TVE atura durant unes setmanes l'emissió d''El Ministerio del Tiempo'\nLa cadena no n'havia dit res fins ara, però el creador de la ficció assegura que aquesta situació ja estava prevista\nEl retorn del Julián va marcar el final del primer tram de la temporada d''El Ministerio del Tiempo' RTVE\nBarcelona'El Ministerio del Tiempo' no s'emetrà durant les pròximes setmanes. Televisió Espanyola ha anunciat aquest dimarts, de manera inesperada, que després del capítol d'aquest dilluns la sèrie farà una aturada abans d'emprendre la recta final de la temporada. "S'acaba així la primera de les dues entregues de la segona temporada d''El Ministerio del Tiempo', que, concebuda sota el concepte de 'midseason', continuarà amb un segon bloc de cinc capítols plens de noves aventures", explica la cadena.\nFins ara, TVE no havia explicitat en cap moment que estigués previst dividir la temporada en dues parts, i de fet l'anunci ha arribat després de l'emissió del vuitè episodi, que va marcar –sense que els espectadors ho sabessin– el final d'aquest tram. La cadena no ha posat data al retorn de la sèrie, però segons el seu creador, Javier Olivares, l'aturada durarà "dues o tres setmanes".\nOlivares també ha precisat a través de Twitter que, malgrat que TVE no ho hagués fet públic, sí que estava previst fer una pausa a meitat d'aquesta segona temporada.\nCuando comunicar mal y tarde algo que estaba previsto conlleva malentendidos (y la culpa NO ES de Vertele). https://t.co/wRTPfVMS6Y\nSegons ell, però, la cadena ho ha comunicat "tard i malament", la qual cosa ha generat malestar entre els seguidors de la sèrie, que després que s'anunciés la retirada temporal de la ficció han creat el 'hashtag' #YosalvoMdT per reclamar la continuïtat de la ficció, que s'ha convertit en 'trending topic' a Espanya.\nLa pausa en l'emissió d''El Ministerio del Tiempo' ha coincidit amb el retorn del Julián Martínez (Rodolfo Sancho), un dels protagonistes de la primera temporada que havia estat absent durant la major part de la segona. Fins ara aquest personatge havia estat substituït pel Pacino (Hugo Silva), que ara ha abandonat el ministeri.\nAquesta segona temporada de la sèrie, estrenada el 15 de febrer, acumula fins ara 2.498.000 espectadors i un 13% de quota de pantalla a Espanya. Això la situa lleugerament per sobre de la primera temporada, emesa entre el febrer i l'abril de l'any passat i que es va tancar amb 2.420.000 seguidors i un 11,6% de 'share'.


TUMATEIX LLIBRES, parlem de llibres.: BON ANY!\nAquest any us proposo NO fer-vos propòsits que no pugueu complir. Quins ens proposarem doncs?? CAP!\nDeixem que l'any vagi venint i anem vivint i vivint-lo el millor que puguem. Aprofitem les coses bones i esquivem els mals tràngols.\nUS DESITJO UN BON ANY PER A TOTS!\nBon any per a tu també ;) Això de no fer-me cap propòsit ho faig cada any, quan vull començar a fer alguna cosa cada dia de l'any és bo! Un petó!\n29 de desembre de 2014 a les 11:29\nExplicat com tu ho fas em sembla genial, així que et faré cas i no faré cap propòsit, només el d'estar disposta a tot així com arribi. ;)\nBON ANY NOU, NINA!\n29 de desembre de 2014 a les 12:54\net faré cas.....molt bon any i ple de bones lectures!\n29 de desembre de 2014 a les 14:01\nJo me'n faré alguns de propòsits, però a més miraré de complir-los. Un d'ells, per exemple, no llegir menys que aquest any 2014.\nA veure, on està la teva llista de llibres, jo la vull veureeeeee!\n29 de desembre de 2014 a les 14:29\nCrec que no he fet mai llista. Suposo que perquè parlo, a més dels que llegeixo, també d'altres de cuina, o per a nens... Però m'ho estic pensant, a veure que surt, que no recordo ni jo quants n'he llegit.\nEl teu propòsit és molt factible, segur que s'acompleix.\n29 de desembre de 2014 a les 15:49\nvols dir? A mi m'agrada fer-los. Potser en compleixo un de tants, xò ja és alguna cosa.\n29 de desembre de 2014 a les 18:51\nAmb desitjos o sense, Molt Bon Any!!\n29 de desembre de 2014 a les 19:38\nEstic d'acord, jo tampoc sóc de fer propòsits, sinó d'anar vivint la vida tal com ens bé, això sí, amb il·lusió i sense perdre mai l'esperança...\nMolt Bon Any per a tu, també.\n29 de desembre de 2014 a les 20:11\nquanta raó que tens.....i jo penso exactament el mateix. Si no esperem molt, el poc que tinguem serà molt millor\n29 de desembre de 2014 a les 22:55\n30 de desembre de 2014 a les 12:48


Que ho arreglin Pau Gasol i Gerard Piqué (Guillem Frontera)\nQue ho arreglin Pau Gasol i Gerard Piqué\nGUILLEM FRONTERA 15/10/2015 21:36\nEl català Josep Piqué, que va ser ministre amb José María Aznar, també va voler fer la seva aportació a l’extensa i no gaire fructífera reflexió sobre la qüestió catalana ( El País, 2 d’octubre). Perquè entenguéssim tots el seu pensament, ens ho va posar de manera molt senzilla, per no dir simple: es va servir de dos esportistes catalans per exemplificar les dues maneres de viure l’espanyolitat i la catalanitat ensems.\n“Pau Gasol [i l’exministre hi associa el seu germà Marc] és espanyol en tant que català. I ho manifesta amb total naturalitat. Sense problemes emocionals. I transmetent uns valors absolutament admirables”. També parla de Gerard Piqué: “És català, i juga amb la selecció espanyola. I se sent més català que no espanyol. Però comparteix amistat i sentiments molt profunds amb els seus companys d’equip. I vol continuar jugant a la selecció espanyola”. El lector deu haver notat que, a Josep Piqué, li va resultar més fàcil traçar el perfil dels Gasol que no el de Gerard Piqué, sens dubte més complex, com se sol dir -també- de les qüestions que ens fa mandra explicar. És sorprenent la conclusió de la comparativa entre aquests professionals de l’esport: “Això és Catalunya”. I avança en territori bellugadís: “I això és, per tant, Espanya”.\nAmarat tot l’article d’esperit constructiu, l’autor està segur que no els costaria gents als dos personatges “posar-se molt ràpidament d’acord a veure com seguim sent part d’una mateixa col·lectivitat, que desitja conviure, fruir junts, tenir horitzons de prosperitat i de superació”... i d’altres meravelles. Ells dos es posarien ràpidament d’acord en la manera de ser, tots plegats, justos i benèfics, i assolir, així, la felicitat.\nPer tant, seria una gran idea que els dos multimilionaris esportistes es reunissin per parlar una estoneta i posar remei a tot el que la política i la mala bava han estropellat. Si depèn d’ells dos, i tot els seria tan fàcil, és una llàstima que no aprofitem l’avinentesa, el fet que els dos es poden entendre en català i en castellà, i els adrecem una súplica perquè es dignin a trobar la solució. No es tractaria de fer miracles, naturalment, ja que el problema, per a ells i segons Josep Piqué, és un joc d’infants, un puzle de dues peces, i hala, a encaixar-les.\nEl lector, però, potser comença a desconfiar quan, a continuació, Josep Piqué s’esplaia una mica més, per no deixar caure tot el pes en els dos herois, i fa unes propostes de resolució amarades de la filosofia del PP, per més que dites en forma civilitzada, sense insults ni retrets explícits -d’implícits n’hi ha per a pa i per a sal, sempre en la mateixa direcció. Comença pel respecte a la legalitat i a les regles del joc, i acaba en la reconstrucció del pacte que va permetre sortir de la dictadura, tot passant per un conjunt de punts plens de fe en la bondat essencial dels individus de l’espècie humana, tot i les seves diverses formes d’associació. Si s’han esqueixat tantes coses fins ara -a Catalunya: per mor de l’educació, del mal ús de les institucions, del comportament dels mitjans de comunicació públics i privats, o per les ofenses als símbols-, és feina de tots guarir les ferides i superar una situació “absurdament trista”.\nNo hi ha referències al continuat greuge fiscal, per exemple, ni a la marginació de la cultura catalana en l’ús dels recursos destinats a la projecció de la cultura espanyola a l’estranger. Diríeu, així, que és a Catalunya on s’han de bastir els ponts del diàleg. Pel que sembla, Josep Piqué, tres vegades ministre d’Aznar, no deu haver percebut mai l’anticatalanisme que tant es pot manifestar en el boicot als productes catalans... com en la persecució acústica de Gerard Piqué als estadis espanyols. Ni deu haver detectat mai que el PP empra sovint l’anticatalanisme com a font de vots en algunes comunitats, sobretot al País Valencià i cada dia més a les Balears: el símptoma més inquietant d’una realitat sinistra.\nPassa que quan la tensió fa emergir aspectes endormiscats i especialment significatius d’una realitat tan “complexa”, la gent s’espanta i s’invoquen els grans mots, la fraternitat, la solidaritat, la generositat... Criden a la reconciliació, tot i que, històricament, l’Estat ha emprat eines més contundents i sempre hi ha algú que ho recorda amb ànim intimidatori.\nHom podia esperar una mica més de la reflexió de Josep Piqué, ni que fos estar en possessió d’una balança més fina. Al capdavall, però, li donaríem la raó: que ho resolguin Pau Gasol i Gerard Piqué -si ell ens promet no interferir-hi.


VARSITY BLOOD | Jacint Casademont\ntags: debbie rochon, jake helgren, lexi giovagnoli, tom jemmott, troy bakewell, varsity blood, wesley scott\nNo sé si sóc un cas singular o altres exemplars de la meva espècia pateixen el mateix mal. Després de més d’una dècada veient pel·lícules de terror, llegint llibres sobre el tema i devorant-ne tots els documentals relacionats pocs films nous m’atreuen. S’acaben repetint les formules i poques veus saben aportar-hi alguna cosa nova o interessant. Però no puc obviar que m’he acabat acostumant, i apreciant, els seus trets característics i a vegades rebusco a la sèrie b en busca de merda amb la qual no pensar, on sàpiga del primer a l’últim minut què passarà i anar pensant com de malament ho fan i com ho hauria fet jo, o millor encara, un dels grans directors del gènere.\nAdolescents interpretats per gent de 30 + un misteriós assassinat que es manté en secret + una festa plena de sexe i drogues + la nit de Halloween + un assassí emmascarat + noies en roba interior corrent d’aquí cap allà + la rebel i la guapa i el forçut i el simpàtic i la millor amiga + escena al vestuari femení = Varsity blood.\nPel·lícula dolenta? Oh, clar que sí! Segueix l’estructura habitual parit a La noche de Halloween de Carpenter i re-visionat a l’Scream de Wes Craven. Res de nou i amb qualitat ínfima. Director, guió, actors, score, foto,… tot vergonyós.\nI m’encanta que sigui així.\nVaig aguantar fins al final com un campió.\nEl millor: que no es pugui fer pitjor.\nEl pitjor: res es pot fer pitjor.\nELS PUTUS AMOS #38 →


Embaràs i Part: Part | PortalCLÍNIC\nEmbaràs i Part Inici Part\nQuè és el Part?\nEl part normal és el procés fisiològic únic, en el que la dona finalitza la seva gestació a termini i en el qual estan implicats factors psicològics i socioculturals. El seu inici és espontani, es desenvolupa i finalitza sense complicacions, culmina amb el naixement del nadó i no implica cap més intervenció que el suport integral i respectuós.\nVaginal. El part vaginal és el més freqüent i fisiològic. El part vaginal també pot ser instrumental, que és aquell que es duu a terme amb la utilització de fòrceps, espàtules o ventoses.\nCesària. Incisió o tall a l'abdomen i a l'úter per extreure el bebè. Per motius de salut de la mare o del fetus, es pot programar per a una data concreta. També pot ser necessària durant el transcurs del part.\nEl part normal és aquell que es produeix de manera espontània entre les 37 i 42 setmanes de gestació, comença quan augmenta la intensitat i el nombre de contraccions, o bé, per un trencament de la bossa de les aigües, sense tenir contraccions. S'ha d'acudir a urgències si:\nLes contraccions són regulars. Una cada 5 minuts durant 2 hores en el primer part o una cada 5 minuts durant 1 hora en els parts següents.\nTrencament de la bossa de les aigües. Si les aigües són clares, es pot anar a urgències tranquil·lament. En el cas que el color de les aigües sigui verd o marró s'ha d'acudir ràpidament a urgències.\nLa llevadora o el ginecòleg fan la valoració inicial a urgències per decidir si cal ingressar o si es pot tornar al domicili. Pot ser que es tinguin contraccions, però que encara no compleixi els criteris d'ingrés.\nLa inducció del part és un procediment dirigit a provocar el part de forma artificial, per mitjans mecànics, mèdics o per tots dos, per tal que es desenvolupi per via vaginal. Les indicacions de la inducció del part poden ser per causa materna o per causa fetal.\nLa maduració cervical forma part de la inducció del part. És un procediment que es fa servir per a millorar les condicions del coll uterí. L'objectiu és millorar els resultats de la inducció, la qual cosa significa la disminució del temps del part i del nombre de cesàries.\nEntre els mètodes que es fan servir per provocar la maduració del coll de l'úter es troben els mecànics i els farmacològics.\nMètodes mecànics d'inducció al part\nManiobra de Hamilton. Consisteix en el desenganxament, amb els dits del ginecòleg o de la matrona, del pol inferior de la bossa amniòtica, per afavorir l'alliberament de prostaglandines i desencadenar contraccions. Es fa a través del tacte vaginal i acostuma a ser una mica molest, deixant posteriorment la vagina adolorida. De vegades s'acompanya de petites pèrdues de sang o moc cervical.\nAmniotomia. És el trencament de les membranes de la bossa amniòtica. Aquest trencament no resulta dolorós, excepte pel mateix tacte vaginal. El trencament de les membranes estimula la secreció de prostaglandines i posteriorment la d'oxitocina.\nMètodes farmacològics d'inducció al part\nProstaglandines. Són fàrmacs que s'apliquen al fons de la vagina i del coll uterí. Els administra un ginecòleg. La prostaglandina més usada és la dinoprostona (PGE2) i es presenta en forma de gel o de gònada vaginal d'alliberament lent.\nEl gel de prostaglandines s'introdueix al canal del coll uterí i es deixa almenys 6 hores abans d'aplicar l'oxitocina.\nEl dispositiu d'alliberament lent es col·loca al voltant del coll uterí i té l'avantatge que es pot retirar fàcilment en cas de qualsevol complicació en la mare o en el fetus (sofriment fetal o excés de contraccions). Aquesta gònada s'acostuma a deixar unes 12 hores abans d'iniciar l'administració d'oxitocina.\nTant l'una com l'altra forma d'administració de prostaglandines, tenen la finalitat de madurar el coll de l'úter i provocar contraccions.\nOxitocina. Administració d'oxitocina intravenosa amb monitoratge extern continu.\nSi es produeix el naixement abans de la setmana 37, el nounat es considera prematur.\nMètodes per a l'alleujament del dolor del Part\nAnalgèsia peridural. L'anestèsia epidural o peridural consisteix en la introducció d'un anestèsic local a l'espai epidural, de manera que les terminacions nervioses queden bloquejades a nivell de la medul·la òssia, concretament a la seva sortida. L'administra un anestesiòleg, a través d'un catèter molt prim que s'introdueix a la zona lumbar de la columna i, després, a l'àrea que recobreix la medul·la espinal.\nAquesta tècnica ajuda a controlar el dolor durant el part.\nL'analgèsia no comença a fer efecte fins al cap de 15 o 20 minuts, per això, no té sentit administrar-la si es preveu un part imminent.\nLes complicacions són poc freqüents i acostumen a ser lleus, com una disminució temporal de la pressió arterial o mal de cap i d'esquena durant uns dies. Pel que fa a les complicacions greus s'inclouen: sensació d'ofec, extensió de l'anestèsia al pit i braços, infecció o sagnat de l'espai peridural i reacció al·lèrgica.\nEn cas de cesària es pot aprofitar el mateix catèter ja introduït, per administrar la dosi adequada.\nÒxid nitrós. És una mescla gasosa d'un gas anestèsic, d'òxid nitrós i oxigen, en una proporció prefixada al 50%. Per tal que el gas entri a l'organisme i faci efecte, la pacient només ha de respirar abans de cada contracció uterina. Es necessita una màscara o dispositiu bucal d'un sol ús per a cada gestant, a través del qual és inhalat intermitentment. Serveix per controlar el dolor de les contraccions, però l'elimina, ja que el seu efecte analgèsic és moderat. En rares ocasions apareixen problemes seriosos. Pot provocar nàusees i vòmits, somnolència i alteració del record.\nHidroteràpia. La hidroteràpia durant el treball de part consisteix en la immersió en aigua d'una dona embarassada en qualsevol etapa del treball de part, submergint completament l'abdomen dins de l'aigua. Entre els seus beneficis es produeix: una disminució del dolor, augment de la satisfacció materna, reducció de l'ús d'analgèsia epidural, menors traumes perineals i episiotomies.\nÉs la realització d'una incisió quirúrgica a la zona del perineu femení, que comprèn pell, plànol muscular i mucosa vaginal, la finalitat de la qual és la d'ampliar el canal "tou" per abreujar el part i apressar la sortida del fetus. Es realitza amb tisores o bisturí i requereix sutura.\nSeguiu llegint Postpart


Jules Verne Aparthotel Adler Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUdachi Ulitsa 7;9;16, Adler Centre, Adler, Rússia, 354000 - Veure al mapa\nMés informació sobre Jules Verne Aparthotel\nAl visitar Sochi, vosté es sentirà com a casa a Jules Verne Aparthotel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Jules Verne Aparthotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, ascensor, servei de llançadora per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, insonorització a cada habitació. Centre esportiu, sala de jocs de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Jules Verne Aparthotel no troba competidors en cap categoria.


Com tindre la darrera versió de Songbird sempre actualitzada (a Ubuntu) – GNULinux||||CAT\nTothom es pregunta quina és la raó per la qual no existeixen paquets precompilats de Songbird per a les diferents distribucions. Això no és del tot cert perquè, com no, algú s’ha preocupat de empaquetar-les per a Ubuntu.\nA Getdeb és possible trobar els paquets .deb d’instal·lació per a Ubuntu, de forma que només cal fer doble clic i ja tindrem l’entrada al menú. La qüestió és que getdeb té uns repositoris propis que es poden afegir al nostre llistat de forma que cada vegada que s’actulitze el Songbird, nosaltres també el tindre actualitzat.\nPer fer això, només cal afegir els repositoris de getdeb. Per fer-ho, heu d’anar a Sistema > Administració > Fonts de programari. Allà heu d’anar a la pestanya on posa “Programari de tercers” i fer clic a “Afegeix”. Eixirà una finestra on haureu d’enganxar la següent línia:\ndeb http://getdeb.masio.com.mx/ getdeb/\nAra cal que tanqueu. El sistema us preguntarà si voleu actualitzar i accepteu. Ara ja només queda instal·lar el songbird des del synaptic o des de la línia d’ordres. Cada vegada que s’actualitze a getdeb, a vosaltres també se us actualitzarà.\n[Important] Aquest repositori és el general de getdeb. Això vol dir que s’actualitzaran tots els paquets que es troben al repositori, per exemple, el brasero, vlc, o d’altres. Això pot comportar trencament de dependències o que algun programa no funcione correctament (és una possibilitat). Per tant, és millor que mantingueu desactivat el repositori fins que isca una nova versió de songbird, llavors actualitzeu.\nAljullu on 8 de setembre de 2008 at 08:09\nI no només el Songbird, no? Amb aquesta línia s’actualitzen tots els programes de Getdeb, pot ser?\nPau on 8 de setembre de 2008 at 08:43\nSip. Ho vaig escriure fa un parell de dies, he d’actualitzar una coseta important.\nRafel on 8 de setembre de 2008 at 12:36\nJo preferixc tindre l’adreça en favorits i descarregar-ho jo personalment. I la tinc des de fa temps,hehe.\nNo sóc el q es diu un expert i em fotria q em fotera,hehehe.\nAljullu on 8 de setembre de 2008 at 13:03\n@ Pau: al contrari, ho deia com una cosa molt positiva. Per fi tinc l’última versió del Pidgin, l’aMule, el Blender, el The GIMP, etc. i sense haver de fer res!\nPau on 8 de setembre de 2008 at 14:08\nJo ho dic pel Brasero, que es fot si fas servir aquests repositoris (diu que no troba els connectors necessaris).\naniol on 8 de setembre de 2008 at 17:29\nNo m’agrada això de posar repositoris de 3rs a no ser que siguin dedicats a un programa en concret com en el cas de Virtualbox, per exemple.\nFa uns dies que vaig instal·lar Ubuntu a l’ordinador amb Wubi i em va sobtar tant que a Synaptic no hi hagués Songbird com tampoc el xmms2.\nTambé és que potser estava acostumat a Debian, però em preocupa que amb Ubuntu apareguin tantes poques actualitzacions (de fet tan sols unes de samba). Per lo demés estic encantat amb el bon funcionament de Compiz (els efectes del qual sembla que no funcionen a Songbird).


» Els nostres xefs diuen no als transgènics.\nEl debat sobre els aliments transgènics ha entrat a les cuines dels restaurants premiats amb estrelles Michelin. Una vintena de prestigiosos cuiners catalans han passat a engrossir les files dels opositors als aliments modificats genèticament. Fins ara, els més actius contra els transgènics eren algunes organitzacions agràries i ecologistes, productors d’aliments ecològics i organitzacions de cooperació internacional. Però ara aquests xefs s’han convertit en la punta de llança de la preocupació social que susciten els aliments que s’alteren al marge de les creuaments vegetals naturals. Són el sensor gastronòmic d’una societat que vol aliments lliures de pesticides que conservin la seva olor i el seu sabor.\nEls sectors contraris als aliments transgènics van perdre el passat mes de juny una batalla, quan el Parlament de Catalunya va rebutjar, amb els vots de CiU, PP i PSC, una iniciativa legislativa popular per prohibir la sembra a Catalunya, després que promotors de la campanya recollissin 106.000 signatures. Però aquestes organitzacions –Assemblea Pagesa, la coordinadora Som lo que Sembrem, Greepeace, Amics de la Terra– preparen una nova ofensiva i més iniciatives després de l’estiu, algunes es mantenen en secret, encara que se sap que la mobilització serà d’àmbit estatal. “Ens plantegem impugnar la decisió del Parlament amb un contenciós-administratiu, no vam tenir ni dret de rèplica. Vulnerar els nostres drets”, revela Gerard Batalla, portaveu de Som lo que Sembrem. “Hi ha gent més preparada que jo per parlar de transgènics. Hi ha arguments a favor i en contra, però segueixo perplex que el Parlament del meu país es negui ni tan sols a debatre aquest assumpte”, es lamenta el prestigiós cuiner Oriol Rovira.\nOriol Rovira, propietari del restaurant Els Casals, a Sagàs (Berguedà), amb una estrella Michelin, opina que amb l’arribada dels transgènics es pot agreujar la pèrdua de la varietat dels aliments. I aquesta homogeneïtzació xoca amb els seus principis. Ell té el seu propi hort i un corral per proveir la seva cuina. “A mi m’agrada la varietat; tinc set tipus de tomàquets diferents. Crec que cal conservar les races animals; tenim la gallina flor d’ametller o la gallina penedesenca. Al Perú, disposen de centenars de varietats de patates, i Mèxic compte amb centenars de blats de moro. La varietat és una riquesa que no es pot perdre “, diu Oriol Rovira.\nIgualment, fa uns dies, Santi Santamaria (Can Fabes, de Sant Celoni), amb tres estrelles Michelin, va dir el mateix. “El model de monocultiu que imposen els transgènics suposa una pèrdua de diversitat i de qualitat per a la nostra cuina mediterrània”. Així mateix, molts altres cuiners posen sal i pebre al moviment dels xefs ecològics: Enric Millà, del restaurant El Dien, a Vallfogona de Balaguer (Noguera); Joan M. Ribas, del restaurant Melba, de Vic, o Valentí Mongay, de La Salseta, a Sitges.\nEl debat cobra més intensitat en un moment en què vuit països europeus han invocat la clàusula de salvaguarda i han prohibit el conreu del blat de moro MON 810 (Alemanya, França, Àustria, Grècia, Hongria, Luxemburg, Itàlia i Polònia) legant un principi de precaució i la necessitat d’efectuar nous estudis per garantir que el blat de moro modificat no té impacte a llarg termini ni afecta el medi ambient.\nNo obstant això, a Espanya, tot i les protestes, cada vegada es sembra més blat de moro modificat (unes 80.000 hectàrees, d’un total de 400.000), sobretot a la vall de l’Ebre, per a ser destinat gairebé íntegrament a pinsos animals. El resultat és que Espanya lidera la producció de l’única planta modificada que es sembra de forma comercial a la UE: el blat de moro Bt MON 810, que segrega una toxina que actua com un insecticida contra la plaga del trepant, un cuc que danya el blat de moro .\n“El blat de moro modificat té indubtable avantatges. Abans, les pèrdues de les collites pel trepant eren d’entre un 10% i un 20%. A més, ho necessitem perquè la UE ha prohibit centenars d’insecticides. A més, si Espanya importa colza, soja o cotó transgènic, per què no ens deixaran fer servir aquí aquestes tecnologies? “, s’interroga Carlos Ferrer, secretari general de l’Associació General de Productors de Blat de moro.\nNo obstant això, la seva introducció està provocant conflictes. Alguns agricultors ecològics han denunciat que els seus camps estan sent contaminats per la polinització des de camps contigus de blat de moro transgènic. “Tenia 16 hectàrees de blat de moro ecològic i els meus camps van ser contaminats, de manera que el consell d’agricultura ecològica d’Aragó em va retirar la certificació (perquè no hi pot haver rastre de transgènics). De qui és la culpa? Per a mi és de Monsanto, perquè és impossible saber d’on ve el pol·len. En uns camps tan grans i amb vent, pot venir d’un quilòmetre de distància “, explica Juan Carlos Simón, un pagès de Tauste (Saragossa) que conrea productes ecològics (cereals, horticultura) des fa anys, però que deixarà de sembrar blat de moro ecològic.\nNo obstant això, les denúncies d’aquests agricultors queden “en sac trencat”, es queixa Juan Felipe Carrasco, de Greenpeace. “No hi ha una llei que fixi la responsabilitat del contaminador. En aquests casos, l’Administració deixa sense segell ecològic a l’agricultor, però així castiga les víctimes i no a qui causa la contaminació”.


Turisme presenta 'Instantes', la primera sèrie de ficció creada per una destinació turística\nTurisme presenta ‘Instantes’, la primera sèrie de ficció creada per una destinació turística\nLa primera temporada s'emetrà a les 22 hores d'aquest dimecres al canal de Youtube de la Comunitat Valenciana amb 18 capítols\nEl secretari autonòmic de l’Agència Valenciana del Turisme, Francesc Colomer, ha presentat aquest dimecres a Alboraia ‘Instantes‘, la primera sèrie de ficció creada per una destinació turística, la Comunitat Valenciana.\nL’Agència Valenciana del Turisme es converteix així en la primera institució que s’erigeix com a productora audiovisual per donar a conéixer la Comunitat al mercat global. El format utilitzat són els videoblogs protagonitzats per reconeguts influencers nacionals i internacionals, com Enrique Alex, Verdeliss, Jason Billam o Bruno Maltor, entre altres.\nLa sèrie compta amb 3 temporades amb un total de 52 capítols, subtitulats en tres idiomes (castellà, valencià i anglés), que recorren els millors racons de les tres províncies, passant entre altres ciutats, per Benidorm, Elx, Cullera, València, Castelló, Alboraia, Alacant, Busot, Novelda, Sagunt i Altea.\nPer a Francesc Colomer, es tracta d’una iniciativa de màrqueting online que no solament permetrà “vendre l’autenticitat a través d’experiències reals”, sinó que a més “servirà per a refrescar la segmentació de la demanda, captant nous mercats i públics, com el turista cosmopolita, capaç de desestacionalitzar i generar més rendibilitat, els nostres dos grans reptes”.\nDurant la seua intervenció, Colomer ha volgut ressaltar que Instantes reflecteix “la nostra voluntat de reeducar-nos a través d’una mirada més imaginativa i creativa”, al mateix temps que “inspira el turisme a la Comunitat Valenciana, terra fèrtil en diversitat i amb capacitat de fascinar”.\nAixí mateix, el secretari autonòmic ha avançat que després del llançament d’aquestes tres temporades, la intenció és “ampliar els enregistraments per poder arribar a més racons de la Comunitat Valenciana”.\nPer la seua banda, l’alcalde del municipi, Miguel Chavarría, ha volgut agrair a l’Agència Valenciana del Turisme “per pensar a Alboraia per a aquesta sèrie i capturar l’essència de la Comunitat Valenciana a través de les experiències viscudes en primera persona”.\nPer Chavarría “Alboraia té caràcter propi i especial, que combina la proximitat a València amb l’essència d’un poble que mira al mar”. Durant aquest acte de presentació s’ha emés el primer capítol de la Temporada 2 d’Instantes, dedicat a la destinació d’Alboraia i els seus camps de xufla.\nLa sèrie estarà disponible cada 15 dies a partir d’aquest dimecres 20 de juny al nostre canal oficial de Youtube de Comunitat Valenciana. A partir de les 22 hores es podrà veure la primera temporada amb 18 capítols (#InstantesT1).\nEl pròxim 4 de juliol s’emetrà la segona temporada, capítols del 19 al 36 (#InstantesT2) i el 18 de juliol es llançarà la tercera temporada que comprén els capítols del 37 al 52 (#InstantesT3).\nFinalment, destacar que aquesta acció s’emmarca en l’Estratègia de Màrqueting de Continguts de l’Agència Valenciana del Turisme i connecta el Mediterrani En Viu amb el públic a través del contingut en vídeo i el fenomen youtuber i vlogger de viatges, gastronomia i experiències.


L'IoT Solutions World Congress és l'esdeveniment líder a nivell mundial que vincula l'Internet de les coses amb la indústria.\nDes de la seva primera edició, el 2015, l'esdeveniment s'ha convertit en la referència mundial per IoT industrial i en la reunió anual prioritària per a les parts interessades de la indústria. L'edició de 2019 tindrà lloc del 29 al 31 d'octubre a Barcelona! El contingut es centrarà en 6 àrees dedicades: transport connectat, fabricació, energia, atenció mèdica, edificis i infraestructura i indústria oberta. A més del congrés i l'àrea d'exhibició, l'IOTSWC també organitzarà 2 esdeveniments d'ubicació conjunta: Blockchain Solutions World i AI & Cognitive Systems Fòrum.\nEn aquesta edició, l'ACFM figura dins el programa Ambassador de l'esdeveniment. Es tracta d'una oportunitat perquè organitzacions influents i líders que representen tecnologia, estàndards, educació, desenvolupament i investigació col·laborin amb el Congrés Mundial de IOT Solutions en moltes àrees, incloent màrqueting, desenvolupament de contingut, oportunitats per parlar i organitzar reunions.\nPels no associats la organització de l'IoT ens ha facilitat els següents codis de descompte:\nIoT Congress ................ 595€ (50% descompte) ........ EF09143E\nIoT Expo Visitor .............. 50€ (50% descompte) ........ 4EF8694E\nTots els nostres associats tenen un codi gratuït d'accés a la zona expositiva, visible (tot seguit) si heu accedit a l'Àrea Privada.\nLa validació de codis i obtenció d'entrades associades han de ser realitzades vía web.


Polèmica per la salutació nazi d'Isabel II quan tenia set anys - Diari de Girona\nPolèmica per la salutació nazi d'Isabel II quan tenia set anys\nEl palau de Buckingham lamenta que un film gravat fa vuit dècades sigui explotat per un tabloide\nlondres | efe/ddg 19.07.2015 | 00:00\nLa portada, Isabell II, al centre. the sun\nLa publicació ahir d'unes imatges de la reina Isabel II quan era nena fent la salutació nazi, animada pel seu oncle Eduard VIII, qualificada pel palau de Buckingham d'"enganyosa" i "decebedora", ha generat polèmica al Regne Unit. El tabloide The Sun treia a la portada una foto presa d'una filmació de 1933 en què apareix Isabel II, llavors amb 7 anys, amb la seva mare, Isabel; la seva germana, la princesa Margarida, i el seu oncle, llavors príncep de Gal·les i més tard rei Eduard VIII.\n"Filmació secreta de 1933 mostra Eduard VIII ensenyant-li la salutació nazi a la Reina", és el titular del diari, que dedicava diverses pàgines a la filmació, de tot just 17 segons. Segons sembla, la cinta va ser presa al castell de Balmoral, a Escòcia, on la llavors princesa Isabel passava les seves vacances, encara que es desconeix com va caure en mans de la premsa.\nLa publicació no ha estat ben rebuda pel palau de Buckingham, residència de la família reial britànica, que va considerar "decebedor que un film, gravat fa vuit dècades i aparentment de l'arxiu personal de la família de Sa Majestat, fos obtingut i explotat d'aquesta manera". "Molta gent veurà aquestes imatges en el moment i context apropiats. Aquesta és una família jugant i en un moment fent referència a un gest que molts haurien vist en les notícies", va afegir el portaveu del palau.\n"Ningú en aquest moment tenia idea de com evolucionaria (el nazisme). Implicar qualsevol altra cosa és enganyós i deshonest", va destacar el portaveu.\nNo obstant això, el director gerent de The Sun, Stig Abell, va assegurar que va obtenir la cinta de manera "legítima" i que no es tracta de criticar la reina o la reina mare. "És un document històric que realment fa llum sobre el comportament d'Eduard VIII", va dir Abell a la BBC.


CAMPUS ÍTACA (Alumnes 3r d'ESO) - NicoNews\n17/04/2016 Lorena Sánchez escola, institut Copèrnic, Notícies 0\nEl Campus Ítaca 2016 es durà a terme aquest estiu durant el mes de juliol. S’organitzarà en 3 torns diferents, de 2 setmanes cadascun, i participaran més de 380 alumnes d’entre els instituts seleccionats per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB); des de les 8:00 del matí fins a les 18:00 hores de la tarda aprox.\nÉs un programa socioeducatiu promogut i organitzat per la Universitat Autònoma de Barcelona, gestionat per l’Institut de Ciències de l’Educació i patrocinat pel Grup Santander. S’adreça a joves de 15 anys que han acabat 3º de l’ESO.\nMotivar els entudiants per tal que continuin estudiant després de finalitzar la seva formació bàsica (ESO) .\nEstada durant els mesos de juny i juliol. S’organitzaran 3 torns de 2 setmanes cadascun,on tots els alumnes participaran en diferents activitats per animar-los a continuar estudiant després d’acabar l’ESO. Ítaca pretén ser un espai de convivència entre alumnes de diversos entorns socials.\nDel nostre institut anirem 2 alumnes,els dos de la classe de 3r B de l’ ESO : L’Imad Azzouz i jo (la Teresa Sánchez)\nTeresa :”Quan el coordinador em va dir que jo aniria aquest estiu i tindria una oportunitat com aquesta,vaig aceptar. Em va agradar molt la idea de poder anar a una universitat a fer tallers i debats amb altres noies i noies de la meva edat.”\nImad :¨la primera vegada que em van convocar i em van dir que aniria a una universitat de Barcelona, em vaig sorprendre perquè és com tenir una oportunitat d’aprendre com funciona una universitat i fer activitats, i això em motiva a continuar els meus estudis.”\nMés endavant us anirem informant d’aquesta activitat!\nPer: Teresa Sánchez Fernández\nTUTORIAL “COM ACCEDIR A LA REVISTA DEL NICOLAU”


“El cine, com el coneixíem, desapareixerà” | Quadern | EL PAÍS\n“El cine, com el coneixíem, desapareixerà”\nConversa amb la directora Isabel Coixet, que demà estrena ‘Ayer no termina nunca’\n24 ABR 2013 - 21:51\tCEST\tAmpliar foto\nIsabel Coixet fa indicacions en un rodatge a l'actor Javier Cámara.\nDivendres vinent s’estrena Ayer no termina nunca, la nova pel·lícula de la cineasta Isabel Coixet (Sant Adrià de Besòs, 1960), autora de Mi vida sin mí (2003), La vida secreta de las palabras (2005) i Elegy (2008), entre d’altres. És una bona temporada per a ella perquè immediatament després d’Ayer... començava el rodatge de Panda eyes. Són dos projectes molt diferents: mentre que Ayer... és una llarga i dramàtica conversa entre Candela Peña i Javier Cámara al cementiri d’Igualada, escrita, dirigida, produïda i controlada en tots els detalls per Isabel Coixet, Panda eyes és un treball d’encàrrec que li van fer diverses productores, i en què ha treballat amb guió propi sobre la novel·la de Caroline McPhail Another me.\nEn una nau industrial dels afores de Terrassa vam assistir, fa unes setmanes, entre cables i tramoies, al rodatge de l’última escena de Panda eyes: asseguda davant l’ordinador de la seva habitació d’adolescent, la protagonista, una joveneta encarnada per Sophie Turner (coneguda pel seu treball a Joc de trons), imprimeix una fotografia. Coixet observa aquest gest trivial per la pantalla de la càmera i comenta als membres de l’equip que no, que això no pot ser, que “amb aquests cabells és impossible”, i de seguida hi va la maquilladora a pentinar l’actriu.\nDe fet, va a pentinar la perruca que porta Sophie. “Se suposa —explica Coixet— que ella mateixa s’ha tallat els cabells, però no sé per què es nota massa que porta perruca. Aquesta maleïda perruca t’asseguro que té vida pròpia: hi ha dies que es nota i dies que no es nota que és una maleïda perruca. I quan es nota és horrible. Quan acabem de rodar, la cremarem en una foguera i ballarem al voltant un ball tribal”.\nMentre canvien la lent de la càmera, i la maquilladora torna a pentinar Sophie, i els membres de l’equip, tots vestits amb roba fosca, anoracs grisos o negres —amb un vague aire de comando—, s’afanyen en mil tasques inintel·ligibles, faig un tomb pel set:\n“El decreixent pes social del cine és físic: es veu en pantalletes, com a entreteniment”\n—Què fan aquestes crosses al dormitori? —pregunto.\n—Són per a l’altre protagonista, que figura que té esclerosi múltiple. Jo, si en les meves pel·lícules no puc ficar algú amb una malaltia terminal, no em quedo tranquil·la —explica Coixet amb sorna.\nPassa per davant nostre Rhys Ifans, l’actor que suposadament pateix esclerosi múltiple, que per cert camina perfectament sa, fins i tot de manera elàstica i despreocupada, mentre comenta com n’està sent de relaxada, la feina: “Hi ha rodatges que són com treballar en un taller mecànic, tot són cops i crits, però amb la Isabel és com estar en una tranquil·la i agradable biblioteca”.\nCoixet taral·leja la cançó que ella considera l’himne oficiós del rodatge, una peça del grup de Rubí Hidrogenesse. És una cançó amb swing, falsament infantil i graciosament perversa, que diu: “No me digas que no hay nada más triste que lo tuyo,/ una tienda de animales es mucho más triste,/ con los perros en sus jaulas dando vueltas,/ y los gatos dando vueltas en sus jaulas./ Los caballitos pony: ¡eso es mucho más triste!”, etcètera.\nPregunta. Recordo relats sobre rodatges, com La nit americana de Truffaut, Atenció a aquesta prostituta tan estimada de Fassbinder, i també, París sempre serà París, un còmic de Lauzier sobre el rodatge histèric d’una de les pel·lícules que va dirigir, entre altres testimonis de professionals sobre rodatges estressants, plens d’imprevistos i improvisacions. Però aquest no és el cas. Diuen que els seus són molt tranquils i controlats, que hi regna el bon ambient.\n“Si avui vols seguir sent cineasta has de fer amb la indústria coses que no hauries imaginat”\nResposta. Bé, en un plató com aquest tot està sota control, no és com rodar en exteriors, on t’exposes a sorpreses, que de sobte plogui, per exemple. De tota manera a mi m’agrada arribar a la feina sempre amb els deures fets.\nP. La considerava a vostè més nerviosa que flegmàtica.\nR. També és veritat que n’he après. Dubto tota l’estona, però em sento segura. És a dir, que no m’importa dubtar i canviar d’opinió, de criteri. Mentre rodem m’agrada veure el que ja hem fet, per anar muntant la pel·lícula a dins del cap... És veritat que estic tranquil·la però impacient.\nP. Algunes vegades m’ha comentat que “el cinema, tal com el coneixíem, està desapareixent”. ¿Es refereix a canvis en la indústria que afecten negativament la creativitat dels autors?\nR. Sí, el cinema, tal com el coneixíem, està desapareixent. El problema és la recepció, la persona que està a l’altre costat del procés que tu has començat. La indústria... Acabo de llegir un llibre que es titula La escandalosa señorita Pilgrim. És un llibre molt bonic sobre Frederica Sagor Maas, una guionista que als anys vint va començar a treballar en els estudis de Hollywood. Va assolir molt de prestigi, però va arribar un moment en què se’n va cansar. Per què se’n va cansar? Pels mateixos motius pels quals qualsevol guionista de Hollywood et diria que se n’ha cansat. Perquè de sobte el que tu fas amb el teu ordinador i en solitud ha de ser analitzat per uns senyors que mai han escrit res més que informes comercials, i tot aquest món de vivències i experiències humanes passa pel màrqueting, pel que ja està establert, els precedents, les sagues...\nP. No està gens malament.\nCandela Peña, en un fotograma "Ayer no termina nunca"\nR. Aquest control per part de la indústria de la creativitat ja va començar quan va començar Hollywood. I a mi això no em preocupa. Jo mateixa he acabat el rodatge de Panda’s eyes. Bé, amb la muntadora Elena Ruiz vam treballar un muntatge, van venir les productores angleses i l’espanyola, els el vam presentar, ens van donar notes, les vam adaptar i vam fer una segona versió, un segon muntatge. Que a mi em sembla molt atractiu. Aquesta segona pel·lícula, ja consensuada amb les productores europees, ara anirà a Los Angeles, a la Fox, perquè part de la pel·lícula està produïda per Twenty Century Fox. És a dir, jo sé que d’aquí deu dies estaré dels nervis i un drac que porto dins sortirà, perquè sé que arribarà una llista de deu pàgines de canvis en el muntatge, i alguns estaran bé, però altres seran bestieses. Però aquest procés el pateixen tots els directors, inclòs Martin Scorsese. Qualsevol pel·lícula produïda per un estudi americà tindrà un procés de deu executius veient-la: són els venedors que hauran de col·locar la pel·lícula al mercat a Europa, el Japó, Austràlia... Em vindrà un informe sobre el públic objectiu de la pel·lícula, ja puc començar a prendre vàlium ara mateix, perquè sé que passarà... Bé, això rai. Molt més greu, per a mi, és que la importància del cinema en l’imaginari popular, sobre la manera com pensem sobre l’amor, sobre la vida, sobre la guerra, sobre la crisi... ja no té un pes específic. La meva generació va començar a anar al cinema en cinemes de barri, vèiem cinema en els cicles de TVE, però després vam anar a la Filmoteca. És a dir, no vam viure l’època dels cinefòrums, però sí la de descobrir Dreyer, Bergman, Godard, que ja feia molts anys que havia fet la seva primera pel·lícula, però érem cinèfils de vocació i per descomptat, els llibres...\nP. També les novel·les han perdut la influència que van tenir fins a mitjan anys seixanta...\nR. Jo no parlo amb nostàlgia (encara que sí que en tinc), perquè un creador ha de ser conscient del món en què viu. Saber on és per després fer el que sent que ha de fer. No ens podem enganyar, no podem pensar que el que fem canvia el món. Cal conformar-se pensant que allò que fem, durant una estona, fa pensar a algú, o bé li desperta alguna cosa o l’anima.\nAyer no termina nunca és un tour de force narratiu, un més en la carrera cinematogràfica d’Isabel Coixet, que té una tendència inquietant a rodar mentre camina pujada a la corda de l’equilibrista, sense xarxa, sobre el precipici del drama emocional, existencial, sentimental. Aquesta vegada la puresa del sistema dramàtic de Coixet arriba a un nivell extrem de nuesa minimalista. Temps en què es desenvolupa l’acció, o més aviat la conversa: un matí plujós en el futur, un futur indeterminat, però més o menys proper. Ambient: un escenari, amb mínimes variacions d’enfocament i composició, al cementiri d’Igualada, l’obra més celebrada de la parella d’arquitectes formada per Enric Miralles i Carme Pinós. Intèrprets: només dos actors, però de competència garantida, Candela Peña i Javier Cámara. Argument: una parella que es va divorciar fa cinc anys se cita al cementiri per resoldre qüestions relatives al nínxol on descansa el seu fill, i parlant a tomba oberta intenten explicar-se l’un a l’altre qui són en el fons i vèncer així la solitud de les parelles dorothyparkeriana.\nJa havien passat alguns anys des de la seva pel·lícula japonesa, i, cansada d’esperar que quallessin altres projectes, Coixet, amb mono de rodatge, s’ha fet per una vegada productora de si mateixa. Tota la pel·lícula és ella al cent per cent: producció, guió, direcció... “Rodar droga... És adrenalina pura. Hi ha una intensitat, un moment en què un somni es plasma i veus que un equip t’està ajudant, està bolcat en un somni, i és una cosa màgica. Jo entenc aquests directors que empalmen una pel·lícula darrere una altra. Jo m’hi resistia, però és clar, després de Mapa de los sonidos de Tokio vaig començar tres projectes que no es van dur a terme, perquè el que a mi m’agrada, que és el drama humà, ara no es vol fer… encara que després resulta que sí que hi ha productors que ho volen fer, però són una minoria, tant a Europa com als Estats Units. Bé, mentre esperava vaig fer alguns documentals: vaig anar al mar d’Aral (Aral, el mar perdido), vaig parlar amb el jutge Garzón (Escuchando al juez Garzón), vaig fer el del Prestige (Marea blanca)… que em van mantenir en contacte amb les càmeres.\nGran lectora, té clar el debat sobre si el cinema és un llenguatge més complet i més contemporani, “l’art del segle XX”, com diu algun clixé. “El cinema és omnívor. Incorpora tants elements literaris... Du a sobre literatura, vídeo, dansa, arts plàstiques..., ho fagocita tot. Però no sé si se’n pot dir l’art del segle XX; per a mi, la literatura sempre serà l’art del segle XX, del XXI, del XXII... La literatura és a la base de qualsevol narrativa, inclosa naturalment la cinematogràfica. De fet, abans d’una pel·lícula hi ha d’haver un text, i aquest text, més un altre text en imatges, que és l’storyboard, formen la pel·lícula”.\nP. A què es deu la decreixent importància social del cinema?\nR. Doncs miri, és una cosa física. Quan estàs veient una pel·lícula en la foscor del cinema, la teva ment està centrada en el discurs que emet algú que, des de la pantalla rectangular, amb un context i una llum determinada, t’està dient alguna cosa, sigui bona o dolenta, mediocre o genial. Però si aquesta pel·lícula la veus al televisor, a casa teva, o a l’ordinador, hi ha 50.000 coses més importants, hi ha una quotidianitat que s’imposa, el timbre, el mòbil... Avui veiem pel·lícules en el mateix estat en què les veiem quan viatgem en avió, o en l’AVE. En una pantalleta i amb un sopor en què només són un entreteniment mentre et porten el menjar: són allà perquè hi són, però no les tries.\nP. Vostè va començar com una brillant copy, o redactora d’una agència de publicitat, i molt aviat va passar a dirigir la seva primera pel·lícula, Demasiado viejo para morir joven (1989). Com va fer el salt de la publicitat al cinema?\nR. Va ser una casualitat. La meva pel·lícula va sortir en l’últim any en què va estar vigent la llei Miró, que era una llei que afavoria molt les òperes primes. Jo havia assistit a molts rodatges d’espots i era una òliba, em fixava en com ho feien, el treball de la llum, el que es necessitava de debò per explicar una història, encara que fos un missatge publicitari. Vaig escriure el guió i el vaig enviar a diverses productores. Ja havia vist tot el cinema del món i volia fer cinema.\nP. Hi ha alguna especificitat en el fet de ser un cineasta català?\nR. El cineasta català més reconegut ara és José Antonio Bayona. És un senyor que ha anat a l’ESCAC, que ha fet dues pel·lícules, una aquí i una altra a Alacant sobre un desastre que passa a Tailàndia. ¿La seva obra és catalana?... Ens perdem en coses que, sincerament, no tenen importància. Jo he nascut a Barcelona, el meu pare era català, la meva mare de Salamanca. Aquí em considero d’aquí, a Salamanca em consideren d’allà. He dirigit pel·lícules al Canadà. Ara n’he dirigit una a Igualada i una altra a Anglaterra. Aquestes orelleres no poden limitar un cineasta. El millor del cinema és la llibertat. Fixi’s en Blog: és una pel·lícula d’unes noies que es queden embarassades com a mesura de rebel·lió contra l’institut i les seves famílies. És una història basada en fets succeïts a França i als Estats Units. Tot d’una, una cineasta l’ambienta aquí i és tan comprensible aquí com en altres llocs. Que si em considero una cineasta catalana? Sí, i de Toronto també. I gal·lesa. I la pròxima pel·lícula la rodarem segurament a Noruega i a Bulgària. El guionista és Miguel Barros, un senyor gallec que ha viscut a Bolívia. Em sembla molt bé que algú vulgui fer pel·lícules en català, i també que vulgui fer pel·lícules mudes o en serbocroat. Però això no té a veure amb el cinema i els creadors.\nP. Què li sembla el cinema espanyol contemporani, pel que fa a creativitat i risc? No li demano noms, perquè potser no és correcte ser jutge i part, però sí una comparació amb el que passa en el cinema alemany o en el francès...\nR. Hi ha gent fent coses que m’interessen, com ara Pablo Berger, que s’ha entestat a fer aquesta pel·lícula que és la millor de les pel·lícules que s’han fet al món sobre Blancaneu, segur, i d’una manera molt intel·ligent i fresca. Una de les pel·lícules que m’han agradat més dels últims temps és Blog, d’Elena Trapé, que recull un moment molt interessant en la postadolescència de les dones. I em sembla que la manera com està explicada és de les més rodones del que s’ha vist últimament en el cinema espanyol. I Mapa. És un documental de León Siminiani que, entre els ovnis que periòdicament apareixen, per dir-ho així, en el cel del cinema espanyol, és un dels més lluminosos, algú que fa una cosa molt difícil: l’autoficció a través de la imatge. Aquesta pel·lícula està feta de no-res, ell mateix s’ha encarregat de gairebé tot. I, en general, crec de debò que el nivell no és pitjor ni millor que en altres països.\nP. Però per què és tan habitual aquí que un director faci una pel·lícula excel·lent i després una ximpleria?\nR. És que és molt difícil fer una carrera. Cada vegada és més difícil tenir coherència. De vegades t’has de plantejar això: ¿vull ser un cineasta que “ha estat”, vull fer tres pel·lícules i que em facin retrospectives perquè he fet tres pel·lícules… o vull seguir fent coses? Si vull seguir fent coses, en els últims anys estem en un moment en què cal comprometre’s.\nP. Això vol dir comprometre’s amb un mateix?\nR. Amb la indústria! Fer coses que no hauries pensat que faries però que si vols seguir sent cineasta has de fer. Cada dia em faig aquestes preguntes. En un moment de la meva vida em vaig dir: “Vull fer deu pel·lícules”. Llavors era adolescent, recordo perfectament el moment en què m’ho vaig dir, era a la meva habitació. Bé, ja n’he fet nou, però ara en vull fer deu més.\nP. Ser dona va ser un handicap per començar?\nR. Ho és sempre, fins i tot per a les dones que diuen que no ho és. Podria explicar moltes anècdotes sobre aquest tema, però jo vaig decidir assumir que això seria així i que simplement havia d’actuar en conseqüència.\nP. La vaig conèixer en aquells dies. Per cert, que la recordo molt jove i brillant… però també contundent i agressiva...\nR. És possible, sí... Jo anava llavors de superdura, perquè pensava que era l’única manera que una dona jove es faci respectar en un món dominat pels homes. I… sap una cosa? Era l’única manera.


2018, toca fer balanç | Radio Valencia | Cadena SER\n2018, toca fer balanç\nI AVA i la Unió de Llauradors coincideixen en general: no avancem en matèria hídrica, no hi ha avanços per a evitar que l'agricultor siga l'esclavó més feble de la cadena alimentària i el nou panorama legal val només si té pressupost\nEscucha La llavor (22/12/2018) en Play SER\n22/12/2018 - 07:51 h. CET\nEn La Llavor hem volgut centrar el balanç en cinc grans capítols. L'aigua és el primer. I la coincidència és total. 2018 no ha sigut un any d'avanços, més aviat d'estancament. Els problemes estructurals es mantenen, i mentre Cristóbal Aguado, d'AVA, aposta per una Agència Nacional de l'Aigua i apostar per xicotets embassaments...\nCarles Peris, de la Unió de Llauradors, insisteix: no renuncien al transvasament Tajo-Segura i lamenta que aquest assumpte siga "arma" política. Perquè això només estanca, no agilita.\nNo només l'aigua repeteix com un dels grans problemes del camp enguany... i són molts anys ja. Repeteix també la xylella, i els dos demanen major implicació de les autoritats espanyoles i europees davant aquest problema. La Unió també reclama més fons per a continuar investigant en alternatives per a les zones afectades per una plaga sense remei hui dia. Repeteixen els cítrics i la crisi de preus... Enguany especialment greu.\nI repeteix també la Llei de la Cadena Alimentària. També estancada. Cristóbal Aguado, fart, reclama una assegurança de mercat per a garantir uns ingressos als productors. I Carles Peris més mecanismes sancionadors per als qui vulneren la norma.\nI parlant de lleis, una es perfila com a principal novetat de 2018: la Llei d'Estructures Agràries, en la qual també hi ha una coincidència entre els dos: malgrat les seues manques és una llei que pot qualificar-se de bona, sempre que compte amb pressupost suficient.


El temple “Paranoia” de Chiang Rai entre d´altres….. | Jordi perdut per el Món!!!\nPosted: 15 Abril, 2011 in Tailandia\nChiang Rai, divendres, 15 / abril / 2011\nHe caminat una estona per els carrers estrets i foscos que hi ha al voltant de la pensió a on estic a Chiang Rai mentre escoltava al mateix temps el “Dark Side of The Moon” dels grans “Pink Floyd” gràcies a l´Mp3 “pirata” que encara funciona a hores d´ara .\nAl matí, encara tenia la moto que vaig llogar un parell de dies enrera, o sigui que he conduït fins al temple blanc o el “Wat Rong Khun” una de les “atraccions” més visitades a Chiang Rai .\nNo m´ha costat gaire arribar-hi, hi ha 15 km´s des de la pensió, la carretera està molt bé i, com que és turistic, molt turistic ! si preguntes tothom sap a on és . Cap problema doncs !\nHa sigut bona idea anar-hi de bon matí, així una vegada més, esquivar tots aquells que es passen el dia tirant aigua a tot arreu, perquè encara dura el Songkran . És una bogeria total anar a qualsevol lloc és quasi bé missió impossible !\nHe quedat sorprès a l´arribar al temple la munió d´autocars aparcats, estava ple de turistes que semblaven que estiguessin posseits fent fotos de tot arreu i de tots els angles possibles del temple “paranoia” de Chiang Rai, un lloc amb una atmosfera extranya . Ara m´explico .\nAquest temple no és comú a Tailàndia, combina l´art més antic tailandès i la cultura amb l´art modern, tot ell està “decorat” molt subrealista, com si el mateix Dalí (salvant les distàncies) hi hagués treballat . Per exemple, al mateix temple principal a on hi ha una imatge de Budha que sembla que domini tot el recinte també hi ha un mural que representa l ´univers a on hi surten personatges tan característics com el mateix Bin Laden, en George Bush o l´amic Batman . El proposit de tota aquesta paranoia és mostrar l´art antic tailandès amb el que passa al Món durant els nostres dies, per això, el temple està en constant remodelació .\nNo només la bogeria està a l´interior del temple, també a l´exterior a on s´hi troben calaveres penjades dels arbres, alguna empolla de whiskey, cares de patiment i d´altres artilugis varis …..\nCom he repetit algunes vegades UNA PARANOIA TOTAL que té molt èxit sens dubte com molt bé he pogut comprovar .\nNo m´ha agradat un “detall” que, sincerament, no he vist del tot encertat . Es tracta d´un cartell informatiu que es troba a l´ entrada del recinte i que diu que els turistes (no tais) no podem entrar al temple sense un guia autoritzat (jo ho he fet sense problema) perquè s´han trobat últimament que alguns d´aquests “gamberros” han fet malbe algunes obres . I jo em pregunto : “ Que no hi ha tailandesos que tinguin més barra del normal ? que totes els desperfectes només en tenen la culpa els “farangs ?” No sé, em sembla que no és una bona “propaganda” si volen mostrar el temple als estrangers . En fi …. és el que hi ha …..\nAl cap d´una estona he tornat, ràpidament, cap a la pensió perquè a partir del migdia, la guerra d´aigua tornava a l´atac ! No volia quedar xop fins al cap d´amunt .\nDesprés de dinar, he intentat demanar un taxi a la mateixa pensió per anar a un centre comercial a comprar un portàtil nou, malauradament el meu m´ha dit adéu aquest matí molt dora . Ha passat a millor vida . Impossible trobar un taxi, o sigui que m´he quedat a l´habitació llegint el llibre de la biografia del Dalai Lama ( a veure si l´acabo perquè fa temps que el tinc una mica oblidat perquè vaig “de cul” a Bangkok ) .\nM´ha anat bé no tenir ordinador ni tampoc televisió a l´habitació . M´ha ajudat a pensar amb mi i amb les persones més importants de la meva vida, els pares, la família més propera i la meva novia que aviat serà la meva dona\nBé, d´aquí a unes hores me´n torno cap a casa, vull dir a Bangkok, ja s´han acabat pràcticament les últimes vacances de solter !\n17 Octubre, 2011 a les 1:46 PM\nJordi! esporadicament llegeixo el teu blog, ja que fa temps que tinc ganes de venir a visitar Tailandia. Ara que ja teniem els bitllets per venir, resulta que esteu visquent els pitjors aiguats dels ultims 50 anys? :s com esta el panorama?\n19 Octubre, 2011 a les 4:01 PM\nHola Sandra, què tal?\nPrimer de tot, et vull agrair personalment que segueixis el meu blog tot i que no hi dedico pràcticament temps últimament degut a tot el que faig a Tailàndia. Gràcies de veritat !\nLa situació a Tailàndia referent a les inundacions continua crítica a hores d´ara. Les parts més afectades són a la part central del país i en algunes zones de la capital, Bangkok. Evidentment, la situació pot anar canviant a millor o a pitjor, tot dependrà del temps.\nEt recomano que estiguis una mica informada de la situació o de la ruta que vulguis fer un cop arribis a Tailàndia.\nPer exemple, l´Ambaixada Espanyola a Bangkok et pot donar informació o llegint el diari http://www.bangkokpost.com\nUna abraçada i bon viatge!\nHosting Issues / Move to New Server 1 Mai, 2022\nUnfortunately our hosting provider upgraded the web server without our permission and broke several things on the website. They do not want to downgrade and we will now have to move the whole website to a new environment with a … Continue reading "Hosting Issues / Move to New Server"


L'equip blaugrana no pot completar un mes de novembre impecable\nLeandro Bolmaro i Norris Cole AFP\nBarcelonaEl cuer de l’Eurolliga va superar el líder. El Barça no va tenir el dia i va perdre a la pista de l’Asvel Villeurbanne (80-68). L’encert des de la línia de tres punts (13/21) va impulsar l’equip francès, que fins ahir només havia guanyat un partit a la competició. El conjunt blaugrana, que no va poder tancar un mes de novembre impecable i va veure frenada la seva ratxa, va badar i va fer un joc massa pla contra un rival molt físic.\nLa defensa del Barça no va treballar al seu nivell habitual i l’Asvel Villerubanne va dominar el ritme des d’un primer període en què l’equip blaugrana va encaixar 25 punts (25-19). El conjunt local va saber treure partit de l’avantatge inicial per gestionar el seu joc. David Lighty va ser el màxim anotador del partit amb 17 punts. “Hem demostrat que qualsevol equip pot guanyar a qualsevol rival”, va reconèixer el jugador nord-americà.\nEl Barça tan sols va ser capaç d’anotar dos triples en un partit en què va repartir moltes menys assistències del que és habitual (14). Nikola Mirotic, que va sumar 14 punts, 9 rebots i 7 faltes rebudes, va ser el jugador blaugrana més ben valorat. Tot i la derrota, l’equip català manté la primera posició a la classificació.


Unix: La nova gamma de vernissos HS de Roberlo - ROBERLO\nUna de les famílies de productes que més ha crescut i que actualment ofereix un major nombre d’opcions és la dels vernissos. Aquesta amplia oferta permet a Roberlo arribar a tot tipus d’usuaris.\nDavant d’aquest ampli ventall, i seguint els passos realitzats per la ja consolidada gamma KRONOX en la qual s’identifiquen tots els vernissos UHS de Roberlo de baix VOC, Roberlo crea la gamma UNIX, sota la que quedaran agrupats els vernissos HS. D’aquesta manera, aquesta tipologia de vernissos seran identificats de manera fàcil i entenedora sota una gamma única.\nAixí doncs, aquesta nova gamma de vernissos UNIX estarà composta per: UNIX 150 HS, UNIX 250HS i UNIX 450HS.\nRoberlo llança un nou vernís: UNIX 450HS\nEl nou vernís 2:1 destaca per la seva velocitat d’assecat i elevada duresa, permetent la manipulació de les peces en poc temps i facilitant el procés de poliment en cas que fos necessari.\nAl mateix temps, la seva facilitat d’aplicació, i els seus alts nivells d’acabat, doten al producte de les propietats necessàries per a realitzar reparacions altament qualitatives, tan parcials com completes.\nEl producte està disponible en els següents formats de 1L i 5L i els catalitzadors de Unix 450 HS són els coneguts C354, C355, C356.\nAmb Unix 450 HS, Roberlo llança un producte claramnet diferencial en la seva gamma.\n22 juny '18\nLlancem l'aparell epoxi Repox i un nou format de Robercar\nAnunciem dos nous productes que s'uneixen a les nostres línies d'aparells i poliments. Es tracta del nou aparell epoxi Repox i el nou format pels nostres poliments líquids Robercar.\n08 setembre '16\nKronox 510, qualitat a l'abast de tothom\nKronox 510 s'uneix a la gamma de vernissos Low Voc de Roberlo, la gamma Kronox. D'aquesta manera, Roberlo segueix apostant per oferir noves i millors solucions a l'usuari final en el procés de reparació de carrosseries.


Cal Perelló. La seu del Museu | Museu Comarcal de l'Urgell\nÉs un casal urbà català anterior al segle XVIII situat al bell mig del carrer major de la ciutat de Tàrrega en ple centre històric.\nLa família Perelló era originària del poble de l’Ametlla de Segarra. Al segle XVII ja tenien propietats al terme municipal targarí.\nEl 1774 es casaren a Tàrrega, Josep Anton de Perelló i del Graner, de l’Ametlla de Segarra, amb Anna de Çanou i de Bordons, de Tàrrega. El matrimoni Perelló – Çanou, instal·lats als seu casal targarí del carrer Major, va rebre la visita, l’any 1794, de Rafael d’Amat, baró de Maldà, que comentà aquest fet al seu llibre Calaix de sastre.\nA començaments del XIX, els Perelló es traslladaren a Barcelona, però conservaren el casal targarí.\nEl 1982, l’Ajuntament de Tàrrega adquirí l’edifici per a convertir-lo en museu. Durant els anys vuitanta es rehabilità la casa per part de la Direcció General d’Arquitectura i Habitatge del Departament de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat.\nQui Som Museu de Tàrrega Horaris i tarifes


Els Mossos d’Esquadra i la Fafac presenten unes polseres per identificar als malalts d’Alzheimer que es perdin – Firagran\nEls Mossos d’Esquadra i la Fafac presenten unes polseres per identificar als malalts d’Alzheimer que es perdin\nPàgina inicial/Com prevenir el deteriorament cognitiu, Cuidar la salut, Noves Tecnologies/Els Mossos d’Esquadra i la Fafac presenten unes polseres per identificar als malalts d’Alzheimer que es perdin\nFiragran2017-05-23T16:49:26+02:00 10 maig, 2017|Categories: Com prevenir el deteriorament cognitiu, Cuidar la salut, Noves Tecnologies|\nEls Mossos d’Esquadra i la Federació d’Associacions de Familiars de Malalts d’Alzheimer de Catalunya (Fafac) van presentar, recentment, la campanya “Garantint la seguretat de les persones amb Alzheimer”. Aquesta campanya de proximitat i sensibilització dissenyada conjuntament consisteix en la realització de diverses accions i eines per millorar la seguretat de les persones amb Alzheimer i els seus familiars. Una d’aquestes accions és la distribució d’una polsera identificativa amb codi QR que porta el logotip dels Mossos d’Esquadra. Si una persona amb Alzheimer es perd o es desorienta, la polsera facilita al ciutadà o al policia que la trobi les dades bàsiques de contacte del cuidador (nom i telèfon) a més de contenir informació d’interès del malalt. La Fafac va fer una previsió de 2.000 polseres i s’encarregarà de la seva venda i distribució.\nLlegir més: http://ccaa.elpais.com/ccaa/2017/05/05/catalunya/1493986111_010491.html\nLa mort a les residències cau un 80% després d’un any de vacunació\nEntendre i atendre els clients sèniors per a evitar la bretxa digital\nSalut i Drets Socials actualitzen les mesures de protecció als centres de gent gran i discapacitats davant la incidència de la covid19


Mai | 2016 | AMPA Torrent\nreunió informativa: casal d´estiu i colònies\nFamílies, s’acaba el curs i comencen les vacances! Al Torrent tornem a muntar colònies i casal d’estiu. Veniu a la reunió informativa, el dimecres 8 de Juny a les 16.45h a la biblioteca de l´escola, on podreu plantejar tots els dubtes que tingueu. Com sempre, hi haurà servei d´acollida per a les famílies que ho necessitin. Us esperem!\nJa tenim a punt les extraescolars del curs que ve. Fes una ullada al quadre i apunta´t al que més t´agradi. Et pots descarregar el full d´inscripcions AQUÍ o clicant sobre el mateix quadre.\nEl dissabte 4 de Juny, durant tot el matí, els nens i nenes de l´escola demostraran tot el que han après a les activitats extraescolars de l´AMPA. Les millors claus de judo, gols increïbles, artistes a l´escenari i coreografies sobre rodes! I entrega de medalles per a tots!! Horaris i espais: Funky: 9.30h a 10.45h (pista gran) Patinatge: 10.45h a 12h (pista gran) Judo: 10.30h a 11.45h (gimnàs) Teatre: 11.45h a 13h… Llegir més\nEl mes de juny el servei de biblioteca romandrà tancat i a partir del 6 de juny fins final de curs hi haurà jornada intensiva a l’escola, però l’Ampa ofereix un servei d’acollida per a les famílies que necessitin deixar els nens a l’escola a la tarda. Teniu tota la informació amb els horaris i preus i el full d’inscripció en el següent enllaç: Tardes de juny.\nJa s’apropa el fi de curs i, com ja sabeu, fa setmanes que estem treballant per organitzar una festa ben divertida. Per a que tot surti bé necessitem quanta més gent millor, així que fem una crida a tots els pares i mares de l’escola per a que vingueu a ajudar-nos en allò que pogueu. Si esteu interessats i voleu saber què podeu fer, la Maise us informarà de tot. Us animem… Llegir més\nLes millors actrius del futur les tenim al Torrent. El proper divendres 20 de Maig, al Mas Guinardó, podrem assistir a l´estrena de dues obres que faran les delícies de familiars i amics. Us hi esperem!\nEls nens i nenes de P5 vam fer un singular drac per Sant Jordi. Vam treballar en equip durant dues setmanes a l’hora del pati del menjador, fent ús de materials reciclats. A més a més , vam descobrir que encara hi han dracs a la Terra , com el de l’Illa de Comodo, i que altres nens i nenes d’altres països també fan festes amb dracs com els xinesos. Finalment el… Llegir més


El PSOE creu que el polígon es retardarà un any i el PP 4 mesos\n05 març 2021 05:50\nRotger es reunirà demà amb la consellera d'Ordenació Territorial\nMarta Medrano | 16 octubre 2007\nLa suspensió cautelar del pla d'urbanització del tercer polígon d'Inca, dictada pel Tribunal Superior de Justícia de Balears, ha generat diferentes reaccions entre els partits polítics de la ciutat.Ahir, des del PSOE, el seu portaveu Xavier Ramis féu un crit d'atenció sobre el «greu» retard que suposarà aquesta sentència per a la construcció del polígon. «Els tràmits no són senzills i calculam que, com a mínim, aquesta situació alentirà un any més la construcció d'una infraestructura que serviria, en aquests moments, per dinamitzar econòmicament la ciutat en un moment de crisi de la construcció, i crearia zones esportives i de lleure molt necessàries, com un multicinema», va explicar Ramis.\nEl PSOE va lamentar que el PP no fes cas a l'oposició el 2005, quan van advertir que la tramitació no era correcta. «A Inca hi ha gent que ha venut les seves empreses per poder traslladar-se al polígon, i ara reben una gerra d'aigua freda. A més, ens sembla estrany que el PP hagi amagat aquesta sentència a l'opinió pública, ja que la coneixen des del passat 3 d'octubre», va afegir l'edil socialista.\nUn dels aspectes que més critica aquest partit és el fet que, a més, el consistori adjudicàs el projecte de redacció del polígon i la direcció d'obres just abans de les eleccions. «Es van pagar llavors 390.000 euros per a aquest projecte, que no sabem si podrem recuperar», va explicar.\nD'una manera molt diferent ho veu el batle d'Inca, Pere Rotger, que assegura que amb aquest projecte «simplement s'ha avançat treball per evitar retards». «L'espai és el mateix i així el treball ja està fet. També estam treballant en la parcel·lació del polígon amb els propietaris i, en un mes, tot estarà a punt. Amb tot creim que a partir de desembre, data en què durem l'adaptació provisional del PGOU al Pla Territorial al ple, passaran uns quatre mesos i podrem iniciar les obres del polígon», va exposar el batle. El batle Pere Rotger es reuneix demà amb la consellera insular d'Ordenació del Territori, Maria Lluïsa Dubón, i assegura que «hi ha bona sintonia» amb la institució insular.


Lluís Subirana: Esperit de Festa 03-02-07\nAmb el concert del proper dissabte 17 de febrer s’iniciarà la novena temporada del cicle Cobla, Cor i Dansa al Palau, que organitza i patrocina la Fundació Orfeó Català Palau de la Música i el Centre de Promoció de la Cultura Popular i Tradicional Catalana, amb la col·laboració del diari El Punt. S’han programat sis concerts amb un protagonisme especial de l’obra de Joaquim Serra en commemoració del centenari del seu naixement i dels cinquanta anys de la seva mort. Un al·licient més d’aquest cicle que té com a objectiu mostrar l’excel·lència de les manifestacions de base musical més característiques de la cultura catalana, en el marc incomparable del Palau de la Música, amb cobles, corals, esbart, intèrprets, compositors i directors del màxim nivell, que mereixen una resposta decidida, no només del públic sardanista que hauria de demostrar el seu amor a la cobla i a la sardana assistint-hi massivament, sinó també, dels aficionats a la bona música en general.\nEls responsables del cicle, Jaume Comelles i Jordi León, han elaborat una interessant i qualitativa programació que ja anirem comentant en el moment oportú. Ara, només dos apunts significatius d’aquest primer concert del cicle que comptarà amb la participació de la Cobla Sant Jordi-Ciutat de Barcelona i el pianista Jordi Vilaprinyò. La direcció anirà a càrrec de Virginia Martínez, nascuda a Molina de Segura i formada al Conservatori Superior de Música de Murcia i que, per primera vegada, es posarà davant d’una cobla, fet que ha assumit amb gran interès i entusiasme. El segon punt a destacar és que l’obra d’estrena ha estat encarregada al compositor sabadellenc Llorenç Balsach. Nascut el 1953, amb estudis realitzats amb els mestres Poch, Guinovart, Argudo i Soler, les seves obres han estat interpretades a bona part dels països europeus així com a Estats Units, Mèxic, Cuba, Austràlia i Rússia entre altres. Ara, assumeix el repte de crear una obra per a cobla que no dubto serà digne del seu alt nivell compositiu.\nI si, a tot això, hi afegim que un altre destacat compositor sabadellenc, Josep Maria Serracant, també té una obra programada en aquest cicle de concerts, penso que ningú ens podrà tractar de “xovinistes” quan, des dels nostres programes, situem la nostra ciutat com un referent important de la sardana i la música per a cobla.\nTot plegat, un cicle digne de donar-hi el màxim suport. Nosaltres, des dels nostres programes, així ho farem.\nPublicat per Anònim a 11:48


Xavier Canal Molas: Especialistas en certificaciones energéticas\n636 095 715\nTreballs d’edificació ( projecte tècnic, direcció d’obra, direcció executiva de l’obra...)\nTreballs de desconstrucció d’edificacions (enderrocs) ( redacció del projecte i direcció facultativa de les obres de desconstrucció).\nTreballs de gestió de residus.\nTreballs per autorització de llicéncies amb incidéncia ambiental ( activitats inoqües).\nProjectes d’instal•lació i plans de muntatge de grues torre.\nLlibres de l’edifici i manuals de manteniment.\nCoordinació de seguretat i salut tan en fase de projecte com en fase d’execució.\nTreballs de gestió ( tramitació de llicencies d’obra, de comptadors d’obra tan provisionals com definitius, d’alta de ibi, de llicencies de primera ocupació, de cèdules d’habitabilitat tan de primera ocupació com d’habitatge usat...).\nTreballs d’administració (coordinació entre promotora, contractista i empreses subcontractades, amidaments i certificacions de l’obra executada, amidaments, amidaments i memòries valorades, pressupostos ).\nAltres treballs (aixecaments planimètrics, partions i replantejos de terrenys solars i edificis, informes, dictàmens, certificats, valoracions tant d’edificis com de solars).\nContactar por Email con Xavier Canal Molas\nEstá Usted en: Certificado Energético >> Girona >> Olot\nProfesionales que realizan la Certificación Energética en Olot\nMercè Millastre Costa


Què fer i com actuar per reduir el mal de queixal | Clínica Dental Miravé\nQuè fer i com actuar per reduir el mal de queixal\nEl primer que recomanem es visitar a un professional que posi solució al problema. Ningú millor que un dentista sap com disminuir un mal de queixal. Quan visitem al dentista, el professional odontòleg realitza un diagnòstic molt més precís que el que podem fer a casa sense l’ajuda d’un professional i assessora al pacient sobre quin tractament s’ha de realitzar per acabar amb el dolor i les molèsties.\nPerò són molts els casos en que el dolor apareix per sorpresa i en el moment menys esperat. En aquests casos, és important conèixer alguns trucs que ens ajudaran a calmar i reduir el dolor i ens permetran fer una vida “normal” fins al moment en que visitem la consulta.\nExisteixen alguns remeis casolans que no eliminen el problema de forma immediata, però ajuden a fer més suportable el dolor. Per això, podem posar-los en pràctica abans que ens revisi un especialista. El primer dels consells és utilitzar un netejador bucal amb alcohol per a produir una sensació analgèsica i alhora desinfectant. La beguda por ser d’alta graduació, però no podem ingerir-la, només utilitzar-la tal i com recomanem. La segona opció és utilitzar all per aplicar-lo sobre la zona infectada i que disminueixi el dolor. Aquest aliment també provoca una sensació sedant.\nPer aconseguir disminuir la inflamació, podem col·locar un cotó mullat amb aigua oxigenada, que ens ajudarà a netejar la zona i eliminar la brutícia produïda per la infecció.\nUna correcta higiene bucal ens pot ajudar a prevenir infeccions\nSi mantenim una correcte higiene bucal de les nostres dents i janives, les possibilitats de produir infeccions a la nostra boca disminueixen considerablement. Per això, des de Clínica Dental Miravé aconsellem conèixer i aplicar els usos dels productes d’higiene bucal de manera correcta per a poder gaudir d’una millor salut bucal. No dubtis a trucar-nos o demanar cita online per a poder fer un seguiment de l’estat de les teves dents i janives.


La surrealista autocomparació d’un davanter amb Messi i Cristiano\nMario Balotelli, davanter italià | @EURO2024\nMario Balotelli creu que té el seu nivell i, a més, pensa que podria haver guanyat la Pilota d'Or\nMario Balotelli és aquell davanter que va ser un dels noms propis del futbol a principis de la dècada passada. L’italià va irrompre amb molta força i molta joventut. Es va fer un nom a l’Inter de Milà de José Mourinho, guanyador del triplet, abans de complir els 20 anys i després d’obtenir el Golden Boy. Un cop va consolidar-se a l’equip nerazzurro, va enfilar cap a un Manchester City en creixement.\nAllà va tenir bones temporades també, però va cridar l’atenció especialment per les seves actituds controvertides i polèmiques. Després de fer una Eurocopa esplendorosa amb l’azzurra l’any 2012, fent un doblet a les semifinals contra Alemània, va acabar passant per set equips diferents, entre ells el Milan, el Liverpool i, ara, el Adana Demirspor turc, sense acabar de refermar-s’hi a cap.\nAra, el jugador nascut a Palermo i fill natural d’immigrants ghanesos (que el van donar en adopció) s’ha sincerat i ha deixat anar unes declaracions surrealistes. Unes afirmacions segurament exagerades, però que cal escoltar i tenir en compte en venir d’un jugador que, malgrat que al final ni de bon tros ha acabat tenint una gran carrera, sí que, durant aquesta, va tenir pics daurats.\nEn una entrevista al portal esportiu estatunidenc The Athletic, Balotelli ha lamentat haver perdut “algunes oportunitats per arribar al nivell de Cristiano Ronaldo i Messi”, però ha assegurat que “la meva qualitat està al mateix nivell que la d’ells dos”. Balotelli, que ha tornat a ser convocat per la selecció d’Itàlia, a costa d’un Roberto Mancini que ja el va entrenar al City, ha recordat que “el meu cap m’ha portat a cometre moltes errades. Una de les primeres va ser deixar el Manchester City”.\nSobrat de qualitat… i de confiança\nEn aquest sentit, Super Mario opina que “en l’any i mig següent em va anar bé al Milan, però el City va començar a créixer. Hauria d’haver fet com Agüero i quedar-me allà molt temps”. De fet, si hagués fet això, Balotelli pensa, ni més ni menys, que “hauria estat entre els protagonistes i estic segur que hauria guanyat almenys una Pilota d’Or. Amb la mentalitat que tinc avui, segur que ho hauria fet.”\nCity Cristiano Ronaldo Leo Messi Milan\nEl retrobament entre Messi i el Barça podria estar molt a prop\nEl club blaugrana i el PSG podrien trobar-se en un torneig de pretemporada a Austràlia l'estiu vinent\nFerran Torres es reivindica amb un missatge molt contundent\nEl davanter valencià assegura que "ho esteu enfocant tot de cara al gol, però no tot és això"


Vino escumós rosat Elles DO Alella - So de Masia Can Roda\nPàgina inicial/Els nostres vins/Vins DO Alella Escumosos/SO Masia Can Roda Elles\nSO Masia Can Roda EllesCris2022-04-27T09:09:21+02:00\nVi rosat escumós Elles\nEls vins escumosos són un dels vins que no poden faltar en els dies especials, ja sigui perquè estem en bona companyia o perquè estem gaudint dels nostres plats preferits.\nA Can Roda disposem de tres tipus de vins escumosos d’excel·lent sabor i gran personalitat. Un d’ells és el vi escumós rosat Elles, molt diferent a la resta d’escumosos que elaborem al nostre celler i amb una història darrere.\nHem creat aquest vi escumós rosat per homenatjar a les dones de la nostre família que sempre van voler encarrilar els nous projectes amb un gran força i energia.\nSi vols provar un vi elaborat d’una forma completament ecològica i amb les varietats de raïm autòctones de la DO Alella, no pots perdre el nostre vi Elles. Ara pots comprar-lo a la nostra botiga online i assaborir-lo a casa en poques hores.\nVarietat raïm– Syrah – Garnatxa negra – Merlot\nProducció– 1.000 ampolles\nEscumós Gran Minguet\nEscumós Brut Nature\nLes notes del nostre vi rosat escumós\nEl nostre vi escumós rosat és de color rosat pàl·lid reflexes groc-vermellosos, bombolla fina-mitja , rosari constant i corona àmplia.\nUn cop el provis notaràs aromes derivades de la seva criança, on apareixen notes de pastisseria i llevat sobre fons de fruites vermelles lleugeres (cirera, gerd, maduixa) i vegetals-florals (fonoll, menta) i resultant un pas en boca fresc, de carbònic suau però̀ present, final cítric.\nCaracterístiques de vi escumós Elles So de Masia Can Roda\nLes varietats de raïm utilitzades en l’elaboració d’aquest vi escumós és el syrah, la garnatxa negra i el merlot. El grau d’alcohol d’aquesta varietat de vi és del 12% i s’ha de servir a una temperatura d’entre 6 i 8 ºC.\nCom elaborem el nostre vi escumós rosat?\nPer a fer aquest vi rosat escumós utilitzem la verema manual amb una segona fermentació́ en ampolla dels vins base, i posterior criança durant un mínim de 12 mesos a 13oC sobre les seves mares. En aquest procés manual d’aclarit i desgorjat no hi afegim cap licor d’expedició́.\nCom maridar el nostre vi escumós rosat Elles?\nAquest vi escumós rosat és un acompanyant perfecte pels pastissos de formatge amb melmelada de fruits vermells, però també per plats salats com coques de verdures a la brasa, arrossos caldosos, taules de formatge i embotits.\nSi vols degustar tota la sèrie de vins escumosos del nostre celler, pots trobar a la nostra botiga el nostre vi escumós Brut Nature Reserva Gran Minguet o el nostre vi escumós Brut Nature dins dels nostres lots de vi per regalar. Si prefereixes altres varietats per acompanyar els teus àpats, dóna un cop d’ull als nostres vins rosats, vins negres, vins d’aperitiu, vins dolços i vins blancs. Seran també un bon aliat per acompanyar les teves creacions culinàries!


1. Equivalències castellà - català. accidente en el trayecto m [PDF, 932 kB]\naccidente en el trayecto m - accident en el trajecte / accident in itinere m Accident laboral que té lloc anant a la feina o tornant-ne, o durant l'exercici de certes funcions sindicals. [...]\n2. Equivalències castellà - català. baja f [PDF, 932 kB]\nbaja f - baixa f Situació laboral d'una persona que, a causa d'una dolença, d'una malaltia, d'un accident, etc., està eximida de treballar però alhora percep el salari. [...]\n3. Funció demarcativa. Inici de frase. Després de punts suspensius [PDF, 853 kB]\n. 1843.) O bé, suspendre un moment la frase, per reprendre-la tot seguit, sense cloure cap període: «[...] afegí que ?deplorava profundament l'accident... i que els oferia l'expressió del seu condol...?. I després...» (Pierre Véry, Goupi Mans Roges .) «Havent-se acabat les preguntes, perdó, a aquest [...]\n4. Introducció [PDF, 853 kB]


Casa Sarah Javea Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCasa SarahFrancisco Zurbaran, 14, Capsades, Javea, Espanya, 37739 - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en1comentariCasa SarahVeure més fotosPiscinaVeure més fotosVeure totes les 24 fotosUbicació excepcional 10,0Veure al mapa10,0UbicacióParticularitats que li encantaranaire condicionatpiscina privada\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Javea, Casa Sarah és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Casa Sarah, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal.lacions de barbacoa. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. Piscina exterior, equitació, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Casa Sarah no troba competidors en cap categoria.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatneverasala d'estaraparell de televisiópiscina privadasecadoracalefaccióplat de dutxaservei de planxaempolles d'aigua de cortesiarentadoraTV satèl•lit/cableestris de cuinarenta vaixelles forn microonesreproductor de DVD/CD Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésInformació útilEntrada/SortidaHorari d'entrada des de: 04:00 PMHorari de sortida fins a: 09:30 AML'allotjamentNúmero de Identificación Fiscal: AT-442959-ANombre d'habitacions: 1Mostrar mésAvís importantCal que informeu el Casa Sarah de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Número de llicència: AT-442959-A