moniato caramelitzat …\nNo obstant això, no és l'única cosa que li ha fet cèlebre, perquè plats com la llengua estofada amb miso, coliflor i col o la sopa d'all amb brou de truita d'Ucero reflecteixen la seva intenció de barrejar orígens i fusió. El seu menú tradicional (56 €) és tota una declaració d'intencions.\nSituat en un bell edifici de centre històric de Sòria, la seva agenda de jornades especialitzades i esdeveniments és imparable, i inclou cerveses, productes de l'horta, tòfona negra …


l'Esquella de la Torratxa: Espanya bloquejarà la finca de Gaddafi a Màlaga\nEspanya bloquejarà la finca de Gaddafi a Màlaga\nMadrid enretira de Libia el personal diplomàtic\nEuropa Press / 02/03/2011 16:10\nEspanya bloquejarà l'ús dels terrenys que el dictador libi, Moammar al-Gaddafi, té a Benahavís, província de Màlaga, amb l'objectiu que el seu règim no pugui fer-ne ús ni obtenir-ne cap benefici per vendre'ls o llogar-los, han informat fonts diplomàtiques aquest dimecres. L'Estat libi té registrada a nom seu des de fa més de 20 anys la finca La Resinera, uns terrenys sense edificar de 6.500 hectàrees, en 500 de les quals es preveu la construcció de 1.915 cases adossades, un camp de golf i un palau de congressos en una superfície de 500 hectàrees. El Govern espanyol té poder per fer efectiva aquesta mesura a partir de la previsible publicació aquest mateix dimecres d'un reglament europeu que permetrà desenvolupar les sancions decidides per la UE contra el règim de Gaddafi. L'Executiu també congelarà els actius financers que el règim de Gaddafi pugui tenir a Espanya, han afegit les mateixes fonts.\nAhir, fonts de la Conselleria d'Obres Públiques i Habitatge de la Junta d'Andalusia havien indicat a Europa Press que s'havia rebut l'expedient dels projectes que es volen desenvolupar a la finca La Resinera i que ara havien de valorar-los els organismes competents del Govern andalús. El nou partit polític Iniciativa Marbella San Pedro Alcántara (IMA+S) va demanar dilluns a la Junta d'Andalusia que paralitzi els projectes urbanístics de Gaddafi. Alhora, ha reclamat que aquesta congelació s'estengui a altres possessions, com els habitatges que la família Gaddafi posseeix a Marbella i que utilitzen com a residències quan fan acte de presència a Espanya els seus fills, Aixa i Seif el-Islam, o els béns de Sevilla o Granada.\nEspanya enretira el personal diplomàtic\nTambé aquest dimecres, Espanya retirarà tot el seu personal diplomàtic de Líbia. Així i tot, l'ambaixada no quedarà totalment tancada ja que estarà operatiu el personal local de la legació de manera que es podrà donar servei a qualsevol tràmit o necessitat que pugui sorgir, segons han indicat fonts diplomàtiques espanyoles.\nEl Ministeri d'Afers Exteriors i de Cooperació preveu que aquest migdia hagin abandonat el país l'ambaixador d'Espanya a Trípoli, Luis Francisco García Cerezo, així com altres diplomàtics i policies que prestaven servei a la legació. En total són unes quinze persones, segons les mateixes fonts.


El Suprem evitarà imatges amb manilles per garantir 'la dignitat' dels presos polítics, que dinaran dins del tribunal- VilaWeb\nEl Suprem evitarà imatges amb manilles per garantir ‘la dignitat’ dels presos polítics, que dinaran dins del tribunal\nEl tribunal donarà tractament d'autoritat a Torra si ve al judici de públic i ho comunica formalment\nEl Tribunal Suprem espanyol vol garantir la ‘dignitat’ dels presos polítics tant en els trasllats com en l’estància dins de l’edifici durant el judici contra l’1-O. En una trobada amb periodistes, el president del Suprem, Carlos Lesmes, ha explicat que es volen evitar imatges amb manilles i que els presos dinaran dins de l’edifici amb un càtering per evitar que durant el recés del migdia hagin de traslladar-los als calabossos de l’Audiència espanyola.\nTambé ha explicat que es donarà tractament d’autoritat al president de la Generalitat, Quim Torra, si comunica formalment que anirà a alguna sessió. Torra i la batllessa de Barcelona, Ada Colau, van expressar la seva voluntat d’assistir al judici, així com dirigents del PNB i d’EH Bildu.\nLesmes defensa que el judici és ‘una oportunitat excel·lent’ per posar de manifest ‘la qualitat’ del sistema judicial, l’estat de dret i la democràcia i garanteix ‘màxima transparència i publicitat’. També ha anunciat que s’han acreditat 600 periodistes.


Escola es personarà davant del TSJ perquè alce la suspensió del Decret de Plurilingüisme - Diari La Veu\nReal de Gandia, el / Safor / València\nEscola es personarà davant del TSJ perquè alce la suspensió del Decret de Plurilingüisme\nDilluns, 29 de maig de 2017 09:00h\nEscola Valenciana es personarà contra la interlocutòria del TSJ perquè pose fi a la suspensió cautelar del Decret. Així ho va avançar el president de l’entitat, Vicent Moreno, a les trobades celebrades aquest cap de setmana. “Les al·legacions de l’Administració Pública, governada pel PP, no es troben fonamentades sobre criteris pedagògics. A més, no hem d’oblidar que el Ministeri d’Educació i Cultura, que en un principi va presentar els seus recels respecte del Decret, va haver d’acceptar que complia amb el marc jurídic i era respectuós amb la diversitat del País Valencià. I, recentment, l’Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana i les Unitats d’Educació Multilingüe de la Universitat de València, de la Universitat Jaume I de Castelló i de la Universitat d’Alacant, han exposat el rigor i la solvència del Decret”.\nL’argument pel qual el TSJ ha admés a tràmit el recurs de la Diputació d’Alacant és la suposada “discriminació” que hi ha entre els sis nivells del Decret i l’obtenció d’acreditacions lingüístiques. “Escola Valencia no veu, ni de bon tros, indicis de desigualtat, sinó tot el contrari: el Decret trenca amb la discriminació, posa a l’abast de l’alumnat de tot el País Valencià la formació plurilingüe i l’acreditació de títols amb reconeixement oficial, sempre que l’alumnat demostre els coneixements necessaris, és clar”, va explicar Moreno.\nL’entitat cívica ha insistit en la legalitat de la normativa que la Conselleria d’Educació, encapçalada per Vicent Marzà, aprovà en gener d’aquest any: “És especialment curosa en el tractament integrat de llengües, a fi d’aconseguir que l’alumnat tinga idèntic domini de valencià i castellà i uns coneixements pràctics d’una llengua estrangera. Aquesta finalitat pedagògica s’adequa als paràmetres educatius plurilingües, que són capdavanters a la resta de països europeus amb llengües minoritzades”, va pronunciar el portaveu d’Escola Valenciana.\nEls sindicats de les presons convoquen una manifestació aquest dimecres "davant la negativa de Marlaska a negociar"\nMés de 1.100 cotxes estacionen en les primeres 48 hores del nou pàrquing de la plaça de Bruges\nEl PSPV proclama oficialment Jorge Rodríguez com a candidat a l'Alcaldia d'Ontinyent\n'Maria convalescent', de Joaqu...


Alternativa Republicana és un partit jove però amb arrels històriques profundes. Creiem que una altra forma de fer la política és possible, que hi ha una alternativa a les polítiques socialment regressives d'un govern a l'servei dels interessos del gran capital i que aquesta alternativa ha de ser Republicana.\nPer a això, necessitem la vostra col·laboració. Des del principi no hem volgut que l'abast de les nostres propostes es vegi hipotecat per compromisos amb les institucions financeres, principals causants d'aquesta crisi que paguem tots, ni per grans donants que puguin imposar els seus interessos particulars. Els nostres ingressos provenen exclusivament de les quotes dels nostres afiliats.\nPer col·laborar econòmicament amb Alternativa Republicana pots fer una donació d'alguna d'aquestes formes:\nFent una transferència o ingrés al nostre compte bancari a Triodos Bank amb la teva aportació. Assenyala com a concepte: Donació a Alternativa Republicana, el teu nom i cognoms i el DNI / NIF\nTARGETA DE CRÈDIT / PAYPAL:, podeu donar ara amb targeta de crèdit (o si tens un compte de PayPal), mitjançant pagament amb PayPal. Per realitzar la teva donatiu fes clic a «Donar». No t'oblidis de fer constar el teu nom i cognoms i DNI / NIF a la casella «Escriu una nota».


La família creix: inscripcions obertes per compartir experiències i trobar respostes davant l'arribada d'un infant a la família\nArriba setembre i, amb l'inici del nou curs escolar, tornen els espais familiars per la petita infància i les seves famílies\nEls espais familiars són llocs d'acollida i socialització precoç, de participació lliure i gratuïta, adreçats a infants de primera infància i les seves famílies. L'objectiu d'aquests espais és facilitar a les famílies un lloc on, mentre els infants juguen amb altres nens i nenes de la seva edat, poden compartir experiències i preocupacions amb altres pares i mares o amb els professionals presents a l'espai.\nAquests espais no proporcionen mètodes o receptes per la criança, sinó que miren perquè cada família construeixi el seu propi model parental. Un espai on s'intenta no jutjar i s'aposta per compartir i normalitzar les vivències i sentiments de les persones que participen. Així, el coneixement sorgeix del grup i de l'intercanviï de vivències.\nEn funció de l'edat de l'infant i de les necessitats de la família, es pot optar per diferents espais:\nL'Espai Nadó: adreçat a pares i mares i els seus fills i filles de 0 a 9 mesos. A través de sessions de treball setmanals en grup dirigides per diferents professionals (pediatres, psicòlegs, metges, fisioterapeutes...) es transmeten coneixements i habilitats als pares i mares per tenir cura del nadó durant el primer any de vida.\nLloc i horari: cada dimarts, de 9.30h a 12.30 hores, a La Baldufa.\nDos grups durant el curs escolar: un d'octubre a gener i l'altra de febrer a juny.\nEl Racó dels Menuts: adreçat a famílies amb infants entre 9 i 36 mesos. Espai per jugar amb els fills i filles i compartir l'experiència de ser pares i mares. Conversar, intercanviar vivències, i rebre orientació i formació a partir de les inquietuds que sorgeixen.\nLloc i horari: els dilluns de 9.30 a 11.30 hores, a La Baldufa, i els dimecres de 9.30 a 11.30 hores a L'Escateret.\nEl Cau dels Petits: espai de joc compartit per a famílies amb infants fins als 3 anys. No és necessària cap inscripció, l'entrada és lliure.\nLloc i horari: de dilluns a dijous de 16.30 a 19.30 hores, de l'1 d'octubre al 30 d'abril, a La Baldufa.\nLes persones interessades a participar en aquests espais familiars, als que és necessària la inscripció prèvia a l'activitat (excepte al Cau dels Petits), s'han d'adreçar a La Baldufa, Espai Municipal per a la petita infància (C/ Pare Garí, núm. 1, telèfon 93 8937457, correu electrònic labaldufa@vilanova.cat), dins l'horari d'atenció al públic.\nL'oferta dels espais familiars es complementa amb una proposta d'accés lliure i gratuït on la durada de l'estada no està limitada i que no requereix inscripció. Aquest espai, gestionat per ACNIA (Associació la Causa dels Nens i Adolescents) i ubicat a la llar d'infants L'Escateret, és L'Espai de Mar. L'Espai de Mar està pensat per infants de 0 a 4 anys i les seves famílies i està obert els dimarts de 17 a 19.30 hores, del 18 de setembre de 2018 al 25 de juny de 2019.\nespais familiars VNG


IB3 | Els hotels pont acullen 84 persones en aïllament per COVID-19\nPortada > societat > Els hotels pont acullen 84 persones en aïllament per COVID-19\nEl 32,5% de la població balear ja ha rebut les dues dosis de la vacuna anticovid\nLa franja d’entre 16 i 29 anys és la que encara no ha començat a vacunar-se i és la que està experimentant més contagis. Tot i això l’estabilització de la incidència acumulada a 14 dies a les Illes Balears és una evidència des de fa setmanes. Tenim 42 casos per 100.000 habitants. Actualment hi ha a les Illes 19 persones ingressades a planta per COVID-19 i 9 a les Unitats de cures Intensives dels hospitals de Balears.\nSalut ha habilitat un hotel pont a cada una de les illes. actualment hi ha 84 persones en aïllament en aquests hotels: 12 a Eivissa, 5 a Formentera, 9 a Menorca i 58 a Mallorca. en aquests hotels hi fan la quarantena els contactes estrets o els familiars de persones positives.\nEl doctor Javier Arranz ha explicat que la variant Alfa podria estar experimentant un retrocés davant la variant Delta. Tot i això, des de Salut recorden que la vacunació amb la pauta completa és la millor eina per lluitar contra qualsevol variant. Les dues dosis de la vacuna evita el 90% de les hospitalitzacions i evita també la malaltia. A les Illes Balears hi ha actualment el 52% de la població diana amb un dosi i el 32’5% de la població que ha completat la pauta.\nDe l’anunciada retirada de la màscara a partir del dissabte, el doctor Arranz ha senyalat que Balears viu un bon moment per afrontar aquesta mesura però ha recordat que encara haurem de dur, tot i que sigui a la butxaca, la màscara una estona més.


Arxius de José Antonio Garí y Siumell - El Cep i La Nansa\nInici / Productes etiquetats com “José Antonio Garí y Siumell”\nVa nèixer a Vilanova el 19 de gener de 1812, a la plaça de Cap de Creu. Va rebre a Vilanova el primer ensenyament i nocions. Va rebre a Vilanova el primer ensenyament i nocions de llatí. A l’abril de 1819, quan tenia disset anys, va ingressar al convent de la “”real y militar orden de la Merced”” de Barcelona, i va rebre l’hàbit de l’orde. L’any següent va ser enviat al convent de Tarragona, per cursar estudis de Filosofia i de Teologia.\nL’any 1843 va fer una estada d’unes quantes setmanes a Terra Santa, que ha estat qualificada com d’estudi i devoció””. Al llarg de la vida, Garí va escriure i publicar diverses obres, en el marv de l’orde mercedari, i destinades especialment per a ús dels seus membres. El 1868 va ser cridat a Roma pel Mestre General de l’orde, essent nomenat adjunt seu i a la vegada secretari general de l’orde. Allà va ser mestre de novicis. Més tard va ser procurador dels mercedaris descalços de Sicília. El 5 de desembre de 1869 va ser nomenat procurador general de l’orde a la Cúria Romana. Sembla que el 1876 retornà de finitivament a Barcelona.\nEl 1884, en retablir-se la província mercedària de l’antiga Corona d’Aragó, Garí fou nomenat el primer provincial, càrrec que va ocupar fins la mort, ocorreguda a Barcelona, el 22 de febrer de 1895, al carrer de l’Ave-Maria.


Obres d'execució del projecte de ...\nBon dia, en referencia a la resposta anterior la nostra consulta es en referencia al apartat G.2. Solvència, estableix que s'ha de justificar segons el G.3 d'aquest quadre de característiques pels licitadors no espanyols...., en l'apartat G.3 parla de com acreditar la solvència Econòmica i la Solvència Tècnica o professional. En aquesta licitació no es obligatòria les dos classificacions publicades en la rectificació del PCAP realitzada el dia 12/04/2021. Entenem que es opcional incloure al Sobre Digital la solvència econòmica (Comptes anuals) i Solvència Tècnica (Relació de les principals obres d'igual o similar naturalesa), pel que diu en el apartat G.2? Ens podrien resoldre el dubte? Merci 12/05/2021 11:13h\nLa correcció que es va fer va consistir en canviar la categoria de les dos classificacions la resta es manté tal i com diu el PCAP, per tant i atès que l'obra té un pressupost estimat superior a 500.000¤ la presentació de la classificació és obligatòria, concretament en aquest expedient les dos classificacions són obligatòries tal i com diu el PCAP.\nL'acreditació de la solvència tècnica i econòmica d'acord amb la lletra G.3 del quadre de característiques del PCAP només és per aquelles empresas no espanyoles que pertanyen a la UE, tal i com s'indica a la lletra G.2 del PCAP.\nBon dia, En la documentació a presentar del SOBRE A hi ha un apartat que es refereix a la Solvencia Tècnica, queda acreditat amb el RELI i/o ROLECE o s'ha de posar els certificats d'obra corresponents Moltes gracies 12/05/2021 10:00h\nSi el RELI o ROLECE estan vigents i es veu clarament la solvència econòmica i tècnica (les obres executades amb els seus imports), en aquesta fase no caldria presentar els certificats.\nAl Plec de Clàusules Administratives Particulars indica que s'ha de fer un compromís d'adscripció a l'equip d'execució d'un Delegat d'Obra a més de 15 anys d'antiguitat i d'un Cap d'Obra amb més de 10 anys d'antiguitat integrat al Annex 5, sense noms i experiència, al mateix temps es demana als criteris d'adjudicació qualitatius l'apartat C) Estructura organitzativa on es demana el organigrama jeràrquic i funcional de l'equip d'obra, inclouent personal assignat, titulacions, anys d'experiència i la dedicació mitja. La nostra pregunta es: al organigrama s'ha de posar el nom i l'experiència del Delegat d'Obra i del Cap d'Obra? Gràcies Salutacions 03/05/2021 11:26h\nL'annex 5 va al sobre A i no s'ha d'indicar ni noms ni experiència.\nAls judicis de valors van al sobre digital B i al seu apartat c) relatiu a l'estructura organitzativa sí s'ha de posar els noms del personal assignat, titulacions, experiència i dedicació ja que no entra en conflicte amb els criteris automàtics del sobre C.\nBon dia, En relació a la presentació de la documentació tècnica, quan el plec limita la presentació de la Memòria Tècnica: "Extensió total de 15 planes DIN A4 a dues cares, en format vertical o horitzontal", dona a entendre que el màxim seran 30 cares, i anàlogament en els successius apartats. Es correcta la interpretació? 27/04/2021 13:30h\nSí, la interpretació és correcta\nBon día, En relació al pressupost en TCQ amb preus de licitació, en el seu avis del 09/04/2021, recorden que s'ha de presentar amb el 13% i el 6% de DG i BI, però si s'apliquen aquests percentatges al pressupost facilitat, l'import no quadra amb l'import de licitació que hi ha al PCAP. L'import de Licitació és manté tal i com està al Plec ? 19/04/2021 09:28h\nSí, és correcte, es manté el pressupost de licitació del PCAP, essent el pressupost base de licitació l'import màxim a ofertar.\nI tal i com es diu al mateix PCAP s'ha de presentar amb el 13% i el 6% de DG i BI\nBon dia, hi ha previst algun dia de visita? gràcies i salutacions 14/04/2021 15:36h\nS'ha programat una visita a les instal·lacons en la següent data:\nPunt de trobada: Arqueta de seccionament existent en artèria SQRC (https://goo.gl/maps/akm5RkD46JH954PA8)\nBona tarda. En relació al TCQ...en el sobre digital nomes apareix el pressupost amb preus zero. Es correcte? no s'incorpora el pressupost TCQ amb els preus de projecte? Gràcies 09/04/2021 11:30h\nAdjuntem pressupost amb preus de licitació.\nRecordem que el pressupost s'ha de presentar amb el 13% i el 6% de DG i BI i no es pot ofertar a la baixa la PA per al desenvolupament del pla seguretat i salut ni modificar l'import de les partides que apareguin amb import fix no zero en el pressupost a preus "0" lliurat per ATL.\nEl pressupost que esta penjat al sobre Digital, esta a preus 0. Podeu penjar el de preus de licitació. Gracies 09/04/2021 11:24h\n¿Podrían facilitarnos el presupuesto en formato .TCQ ó .BC3? 31/03/2021 08:02h\nDisposeu del pressupost en format TCQ al sobre digital corresponent.


Villa Vorizia Illa de Creta Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVorizia, Zaros, Illa de Creta, Grècia, 70002 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Vorizia\nAl visitar Vorizia, vosté es sentirà com a casa a Villa Vorizia, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vorizia. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen servei de bugaderia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Villa Vorizia és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Vorizia.


Un albalenc, en la Selecció Espanyola de Futbol.\nL'albalenc Salvador Ruiz, de 15 anys, ha participat amb la Selecció Espanyola de Futbol Sub-17.\nSalvador Ruiz, amb l’equip de la Selecció Espanyola.\nL'albalenc Salvador Ruiz, de 15 anys, ha participat amb la Selecció Espanyola de Futbol Sub-17 en el torneig classificatori jugat a Benidorm, previ al campionat europeu que se celebrarà a Sèrbia, havent quedat els primers de la ronda disputada.\nSalvador, que abans va estar així mateix en la Selecció Espanyola Sub-16, ha sigut seleccionat entre els components de l'equip València Juvenil A, que juga en la divisió d'honor, del que forma part junt amb companys que tenen dos o tres anys més que ell, ja que, per la seua edat, hauria d'estar encara en la categoria cadet. I és que la seua forta progressió li ha fet ascendir les categories de dos en dos. Este èxit del jove futbolista albalenc en l'àmbit nacional té el seu precedent en l'autonòmic. En 2007, Salvador ja va formar part de la Selecció de la Comunitat Valenciana Sub-12, amb la que va guanyar el campionat d'Espanya, i en la que va continuar participant en les categories Sub-14 i Sub-16.\nSalvador va passar de l'Escola Municipal de Futbol d'Albal, on va estar del 2001 al 2006, directament al València, on va ser requerit i el van integrar immediatament, sense massa tràmits previs, després d'observar la qualitat del seu joc. Així va aconseguir pertànyer per fi al club dels seus somnis, amb el que diu sentir-se més identificat.\nEn l'escola de futbol albalenca va començar als 6 anys d'edat, en la categoria prebenjamí, i va jugar quatre temporades, participant en equips com l'Infantil a i B o el Cadet A, amb categories més avançades a què li corresponien i amb companys majors que ell.


El sistema de mobilitat intel·ligent i connexió Wi-Fi Opel OnStar arriba als 5.000 clients | ElMotordeGirona.cat\nEl nou sistema de mobilitat connectada i serveis d’assistència personal OnStar ha aconseguit ja la xifra de 5.000 clients registrats en tots els models de la gamma Opel des que va ser llançat el passat mes d’agost.\nQuan estan equipats amb OnStar, els models Opel es converteixen en un punt d’accés Wi-Fi 4G / LTE, permetent connectar fins a set dispositius a la xarxa del vehicle. L’estructura de connexió 4G / LTE està dissenyada específicament per a la seva utilització dins del vehicle. Està completament integrada en el sistema elèctric de l’automòbil, incloent una antena externa per maximitzar la connectivitat. El sistema de connectivitat Opel OnStar, així com el punt d’accés Wi-Fi és gratuït per als clients durant el primer any després de registrar-en aquests serveis.\nA més d’oferir tecnologia Wi-Fi mòbil al món de l’automòbil, Opel OnStar ofereix altres serveis com serveis d’emergència, assistència en carretera i control remot mitjançant el telèfon intel·ligent amb l’aplicació MyOpel App.\nL’únic element visible d’Opel OnStar a l’habitacle del vehicle és un petit mòdul amb tres botons que va col·locat prop del mirall retrovisor interior. El botó blau és el d’accés a serveis de comoditat, com el diagnòstic del vehicle o la descàrrega de destinacions. Per exemple, si un usuari està buscant una direcció determinada, com un restaurant o l’estació de servei més propera, pot prémer el botó per contactar amb Opel OnStar i sol·licitar que es descarregui l’adreça exacta en el sistema de navegació del vehicle.\nPrement el botó vermell de SOS, els usuaris d’Opel OnStar poden sol·licitar ajuda sempre que sigui necessari, per exemple, si són testimonis d’un accident.\nEl botó de privacitat permet als usuaris ocultar la localització del vehicle. No obstant això, per assegurar la màxima seguretat dels usuaris, el sistema Opel OnStar anul·larà la comanda de privacitat si es detecta que ha pogut passar un accident.\ntags: connectivitat mobilitat intel·ligent On Star Opel vehicles intel·ligents\nprevious Una enquesta de l'OCU situa l'Honda Jazz com a cotxe més fiable\nnext Skoda mostra el disseny base dels seus futurs SUV


CEAF - Centre d'estudis ANNA FONTANALS - Anglès\nClasses en grup, particulars i individualitzades\nApunta't i rebràs puntualment la informació sobre els nostres cursos.\nels nous cursos:\nLlengües - Anglès\nLes classes s’imparteixen en Anglès en grups reduïts de 8 a 10 alumnes, fem avaluació continua i presentem els alumnes a Exàmens de Càmbridge.\n• P5 i 1er de Primària\nVenen un dia a la setmana durant 1 hora i 30 minuts. Els alumnes s’inicien en la llengua de manera natural amb jocs, cançons i situacions quotidianes típiques per la seva edat.\n• 2n a 5è de Primària\nVenen tres hores a la setmana repartides den dos dies (classes de 1 hora i 30 minuts). Els alumnes aprenen la llengua de manera natural en tres nivells: STARTERS, MOVERS i FLYERS.\n• 6è de Primària a 2n d'ESO\nVenen tres hores a la setmana repartides en dos dies (classes de 1 hora i 30 minuts). Es tracten tots els aspectes de la llengua posant especial ènfasi en la comunicació oral i la gramática escrita. També es treballen aspectes i temes d’actualitat per tal de controlar el desenvolupament de l’alumne i que assoleixi el nivell de KET.\n• 2n d'ESO a 4rt d'ESO\nVenen tres hores a la setmana repartides en dos dies (classes de 1 hora i 30 minuts). Es tracten tots els aspectes de la llengua posant especial ènfasi en la comunicació oral i la gramática escrita. També es treballen aspectes i temes d’actualitat per tal de controlar el desenvolupament de l’alumne i que assoleixi el nivell de PET.\n•1r y 2n de BATXILLERAT\nVenen tres hores a la setmana repartides en dos dies (classes de 1 hora i 30 minuts). Es tracten tots els aspectes de la llengua posant especial ènfasi en la comunicació oral i la gramática escrita. També es treballen aspectes i temes d’actualitat per tal de controlar el desenvolupament de l’alumne i que assoleixi el nivell de FCE. Intentem que els nostres alumnes comencin la Universitat amb una titulació mínima del FCE, a poder ser del CAE.\nVenen tres hores a la setmana repartides en dos dies (classes de 1 hora i 30 minuts). Es tracten tots els aspectes de la llengua posant especial ènfasi en la comunicació oral i la gramática escrita. També es treballen aspectes i temes d’actualitat per tal de controlar el desenvolupament de l’alumne i que assoleixi un nivell adequat per la seva formació o lloc de treball.\nSón classes indivudualitzades i personalitzades on l’alumne pot decidir la manera de l’aprenentatge. Van dirigides tan a nens com a adults que necessitin reforçar l’anglès de manera intensiva. Són ideals per la seva flexibilitat d’horari proposant un planning d’assistència. Són preus per hora que varien segons si són un o més alumnes fins un màxim de quatre. En cas que l’alumne no pugui assistir a una classe, no se li cobrarà sempre i quan avisi amb 24 hores d’antelació.\nTornar amunt »\nCompatible amb Internet Explorer,Firefox, Safari i Google Chrome


De mitjana, quants residus genera cada català durant un any? · Momex\nca → Home → residus-domèstics-part1\nDe mitjana, quants residus genera cada català durant un any?\n19 Feb 2017 - 0 Comments\nCada dia tenim camions que transporten les nostres deixalles des dels contenidors fins als abocadors o centres de reciclatge. Un cop allà, seran tractades per ser transformades, reutilitzades o emmagatzemades. Aquesta manera despreocupada d’interactuar amb allò que generem ens fa immunes, inconscients i/o ignorants de les conseqüències a llarg termini del nivell de consum amb el que ens hem aconstumat a viure. La dada curiosa de tot això és que cada cop consumim més (en comparació, per exemple, a fa 25 o 50 anys) degut a la globalització, el foment del consum i l’augment del poder adquisitiu de la nostra societat i no per això hauria de significar que generem més “rebuig” (contenidor gris) ja que també hem creat noves tècniques de reciclatge que fan que no totes les deixalles acabin als abocadors. El problema de tot això, però, està en que no totes les persones estan concienciades amb això del reciclatge i encara tenim una part de la població que no fa classificació de residus a casa, perquè no hi creu o no li afecta o simplement es mira les conseqüències (per a nosaltres els humans) a curt termini i ho llença tot al contenidor gris.\nAl web de l’ARC (Agència Catalana de Residus) hi ha moltíssima informació interessant (estadístiques, gràfiques, reglamentacions, gestió de residus,..) que ens pot ajudar a entendre que fem aquí a casa nostra. En aquest pdf hi trobareu un resum de la gestió dels residus municipals de l’any 2015 (el document es va crear al Juliol del 2016). Segons aquest document, durant l’any 2015 es van generar a Catalunya un total de 3,7 milions de tones de residus municipals, dels quals un 61% pertany a rebuig que va acabar a l’abocador o incinerat i la resta, un 39% pertany a recollida selectiva (molt per sota d’altres paisos europeus com Alemanya que es situa al voltant del 70%). Per cada català això equivaldria a 1,35kg per persona que si ho parem a pensar podria semblar molt, però a part que això és una mitjana de tota la població, aquí no només has de comptar el que llencem als contenidors, si no també s’hi sumen altres deixalles generades per comerços, oficines i serveis… us deixo a continuació la definició de l’ARC:\nEs consideren residus municipals, d’acord amb l’article 3 del Decret Legislatiu 1/2009, de 21 de juliol, pel qual s’aprova el text refós de la Llei reguladora dels residus, aquells residus generats en els domicilis particulars, els comerços, les oficines i els serveis, i també els que no tenen la consideració de residus especials i que per llur naturalesa o composició es poden assimilar als que es produeixen en els dits llocs o activitats. Tenen també la consideració de residus municipals els residus procedents de la neteja de les vies públiques, zones verdes, àrees recreatives i platges; els animals domèstics morts; els mobles, els estris i els vehicles abandonats; els residus i els enderrocs procedents d’obres menors i reparació domiciliària.\nCom a curiositat, aquí teniu l’històric dels últims 20 anys (1995 - 2015) de la generació de residus municipals (RM) a Catalunya. És interessant veure com “la crisi” que va comportar la reducció del consum va també afavorir, com és lògic, a la reducció dels residus municipals:\nAmb tot això, la pregunta inicial de “De mitjana, quants residus genera cada català durant un any?” queda resposta, però encara podem anar una mica més enllà i preguntar-nos, “Quants residus generem a casa durant un any?”, sense mitjanes. Realment, la resposta no l’he pogut trobar perquè bàsicament depèn molt de cada unitat familiar. Si que és cert que hi ha afirmacions genèriques en alguns webs que deuen provenir d’estudis que no he trobat, però que coincideixen, més o menys, entre elles. A la següent entrada del blog publicaré un estudi fet a casa per nosaltres on veurem quin percentatge representa cada fracció de residus.\nkeywords: mitjana, català, any, 2015, quantitat, residus, generació, any, familia, casa, rebuig, contenidor, gris, orgànic, marró, vidre, verd, plàstic, envasos, groc, paper, cartró, verd, oli, punt verd, ARC, agència, catalana, residus