Els Moros i Cristians de Torrent celebren el Mig Any aquest cap de setmana | Valencia Extra\nEl Dia de l’Arbre, la Cursa X Muntanya Serra Perenxisa o la Passejà del guió completen l’agenda del cap de setmana\nLa ciutat de Torrent es prepara per a viure un intens cap de setmana amb una programació festiva, cultural i esportiva. Els moros i cristians de Torrent celebren el Mig Any, un acte que començarà amb un esmorzar a les 9.30 h en el Parc Central. Seguidament, els festers i festeres, al ritme de la música mora i cristiana, desfilaran des de la parròquia de MontSió fins a la plaça Major, on es reuniran als peus de la Torre per a realitzar el nomenament de càrrecs. Després d’acabar l’acte oficial, tots i totes es dirigiran de tornada al Parc Central per al dinar de “germanor” organitzada per les capitanies de 2019, que acabarà amb una festa amb música i ball.\nL’Associació de Veïns El Vedat i l’Ajuntament de Torrent han preparat diferents activitats aquest diumenge per a commemorar el Dia de l’Arbre. Els torrentins i torrentines podran participar en una jornada de plantació d’un arbre en família, que té com a objectiu despertar el sentit de la cura de la nostra naturalesa i del nostre entorn natural. Cada família plantarà uns exemplars que s’identificaran amb un número posat en piquetes de senyalística. Des d’aqueix moment seran els encarregats de la cura d’aqueix arbre o arbust. Per a participar es necessita una inscripció prèvia, enviant un correu a la següent adreça: asociacion@elvedat.org\nD’altra banda, el Centre Ambiental El Vedat també celebra també el Dia de l’Arbre amb una jornada de portes obertes. A partir de les 11 h es realitzaran diferents activitats com a plantació alzines, ruta pel bosc i tallers per als més xicotets i xicotetes.\nCom cada diumenge, els xiquets i xiquetes tenen una cita divertida i educativa a l’Hort de Trénor. Aquest diumenge és el moment per a descobrir tots els secrets de l’aigua amb un taller on descobriran tots els secrets de l’aigua dolça i la importància que té en les nostres vides. A partir de les 11 h.\nEn l’àmbit esportiu, la carera de Cursa X Muntanya Serra Perenxisa és la protagonista de la programació del diumenge al matí. Amb un escenari natural, com són els vessants i senderes de la Serra Perenxisa, els participants correran, des del càmping La Piràmide, en dues modalitats. La primera començarà a les 9 h i té una distància de 21 quilòmetres i un desnivell de 1.000 metres. Per part seua, la segona carrera, que donarà inici a les 10 h, té una distància 12 quilòmetres i un desnivell de 350 metres.\nCom a preludi de la festivitat de Sant Blai, els clavaris i clavariesses celebren aquest diumenge a les 12.15 h la tradicional Passejà del Guió. L’acte començarà amb la benedicció i imposició de medalles en la parròquia de Sant Lluís Bertrán, després de la qual, els xiquets i xiquetes desfilaran pels carrers de Torrent repartint caramels i encapçalats per les tres mares i els xiquets del Miracle.\nL’Associació Defensa Animal de Torrent (ADAT) té completa l’agenda del diumenge. L’Auditori acull dos espectacles la recaptació dels quals anirà totalment a benefici de l’associació. A les 12.30 h tindrà lloc la representació “La volta al món en 80 dies”, un espectacle on pujaran a escena més de 50 artistes. A la vesprada, la programació continua amb la comèdia musical “L’última trucada”. A les 19.30 h també a l’Auditori.\nLa germandat de la Vera Creu i Crist Resucitat està d’enhorabona enguany, ja que compleix el 75 aniversari de la seua fundació. Entre les activitats que s’han preparat, la germandat celebrarà una eucaristia en la parròquia de l’Asunción. El diumenge a les 13 h.


Associació d'Artistes Visuals de les Illes Balears (AAVIB) - Artxipèlag\nInici » Directori » Mapa d'equipaments culturals de les Illes Balears » Arxius, biblioteques i museus » Associacions » Associació d’Artistes Visuals de les Illes Balears (AAVIB)\nInscrita en el Registre d’Associacions de les Illes Balears, en la Secció 1 i número 311000002987\nAA:TOMIC (Artistes Visuals Lab)\nDelegació de l’AAVIB a Menorca\nCala Morell, Ciutadella\nTelèfon: 634 55 99 76\nL’AAVIB com a membre de diversos col·lectius (UNION A.C.-Unión de Artistas Contemporáneos de España i de l’IAA-International Artists Associations avalada per la UNESCO, és una xarxa de connexions dins del territori estatal i la nostra porta a les relacions associatives internacionals. També forma part del Patronat de la Fundació Palma Espais d’Art.\na) La representació, la defensa i la promoció dels interessos econòmics, socials, professionals i culturals dels artistes visuals.\nb) Promoure la solidaritat dels artistes visuals i dels afiliats propis promovent i creant serveis de naturalesa assistencial.\nc) Programar les accions necessàries per aconseguir millores socials, econòmiques i culturals dels artistes visuals.\nd) Organitzar una constant labor formativa i de promoció cultural dels seus afiliats, així com exercir una funció crítica dins l’àmbit cultural de les Illes Balears.\ne) Promoure la creació i la producció artística com a instrument per a la millora social. Per tal d’assolir aquest objectiu de caire social, s’impulsaran per part de l’associació tot tipus d’accions de cooperació, educació pel desenvolupament i sensibilització de la consciència i reivindicació social.\nEstatuts de l’AAVIB https://aavib.files.wordpress.com/2014/04/estatuts-aavib.pdf\nElaboram, actualitzam i difonem manuals deontològics i de bones pràctiques dins el món de l’art. El “Manual de buenas prácticas profesionales en las artes visuales”, editat per la UNION i amb la participació de l’AAVIB és un manual d’ús en les relacions professionals amb els agents que participen al sector (galeristes, comissaris d’art, crítics, gestors culturals…) i reclama les bones pràctiques en la gestió dels museus i centres d’art.\nL’AAVIB treballa, juntament amb la UNION i altres entitats d’àmbit nacional, en l’elaboració i posterior sol·licitud d’aprovació d’un Estatut del Creador que destaca pel reconeixement d’un règim fiscal i de la Seguretat Social específic pels creadors, amb un tracte fiscal adequat al nivell i la irregularitat temporal de la renda dels artistes, i que demana una inserció de l’artista en la Seguretat Social, més justa i assequible.\nL’AAVIB treballa per a la consolidació d’infraestructures públiques de difusió i dinamització de l’art, així com la defensa del teixit cultural, de la llibertat de creació i expressió, del foment de l’art públic a través de l’aplicació de l’1% cultural, demana l’aprovació de la Llei del mecenatge i reclama polítiques públiques de transparència. En definitiva, treballam per promoure la dignitat, solidaritat i la cooperació entre la comunitat artística i la societat.\nTreballam amb un plantejament associatiu amb la voluntat de motivar la participació activa de la comunitat d’artistes que formam, per poder generar potencial comú, nous recursos i crear processos d’innovació social, educatius i participatius a través de la cultura.\nIdentificam dues línies de treball:\n·Professionalització de l’artista i bones pràctiques\n·Impuls de l’art per a la millora social mitjançant AA:TOMIC.LAB\nDes del maig de 2013, AA:TOMIC és l’àrea d’acció de l’AAVIB. Programa intervencions, tallers, jornades, visites, grups d’investigació i altres activitats encaminades a demostrar i potenciar els recursos i aplicacions de la creativitat i l’art en la societat.\n+ info: http://aa-tomic.tumblr.com/\nPROFESSIONALITZACIÓ DE L’ARTISTA I BONES PRÀCTIQUES\nFa anys que el col·lectiu d’artistes visuals (per extensió altres agents culturals) demanem l’aplicació completa i efectiva de les bones pràctiques en les arts visuals i l’aplicació de mesures de transparència adequades i suficients en la gestió dels equipaments culturals públics.\nEl col·lectiu d’artistes visuals aspirem que sigui possible desenvolupar el nostre treball de forma professional dins un marc de bones pràctiques i igualtat d’oportunitats per a tothom.\nBONES PRACTIQUES, CONVOCATÒRIES PÚBLIQUES, TRANSPARÈNCIA:\nL’AAVIB considera que qualsevol equipament cultural públic així com la gestió de projectes culturals públics s’han de gestionar d’acord amb el Manual de les bones pràctiques professionals en les arts visuals, el Document “Zero” del Sector de l’Art Contemporani: Bones Pràctiques en els Museus i Centres d’Art i d’acord amb la resta de codis deontològics que puguin existir dins el sector de les arts visuals.\nD’altra banda, els centres gestors públics de la cultura i els equipaments culturals han d’assumir un model de treball amb convocatòries públiques i control de la transparència adequat i suficient als requeriments actuals.\nEn aquest sentit, a manera de resum, el model que hauria de seguir l’Administració i que defensa l’AAVIB es basa en els punts següents:\nRespecte a la llibertat de creació i expressió >>> desterrar la censura i/o pitjor l’autocensura\nRelacions justes, equilibrades i satisfactòries per a totes les parts, basades en el coneixement i no en “l’amiguisme”\nRespecte a l’artista, a la seva obra i als drets morals inherents >>> Tracte professional\nÚs normalitzat del contracte per escrit\nRemuneració a l’artista per la seva feina, mínim 15% del total del pressupost del projecte.\nRespectar i pagar els drets d’autor\nPressuposts adequats, necessaris i disponibles quan es necessiten >>> Ajudes, beques… efectives\nImpuls a la producció artística, suport a la recerca i la projecció exterior.\nTransparència >> Publicar tota la informació de l’equipament al web i a les xarxes socials >>> informació clara, precisa i de fàcil accés\nConvocatòries obertes a tots els procediments de selecció (igualtat d’oportunitats) amb jurats independents, professionals i retribuïts.\nPatronats despolititzats i desempresalitzats >> integrats per a professionals del sector i no per polítics.\nConcursos públics per la selecció de director/a i el personal de l’equipament\nMàxima transparència en la selecció de les propostes. Penjar a la web el pressupost de cada proposta, els criteris de selecció, quin comitè els ha de triar, i la seva justificació. És necessari que els equipament culturals i els centres gestors públics de la Cultura s’adaptin a un model de transparència (d’informació pública) adequat a les singularitats del sector.\nBones pràctiques. Pagar els honoraris i la producció als artistes, normalitzar l’ús del contracte per escrit i, en general, respectar les bones pràctiques aprovades pel Sector.\nRespecte del principi de concurrència en la selecció de les propostes expositives i de projectes culturals. Això vol dir que tant els artistes com els comissaris puguin accedir lliurement a exposar o desenvolupar projectes. Aquest punt també evita que la direcció pugui triar propostes a dit, on alguns artistes i comissaris tenen una clara avantatge respecte d’altres, i no és per la qualitat de les seves propostes.\nRevisió i valoració de projectes presentats per un grup de professionals del sector. Establir uns criteris objectius de selecció. Crear comissions de professionals retribuïdes.\nNecessitat de crear patronats integrats per agents del sector -representats a través de les associacions professionals- per exercir les funcions científiques/artístiques del patronat.\n_ El Manual de les bones pràctiques professionals en les arts visuals:\nsignat el 31 de gener de 2007 pel Ministeri de Cultura i les associacions professionals de l’Estat Espanyol.\n_Decàleg de les bones practiques:\nRespecte a la llibertat de creació i expressió.\nRespecte als drets morals de l’artista.\nConfiança, lleialtat i transparència.\nDifusió de l’obra de l’artista.\nContracte per escrit.\nCompliment dels drets econòmics de l’artista. (drets de autor).\nRelació artista i galerista.\nRemuneració econòmica del artista.\nLa producció artística i el suport a la recerca.\n_Especial menció al contracte per escrit, producció i honoraris d’artista.\nÉs important insistir que d’acord amb les “bones pràctiques” totes i cadascuna de les relacions professionals entre l’artista i un mediador o agent s’han de regular per un contracte per escrit, contracte el qual ha d’incloure la remuneració econòmica de l’artista pel treball realitzat o per la prestació de serveis que suposa la seva participació en una activitat artística, aquesta remuneració constitueix la base del seu reconeixement professional i no pot confondre’s amb el compliment d’altres drets econòmics ni – si escau· amb el finançament dels costos de producció de l’obra.\nEn aquest enllaç https://avvac.wordpress.com/2015/02/02/el-defensor-del-pueblo-con-avvac/ podeu llegir que el Síndic de Greuges (Defensor del Pueblo) a València va resoldre que la Conselleria ha de comprometre’s a realitzar un contracte per escrit amb tot artista visual que participi en alguna exposició o projecte,i que aquest contracte sempre haurà d’especificar una sèrie de punts entre els quals figuraran els honoraris de l’artista.\n“Els contractes de cessió d’obra (inèdita o preexistent) per a la seva comunicació pública, com tot contracte, consta, entre uns altres, de les següents parts o apartats:\nIntervinents en el contracte (subjectes del mateix: autor i cessionari o espai d’art).\n• L’objecte de contracte (la fi del mateix: cessió d’una obra, inèdita o\npreexistent, per ser exhibida en unes instal·lacions).\n• La durada del contracte (de l’exhibició).\n• Assegurances i transport de l’obra.\n• Incompliments del contracte.\n• Contraprestació econòmica (preu o honoraris a abonar a l’autor).”\n2_DOCUMENT “ZERO” DEL SECTOR DE L’ART CONTEMPORANI: BONES PRÀCTIQUES EN ELS MUSEUS I CENTRES D’ART.\nEn aquest punt, volem insistir en la necessitat de crear patronats integrats per agents del sector -representats a través de les associacions professionals- per exercir les funcions científiques/artístiques del patronat.\nLes principals funcions científiques, d’acord amb el document “zero”, són les següents:\nDonar suport i col·laborar amb la Direcció.\nVelar pel respecte al Projecte Artístic.\nAvaluar el compliment i els resultats del contracte/programa de la Direcció.\nConèixer i autoritzar les adquisicions propostes per la Direcció.\nConèixer i aprovar el programa anual d’activitats.\nConèixer i aprovar les comissions assessores creades per la Direcció.\nAixò suposa d’una banda professionalitzar les decisions en matèria científica/artística i d’altre banda, fer efectiva la participació reial de la societat civil en les decisions estratègiques.\nRecomanam la lectura de l’informe ‘A través del espejo‘, informe de transparència i bon govern dels museus de belles arts i art contemporani 2014 de la Fundació Compromiso y Transparencia (adjuntam pdf) http://www.compromisoytransparencia.com/corporativo/index/\nD’acord amb la informació del seu web Fundació Compromiso y Transparencia ha analitzat les pàgines web de 60 museus nacionals de belles arts i art contemporani (inclou Es Baluard i la Fundació Pilar i Joan Miró). Els museus, en general, publiquen molta informació sobre les seves activitats educatives, però molt poca respecte a les seves polítiques de funcionament i resultats obtinguts. Sols quan es tracta d’informar de les activitats, la missió o l’estructura directiva, els museus s’aproximen o superen el 50% de compliment.\nEn aquest sentit, l’AAVIB considera necessari que els equipament culturals i els centres gestors públics de la Cultura s’adaptin a un model de transparència (d’informació pública) similar al plantejament que recull l’informe de la Fundació Compromiso y Transparencia.\nEls socis, tenen el servei de comunicació al seu abast. Qualsevol activitat que generi la seva activitat artística, pot ser comunicada a través de les xarxes socials (Facebook https://www.facebook.com/aavib/, Twitter https://twitter.com/AAVIB) al bloc de l’AAVIB https://aavib.wordpress.com/ i al butlletí setmanal, que publicam en forma de newsletter cada dijous.\nPer contac-tar amb l’AAVIB, enviar noticies dels socis o qualsevol altre info d’interès general i cultural podeu enviar un missatge a aavibcomunica@gmail.com\nCom a socis, a banda dels drets que figuren en els Estatuts de l’Associació, es pot gaudir del servei d’assessorament jurídic gratuït per tal que, tinguin un primer suport legal sobre les diferents matèries i qüestions que envolten la pràctica artística, i una guia sobre els documents legals que s’hi puguin derivar: contractes, convenis, etc.\nAmb el carnet de soci es pot gaudir d’entrada gratuïta o bé reduccions en el preu per a museus, centres d’art i fires especialitzades a tot l’Estat.\nJunta actual de l’AAVIB\nPresidenta : Laura Marte,\nSecretària General: Alelí Mirelman\nSecretària Organització: Marina Crespí\nTresorer: Lluís Fuster\nPortaveu Taula de treball d’educació: Neus Marroig\nPortaveu Taula de treball de Imatge i Comunicació: MariJo\nPortaveu Taula de treball artivisme: Marina Crespi\nPortaveu Taula de treball Xarxes: Marina Planas\nPortaveu Taula de treball de Bones Pràctiques: Laura Marte\nPortaveu taula de treball relacions exteriors: Elisa Juncosa\nDelegada de Menorca o portaveu taula de treball Menorca?: Aina Pla\nRepresentants de l’AAVIB a la Comissió Municipal d’Arts Plàstiques de Ciutadella\nFerran Cardona i Laura Marte\nRepresentant de l’AAVIB al Patronat de la Fundació Palma Espais d’Art\nRepresentant de l’AAVIB al MACE\nRepresentant de l’AAVIB en la UNION A.C. (Unión de Artistas Contemporáneos de España)\nCOM EM PUC ASSOCIAR?\nPodran afiliar-se a l’Associació:\nTotes les persones físiques que siguin;\n-Majors de 18 anys, que per ser artistes visuals que exerceixin qualsevol de les activitats en que es tradueixin les diverses formes d’expressió artística o que sense ser considerat artista visual, tinguin un interès directe dintre del àmbit de les arts visuals i les reivindicacions col·lectives dels artistes, amb la sola condició d’observar els presents Estatuts. Les persones que reuneixin aquets requisits, tindran veu i vot a la Assemblea General\n– Menors d’edat, que reuneixin les condicions de l’apartat anterior, tindran veu però no tindran dret de vot en les assemblees ni podran elegir ni ser elegits membres de la Comissió Executiva. Si els menors d’edat actuen mitjançant representant, aquest podrà exercir el seu dret de vot a través de la figura del representant.\nAquelles persones jurídiques amb personalitat jurídica pròpia, que tinguin interès directe o actuïn dintre del àmbit anteriorment mencionat o estiguin interessades en les arts visuals i les reivindicacions col·lectives dels artistes, tindran la consideració d’entitats col·laboradores de l’ AAVIB. Aquestes entitats tindran veu però no vot dins la Assemblea General\nSeran reconeguts per part de l’associació aquells col·lectius artístics que operin dins l’àmbit de les arts visuals sense personalitat jurídica pròpia, tenint veu a la Assemblea General, si bé per exercir el dret de vot, hauran de nombrar un representant.\nLes persones físiques que pretenguin desenvolupar qualsevol tipus d’ajuda i cooperació oferint serveis gratuïts per a l’associació, prestaran els seus serveis de conformitat amb la normativa vigent sobre voluntariat i en les condicions prèviament acordades i fixades per la l’Assemblea General, a proposta de la Comissió Executiva. Aquestes persones, hauran de signar un compromís de voluntariat amb l’associació i tindran consideració de socis voluntaris amb veu i vot a la Assemblea General.\nProcediment per associar-se\nSi vols ser soci, entitat col·laboradora, col·lectiu artístic associat o soci voluntari de l’AAVIB pots omplir el formulari de dades personals que trobaràs a l’enllaç https://aavib.wordpress.com/alta/ o enviar una sol·licitud a aavibcomunica@gmail.com\nA continuació hauràs d’enviar-nos una FOTO CARNET en jpg (pel carnet de soci) a aavibcomunica@gmail.com i fer un INGRÉS DE LA QUOTA ANUAL a un d’aquests dos comptes bancaris, indicant el teu nom complet:\nSa Nostra – ES48 0487 2157 77 2000006652\nCaixa Colonya – ES19 2056 0009 75 4102003999\nLa quota anual com a artista individual és de 60€. Si ets menor de 25 anys, pagues la meitat de la quota anual: 30€. Si et dones d’alta a partir del mes d’abril, la quota és proporcional al nombre de mesos que resten fins desembre. Per exemple, si et dones d’alta el juny, pagues 30€ i si ho fas a l’octubre, 15€.\nLa quota anual per a col·lectius artístics associats se calcula en funció del núm. de membres del col·lectiu, per el primer membre se paguen 60€ i 30€ més per cadascú de la resta de membres que té el col·lectiu.\nSi tens qualsevol dubte amb aquest formulari, pots contactar-nos a aavibcomunica@gmail.com i et respondrem a la major brevetat possible.\ndireccio-postal Carrer de la Rosa, 3,3er Casal Ernest Lluch 07003 Palma\ntelefon-fax 665 21 00 39


La botiga en línia de Castelli a Bikeinn\nCastelli és una marca italiana que ofereix una gamma exclusiva de roba d’alta qualitat per a bicicleta i ciclisme. Té una gran varietat tant per a homes com per a dones. La marca Castelli és principalment popular per les seves jaquetes de ciclisme, pantalons curts, samarretes, guants i altres accessoris. Hi ha moltes marques famoses que ofereixen roba ciclista als seus clients, però Castelli continua sent al capdavant de la llista. El motiu que hi ha darrere és la seva extensa i fantàstica gamma de roba i accessoris per a bicicleta que s'adapten a totes les vostres necessitats sense comprometre les últimes tendències de moda.\nAmb l’avanç de la tecnologia, Castelli ha incorporat funcions d’avantguarda en la fabricació de la seva gamma de roba. Alguns dels complements que fan que sigui una gran compra, impermeable al vent, impermeables, mànigues de cremallera, abertures, jerseis desmuntables, etc.\nCalçat home (25)\nRoba dona (276)\nEquipacions oficials (12)\nGorres i gorros (39)\nTubulars i cintes (7)\nRoba home (528)\nEquipacions oficials (75)\nGorres i gorros (40)\nRoba interior (24)\nTubulars i cintes (11)\nVeure-ho tot (528)\nRoba nens (9)\nCremes esportives (4)\nVeure-ho tot( Castelli )\nCastelli Stelvio Giro Italia 2020\nCastelli Pro Light Wind Team Ineos Grenadier 2023\nCastelli Pro Light Wind Team Ineos Grenadier 2022\nCastelli Pro Light Wind Team Ineos Grenadier 2021\nCastelli Thermal Team INEOS Grenadier 2021


Albert Ruf Urbea: Educació contra pandèmia. Veure, mirar, entendre - Social.cat\nEducació contra pandèmia. Veure, mirar, entendre\nPotser en algun moment en el decurs de la pandèmia de la Covid-19 haurem d'agrair el seu adveniment. Al marge d'altres consideracions, hem de reconèixer que ens ha frenat de sobte i ens ha obligat a reflexionar sobre el que havíem fet, el que estàvem fent i el que calia fer a partir d'ara.\nEn la vessant científica, naturalment, s'ha tirat de bases de dades per prendre les decisions i en la humanística s'ha hagut d'establir criteris sobre les solucions més ajustades. La primera es carrega de raons deduint les causes a partir dels efectes i la segona explica comportaments resseguint els orígens d'actuacions pretèrites. Ambdós punts de vista es necessiten i són complementaris per actuar de forma reflexiva i no deixar-se vèncer per la desraó.\nCadascú en el seu àmbit (personal, laboral, social) ja era conscient del que no funcionava o del que havia de millorar però interessos espuris (nogensmenys els econòmics) s'havien prioritzat davant d'objectius més justos, solidaris i equilibrats. Segons el meu criteri, aquest copiós pa per avui ens mena a la intolerable gana per demà. L'avarícia manifestada amb una especulació desenfrenada ens ha conduït a una societat extrema, desequilibrada, falta de lligams que promoguin la cura entre els éssers humans, l'equitat entre les nacions i la sensibilitat cap al món i els seus recursos.\nEl col·lapse ha posat en evidència allò que era essencial i allò que era superflu. No s'ha dubtat que l'alimentació i la salut eren àmbits inqüestionables amb l'objectiu comunament acceptat de mantenir la vida. Tothom cap a casa, a tancar-se i a protegir-se. Però de seguida ha aflorat qui i com havia de garantir aquests serveis bàsics.En un segon moment s'ha plantejat com continuar vivint amb les circumstàncies extraordinàries de confinament decretades pel Govern i vigilades per les forces de l'ordre. L'educació dels infants i joves ha patit també de forma global el sotrac de la inèdita aturada laboral, educativa i econòmica decidida per l'Estat espanyol per contenir la propagació del coronavirus SARS-CoV-2 i intentar evitar així, en lluita desigual, la infecció i la mort.\nL'educació i la seva manifestació social, la cultura, han estat també objecte de confinament. Els mestres, que fins aleshores havien treballat en contacte directe amb els alumnes, les seves famílies i els altres professionals, nodrint-se de les sinergies de la relació humana, han hagut d'aplicar-se a mantenir la connexió a través de telèfons i d'ordinadors. Han estat mètodes prou eficients si els comparem amb sistemes de comunicació no tan llunyans. L'insòlit repte plantejat als educadors ha sigut el de sostenir el procés educatiu amb el condicionament de la impossibilitat de trobades presencials. Per sort, l'administració no ha renunciat a la feina dels professionals educatius i s'ha considerat l'educació com un bastió innegociable per mantenir viva la societat en moments de desesperança.\nA distància, doncs, el mestre ha hagut de resistir el contacte primordial amb l'alumne i amb la família per conèixer les circumstàncies de la vida en confinament. I ha calgut refer el contacte interromput dels alumnes entre si, donat que formaven un col·lectiu de convivència. I els professionals entre ells perquè necessitaven donar-se suport, contrastar criteris i compartir formes de treballar. Calia mantenir la coherència d'una educació col·laborativa en la qual tots els agents hi participen.\nLa prelació d'intervencions ha intentat establir una jerarquia de suports de l'Administració cap als professionals, dels professionals a les famílies i de les famílies als fills. Però sovint s'ha avantposat la coordinació horitzontal entre els diversos estaments i entre particulars per vetllar pels més vulnerables.\nAstorats per la sorpresa, hem vist escenaris que no havíem imaginat. Empesos per la voluntat d'actuar, hem mirat les situacions que s'esdevenien amb especial atenció a aquells que ho passaven malament. Obligats a entendre, hem reflexionat sobre el que era essencial en una vida humana digna.\nVeure, mirar, entendre. Ara estem compromesos en prendre partit, a ser conseqüents amb el que hem viscut, amb el que hem sentit i amb el que hem pensat i a ser coherents si no ens volem condemnar —una vegada més— a que els nostres descendents ens recriminin no haver après la lliçó de la Història.\naNNA cARPENA Terrassa\n1. 4 de setembre de 2020 | 09:53 h\nComprendre i SENTIR !


Escola permanent d’adults – Ajuntament de Burjassot\nL’Escola Permanent d’Adults té una llarga trajectòria a Burjassot. Durant dècades ha format a persones que, en l’edat adulta, han decidit tornar a les aules per a rebre una educació acadèmica que, en el seu moment, no van poder rebre.\nEls cursos en la EPA tenen una durada i una estructura molt similar a la de qualsevol centre educatiu amb un pla d’estudis que inclou les principals assignatures, avaluacions i, fins i tot, activitats extraescolars com a visites culturals per a completar la formació dels alumnes. A més, des de la EPA, l’alumne pot salvar, oficialment, tots els graons educatius fins a disposar dels títols oficials, accedir a cicles i cursos formatius i, en última instància, accedir a la Universitat.\nEls requisits per a accedir a qualsevol dels programes de formació que ofereix l’Escola d’Adults són: estar empadronat/ a a Burjassot, tenir complits els 18 anys, presentar una fotocòpia del DNI juntament amb una fotografia de grandària carnet i, presentar, si és el cas, la fotocòpia de l’expedient acadèmic, si s’ha arribat a cursar 3º d’E.S.O.\nL’oferta educativa que ofereix l’Escola d’Adults inclou Alfabetització, Neolectores, Educació Base, Graduat en Educació Secundària (1º i 2º nivell), Castellà per a immigrants (nivell elemental), Curs de valencià per a les proves de la Junta Qualificadora (nivell Elemental i Mitjà), preparació per a les proves d’accés a la Universitat per a majors de 25, 40 i 45 anys, preparació per a les proves d’accés a Cicles Formatius de Grau Superior, així com repàs de Valencià (nivell Elemental i Mitjà), en els mesos d’octubre i novembre.


Matriu cel·lular: de novembre 2009\nDeixant-me seduïr pels materials he experimentat amb esmalts solubles amb aigua i esmalts no solubles. Els efectes que se’n deriven de les reaccions m’han semblat sorprenents. Així, cada un dels discos ha estat començat de nou, només així es poden trobar possibilitats diferents. No és qüestió de repetir la mateixa fòrmula fins a cansar-se d’ella.\nLes textures són gelatinoses i dolces. Podem observar el transcurs del creixement de les formes. Opto per un camí orgànic, i mentre amb una mà m’aferro a l’atzar, amb l’altre a una mena d’estètica subjectiva i bastant provocativa. Es tracta de mirar els accidents d’una manera estètica i sorprenent. En aquests termes, encara m’interessa la línia divisòria entre allò bonic i allò repugnant, entre el blanc i el negre. Potser per posar a proba l’espectador. A vegades una taca rosa pot semblar alguna part d’unes entranyes. Pot una cosa bonica ésser bisceral? Sempre m’ha fastiguejat aquesta part tan crua de les entranyes: els pulmons, els ronyons, el cor... Els òrgans vitals m’escandalitzaven per la seva crua apariència. És curiós, però, poder observar el transcurs del creixement de les formes.\nAra m’introdueixo molt més en l’obra, doncs el que ara pinto prové directament del meu ésser més profund. Després de conèixer el caos me’n he adonat de que existeix un més enllà on hi ha un ordre natural de les coses. Els músculs es relaxen, si ets prou valent i no tens por de res del que et pugui passar.\nFa un any que vaig treballar una cançó de la Björk que es diu Pluto i que diu “Perdona’m però haig d’explotar, explotar fora del meu cos...” Fa un any que vaig veure aquesta explosió, aquest manyoc de idees caòtiques, de lluny, i vaig intentar evitar-la amb totes les meves forces. No volia que emergís, però si alguna cosa he après és que si no resolts bé un problema se’t torna a plantejar més endavant, i més endavant, i més... i et persegueix. Però quan he estat prou forta per enfrontar-m’hi m’ha somrigut. Així em sento, com si de cop i volta hagués traspassat una porta que em veia incapaç d’obrir. Aquest és el més enllà del caos.\nFa un any que vaig treballar una cançó de la Björk que es diu Pluto i que diu “Perdona’m però haig d’explotar, explotar fora del meu cos...”\nFa un any que vaig veure aquesta explosió, aquest manyoc de idees caòtiques, de lluny, i vaig intentar evitar-la amb totes les meves forces. No volia que emergís, però si alguna cosa he après és que si no resolts bé un problema se’t torna a plantejar més endavant, i més endavant, i més... i et persegueix. Però quan he estat prou forta per enfrontar-m’hi m’ha somrigut. Així em sento, com si de cop i volta hagués traspassat una porta que em veia incapaç d’obrir. Aquest és el més enllà del caos.\nI què hi passa amb els residus del que abans era el caos? Crec que, molt enllà del que et puguis imaginar, afloren nous sentiments, sorprenents fins i tot per a un mateix. Els conceptes s’aclareixen i s’ordenen tot deixant un paisatge mental net, encara que els dubtes sempre hi són (i hi seran).\nPaisatge Microorgànic d’ordre natural\nEsmalt, purpurina i vernís sobre fusta.\n2005, 89 x 116 cm.\nEn la recerca d’un llenguatge propi hi intervenen molts aspectes, provinents de molts diversos àmbits. L’estat en què em trobo (alegre, agressiva, trista, tensa,...) és determinant a la hora de pintar un quadre, però no és, ni molt menys, definitiu. Les reminiscències dels meus quadres podrien trobar-se moltes vegades en la música, sobretot en el Jazz, per la seva melodia plena de contrastos i la seva harmonia, però també em cal creativitat i sensualitat com la que m’inspiren cantants com Björk, Billie Holiday o Ella Fitzgérald. El que m’agrada també del jazz és que té un caràcter anti-acadèmic, o almenys no-acadèmic; ja que cada cantant aplica la seva pròpia tècnica instrumental a l’aprenentantge evident d’acadèmia que requereix aquest tipus de música. La sonoritat d’un cantant pot anar d’àspre a molt brut, de brillant a cristal·lí, pot ser molt juganer i també molt solemne...\nPer altre banda, les reminiscències al món infantil són ben presents tan en la manera de treballar com en les imatges creades, en mateix grau oníriques i maternals. Joc de desitjos innats. Organicitat pura. Vitalitat frapant. Formes crues i formes moribundes. Melodies denses, melodies elegants...\nAcrílic i esmalt sobre tela\nExplicació, en quatre fases, del creixement orgànic i inevitable: L’ordre natural de les coses és l’ideal d’harmonia\nAmb aquest treball puc veure en imatges fragments molt nítids de les idees caòtiques del subconscient. Fragments que poseeixen una senzillesa enriquidora que aquieta l’esperit i l’escolta sense més contemplacions. Escolta l’ego sense màscares, sense rols ni perjudicis. Escolta l’ànima de la persona, simplement. Flueixen els signes i les causalitats (no casualitats). Tot té un per què existir i un per què passar. Tot adquireix un sentit nou.\n“Intentant negar que tot canvia constantment, perdem el sentit del caràcter sagrat de la vida. Tendim a oblidar-nos de que formem part de l’ordre natural de les coses.”\nTreball intimista de paisatges gelatinosos, fàcils però amb un regust cru, s’hi pot observar com en una mateixa forma, hi ha representat tan la primera fase de vida com la mort i els residus (sempre vist des d’una visió cíclica i natural).\nEsmalt, grafit i purpurina sobre fusta\n2005, 44 x 67 cm.\nUna nit cel·lular\n1’20 x 1’20 m.\nPublicat per BertaNoguer a 8:20 Cap comentari:\nPublicat per BertaNoguer a 3:56 1 comentari:


Gener: Tres Tombs, 1961\n«“Els Tres Tombs” del día de San Antonio Abad van perdiendo participantes. Será debido a que los tractores están eliminando a los irracionales.» D’aquesta manera col·loquial D. Bartolo comentava, en laseva secció de La Tosca titulada «Pim-pam-pum», el que a principis dels anys seixanta ja s’havia convertit en una realitat: la davallada dels participants en la festa dels Tres Tombs, que pocs anys després desapareixeria durant unes dècades del calendari festiu moianès. La raó no era solament la substitució dels animals per les màquines en els treballs agrícoles, sinó també els canvis de costums en la societat, exemplificats en la paulatina introducció de la televisió en les cases i dels cotxes en el lleure dels dies festius, canvi que s’havia iniciat tímidament durant els anys cinquanta i que culminaria entrada la dècada dels setanta. Els administradors dels Tres Tombs d’aquell any foren Florenci Crusat —en la imatge, acompanyat per Valentí Molas—, Salvador Cuberta i Josep Rafart. En la fotografia, amb la canalla a l’espera que l’administrador els llanci caramels, hi destaca la roda de carro de cal Carreteret i, sobretot, la paret del jardí elevat de Can Rocafort, que encara tardaria uns anys a ser rebaixat i convertit en plaça pública. [JCA]\nFebrer: El carrer del Vall. Dècada de 1910\nLes primeres cases del carrer del Vall van començar a edificar-se durant el primer terç del segle XVIII. Fins a les primeries del segle XIX era conegut també com a carrer de Vic. Es tractava majoritàriament de cases de petits pagesos o menestrals. Com encara es pot veure en les edificacions més antigues, es tractava de cases estretes, de les anomenades «de cos», construïdes entre mitgeres. L’amplada no solia sobrepassar els cinc o sis metres i era la llargada que solia tenir una biga, obtinguda del tronc d’un arbre, generalment un roure o un pi. Eren cases de tres o quatre alçades, on als baixos hi havia la cort de la mula i una mica de bestiar, el pis o pisos superiors eren l’habitatge i a dalt de tot encara hi havia una golfa, generalment amb grans obertures on s’emmagatzemava la palla o la collita. Totes les cases del carrer varen tenir, fins fa ben poc, sobrenoms característics, com ara ca l’Elisa Gavatxa (perquè hi vivia una dona d’origen francès), cal Rasa, cal Ton del Molí Nou, ca l’Hospitaler (un dels seus habitants havia estat encarregat de l’Hospital), cal Cadiretes (era l’encarregat de cobrar les cadires de l’església), cal Cases (eren originaris del mas de les Cases de Ferrerons), cal Ponet o cal Cabanya (originaris del mas de la Cabanya). [RTF]\nMarç: Armats de Moià, 1957\nL’any 2015 els Armats de Moià arriben als 200 anys. Van ser creats l’any 1815 per a acompanyar les processons de la Soledat i del Dijous Sant i fer guàrdia davant el Santíssim Sagrament. Els primers vestits foren renovats l’any 1860 i, després, en 1916, quan el sastre Josep Vilanova confeccionà els actuals. Inicialment el seu nombre era de catorze (el banderer, un tambor i dotze llancers) fins que en els anys vint van ser ampliats a disset (amb un segon tambor i dos llancers més). La fotografia data de 1957. Aquell any, després de la reforma litúrgica de 1956, la processó del Dijous Sant va passar al Divendres i s’eliminaren els «fasos» (l’«anar a matar jueus», que es feia dins de l’església), substituïts per les evolucions realitzades fora de l’església (els dos primers anys, el Divendres al matí; després, el Dijous al vespre). Els Armats de 1957 eren abanderats per Artur Solà, amb Francesc José i Joan Surroca de tamborers; entre els llancers hem identificat Joan Arisa i el mosso de Montví, Jaume (segon i tercer de l’esquerra), Jaume Pladevall (sisè), Ramon Canadell i Jaume Quintana (al costat del banderer) i Ramon Alboquers i Ramon Baster (segon i primer per la dreta). A la porta de Can Casanova, Joan Estevanell, administrador de la Minerva i curador durant anys dels Armats. [JCA]\nAbril: Grup de noies al camp de futbol. Pels volts de 1956\nColla de noies, treballadores de diferents fàbriques tèxtils de Moià (Cal Comadran, el Vapor i la Central), amb alguns dels seu germans o germanes. És un dia de festa, s’han arreglat, segurament la festa del patró dels teixidors, sant Antoni Maria Claret, que se celebrava el 24 d’octubre. Les noies es troben d’espectadores al camp de futbol, estrenat en aquesta ubicació l’any 1947. Una de les activitats que es feien quan se celebrava el patró era un partit de futbol entre els treballadors de les diferents fàbriques, en què les noies quedaven relegades a assistir-hi de públic. Aquell any devia escaure’s en un dia feiner: tot i que els treballadors ho celebraven, les escoles feien activitatnormal i els estudiants encara portaven la bata de l’escola. Entre les components del grup, que tenien edats compreses entre catorze i disset anys: Pepeta Tarté, Lluïsa Pasqual, Isabel Soler, N. Forcada, N. Galobart, les germanes bessones Marina i Pilar N., les germanes Vinyes, Violeta Montes, Mercè Gai. En el primer pla, Núria Crusat acompanyava la seva germana Dolors, que no apareix a la fotografia. Les activitats d’oci per a celebrar la festa no eren gaires, es podien completar amb algun aplec i amb les activitats religioses anuals; per exemple, assistien a la processó com a col·lectiu professional amb misteri propi. [RPC]\nMaig: Gimcana de motos, 1968\nUna gimcana és una cursa d’obstacles en un recorregut relativament curt i en un espai acotat sobre un moto, bicicleta o a peu. Aquest activitat, entre l’esport i la festa, premiava l’habilitat dels participants a superar un seguit de proves tot conduint el vehicle. Les gimcanes van fer furor a Catalunya en les dècades dels anys cinquanta i seixanta i Moià també s’apunta a la febre. La imatge que tenim ens situa a l’avinguda de la Vila, aleshores Avenida del Caudillo, davant el Teatre Viñas, on una munió de gent, bàsicament joves, presencien les evolucions dels motoristes que intenten superar les proves. La celebració de la gimcana, molt probablement, està emmarcada entre les activitats programades dins la 15ª Fira-Mercat de Moià, celebrada durant la segona Pasqua o Pasqua de Pentecostès. Darrere del públic, i enmig de la polseguera, s’hi entreveuen els àrbitres de la prova i, supervisant la «seguretat pública», s’intueix la presència d’un número de la guàrdia civil, muntat a cavall. Un altre detall que crida l’atenció és l’ús dels arbres de l’avinguda per a enganxar-hi cartells, costum feliçment oblidat en els nostres dies. [EPS]\nJuny: Nens de l’Escola Pia, 1960\nA les escales de l’església dels Escolapis i acompanyats per l’hermano Solà, fotografia dels nens que corresponen a dos cursos. Dels quaranta-vuit presents se n’han pogut identificar quaranta-quatre, gràcies a diferents col·laboradors. Són, de dalt a baix i d’esquerra a dreta: drets, Albert Sala, N. Sotoca (del forn de la Plaça), N. Bermúdez, Xavier Clop, Jordi Soler, Joan Soler, Miquel Oller, Jesús Belastegui, Lluís Iglésias, José Ramón Martín. A la tercera fila, asseguts: Pere Recasens, Leandre Ubasart, Jaume Codina (de la Torreta), Josep Maria Ferrer (de Magadins Nou), N.N., Pere Ferrer (de Magadins), Carles Riera, N.N., N.N., Ferran Valldeoriola (de Serramitja), Josep Valldeoriola (de cal Gralla). Felipe N. (fill del sereno). Segona fila: Eusebi Graners, Sebastià Vilajuana, Ferran Valldeoriola (de cal Gralla), Josep Tantinyà, Ramon Bach, Paco Sánchez, Juan Portillo, Jaume Gallaguet, Josep Clarà, Miquel Gaja, Josep Molet, Quico Codina, N.N. Primera fila: Vicente Fernández, Ramon Forcada, Manuel Barea, Josep Gaja, Pere Soler, Juan Sánchez, Domènec Gómez, Sebastià Renom, Josep Iglésias, Josep Maria Ponsa, José Carratalá i Ricardo Ruiz. Força germans, doncs, entre els alumnes i, pels cognoms, es notava ja en aquells anys la incorporació a les classes dels fills de la immigració. [JFS]\nJuliol: El Raval de Dalt des de la costa de la Creu. Pels volts de 1948\nLa imatge permet distingir, en primer terme, les feixes i els horts de sobre l’actual carrer de Sant Sebastià, amb varietat d’hortalisses i unes feixes plenament aprofitades per al conreu. Es distingeix, a la part esquerra, l’observatori meteorològic els Escolapis.Laa perspectiva de la imatge està enquadrada amb la cantonada de l’església del carrer de Sant Josep. Laa presència d’un arbre a l’actual plaça de Francesc Sagrera fa pensar que encara no s’han iniciat les obres de remodelació del carrer i de l’entrada al parc, que es van fer l’any 1950. Podem veure, cap al sud, el camp de futbol ja ubicat als terrenys del Saiol, cosa que permet posar un límit inferior a la datació de la imatge: el 1947. Situant nos en el mateix punt des d’on s’obtingué la fotografia, ens adonem que, en primer terme, les feixes es van abandonar ja fa anys i que molts horts han estat substituïts per gespa. El creixement dels pins a la costa de la Creu impedeix veure l’hort dels Escolapis. La volumetria i l’estructura de les cases del carrer de Sant Sebastià, en canvi, s’han mantingut pràcticament intactes en els anys transcorreguts. És al tram del carrer de Sant Josep i al carrer de la Coma on veiem més canvis, amb nous habitatges que han substituït fàbriques com la Central o Cal Patau. [JFS]\nAgost: Cercavila de gegants, 1952\nTot pujant el carrer de les Joies, els gegants de Moià, Ferran i Isabel, estrenats l’any 1944, encapçalen la cercavila de festa major acompanyats pels caps-grossos i el Pollo vestit de gala, tal com mana la tradició, i amb el conill de pell de pèl blanc al braç, i al so del flabiol que va tocant, tot cobert amb una barretina, el flabiolaire Elies Sanyé. Probablement fou una de les cercaviles del dia de la Festa de l’Arbre Fruiter d’aquell any, ja que els dos nois que hi ha en primer terme porten xapos per a cavar i sembla que discuteixen quin és el millor. Al seu darrere, els capsgrossos «el Pallaso Savi» i «el Manyo» amb les guardioles a mà, i, més endarrere «el Popeye». En el carrer de les Joies podem veure el rètol dels Teléfonos a l’emplaçament on hi havia la centraleta que va donar servei a la població de Moià durant anys; al seu davant, la botiga de Cal Soldevila i, més avall, la façana senyorial de Can Carner —actual seu de l’hotel d’entitats de Moià i del Consorci del Moianès— quan encara hi vivien les Germanes Josefines. Al capdavall del carrer es poden veure l’estanc i el local on en la dècada següent s’obriria la botiga de robes de Cal Gavi. [EPS]\nSetembre: Joc de trencar l’olla a l’era del Tabola. Pels volts de 1957\nTrencar l’olla és un dels jocs de cucanya més coneguts i internacionals. El seu origen és força desconegut, però es creu que ve de la Xina, on l’utilitzaven en les celebracions de l’any nou; així és com ho explicà el famós viatger venecià Marco Polo, que la va portar a Europa, on ha viscut les seves adaptacions. La família Lerín celebrava Sant Miquel, el 29 de setembre, fent una festa infantil, on s’aplegaven els de la família i altres nens del poble i de la colònia d’estiuejants. Entre els que apareixen a la fotografia s’hi troben Miquel Lerín Vilardell, Antoni Buxadé i Quico Martí; a vegades hi havien assistit l’Albert Martí Armengol i l’Elvira Permanyer. També hi són retratats Miquel Lerín pare i Maria i Teresa Vilardell. La festa consistia en jocs per a petits i grans i que quasi sempre es feien a l’era del Tabola, que en aquell moment encara pertanyia a la família (posteriorment es vendria i, a finals de la dècada dels setanta, s’urbanitzaria: fins aleshores la casa va estar en peu), i es berenava. Aquest berenar, segurament era preparat pel servei de la família: en la imatge hi veiem la minyona uniformada, que tant podia formar part del servei de Barcelona, que venia a passar el període estival per assistir-los, com ser contractada a Moià mateix per a aquells mesos en concret. [RPC]\nOctubre: Sopar de Quintus de la lleva del 48, 1969\nEn aquella època —com que les generacions actuals no ho han viscut, cal fer-ne esment—, durant l’any en què els joves complíem vint-i-un anys, a partir de gener érem quintats. L’ajuntament ens posava en antecedents que ja ens tocava donar el servei a la pàtria i, si no ho recordo malament, rebíem una notificació i sabíem el grup i la data de quan i on havíem d’incorporar- nos l’any següent. Amb aquest motiu, tot el jovent del poble solia organitzar alguna activitat per tal de recaptar diners per a fer un comiat col·lectiu, digne de la lleva d’aquell any. Concretant, en el nostre grup vam poder aconseguir muntar un ball a principis d’estiu, amenitzat per una gran i famosa cantant catalana del moment, «Betina», acompanyada d’un gran conjunt de moda. Cal esmentar que, per tal d’obtenir una bona entrada, vam haver d’esmerçar molts esforços a nivell de publicitat per tota la comarca. Això, juntament amb el nom de la cantant, va ser un reclam suficient per a obtenir un gran èxit de convocatòria, que ens va permetre de cobrir totalment les despeses i a continuació organitzar un esplèndid sopar de comiat. La foto reflecteix el grau d’alegria després d’aquest sopar, que va tenir lloc el primer dissabte d’octubre de 1969, en el llavors reconegut restaurant «Remei». [CIC]\nNovembre: Grup de treballadors de «Cal Roberto». Pels volts de 1900\nLa fàbrica tèxtil anomenada Cal Roberto es trobava situada en el gran edifici de la plaça del Colom que fins que fou enderrocat fa una trentena d’anys era conegut com «el Condal». Aquesta fàbrica fou bastida en la dècada de 1860 pels industrials Benet Ponsa i Josep Coma, que eren cunyats, sobre el solar que antigament havia hostatjat la casa i el tint de l’antic Gremi de Paraires i que havia estat destruïda en l’incendi de la vila l’any 1839. Robert Ponsa i Coma era l’únic fill de Benet Ponsa i va heretar la fàbrica en morir el seu pare. Pel que en sabem, era el que podríem anomenar un «hereu escampa» i ben aviat va començar a arrendar la fàbrica a industrials forans que en moments de molta feina llogaven fàbrica i treballadors per atendre les comandes que tenien. A principis del segle XX, completament arruïnat, va vendre l’edifici a Francesc Viñas, però va continuar vivint-hi fins que, en no pagar el lloguer, va haver de ser desnonat i va acabar amb tots els mobles al mig de la plaça del Colom. Viñas tenia el projecte de convertir la vella fàbrica en un gran hotel, però no hi va reeixir, únicament s’hi va construir el cafè del Condal i durant uns anys va ser la seu de la Lliga de Defensa de l’Arbre Fruiter. [RTF]\nDesembre: Antic garatge de Cal Peret carreter, 1952?\nCap a l’any 1870 es va instal·lar a Moià, procedent de Calders, Pere Gros i Sisó, el primer d’una nissaga de carreters. En la dècada de 1880 ja consta que treballava a la carretera de Manresa, via oberta des de mitjan segle a la vora de la qual s’havien construït l’hostal de Cal Daies (1866, ampliat amb una cotxera en 1889), cal Siller (1881) i cal Pinyoc (1886). No sabem la data de construcció de Cal Peret Carreter, però sí que ja existia en 1882 i que la casa fou ampliada en 1894. El negoci el continuà Pere Gros i Codina i a aquest el succeí Pere Gros i Ferrer, Francesc Gros i Vilageliu i, actualment, Francesc Gros i Fonts. Amb la lògica evolució dels temps moderns, Pere Gros i Ferrer va començar a fer de mecànic de motos, tractors i cotxes. Això succeïa cap a l’any 1932 i, després d’un temps en què els cotxes s’arreglaven en un taller que va posar al carrer del Remei, va condicionar els baixos de casa seva com a garatge; així, en la foto es pot llegir en el rètol «Garage» i el nom de «Cal Peret Carreter». El negoci, però, prenia més volada i, com també s’aprecia en la foto, ja s’estava construint un nou garatge, molt més modern i ampli, a l’altra banda de la carretera, que el mes d’agost del 1953 ja es trobava en funcionament. [JCA]


alcaldes.eu | Predicant en el desert\nSimón Bolívar, impulsor de les sublevacions contra Espanya de les colònies americanes, després d’anys de lluites i de veure com no era possible la creació del que anomenava la Gran Colòmbia, per les disputes internes entre els l’havien ajudat al principi, i volien per ells sols els fruits de la lluita viscuda, va dir una frase colpidora, deia que la seva lluita era com haver llaurat en el mar.\nJa sabem de les dificultats econòmiques dels ajuntaments en el seu conjunt. Els mitjans de comunicació ens ho recorden amb una forma persistent en aquests temps de penúria econòmica.\nJa sabem que les administracions superiors dels ajuntaments han tingut de forma històrica la temptació de delegar de forma obligada al ajuntaments més i més serveis, sense dotar aquesta delegació de la corresponent dotació econòmica, ignorant l’obligació que els hi imposa la Llei d’Hisendes Locals.\nJa sabem que vivim en un context, en el qual la societat civil creu que l’administració és el parent ric del poble i se li pot demanar més i mes sense mesura.\nJa sabem que, qui governa un poble ho fa amb el vist-i-plau dels que li han donat el vot i no els pot defraudar.\nJa sabem, que cada administració té les limitacions pressupostàries que la normativa li marca, i per aquelles que es pot imposar a si mateixa.\nJa sabem que cada pressupost és una declaració d’intencions; la mateixa composició de la paraula “pre-supost”, ens ho indica.\nJa sabem que aquesta declaració d’intencions no sempre es materialitza.\nJa sabem que les despeses de cada projecte que es vol portar a terme en benefici de la població, pot quedar curt en les seves previsions econòmiques.\nJa sabem que, alguns dels projectes que es porten a terme, no esgoten la despesa en la materialització de l’execució de les obres de què es tracta, sinó que generen una despesa de futur de forma permanent.\nJa sabem també, que els ingressos d’un ajuntament, vénen de dues formes distintes, unes de fixes i unes de variables.\nSabem també, - almenys a nivell teòric -, que amb els ingressos fixes s’ha de poder fer front als serveis municipals obligatoris i que, per tant, els ingressos variables poden servir per satisfer altres atencions o serveis a la població.\nHem de saber per tant que, en base a aquests ingressos variables no es poden bastir projectes amb despesa fixa de futur, per la simple raó de la seva mateixa naturalesa d’inseguretat en la seva recaptació.\nHauríem de saber que si, per satisfer demandes de la població, es fa ús del poder d’endeutament, per molt que sigui legalment correcte, el que estem fent és aportacions voluntàries de diners públics a possibles especuladors financers, i restant diners que, de no haver tingut tanta pressa es podrien haver dedicat a més serveis a la ciutat.\nCol·laborador de SMS advocats


Posts Tagged 'Falcons de Vilanova'\nFigura de Plom dels Falcons de Vilanova\nPublished Juliol 23, 2009\tAltres 2 Comments\nCoincidint amb la presentació dels actes de la Festa Major de Vilanova, els Pabordes, van presentar aquest dimarts 21 de juliol, la figureta de plom d’enguany dedicada als Falcons de Vilanova i la Geltrú.\nLa figura és un ventall, construcció molt habitual a les cercaviles de la Festa Major. Vilanova és la primera colla de Falcons que posseix figura de plom pròpia i es podrà adquirir a la parada de la Festa Major situada a la plaça de la Vila durant tota la Festa Major de Vilanova.\nTota la programació de la Festa Major es pot consultar a la web www.festamajorvilanova.cat\nPublished Mai 20, 2009\tAltres , Falcons de Vilanova Leave a Comment\nCapdil 7x8 a Algemesí\nEls Falcons de Vilanova i la Geltrú van actuar el dissabte 9 de maig a Algemesí, en motiu de la 10ena trobada de Muixerangues d’aquesta població del País Valencià.\nA la trobada hi van participar les dues colles locals, la Muixeranga d’Algemesí i la Nova Muixeranga d’Algemesí i dues colles convidades, els Castellers de Vilafranca i els Falcons de Vilanova i la Geltrú.\nLa jornada es va iniciar amb l’actuació en solitari dels Falcons de Vilanova, dalt de l’entaulat de la plaça major on hi van realitzar els Ventalls, la Pira de 9, el Capdil 7×8, la Tripira amb pilar, la Serra de 5 puntes i dos Cristos.\nTot seguit, les dues Muixerangues i els Castellers van realitzar una actuació en format de tres rondes. Els Castellers de Vilafranca, van completar el 5 de 7 amb l’agulla, el 4 de 8, la Torre de 7 i el 4 de 7 amb l’agulla. La colla vella de la Muixeranga d’Algemesí van realitzar l’Alta, la Tomasina i la Morera i la colla Nova la Desplegada de cinc altures, la Sènia doble i la Torre de 5 altures.\nLa jornada va finalitzar amb totes les colles amb pilars simultanis i amb un sopar de germanor a la Casa de les Festes. La propera actuació dels Falcons de Vilanova serà el proper 31 de maig a Barcelona.


GAZA, ENFONSADA I SENSE ESPERANÇA | BLOC D'EN FRANCESC PUIGCARBÓ\nFrancesc Puigcarbó 20.7.17 2 comentaris\nDos milions de persones viuen a l'infern que el bloqueig està causant a la franja de Gaza. Sobreviuen amb menys de tres euros al dia de mitjana, sense electricitat i sense serveis bàsics. Aquesta situació es dóna des de fa una dècada, des que al juny de 2007 Hamàs es va fer amb el control de la franja de Gaza, un any després de guanyar clarament les eleccions legislatives a Cisjordània i Gaza.\nDes de fa una dècada Israel ha imposat un bloqueig que només permet l'entrada molt limitada d'alguns béns. Com va dir un general israelià: La població de Gaza no es morirà però la posarem a dieta. I és efectivament una dieta molt rigorosa que a qui menys mal fa és Hamàs i a qui més mal fa és a les famílies empobrides, als seus fills i als seus ancians.\nEn realitat sí que hi ha morts. El bloqueig causa morts diàriament. No solament s'ha imposat a la Franja una dieta, com deia el general, sinó que civils de tota condició, inclosos nens, moren diàriament als hospitals i a les seves cases.\nAquesta situació dramàtica no preocupa Israel, que disposa de patent de cors, ni tampoc a les grans democràcies europees que guarden silenci davant aquest tipus d'atrocitats, i menys al Govern espanyol, clar, Gaza no és Veneçuela.\nDes que Hamas es va fer amb el control de la situació, la Franja ha estat el teatre de tres guerres amb Israel que han destrossat milers d'habitatges així com bona part de les poques empreses que hi havia a l'enclavament. El resultat és que l'índex de desocupació és el més elevat del planeta.\nUna part considerable de la població són refugiats que el 1948 van ser expulsats de les seves llars quan es va establir l'Estat jueu. Aquesta gent, sumida en la pobresa amb freqüència, experimenta en la seva carn i en la carn dels seus fills el bloqueig permanent d'Israel. És gent que no pot confiar en ningú perquè ningú els traurà de l'horror, ni els Estats Units ni els europeus. Per a aquesta gent no hi ha cap esperança.\nTot Barcelona 20 de juliol, 2017\nLa sobrina de Mayte, que es filóloga árabe, va cada año y medio allí...y explica cosas inenarrables.\nFrancesc Puigcarbó 20 de juliol, 2017\nÉs una vergonya, els ciutadans de Gaza estàn el bell mig de dues intransigències, la d'Israel i la de Hamas.


On menjar a Crespià\nT'hem preparat una guia amb tots els restaurants de Crespià i te'ls hem ordenat per categories. Tu tries què et ve de gust i nosaltres en encarreguem de trobar-ho. Perquè no perdis temps si hi ha gana!\nSi et ve de gust una bona paella o si avui fa vespre de pizza a Crespià, a sota trobaràs els millors restaurants a prop teu. Tria el tipus de cuina i marca les teves preferències: troba les opcions veganes o quin és el lloc ideal per dinar en família a Crespià.\nActualitzem aquesta guia cada vegada que podem passar per Crespià i anar a un restaurant nou, així que explora els llistats dels nostres restaurants preferits i passa't per l'apartat Singulars si tens ganes de noves experiències gastronòmiques a Crespià.\nEls millors Restaurants a Crespià\nDescobreix més de Crespià\nOn dormir a Crespià\nQuè fer a Crespià\nAgenda cultural a Crespià\nExplora localitats properes a Crespià


La decisió es prendrà aquest mes de juliol i hi ha diferències d'opinió dins l'Executiu\nper Gerard Recasens 05/07/2021 12:45h\nEl govern espanyol afronta les últimes setmanes abans de les tradicionals vacances d'agost amb una important carpeta oberta en matèria laboral. Fa mesos que l'Executiu té sobre la taula la possible d'apujar el salari mínim interprofessional (SMI) de cara a 2021, una qüestió que forma part del pacte PSOE-Unides Podem. El 2019, el govern ja va pujar l'SMI fins als 900 euros i, a principis de 2020, fins als 950.\nLa pujada del salari mínim interprofessional el 2021: pressió de Podem, fre del PSOE\nPerò aquests augments són insuficients, i una part del govern, especialment representada per Unides Podem, pressiona per anar més enllà. L'acord passa per establir l'SMI en el 60% del salari mig abans que acabi la legislatura i, encara que els del partit morat exigeixen avenços, el PSOE és més reticent. L'última veu que ha fet pressió al respecte ha estat la de Yolanda Díaz, vicepresidenta tercera del govern i ministra de Treball i Economia Social.\nEn una entrevista aquest diumenge a 'El País', Díaz insisteix en l'objectiu d'apujar l'SMI, però admet diferències amb el PSOE. «Estem parlant d'un milió i mig de treballadors que no estan subjectes a la xarxa de protecció dels convenis col·lectius», recorda Díaz. «Són els més vulnerables i no puc entendre que els deixem fora amb un IPC del 2,7%, apujant el preu de l'electricitat, la gasolina, pràcticament tot. La meva convicció és clara», ha tancat.\nDavant la clara pressió d'Unides Podem, l'ala més socioliberal de l'Executiu és partidària de congelar l'SMI aquest any. La vicepresidenta segona i ministra d'Economia, Nadia Calviño, i el titular de Seguretat Social, José Luis Escrivá, són les dues grans veus d'aquest flanc del govern.\nLa decisió és a la taula de Pedro Sánchez\nPerò qui haurà de prendre una decisió definitiva al respecte i decantar-se per una o altra opció és el president del govern. Sánchez és qui tindrà l'última paraula, i dijous passat, 1 de juliol, es va referir a això en una entrevista a 'La Sexta'. «Vegem com es comporta l'ocupació en els propers mesos», va dir.\nLa qüestió és que, l'endemà, el govern va donar una gran notícia sobre l'ocupació al nostre país. Es van publicar les millors dades històriques d'un mes de juny, amb 167.000 aturats menys i 233.000 llocs de treball més. Les paraules de Sánchez, unides a la millora de les dades de l'atur, deixen entreveure una possible pujada de l'SMI per a aquest 2021.\nAra bé: aquesta pujada podria ser de caràcter molt moderat, sense assemblar-se gens a les de 2019 i 2020. Una característica que no sorprèn si recordem anteriors posicionaments públics de Pedro Sánchez. En una roda de premsa que va oferir fa dues setmanes juntament amb la presidenta de la Comissió Europea, Ursula Von der Leyen, ja va advertir que la prioritat del govern és la «recuperació».\nEn altres paraules: el president de l'Executiu va deixar clar que la prioritat, per a ell, no era dictar una pujada de l'SMI, sinó afavorir la creació d'ocupació. Sánchez no vol que un augment del salari mínim suposi un fre a la creació de llocs de treball ara que Espanya ha de sortir de la crisi. I s'agafa a un informe recent del Banc d'Espanya, en què s'assegura que la pujada de l'SMI el 2019 va restar almenys 100.000 llocs de treball.\nDavant totes aquestes circumstàncies, durant aquest mes de juliol Sánchez i el govern hauran de decidir quin paper juguen sobre el salari mínim. Els canvis que s'aprovin tindran repercussió directa en les butxaques dels espanyols, però també en els equilibris interns del govern.\nÚltima hora Última hora Actualitat Última hora Atur Última hora Economia Última hora Treball Última hora Podemos Última hora Govern Espanyol Última hora Pedro Sánchez Última hora PSOE Última hora Ocupació


Adéu a la llibreria infantil L’Orella Verda - Canal Terrassa\nEnric VenturaData: 28/07/21\nL’Orella Verda abaixarà la persiana. La llibreria especialitzada en públic infantil ho ha anunciat aquest dilluns a les xarxes socials, després de tres anys en funcionament al carrer de la Rutlla. El principal motiu és la manca de rendibilitat econòmica del negoci: el poc marge de benefici dels llibres i la competència de plataformes digitals i grans llibreries han resultat un obstacle impossible de salvar, en un context on la pandèmia tampoc ha acabat d’ajudar.\nEl tancament definitiu de L’Orella Verda, però, es produirà a finals del mes de setembre, ja que han de complir un termini de dos mesos amb la propietat del local. Fins llavors, amb l’objectiu d’acabar amb les existències, la botiga oferirà descomptes del 10% i el 20% segons el producte. Tot i això, després de tancar la llibreria, L’Orella Verda continuarà com a projecte, tant de venda a particulars com de foment de la lectura als centres educatius.\nDes de l’anunci del tancament, els clients de L’Orella Verda han fet arribar tota mena de missatges de suport als propietaris de la llibreria, en Toni Massagué i la Maria Reyna Reyes. El vídeo on comunicaven la decisió d’abaixar la persiana acumula més de 1.500 visualitzacions a Instagram.\nTags: L'orella verdallibreriatancamentToni Massagué


Dotze parades, 250 milions de pressupost i operatiu cap al 2029: els detalls del tramvia entre Gandia i Dénia - À Punt\nDotze parades, 250 milions de pressupost i operatiu cap al 2029: els detalls del tramvia entre Gandia i Dénia\nEl traçat no és definitiu, però cobrirà Ondara, el Verger, Oliva, l'Alqueria de la Comtessa, Palmera i Bellreguard\nEn línia discontínua, el tram que cobrirà el tramvia projectat per la Generalitat / À Punt NTC\n31 de maig 2022 - 14:51\nEl tramvia que unirà les ciutats de Gandia i Dénia tindrà una dotzena de parades, una inversió de fins a 250 milions d'euros i un termini aproximat d'entre sis i set anys per a la redacció, licitació i execució del projecte. Són les principals línies de l'estudi preliminar que ha presentat la Conselleria de Política Territorial, Obres Públiques i Mobilitat a huit ajuntaments i representants de la societat civil de la Safor i la Marina Alta. Un nou pas avant per a connectar ferroviàriament les dues capitals de comarca després de dècades esperant el tren de la costa promés pel govern espanyol.\nLa consellera, Rebeca Torró, ha destacat durant la presentació del projecte que es tracta d'una "solució realista, sostenible i amb una voluntat important de vertebració del territori". L'estudi, elaborat per Ferrocarrils de la Generalitat (FGV), preveu un horitzó de quatre anys per a fer els treballs administratius previs a l'inici de les obres, que s'allargarien durant dos o tres exercicis. Si els càlculs es compleixen, la línia podria estar operativa al voltant de 2029, com a mínim. El traçat que es contempla preveu entre deu i dotze estacions, però encara està per definir.\nParades del nou tramvia / À Punt NTC\nEixint de Dénia passaria per l'hospital, donant servei a la Xara, fins a Ondara, i discorreria cap al nord, al Verger. A Oliva es considera la possibilitat que tinga més d'una parada i passaria també per l'Alqueria de la Comtessa, Palmera i Bellreguard. En arribar a la destinació final, Gandia, podria tindre dues estacions, una d'elles també a l'hospital. En alguns punts el tramvia aprofitarà l'antiga via del tren. En altres, allà on ara és una via verda o l'han ocupada els carrers, s'estudiaran alternatives.\nGeneralitat i municipis implicats crearan ara una comissió que fixe el traçat i les parades definitives en futures reunions. Per això l'estimació de costos i els terminis d'execució es consideren provisionals. "No descartem absolutament res, tot està en estudi ara mateix", ha apuntat Torró.\nAlcaldes i alcaldesses s'han mostrat satisfets i diuen que estudiaran les opcions damunt la taula. L'alcalde d'Ondara, José Ramiro, veu amb bons ulls la proposta d'Obres Públiques i la considera "molt viable". El de Gandia, José Manuel Prieto, ha subratllat que "és la primera proposta seriosa de connexió" entre la Safor i la Marina Alta, "dues comarques que històricament han tingut tant a veure". També l'alcalde de Dénia, Vicent Grimalt, ha remarcat que aquesta ciutat, que alberga el port autonòmic més important que connecta amb les illes Balears "necessita un mitjà de transport sostenible".\nTots els municipis coincideixen que el projecte del tramvia és compatible amb la promesa del tren de la costa, més ràpid i connectat amb el llarg recorregut. Asseguren per això que no renuciaran a aquesta infraestructura perquè és un servei diferent.\nEl Campello intentarà batre el rècord de persones que boten les ones en la Nit de Sant Joan Els sindicats convocants de la vaga inicien accions legals contra Ryanair La incidència en majors de 60 anys està vora 500 punts a la Comunitat Valenciana Dos ferits greus en desbocar-se el cavall que muntaven en l’emblemàtica festa de Sant Joan de Menorca Un estudi alerta que el patogen de la pigota dels micos ha mutat sorprenentment fort Robles admet que hi ha risc d’un ciberatac rus per la cimera de l’OTAN que acull Madrid Almenys cinc migrants moren en l'intent de saltar la tanca de Melilla Declarat un incendi de vegetació a Montcada L'economista Joan Ramon Sanchis (UV): "Estem davant d'una crisi econòmica pitjor que la del 2008"


El camí del "pàjaru" 2020 | Club de Vol a Vela d'Igualada-Òdena\nEl camí del "pàjaru" 2020\nEl camí del “pàjaru” 2020, per Jorgina Forrellat.\nAhir (diumenge 17 de febrer de 2020) va ser un dia molt especial.\nTot va començar amb una invitació i ganes d’un diumenge diferent amb un propòsit preciós.\nCom cada any, la Tere organitzava la tradicional caminada en record d’en Toni Caminal. Aquest any consistia en sortir des de l'aeròdrom d'Igualada-Òdena i pujar el Puig Aguilera, i així ho vam fer.\nEns vam citar tots a l'aeròdrom a les 9.30 i vam emprendre la caminada.\nLa veritat és que jo personalment vaig gaudir com una nena petita, els paisatges eren un delit constant per als sentits. Els ametllers ja estaven florits a causa d'aquesta avançada primavera que estem vivint, un sol espatarrant i un ambient amable i de moltes rialles. No hi ha res més bonic que vells amics retrobant-se.\nLa pujada va ser a bon ritme i es va fer molt amena, en arribar a dalt vam fer una parada per recuperar forces i fer un mos, i en Manel ens va enlluernar amb una exhibició amb el planejador. Com sempre, s'hi va lluir!\nUn cop recuperats vam anar direcció a les Caves Bohigas. Ens vam topar amb unes oques de lo més divertides, semblava que estaven una mica encabronades però per sort estàvem protegits!\nArribats a les Caves, ens van fer una petita explicació del seu funcionament i la seva història, vam veure les instal·lacions i per començar a fer boca ens van donar uns aperitius marinats amb el seu cava. Mph! Res com una copeta de cava després de la caminada.\nDesprés d'aquesta experiència ens vam dirigir al aeròdrom de nou, per dinar tots plegats. Cadascú va aportar alguna cosa al "festí". En acabat, vam brindar amb cava agraïts del fantàstic dia que estàvem vivint, la Tere va dir unes paraules i tot seguit li va donar el torn a l'Oriol que va voler engrescar als participants d'enlairar-se i provar aquest esport que tant ens apassiona. Com no podia ser de una altre manera, s'hi van animar uns quants i van experimentar el Puig Aguilera des dels aires. Definitivament, una passada!\nEn resum, va ser un dia ple de noves experiències i un gran record que ens quedarà per a la posteritat.\nMoltes gràcies a tothom per fer-ho possible i per seguir molts anys més!\nVols de divulgació\nVols ser pilot\nVista cap a capçalera 34\nVista cap a capçalera 16\n© 2022 Club de Vol a Vela d'Igualada-Òdena | Avís legal


Casa / vil·la de 518m² en venda a playa, Alicante\nVilla encantadora de 5 dormitoris amplis i 4 banys a Platja de Muchavista amb parcel·la de més de 2850 m², piscina i hort d´arbres fruiters\nAquesta magnífica habitatge, que compta amb espais molt amplis i lluminosos, destaca per la seva meravellós jardí, les seves àmplies terrasses i les seves zones de descans. Se situa a només 10 minuts a peu de la platja de Muchavista, amb tots els serveis al seu voltant: supermercats, restaurants, hospital, escoles internacionals, entre d'altres.\nA la planta principal, trobem una entrada àmplia que podria servir de segon saló / rebedor. A mà dreta, entrem en un saló molt lluminós amb grans finestrals que donen accés a la terrassa i, a continuació, hi ha la cuina espaiosa i bonica amb bigues vistes i llar de foc.\nA mà esquerra des del rebedor, es presenta la zona de nit amb 4 dormitoris amb armaris encastats, 2 d'ells amb accés a una terrassa privada, ideal per prendre l'esmorzar. En aquesta planta, tenim també una galeria i 3 banys complets dels quals un és en suite.\nDes del rebedor, baixem unes escales de cargol per arribar a la planta baixa, les finestres donen a l'preciós jardí. Aquí, ens rep un còmode saló i un despatx lluminós. Un petit passadís a la dreta ofereix un bany complet i un dormitori molt gran on poden cabre 3 llits. La planta baixa compta també amb un espai de més de 150 m2 que es pot acomodar al seu gust i destinar a sala de jocs, gimnàs, celler, entre d'altres. Actualment, una part d'aquest espai s'utilitza com gimnàs-sauna, i l'altra com a traster.\nEl saló de la planta baixa es beneficia de sortida a un gran porxo amb cuina d'estiu, bar, i taula de ping pong. Des d'aquí, es pot seguir un bonic carreró vorejat d'arbustos i bancs per arribar a la zona amb barbacoa amb forn de fusta, on podrà cuinar pizzes casolanes delicioses.\nAquesta zona està envoltada d'un gran hort amb diversos arbres: tarongers, llimoners, magraners, ametllers, cactus, palmeres ... Tot el jardí que envolta la casa té molta naturalesa i li donarà la impressió de poder gaudir del seu propi oasi privat.\nLa casa compta també amb garatge per a 2 cotxes i té una piscina privada aigua salada que mesura 11 x 6 m, a més d'una zona comuna compartida unes altres 4 viles, que ofereix una gran piscina de 18 x 10 mi una pista de tennis.\nL'habitatge es presenta en molt bon estat i està a punt per viure. Té sòl de marbre molt ben cuidat i totes les finestres són de doble vidre. Hi ha aire condicionat al saló i en els 4 dormitoris de la planta principal.\nTotes aquestes característiques fan d'aquesta vila un habitatge ideal per a grans famílies, o simplement per als amants de la natura. També pot resultar interessant si vol dur a terme un projecte de hostelerúa, ja que es poden edificar més habitatges a la parcel·la.\nSuperfície construïda 518m²\nCalefacció central amb radiadors i caldera Saunier Duval\nAire condicionat en els 4 dormitoris de la planta superior i al saló\nAntena parabòlica amb programes francesos\nPou per a aigua de pluja\nPiscina + piscina comunitària compartida entre 5 viles\nJardí amb molta llum natural\nBarbacoa i forn de fusta\nHort amb molts arbres fruiters\nEntrada / primer saló\nGran dormitori de 20 m²\n3 cambres utilitzats com a magatzems\nCuina exterior / bar\nL'habitatge es troba molt a prop de la gran platja de Muchavista, en un barri tranquil amb totes les comoditats: supermercats (Lidl, Carrefour), restaurants, bars, gimnasos, entre d'altres.\nEstà molt ben comunicat amb el tramvia i la carretera nacional N-332 per anar directament a centre d'Alacant, al Campello o Benidorm. Així mateix, el famós Liceu Francès es troba a només 5 minuts amb cotxe, així com altres escoles de servei.\nAquest barri és ideal per a famílies o per als que volen gaudir d'un estil de vida tranquil a prop de totes les comoditats.\nCasa / vil·la de 454m² en venda a playa, Alicante\nCasa / vil·la de 537m² en venda a playa, Alicante\nDimensions del terreny 1.172m²


Tractament dels trastorns per drogoaddicció - IMIM Institut Hospital del Mar d'Investigacions Mèdiques\nAddiccions Marta Torrens\nNoves substàncies d'abús\nLes Drogues Emergents o "Legal Highs": Una nova àrea d'estudi dins de les addiccions\nLes anomenades Drogues Emergents o "Legal Highs" són un conjunt de noves substàncies sintetitzades en els últims anys que es consumeixen amb fins recreatius. Molts d'aquests compostos, se sintetitzen normalment en laboratoris clandestins, modificant l'estructura molecular de substàncies que ja estan en les llistes internacionals de substàncies prohibides. Això els permet continuar sense regulació durant el màxim temps possible, (situació de "legals" fins que són il·legalitzades) fent que molts consumidors equiparin legalitat amb seguretat. A dia d'avui existeixen poques dades objectives sobre els seus principals efectes farmacològics i tòxics, i la major part d'informació es troba de manera poc clara en nombroses pàgines web on també és possible comprar-les.\nEn els últims anys, el consum d'aquestes substàncies ha augmentat, ja sigui perquè alguns consumidors les consideren substitutes de les drogues il·legals o bé perquè amb el pas del temps s'han anat popularitzant donada la rapidesa amb què la informació circula per Internet. Això ha fet créixer la preocupació dels experts en temes com la toxicologia, la farmacologia, la salut mental o la salut pública.\nPer donar resposta a aquest problema, investigadors de l'IMIM (Magí Farré, Marta Torrens i Ferran Marsà) participen dins dels Programa de Salut de la Unió Europea (Executive Agency for Health Consumers), en el Projecte RedNet (The Recreational Drug s European Network -Grant Agreement Number 20091216), un projecte multicèntric de 3 anys (2010-2012) en el qual col·laboren 8 països europeus (Anglaterra, Noruega, Bèlgica, Itàlia, Espanya, Alemanya, Hongria i Polònia).\nEls objectius d'aquest estudi són millorar el nivell de coneixement de la gent jove de 16 a 24 anys i els professionals de la salut mental sobre els efectes d'aquestes substàncies i els principals riscos associats per a la salut, desenvolupar eines de prevenció a partir de les noves Tecnologies de la Informació i la Comunicació (TIC) i avaluar la seva viabilitat obrint noves línies de recerca (e-Health) centrades en la prevenció i la reducció de danys en l'àmbit de les addiccions.\nEls experts creuen necessària una millor col·laboració a nivell internacional per abordar aquest nou fenomen que representa la fàcil disponibilitat de noves drogues psicoactives per internet, que creix actualment d'una manera molt ràpida. https://www.rednetproject.eu/


La mirada de l'altre (Alfredo Pastor)\n260x366 La mirada de l'altre / DANIDE La mirada de l'altre / DANIDE\nEn els escassos moments en què un pot mirar el seu entorn sense obligacions ni prejudicis, el sentiment que el domina és la perplexitat: ¿com poden estar tan malament les coses?, ¿en quin caos ens hem ficat?, ¿com hi trobarem una sortida? Aquesta perplexitat no és un sentiment plaent, però és alliberador perquè és el primer pas cap al coneixement. I aquest és l'únic camí per sortir del mal pas.\nEn la seva Guia per als perplexos , una obra publicada el 1977 amb el mateix títol que la de Maimònides del 1190, Schumacher indica que el coneixement del món ha de prendre com a base el d'un mateix, i que aquest coneixement, al seu torn, exigeix saber com ens veuen els altres, cosa que és gairebé impossible d'esbrinar sense preguntar-los-ho. Afortunadament, acaba d'aparèixer un llibre, La crisis y las autonomías , del sociòleg Víctor Pérez-Díaz (Funcas), que dóna respostes a una de les moltes dimensions de la nostra perplexitat, la que fa referència a la nostra situació en aquest procés sense direcció que constitueix la construcció de l'estat de les autonomies: ¿Com veuen els altres aquest procés?, ¿com ens hi veuen a nosaltres, i com els hi veiem nosaltres a ells?, ¿quin creuen i quin creiem nosaltres que serà el nostre futur en aquest estat de les autonomies? El llibre culmina una llarga sèrie d'estudis de l'autor sobre la societat espanyola de les últimes dècades, i es basa, com els anteriors, en els resultats d'una enquesta acuradament dissenyada, uns resultats que pel que sé de l'autor han estat analitzats sense més ànim que el d'oferir al lector una visió de l'assumpte tan objectiva com sigui possible.\nL'estudi confirma una tendència innata i potser exacerbada per la nostra peculiar educació: l'hàbit de mantenir opinions contundents sobre la base d'un coneixement exigu dels fets. En aquest cas, gairebé tots ens hem format un judici sobre la idoneïtat de l'estat de les autonomies sense saber, per exemple, com es reparteixen les competències ni quin és el model de finançament. La nostra ignorància no és obstacle perquè ens fem idees que imaginem encertades: així, el 85% dels enquestats opinen que el sistema és poc equitatiu; la majoria opinen que la seva comunitat en surt perjudicada, però més de la meitat creuen que la més afavorida és Catalunya; i Extremadura i Andalusia, les més perjudicades. Mentre que el 76% dels en- questats a Catalunya consideren que és aquesta comunitat la més perjudicada i Andalusia la més beneficiada, a la resta d'Espanya dues terceres parts pensen que Catalunya no surt perjudicada amb el sistema actual. Ignorància, potser; però ¿mala fe?\nLa ignorància converteix les diferències percebudes en recels difusos i aquests recels configuren la nostra idiosincràsia. Cadascú creu que els altres desconfien d'ell més del que ell recela dels altres: així, el 82% dels catalans creuen que la resta d'Espanya desconfia d'ells, mentre que només el 60% de la resta d'Espanya confirma aquesta desconfiança, i al revés, dos terços dels no catalans creuen que els catalans recelen d'ells, quan menys de la meitat dels catalans admeten sentir aquest recel. Aquesta atmosfera de mútua desconfiança permetria augurar un estat d'opinió disposat a la ruptura i, no obstant, no és així. D'una banda, el 60% dels catalans i dels bascos estarien a favor d'una reforma constitucional que permetés un referèndum de separació en una comunitat autònoma, però també hi estarien a favor un 40% de la resta dels espanyols (possiblement una reminiscència de les Espanyes que van desaparèixer amb la monarquia borbònica); de l'altra, el 68% dels catalans creuen que, si se celebrés un referèndum, el guanyarien els partidaris de la unió, mentre que a la resta d'Espanya ho creuen així una mica més de la meitat, i al País Basc un 63% creuen que a Catalunya guanyarien els partidaris de la independència.\nSembla, doncs, que estem a mig camí entre la unió i la ruptura, i que augmentar la transparència, informar millor i fer una pedagogia més eficaç podrien canviar la situació en un sentit o altre. La situació actual té les seves arrels, com hem vist, en el desconeixement mutu, però la fomenten uns polítics que en opinió dels enquestats busquen més el conflicte que la unió. Aquesta unió, no obstant, segueix sent un ciment més sòlid del que podria semblar: el 80% dels espanyols (i entre ells el 72% dels catalans i el 67% dels bascos) declaren sentir-se orgullosos del que hem fet junts en els últims trenta anys. En resum, doncs, una visió confusa, però també més rica, més esperançadora i més estimulant que l'enfilall de tòpics amb què cada dia ens obsequien uns i altres. Una nota final: parlant de la crisi, el 81% dels enquestats de totes les regions es mostren favorables a un control sobre el pressupost públic. Un control extern, naturalment: ¿nostàlgia dels feliços temps de Carles V?


La 2a Fira del Vi de Falset se celebrarà en línia el primer cap de setmana de maig | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nL'edició 2021 també proposa una fira amb els cellers de la comarca, quan s'aixequi el confinament comarcal\nImatge d'arxiu d'una copa de vi\nL'Ajuntament de Falset, amb la col·laboració de la DO Montsant i la DOQ Priorat, ha decidit que aquest 2021 també hi haurà Fira del Vi de Falset en línia, de la mateixa manera que es va fer el 2020, en ple confinament domiciliari. Aquest certamen completament virtual tindrà lloc el cap de setmana del 30 d'abril i 1 i 2 de maig, i podrà seguir-se en les plataformes virtuals de la Fira del Vi; instagram, twitter i facebook (@firadelvifalset), a més de poder-se veure per televisió (TDT), a través del canal de teleservei de l'Ajuntament de Falset.\nDe fet, l'edició d'aquest 2021 tindrà un doble vessant. D'una banda, l'edició en línia, que tot just acaba de tancar el seu programa, i, d'una altra, la iniciativa que farà possible que tota la comarca del Priorat es converteixi en el recinte firal, amb els cellers en el paper d'estands. Les dates de celebració d'aquesta segona iniciativa estan pendents, ara mateix, de l'aixecament del confinament comarcal.\nEl confinament, però, no afecta per a res la Fira del Vi de Falset en línia. De la mateixa manera que l'any passat, l'objectiu d'aquesta iniciativa és "mantenir viu l'esperit del certamen", i oferir al sector vitivinícola de la comarca del Priorat una plataforma de suport (de la mateixa manera que any rere any ho és la Fira) en un moment que segueix sent molt complicat.\nLa 2a Fira del Vi de Falset en línia començarà el divendres 30 d'abril a les 7 de la tarda, amb el Tast de Blancs, un clàssic del certamen que permet conèixer, any rere any, els vins blancs que elaboren les dues denominacions vitivinícoles de la comarca del Priorat: DO Montsant i DOQ Priorat. El Tast de Blancs està organitzat, any rere any, per Aguiló Vinateria i Vins i Olis del Priorat.\nPel que fa al dissabte 1 de maig, el programa preveu una inauguració virtual a les 12 del migdia; un tast que permetrà conèixer les garnatxes i carinyenes de la DO Montsant a la 1 del migdia i, finalment, el "Combat de Vins Montsant" a les 9 del vespre, un tast poc convencional proposat per aquesta denominació d'origen de la comarca.\nEl diumenge 2 de maig està prevista una proposta de la DOQ Priorat a les 12 del migdia. Serà un acte en línia per conèixer les noves incorporacions a "Els noms de la terra" d'aquesta denominació d'origen. Posteriorment, a la 1 del migdia s'ha programat una xerrada titulada "Com s'ha de tastar un vi escumós?", a càrrec de Jordi Melendo, autor de la Guia Melendo del Champagne. A les 6 de la tarda, finalment, s'emetrà en línia l'espectacle que du per nom: "Priorat 20.2", i en la qual el dj Pere Barceló posa música a una vintena de propostes de creadors audiovisuals de la comarca.\nPer a més detalls i informació es pot consultar la pàgina web de la Fira del Vi.


Les Jornades gastronòmiques del peix i el marisc del Maresme arriben a 14 municipis\nL’olor de mar envaeix les cuines dels 54 restaurants de la comarca que participen a les Jornades gastronòmiques del peix i el marisc del Maresme. Fins el 26 de juliol, aquests establiments ofereixen plats i menús mariners que ens traslladen directament a l’època estival.\nAquest és el quart any que el Maresme reivindica la seva tradició marinera amb unes Jornades gastronòmiques que posen en valor la qualitat dels productes que extreiem del mar. A l’edició 2015, hi participen 54 restaurants ubicats a 14 municipis: Arenys de Mar, Cabrils, Caldes d’Estrac, Calella, Canet de Mar, Malgrat de Mar, Mataró, Montga, Pineda de Mar, Premià de Mar, Sant Cebrià de Vallalta, Sant Pol de Mar, Sant Vicenç de Montalt i Vilassar de Dalt.\nTant el president del Consell Comarcal i del Consorci de Turisme, Miquel Àngel Martínez i Camarasa, com del Gremi d’Hostaleria, Josep Civit, han destacat la bona salut de la que gaudeixen les jornades gastronòmiques al Maresme i la necessitat de mantenir-les com a forma de promocionar els nostres productes de proximitat i la qualitat dels nostres restaurants. A la presentació van assistir-hi diferents consellers i conselleres comarcals: Neus Serra, Blanca Arbell, Alfons Molons i l’alcalde d’Arenys de Mar, Estanis Fors.\nPer promocionar aquestes jornades gastronòmiques, el Consorci de Turisme, conjuntament amb Productes de la Terra Maresme han editat un opuscle que recull els menús mariners que ofereixen els establiments participants, així com tota una sèrie de visites turístiques que es poden realitzar a cada municipi. També inclou 5 receptes gentilesa dels restaurants Can Lluís de Vilassar de Dalt, La Paella de Can Manolo d’Arenys de Mar, Bei Pepe de Malgrat de Mar, el Nou-Cents de Mataró i Sake Tasca Japonesa de Canet de Mar. Les receptes van acompanyades d’una proposta de maridatge amb vins de la DO Alella feta per l’enòleg Jordi Pujolràs.\nL’opuscle, es pot trobar als establiments participants, a les dependències municipals i oficines de turisme. També es pot descarregar clicant sobre la imatge:


Infermeria és la professió més transversal de la Salut: pot entendre i tenir en compte tots els conceptes associats als processos de salut i de vida; des de les necessitats més bàsiques, passant per la salut física, mental o emocional, la malaltia i/o la curació.\nL’exercici lliure d’infermeria és encara una especialitat poc coneguda i amb molt de recorregut per fer. Cada cop som més les que decidim emprendre i liderar projectes de salut aprofitant aquesta visió transversal i holística.\nSóc Infermera Integrativa. És una visió integral i sistèmica dels éssers humans. No només es tindran en compte les necessitats bàsiques, sinó la interrelació de totes les àrees: física, psicològica, espiritual, energètica, sociocultural, relacional i d’habitatge.\nLa formació continuada i l’experiència són molt importants per poder entendre totes aquestes àrees, però el més bonic de la meva professió és que també aprenc i evoluciono juntament amb les persones que acompanyo.\nHe treballat durant 10 anys com a infermera assistencial i he tingut l’oportunitat de conèixer molts centres, hospitals, clíniques i serveis. Paral·lelament sempre he estat estudiant per entendre més la màgia de la vida, el que provoca més preguntes i més ganes de saber.\nA més de la formació reglada i continuada d’infermeria, tinc formació de:\nMedicina Tradicional Xinesa (ESMTC, Universitat Europea Atlàntica i de Pekin i Yunnan)\nAssessoria de Salut Personal i Laboral (ÍDIC – COIB)\nMàster d’Infermeria Naturista (COIB – UAB)\nEmpendre en l’àmbit de la Salut (ÍDIC – COIB)\nEl servei que ofereixo va encaminat a cuidar de manera integral a la persona. A través d’un diagnòstic, de l’assistència i de l’assessorament, podem aconseguir trobar hàbits i estils de vida funcionals sigui quin sigui el procés de salut o malaltia en el que es trobi la persona.\nNo sempre estem sans, ni sempre estem malalts. T’acompanyo a saber on ets?


(S'ha redirigit des de: Ambaixador romà)\nEl legat fou una magistratura de l'antiga Roma. En els casos de guerra els cònsols de Roma podien delegar el comandament de l'exèrcit en un lloctinent que ocupava les seves funcions com a legatus (legat).\nNominalment existien legats de tres tipus:\nlegats o ambaixadors enviats pels estats estrangers a Roma. Vegeu Llegat exterior.\nlegats o ambaixadors romans enviats per Roma a estats estrangers o missions concretes a les províncies.\nlegats militars equivalents a lloctinents dels generals romans en el camp, o dels procònsols o propretors a les províncies.\n1 Ambaixadors romans\n2 Legats republicans\n3 Legats imperials\nAmbaixadors o legats romans eren enviats del senat romà a estats estrangers. El seu nomenament era considerat un gran honor i només es concedia a homes il·lustres. Dionís d'Halicarnàs diu que els legats romans tenien el poder d'un magistrat i el caràcter sagrat d'un sacerdot.\nUn legat a l'estranger que moria durant la seva missió era honorat amb una sepultura pública a la Rostra; les seves despeses eren pagades pel tresor públic; si el legat era enviat a una província les despeses anaven a càrrec dels provincials.\nEl nombre de legats variava segons la importància de la guerra o l'extensió de la província; el mínim en guerra era tres, però per exemple Gneu Pompeu Magne tenia 15 legats durant la guerra a l'Àsia Menor. Quan un cònsol deixava l'exèrcit o un procònsol la seva província, els legats o un d'ells ocupava el seu lloc i llavors tenia el poder i era anomenat legat propretor. Sovint algunes províncies foren governades per legats sense cap referència a un superior, però és de suposar que perquè estaven ocupats en feines més importants.\nDurant l'Imperi Romà les províncies del senat foren governades per procònsols o propretors, i els primers tenien sempre tres legats i els segons només un. A les províncies imperials el procònsol imperial era de nomenament per l'emperador i havia de correspondre a persones que havien estat cònsols, pretors o almenys senadors; aquest procònsols imperials van rebre el nom de legats propretors d'August, o legats pretorians, o legats consulars o simplement legats, i al seu torn tenien tres legats com ajudants.\nAl segle i van aparèixer els anomenats legats lliures, que eren senadors que feien viatges particulars a províncies i es feien nomenar legats pel senat per tenir les despeses cobertes pels provincials. Eren legats formalment però no tenien cap missió a complir. El nom llatí de la seva feina fou legatio libera. Ciceró va voler acabar amb aquesta pràctica sense èxit, i Juli Cèsar va limitar el temps a cinc anys, i així va romandre almenys fins al segle iii.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Legat_(antiga_Roma)&oldid=25680858»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 des 2020 a les 12:27.


Puigdemont declararà avui a les 14 h a la Cort d'Apel·lació de Sàsser, que ha de decidir sobre la seva detenció - Diari de Girona\nPuigdemont declararà avui a les 14 h a la Cort d'Apel·lació de Sàsser, que ha de decidir sobre la seva detenció\nL'expresident de la Generalitat ha passat la nit en una presó\nSARDENYA | 24·09·21 | 08:34 | Actualitzat a les 13:19\nCarles Puigdemont Europa Press\nL'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont declararà finalment avui a les 14 hores davant la Cort d'Apel·lació de Sàsser, que ha de decidir sobre la seva detenció ahir a l'aeroport de l'Alguer. Així ho ha anunciat un breu comunicat de l'oficina del president Puigdemont. El tribunal ha de decidir si manté la detenció i tramita l'euroordre o la considera invàlida. Tant l'advocat de Puigdemont, Gonzalo Boye, com la seva defensa italiana donaven per fet que la declaració davant del jutge no seria immediata i que s'hauria d'esperar fins a 72 hores. Però, finalment s'ha accelerat aquest tràmit. Puigdemont va ser detingut ahir per ordre del Tribunal Suprem i ha passat la nit en una presó de Sàsser.\n«Ens ho hem de prendre amb calma»\nL'advocat de Carles Puigdemont, Gonzalo Boye, ha assegurat que l'expresident pot trigar 72 hores a passar a disposició judicial a Sardenya. «Ens ho hem de prendre amb calma», ha dit en una roda de premsa des de Brussel·les. Segons Boye, la compareixença podria ser aquest divendres, dissabte o el dilluns. Tot i això, ha afirmat que Puigdemont «està molt tranquil». Per la seva banda, l'eurodiputat de Junts Toni Comín ha lamentat que Itàlia s'hagi vist «arrossegada» i diu que ara té «un pres polític». «És una detenció il·legal», ha denunciat repetidament, tot i opinar que el govern italià «no té gens d'interès» a facilitar la detenció de Puigdemont.\n«Algú ha sobre motivat als policies de Sardenya», ha dit Boye, preguntat sobre per què se l'ha detingut a Itàlia i no a França. Segons Boye, un cop Puigdemont comparegui, el jutge haurà de decidir primer sobre la detenció i després si inicia el procediment d'extradició. En paral·lel, preveuen presentar aquest mateix divendres una nova petició de mesures cautelars al Tribunal General de la Unió Europea per tal que Puigdemont pugui recuperar la seva immunitat europarlamentària. Boye ha remarcat que Puigdemont va anar a Sardenya «com a eurodiputat». «Hi ha un problema d'immunitat», ha avisat.\nLa defensa italiana de Puigdemont no preveu que passi a disposició judicial fins a almenys dissabte\nLa defensa italiana de Carles Puigdemont no preveu que l'expresident passi a disposició judicial fins a almenys dissabte, segons ha explicat l'advocat a les portes de la presó de Sassari, a Sardenya, on el líder de JxCat ha hagut de passar la nit. L'advocat penalista que s'encarrega del cas és Agostino Angelo Marras, segons ha pogut confirmar l'ACN. Marras ha visitat Puigdemont a la presó aquest matí, i ha marxat del recinte després d'entrevistar-s'hi. Mentrestant, l'advocat Gonzalo Boye ha confirmat que estan enllestint una petició de cautelars al Tribunal General de la Unió Europea per exigir que es retorni la immunitat a Puigdemont i pugui ser alliberat. La petició es presentarà «en les pròximes hores».\nPuigdemont encara espera a la presó de Sardenya que el cridi el jutjat i ja ha rebut la visita del seu advocat italià\nL'expresident de la Generalitat, Carles Puigdemont, és encara aquest divendres al matí a la presó de Sassori, a Sardenya, i ja ha rebut la visita del seu advocat italià, segons ha pogut confirmar l'ACN. Fonts de la defensa, però, han informat que no hi ha encara cap vista prevista, i que estan a l'espera que el Tribunal d'Apel·lació els citi a declarar. Per tant, han negat que hi hagués una vista a les nou del matí. D'altra banda, l'advocat Gonzalo Boye ha confirmat a l'ACN que presentaran «en les pròximes hores» un escrit al Tribunal General de la Unió Europea per demanar cautelaríssimes que retornin a Puigdemont la immunitat.\nAragonès convoca d'urgència els consellers del Govern per la detenció de Puigdemont\nEl president de la Generalitat, Pere Aragonès, ha convocat d'urgència els consellers i conselleres del seu Govern a una reunió a les 12 h al Palau de la Generalitat després de la detenció de Carles Puigdemont a Itàlia. Aragonès té previst comparèixer davant dels mitjans de comunicació al llarg del migdia. Tant el president com el vicepresident, Jordi Puigneró, i la resta de consellers han cancel·lat els actes previstos per avui. Puigneró ha participat, junt amb els membres de JxCat del Govern, a la protesta davant el consolat d'Itàlia a Barcelona i també ha convocat els consellers del seu partit en una reunió d'urgència al seu despatx del Palau de la Generalitat.\nPer part d'ERC, cap conseller o consellera ha assistit a la protesta davant del consolat, però sí que hi ha anat una delegació del partit republicà: la vicepresidenta primera de la mesa del Parlament, Alba Vergés, la diputada al Parlament Jenn Díaz, la senadora i vicesecretària general d'Acció Política d'Esquerra, Sara Bailac, el vicesecretari general de Comunicació i Estratègia, Oriol Lladó, i el president de la federació regional de Barcelona, Gerard Gómez del Moral, entre d'altres.\nL'expresident va ser detingut ahir dijous a l'aeroport de Sardenya per ordre del Tribunal Suprem\nL'expresident de la Generalitat i líder de Junts, Carles Puigdemont, ha passat la nit a la presó italiana 'Casa Circondariale', a Sàsser, segons ha assegurat la 'Reppublica' i ha pogut confirmar l'ACN. Aquest dijous, la policia italiana el va detenir a l'aeroport de Sardenya per ordre del Tribunal Suprem. Està previst que a les 9 h passi a disposició dels jutges de la Cort d'Apel·lació de Sàsser, que és competent per decidir si el deixa en llibertat o l'extradeix.\nDetenen Carles Puigdemont a Sardenya\nÁngeles Vázquez/José Rico\nPla curt del cartell de la presó italiana on l'expresident Carles Puigdemont ha passat la nit el 24 de setembre del 2021 (horitzontal) Marta Sierra\nAragonès expressa la «més enérgica condemna» per la detenció\nEl ripollès Jordi Llagostera exposarà “Miscel·lània” al Palau de l’Abadia de Sant Joan de les Abadesses\nGirona senyalitzarà les 156 escultures públiques de la ciutat\nEl Santa Caterina i el Trueta estrenen un programa de rehabilitació respiratòria per a pacients de covid-19\nEl pressupost de Roses inclou partides pel servei de llançadora a les cales del Parc Natural i per fer-hi aparcaments


Premis de la Primera Secció 2011\nLa Sociedad Musical la Armónica de San Antonio de Requena (València) obté el primer premi de la Primera Secció\nEl diumenge vam tenir el plaer d?escoltar les quatre bandes concursants. L?obra obligada, Polifemo y Galatea, escrita per a la V edició del nostre certamen pel compositor i membre del jurat Andrés Valero-Castells, va ser un veritable regal. Efectista, rica en imatges sonores, amb una orquestració espectacular, va permetre que les quatre bandes tinguessin una partitura per a disfrutar-la, tant els músics i com els espectadors que la van aplaudir.\nEl nivell de les quatre bandes va ser excel·lent, fet que queda palès amb la puntuació final, molt ajustada com ho van ser les propostes interpretatives que vam tindre el plaer d?escoltar.\nUn dia més la Casa de Cultura de la Sénia va estar plena d?espectadors, tant del poble com dels acompanyants de cada banda, que amb la seua presència i el seu suport van animar els aplaudiments de cadascuna de les interpretacions.\nDesprés de la deliberació del Jurat Internacional composat pels mestres: Andrés Valero-Castells (València), Thomas Doss (Austria) i Carlo Pirola (Itàlia) el resultat de la jornada final va quedar com segueix:\nPrimer Premi: Sociedad Musical la Armónica de San Antonio de Requena (València)\nSegon Premi: Ateneu Musical Schola Cantorum de la Vall d?Uixó (Castelló)\nSociedad Filarmónica Unión Musical d?Agost (Alacant)\nAgrupación Musical Atlántida de Matamá (Vigo).\nL?eufòria dels guanyadors, els aplaudiments dels seus seguidors, i la decepció per part dels components de les altres bandes formen part de la pròpia dinàmica del concurs. Nosaltres, com a organitzadors, només podem agraïr el treball, l?entusiasme i la qualitat aconseguida per totes les interpretacions, que van convertir aquesta V edició en una de les més espectaculars viscudes dins de la nostra Casa de Cultura.\nAra volem correspondre la vostra dedicació i el vostre treball amb la feina que suposa preparar la VI edició 2012, on intentarem superar noves fites musicals i organitzatives i, per supost, corregir les possibles faltes que hagin sorgit en aquests dos dies de Certamen.\nUs esperem a tots al VI Certamen Internacional de Bandes de Música Vila de la Sénia.