quod sumus » Mitologia\nOleum i Afrodita\n4t d'ESO, grec, LLatí 4 comentaris »\nFa temps que volia fer un article sobre la pervivència clàssica, però no tenia correo electrònic. Ara em veig amb cor de fer-ho. Aquí us deixo la meva recerca. Són dos anuncis publicitaris:\nEl primer anunci és sobre el restaurant Olèum,, un restaurant nou, de cuina mediterrània, on enuncia la gran qualitat i bellesa , tant en l’aparença del restaurant com en la manera de fer dela seva cuina . Per demostrar-ho ha utilitzat el terme olèum , com a nom del restaurant, per dir-nos que és un restaurant de gran qualitat, que els seus àpats són bons i sans , perquè en llatí Oleum vol dir “oli ” , però el fet d’escriure’l en llatí li dona un gran valor. A més crec que també vol dir que és un restaurant autèntic, ja que geogràficament és una zona de grans cultius d’oliveres, per tant el millor oli.\nEl segon és un perfum que es diu AFRODITA i segurament li han posat aquest nom perquè atregui els clients ,perquè fa referència i ens informa que aquest perfum és bell i de gran valor, perqué com ja sabem q la deessa Afrodita era deessa de l’amor i la bellesa femenina, i si els clients saben qui era aquesta deessa, s’hi interressaran i el compraran amb mès facilitat. Tambè si ens hi fixem en l’ampolla del perfum, veurem que té com una mena de cadera i aixó també fa referència la sensualitat femenina i és una atracció més!!!!!!!!!\nLes lliçons de Demèter\n4t d'ESO, General 7 comentaris »\nHi havia una vegada un déu anomenat Hades que era el déu del reialme dels morts. Un dia Hades es va enamorar de Persèfone ,que més tard es va convertir en la deessa de la mort i la renovació . Hades volia reptar-la quan recollia flors; quan la va veure i anava per agafar-la, es va adonar que era Demèter, la mare de Persèfone. Hades es va quedar paralitzat en veure que no era la jove. Demèter li va demanar el motiu de la seva visita i Hades improvitzant va dir-li que volia aprendre tot el possible sobre el creixement de les plantes , ja que Demèter era la deessa de la fertilitat. Durant nou dies i nou nits Demèter li va explicar tots els seus coneixements sobre els vegetals . Aquest, cada dia estava més avorrit i més cansat de les llargues explicacions de Demèter, però no sabia com dir-li que no en volia saber res més sobre aquelles malaïdes plantes. Al final, al vuitè dia, quan Hades ja no podia més ,li va dir la veritat: que no li agradaven les plantes i que no l’interessaven per res tots aquells coneixements. En veure la primera reacció de Demèter, Hades es va espantar, però després Demèter va canviar radicalment la cara i li va dir que no es preocupès, que tingut molt mèrit que aguantès tants dies d’explicació simplement per no ferir-li els sentiments, i que li estava agraïda per haver-li dit la veritat. Hades , content de com havia acabat la història , va tornar ben content al món subterrani. Però quan hi va arribar, es va adonar que totes les plantes estaven mortes i que tot el seu reialme s’havia tornat un desert. Desesperat pel paissatge descobert, de seguida va saber qui era la responsable, però com que estava tan enfadat, es va esperar a tranquil·litzar-se per planejar una bona venjança. Va rumiar i rumiar durant uns quatre dies sense menjar, dormir i tancat a la seva habitació , i finalment tenia el pla perfecte. Reptaria la filla de Demèter (Persèfone), ja que per una mare el més important són els fills, li faria menjar aliments del món dels morts (un cop menjaves qualsevol aliment del món dels morts ja no podies surtir-ne) i la faria la seva esposa per tal que no poguès tornar al món dels vius. Així decidit a enfonsar Demèter , va tornar al món dels vius i va reptar a Persèfone, la va portar al món subterrani i va seguir el seu pla fil per randa.Persèfone ,innocent com un àngel, no se n’ adonava de res i va acabar convertint-se amb la seva esposa i per això tranformant-se en la deessa de la mort i de la renovació.\nDemèter en adonar-se’n no sabia què fer ja que tenia prohibida l’entrada al món subterrani, i l’únic que se li va acudir va ser anar a visitar a Zeus, explicar-li el que havia passat i que aquest l’ajudès , però l’únic que va treure de Zeus va ser: No reperteixis maldats, si no vols rebre’n.\nDemèter va viure escarmentada la resta de la seva vida i mai més va tornar a fer una cosa així.\nVioleta Casadesús Cabral


"ESPERIT EDETÀRIA, L'ESPERIT D'UNA TERRA" US PORTA DE VEREMA: MOSTREJANT RAÏM ENTRE CEPS\nLa setmana passada Edetària va acabar la verema. Això vol dir que tot el raïm havia estat veremat i processat. I que actualment es troba en algun moment de la fermentació i en el cas dels vins negres encara tenim part de la pasta de pells i most macerant i fementant alhora.\nUna de les tasques crucials en tota verema és decidir en quin ordre el raïm dels bancals i finques entrarà primer al celler i quan ho ha de fer. Per decidir-ho l'enòleg controla gairebé una vintena uns 15 paràmetres a través de diverses analítiques que es fan al laboratori.\nPer poder fer qualsevol tipus d'anàlisis primer s'han d'agafar mostres a peu de vinya i és allà on observant el color i estat de la pell, el tacte del raïm i un sever examen gustatiu de polpa, pells i pinyols que de veritat comença l'analítica. És en aquest punt quan l'experiència acumulada amb cada verema i els coneixements tansmesos de generació en generació prenen el màxim protagonisme i "L'Esperit de la Terra" marca el camí.\nQuan es tasta el raïm a part de comprovar el grau de sucre, la dolçor cal continuar mastegant les pells fins que la polpa desapareix i ens queda només el tacte i el sabor de la pell. si el gust de la pell és herbaci,àcid o notem que la pell és massa gruixuda o rasposa vol dir que el taní és verd i sabem que el raïm encara no és prou madur.\nLa maduració dels pinyols també és molt important. Si aquests no són prou madurs transmetran sabors herbacis al most, ve durant la premsa si parlem de raïm blanc o durant la maceració pelicular i el premsat si parlem de raïm negre.\nCom podeu veure a les fotos mostrejar a la vinya és una feina que comença de dia i que sovint acaba ben fosc. Els dies de verema són llargs i bells.


Sant Joan ‘visita’ el MNAC | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl museu restaura i recrea virtualment l'aspecte original d'una talla romànica del Taller d'Erill propietat del Vinseum\nBarcelona 4 ABR 2015 - 21:49\tCEST\nLa figura del Vinseum, juntament amb les altres dues del MNAC a la sala 11 del museu. MNAC\nL'excepcional col·lecció d'art medieval del Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC) no només està formada per les pintures murals arrencades de les esglésies del Pirineu al començament del segle XX per evitar que acabessin venudes. També per pintures sobre fusta, peces d'orfebreria i talles de fusta i pedra, sobretot de imatges de la marededéu, crucifixos i sants. Hi destaca un conjunt, o part d'un conjunt també excepcional, el conegut com el de Davallament d'Erill la Vall, format per dues de les set figures de fusta provinents de l'església de Santa Eulàlia d'Erill la Vall fetes al segle XII en què es representa un dels moments més dramàtics de la passió de Jesucrist, icona de la fe cristiana, tal com es pot comprovar cada Setmana Santa. Des de fa uns dies la sala 11 del MNAC té un nou inquilí: La imatge de Sant Joan Evangelista que el seu propietari, el Vinseum de Vilafranca, ha dipositat al MNAC durant un any, després del procés de restauració i conservació a què ha estat sotmès en aquest museu de Montjuïc.\nL'escultura de Sant Joan, tal com s'exhibeix al MNAC. MNAC\nLa talla feta en fusta de perera —cosa que no se sabia fins ara— amb prop d'un metre d'altura representa un personatge masculí, imberbe, pràcticament de cara i lleugerament inclinat que assenyala amb el dit índex de la mà dreta un llibre que sosté amb el braç esquerre. Se sap que es tracta de Sant Joan per l'atribut parlant que l'acompanya: un àguila, associada sempre a aquest evangelista, símbol de la seva altura espiritual.\n“Aprofitant la visita del Sant Joan l'hem tornat a estudiar i veure el seu estat de conservació, posant èmfasi en el seu aspecte formal i iconogràfic”, explica Jordi Camps, conservador cap de l'Àrea de Medieval del MNAC i comissari de l'exposició Jo, Joan. Una talla romànica recuperada que pot veure's fins al gener que ve i que gira al voltant d'aquesta peça, una de les 15 figures i grups que es conserven del Taller d'Erill, situat a la Vall de Boí i responsable de la decoració escultòrica de les seves cèlebres esglésies.\nDetall del perfil de l'escultura. MNAC\nMireia Mestre, al capdavant de l'Àrea de Restauració i Conservació Preventiva del MNAC, ha analitzat literalment amb lupa l'escultura per conèixer-la amb profunditat, cosa que ha permès comprovar certs aspectes que a simple vista els havien passat per alt, a ell i al seu equip. Després de procedir a desinsectar-la per anòxia, se n'ha netejat la superfície i eliminats restes d'estucs i ceres d'anteriors intervencions que estaven repartides per tota la seva superfície. “La peça està molt arrasada, però conserva restes de policromía, tal com es pot veure a simple vista”. Però ha estat la tecnologia, sobretot el microscopi òptic de la Unidad d'Espectrometria de Masses de Caracterització Molecular de la Universitat de Barcelona, la que ha permès recuperar virtualment els colors vius que tenia la peça quan el mestre d'Erill la Vall la va crear al segle XII.\nI el resultat ha estat força semblat a un parxís. A part de les carnacions de cara i mans que es van aconseguir amb blanc de plom, cinabri i vermelló. el mantell blau amb indi o pastís; la túnica era vermella aconseguida a partir de dos pigments diferents: el cinabri i el mini aglutinats amb ou; el llibre estava pintat de groc aconseguit amb oropiment; mentre que l'àguila estava pintada de verd aconseguit a partir d'una pintura blava recoberta amb una veladura groga.\nRecreació virtual de la talla de Sant Joan del Vinseum que es pot veure al MNAC fins al gener. MNAC\nEl gest i la postura de la figura també han estat elements d'anàlisis pels investigadors del MNAC i el Vinseum. “Aquesta talla està molt a prop en característiques amb l'obra mestra del taller d'Erill la Vall: el Crist de Mijaran, una peça encara de culte conservada a l'església parroquial de Viella, considerada una de les millors escultures de fusta del romànic català”, assegura Camps.\nPer l'especialista, la figura del Vinseum per la lleugera inclinació i la seva postura va haver de pertànyer a una estructura major, un moble litúrgic, potser un baldaquí o un faristol. El treball minuciós al taller també ha permès descobrir a la zona de les espatlles dos fragments de fusta afegits: “Podria ser per encaixar una espècie de suport o fixació, o també que es tracti de l'encastament per col·locar-hi algun tipus d'element, com unes ales, per la qual cosa la figura també podria sintetitzar alguna figura més, com la de Sant Mateu”, explica Camps.\nCom aquest evangelista se sol representar al costat dels seus uns altres tres companys, no es descarta que formés part d'un conjunt escultòric més ampli de les quatre figures al voltant d'un crist, del qual no es té notícia. Els investigadors del MNAC, amb Camps al capdavant, han pogut veure com a la part esquerra de la figura hi falta una part i presenta un tall molt net a la fusta, cosa que fa possible pensar en aquest lloc la figura estigués connectada amb una altra figura d'aquest hipotètic grup escultòric.\nL'obra, que va arribar al museu de Vilafranca del Penedès després de la donació que en va fer el 1972 Manuel Trens, després que l'adquirís a un antiquari de la localitat lleidatana de Tremp (Pallars Jussà), és una de les menys conegudes atribuïdes al taller d'Erill la Vall. Però segons els especialistes es tracta de l'única escultura atribuïda a aquest taller que no es relaciona amb un cicle de la Passió de Crist, com passa amb les Davallades i les dues peces que representen Maria que es conserven al Fogg Art Museum de Harvard i al Museo Nacional de l'Edat Mitjana de París, respectivament.\nTotes es van reunir per última vegada el 2005 a l'exposició Obres mestres del Romànic. Escultures de la Vall de Boí que es va veure al MNAC. Ara Sant Joan ha de conformar-se amb compartir espai amb només dos dels seus germans.


Commemorem el Dia Internacional de les famílies! Bona acollida del conta contes “La família de les germanes Algaba” en la Casa de Cultura:: Ajuntament d'Abrera\nDISSABTE, 22/01/2022 | 19:44 h\nCommemorem el Dia Internacional de les famílies! Bona acollida del conta contes “La família de les germanes Algaba” en la Casa de Cultura\nDe famílies n'hi ha tantes com realitats diverses!\nAbrera en família! Amb motiu del Dia Internacional de les famílies, la Casa de Cultura (C.Federico García Lorca, 17) va acollir el dissabte 15 de maig al matí el conta contes “La família de les germanes Algaba”, una activitat gratuïta a càrrec de la companyia La Boia Teatre, dirigida a famílies amb infants d’entre 2 a 8 anys. Les famílies abrerenques van acollir molt bé l'espectacle, organitzat des de les Regidories d’Igualtat, Infància i amb la col·laboració amb la Biblioteca Josep Roca i Bros. Oferim a la ciutadania una programació cultural adaptada a la situació sanitària actual, amb totes les mesures de prevenció i contenció de la Covid-19.\nLes famílies són una prioritat per l'Ajuntament d'Abrera!\nDes de casa, us proposem fer les següents activitats:


Ampans estrena el banc de bicicletes Salut i Pedals amb una sortida, demà - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nAmpans estrena el banc de bicicletes Salut i Pedals amb una sortida, demà\nUsuaris de l'entitat dedicada als discapacitats intel·lectuals s'ocuparan de la gestió del servei\nredacció manresa 02.10.2015 | 00:00\nResponsables de Pirelli Manresa i Ampans, amb usuaris de l´entitat i les bicicletes del projecte Salut i Pedals, al Garden de Santpedor arxiu particular\nUn banc de bicicletes per fomentar l'esport i l'oci com a hàbits saludables entre les persones usuàries de l'entitat, i que serà obert al públic en general. S'ha batejat amb el nom de Salut i Pedals i és un nou projecte d'Ampans, entitat manresana dedicada a l'atenció de les persones amb discapacitat intel·lectual, que justament abans-d'ahir va rebre la Medalla de la Ciutat al Mèrit Cívic.\nEl banc de bicicletes, que serà ubicat al Garden d'Ampans, a Santpedor, i s'estrenarà demà amb una sortida a Urpina, a Sant Salvador de Guardiola, ha estat possible gràcies a la col·laboració de l'empresa Pirelli, que dóna suport al projecte amb una dotació inicial de deu bicicletes i de deu cascos.\nEl material esportiu i de seguretat estarà a disposició de les persones usuàries d'Ampans i de la resta de ciutadans de forma gratuïta, si bé podran fer aportacions voluntàries al projecte, que es destinaran al seu manteniment i creixement, com ara a l'ampliació del parc amb bicicletes adaptades per a persones amb mobilitat reduïda. La col·laboració també preveu suport per part de Pirelli en qüestions tècniques que puguin significar millores en el manteniment i adaptacions del material. Persones usuàries d'Ampans s'encarregaran de gestionar el nou projecte, que també té la col·laboració d'Esport Ciclista Manresà, entitat que ha identificat tres rutes circulars de diferents longituds amb inici i final al Garden.\nSortida a Sant Salvador\nEl projecte Salut i Pedals s'engegarà demà. L'entitat ha programat una sortida a Urpina, a Sant Salvador de Guardiola, escenari de la Festa de la Verema del Bages. A partir d'aquesta data ja funcionarà a ple rendiment i en horari d'atenció al públic del Garden, que disposa de pàrquing, ben comunicat i enmig de l'entorn natural.


COL·LECCIÓ LOCAL I FONS ESPECIALS | Biblioteques de Manresa\nLa col·lecció local de les Biblioteques de Manresa es troba ubicada a la Biblioteca del Casino. Està formada per fons d’autors manresans, per obres de temàtica manresana i de la comarca del Bages i per fons locals dels municipis de la comarca que no disposen de biblioteca pública.\nLa temàtica del fons inclou tan les obres de ficció: novel·la, poesia, teatre, contes, com les obres de qualsevol camp del coneixement: història, científic, social,…\nAquest fons disposa d’uns exemplars de conservació que es poden consultar a la biblioteca i d’uns exemplars per a la difusió del coneixement del nostre àmbit local, que es poden emportar en préstec a les dues biblioteques.\nEls suports documentals que inclou són: llibres, revistes i diaris, dvd’s i cd’s, i altres materials com díptics, cartells, programes, treballs escolars i fotografies. Les publicacions més antigues estan digitalitzades i es poden consultar al dipòsit digital Trencadís.\nLa biblioteca accepta donacions d’aquest material local en qualsevol suport per tal d’ampliar aquesta col·lecció.\nHi ha uns fons especials que formen part de la col·lecció local: Sant Ignasi, Esperanto, els arxius de les Biblioteques Sarret i Arbós i de la Biblioteca de la Caixa, i el Fons de la Impremta Torra.


Campello activa el calendari d'accions mediambientals\nDestaquen el tall del trànsit d'una de les artèries principals amb motiu de la Setmana Europea de la Mobilitat i la proposta d'habilitació de carril bici.\nLa regidoria de Medi Ambient, dirigida pel primer tinent d'alcalde, Juliol Oca (Cs), ha mantingut una trobada amb la direcció tècnica de la regidoria i els responsables del grup de voluntariat mediambiental, per a la posada en marxa de les accions mediambientals planificades durant els propers mesos i fins a finalitzar l'any.\nAixí, entre les nombroses activitats a realitzar destaquen especialment les que es duran a terme amb motiu de la commemoració de la "Setmana Europea de la Mobilitat", entre el 16 i el 22 de setembre.\nPerò, l'acció més ressenyable, sense cap dubte, tindrà lloc el diumenge 26 de setembre, en una jornada en què Campello celebrarà el "Dia Sense Cotxes", amb el tancament total d'una de les artèries principals al trànsit rodat, per a l'exclusiu ús i gaudi dels vianants que podran gaudir de les activitats que Medi Ambient ja organitza per a este dia.\nUna iniciativa inèdita al Campello que el primer tinent d'alcalde espera que siga la primera de moltes altres. "Es tracta d'anar incorporant el concepte de ciutat sostenible. Una ciutat segura, saludable, que protegeixi el medi ambient, el seu patrimoni natural ... I per aconseguir este objectiu, les administracions hem d'esforçar, treballar i involucrar la ciutadania i a la comunitat educativa ", ha manifestat el primer tinent d'alcalde, Julio Oca (Cs ).\nA el fil d'esta iniciativa, la regidoria de Medi Ambient ja estudia el poder reobrir el carril bici al passeig marítim de Carrer la Mar i habilitar el tràfic per a bicicletes al de Muchavista, durant els mesos de temporada baixa i amb horari regulat durant els caps de setmana. Una demanda que el voluntariat mediambiental va posar sobre la taula fent-se ressò dels desitjos d'una gran part de la població campellera.\n"Conciliar turisme i alternatives de vida saludables és possible i encara més en un municipi com el nostre, on podem permetre'ns habilitar el carril bici en els mesos de poca afluència de visitants i així complir amb les expectatives de tota la població. Només cal voluntat ", ha anunciat juliol Oca (Cs), qui ja prepara l'esborrany de proposta per a l'òrgan gestor competent per a la seua anàlisi, estudi i aprovació.\nA més, durant els propers mesos, i un cop més comptant amb l'inestimable suport de l'equip de voluntariat mediambiental, es duran a terme accions en comerços, platges, barrancs i es continuarà amb el suport en el reciclatge als venedors del mercat municipal.


Els millors tours de San Pedro de Atacama - WeTravel.cat\nHome Picks\tEls millors tours de San Pedro de Atacama\nescrit per Cris 30/04/2018\nCreuar la frontera de Bolívia a Xile és com tornar a Europa. Ens trobem enmig dels Andes, a 3.000 metres d’alçada, només hi ha una caseta i una cua enorme de gent que, o bé entra a Bolívia o bé en surt. A la banda boliviana la carretera està sense asfaltar, els cotxes són vells i els serveis rudimentaris. En canvi, a la banda xilena, la carretera està impacable, els cotxes són nous i els bars i restaurants semblen trets del Born de Barcelona. L’única cosa que no canvia és l’espectacularitat dels paisatges. No sabríem dir-vos quin dels tours de San Pedro de Atacama que hem fet al desert d’Atacama ens ha agradat més, però aquí us resumim els tres que hem fet i us expliquem quins altres ens hagués agradat fer: són els millos tours de San Pedro de Atacama.\n1. Tour de San Pedro de Atacama: el Valle de la Luna i el Valle de la Muerte\nÉs un dels TOP entre els millors tours de San Pedro de Atacama i es fa de tarda. Es comença visitant el Valle de la Luna. La primera parada és la pujada a la Duna Mayor, que té unes vistes increïbles d’aquesta part del desert d’Atacama i et permet veure els paisatges lunars de la zona. Realment ens recorda a les imatges que hem vist tantes vegades de la Lluna!\nTambé visitem les Tres Maries, unes formacions rocoses que el pas del temps ha esculpit i els ha donat aquestes formes tan curioses i entre els paisatges del desert d’Atacama, arribem al valle de la Muerte, on visitem una mena de cova de sal amb formacions molt xules i fem una caminada entre les les roques de terra vermella que realment ens recorden a les imatges que tenim del planeta Mart. Aquest tour de San Pedro de Atacama acaba a la famosa Piedra del Coyote, un mirador esplèndit per veure una de les millors postes de sol que recordem del viatge.\nHora: de 4 de la tarda a 8 aprox. amb Desert Adventure.\nPreu: 8.000 CLP per persona + 4.000 CLP de les entrades als dos valles (es paguen a part)\nMés info: El Valle de la Luna i el Valle de la Muerte: un planeta i un satèl·lit a Xile\n2. Tour de San Pedro de Atacama: els Guéisers del Tatio\nPer nosaltres és un altre dels imprescindibles dels millors tours de San Pedro de Atacama. És el parc geotermal més alt del món i el tercer més important després de Yellowstone i d’Islàndia.\nS’hi va quan encara és fosc (un minibus us passarà a buscar entre 4 i 5 de la matinada) perquè la imatge que provoquen les fumaroles quan es fa dia en temperatures sovint sota zero és espectacular. De 6 a 7 és la millor hora per començar el tour i també quan es donen les diferències tèrmiques més grans. Nosaltres vam arribar i estavem a -2, (ens va dir el guia que de vegades s’ha arribat a -15) i quan vam marxar, sobre les 9 del matí, ja estavem a més de 10 graus. A la zona, de 10km2, es calcula que hi ha fins a 300 perforacions, 90 d’elles amb aigua, que brolla a més 85º. Al final del tour hi ha una piscina d’aigua termal a la qual us podeu banyar.\nMés Info: Els Guéisers del Tatio: un parc geotermal espectacular\n3. Tour de San Pedro de Atacama: Piedras Rojas i Lagunas Altiplánicas\nÉs una de les excursions més completes que es poden fer entre els millors tours de Sant Pedro de Atacama i dura tot el dia. La part estrella és la zona de Piedras Rojas, però primer es para a les lagunas Miscanti i Miñiques, dos impressionants llacs d’aigua dolça a més de 4.000 metres d’alçada enmig d’alguns dels volcans més alts del món que tenen els mateixos noms. El paisatge sembla d’un altre planeta. La següent parada la fem al poble de Socaire, per dinar (inclòs en el tour), i agafem forces per visitar un altre lloc increïble: la laguna Chaxá dins del Salar d’Atacama, una zona que també es coneix com la Reserva Nacional “Los Flamencos”.\nMés info: Piedras Rojas i Lagunas Altiplánicas: encara estem a la Terra?\n4. Altres excursions al desert d’Atacama\nTour astronòmic: Degut a l’absència de núvols i a la poca contaminació, el cel d’Atacama és un del millors del món per veure les estrelles. A nosaltres ens van recomanar l’agència Space i vam arribar a reservar un tour astronòmic amb ells, però vam tenir la mala sort d’enganxar dos dels pocs dies amb núvols a Atacama i ens van cancelar el tour. Només el cancelen quan hi ha males condicions i unes 6 nits al voltant de la lluna plena. Space és l’empresa més ben valorada per ver aquest tipus d’excursió.\nSurt cap a les 9 del vespre, a l’estiu, i a les 7 de la tarda, a l’hivern. El tour inclou una explicació astronòmica i també l’observació amb telescopi (a Sant Pedro hi ha el parc astronòmic més gran d’Amèrica del Sud). Està limitat a 24 persones, dura dues hores i mitja i val 25.000 CHP.\nTour Laguna Cejar: És una altra de les excursions famoses de la zona. Aquesta llacuna té una salinitat molt alta i és típic anar-hi a banyar-s’hi per flotar. Nosaltres la vam descartar per falta de temps i perquè vam llegir que no era molt segur per la pell banyar-s’hi. Desconeixem com està en l’actualitat. Acostuma a valdre uns 15.000 CHP i també para a altres llacunes.\nTemes de Puritama: Són unes aigües termals naturals situades a 3.500 metres d’alçada. Tenen una alta concentració de minerals com magnesi, sodi i calci amb propietats medicinals i brollen entre 28 i 32 graus. Hi ha un total de 8 gorcs enming de la vall amb el riu que porta el mateix nom. Aquest tour ens feia més gràcia que l’anterior, però pels dies que vam estar a Atacama, vam haver d’escollir i vam prioritzar els 3 primers.\nInfo útil de San Pedro de Atacama\n– Moure’t per allà: La millor opció és fer-ho a peu. El poble és petit i el centre es concentra en un parell de carrers.\n– Desert adventures: Fa tours a diferetns hores que la resta, fet que fa que trobis menys gent als punts menys turístics. Hi ha un màxim de 20 persones per grup i si en contractes més d’un t’arreglen el preu.\n– Transport públic: Hem sentit de gent que ha fet les excursions amb transport públic, però necessites molt temps perquè els horaris són limitats i cal fer transbords. Una altra opció seria llogar un cotxe. No vam mirar preus, però pot ser que surti a compte.\nEls millors tours de San Pedro de Atacama was last modified: Març 25th, 2019 by Cris\nAtacamadesertDesert d'AtacamapaisatgesSant Pedro de AtacamatoursXIle


Eliminar les barreres que frustren la igualtat de gènere és un objectiu fonamental per a l'acció cooperativa i una prioritat clau per l'Aliança Cooperativa Internacional i les seves organitzacions membres, que tenen com a objectiu fer realitat les mesures de l'Agenda 2030 per al Desenvolupament Sostenible amb perspectiva de gènere.\nEl Dia Internacional de la Dona representa una oportunitat ineludible per mobilitzar accions mundials per aconseguir la igualtat de gènere per a totes les dones, joves i nenes. El 2020, el tema "Sóc de la Generació Igualtat: Pels drets de les dones" marca el 25è aniversari de la Declaració i Plataforma d'Acció de Beijing que reconeixia els múltiples beneficis de les cooperatives. Ara, és hora que les Nacions Unides i la cooperació internacional per al desenvolupament augmentin i prioritzin l'ajuda dirigida als actors clau de desenvolupament que enforteixen l'empoderament econòmic, social i polític de les dones.\nLes solucions cooperatives van més enllà del negoci de les economies de mercat i poden ajudar a aconseguir no deixar ningú enrere a l'Agenda contribuint a "Una dècada d'acció i lliurament".\nCom a actors econòmics, tenint en compte les normes de gènere, les dones continuen guanyant menys, tenen més probabilitats de participar en treballs no remunerats i més properes a ser excloses del treball digne. Tot i això, volem recordar que, quan les dones s’estableixen o s’uneixen en cooperatives, realitzen activitats laborals innovadores, obtenen ingressos més elevats i augmenten el rendiment i competitivitat empresarials. L’adhesió a les cooperatives augmenta la seva presa de decisions al cercle familiar i millora la seva participació i apoderament en els assumptes comunitaris, atès que les cooperatives, com a empreses centrades en les persones, se centren en l’ocupació inclusiva i accepten a les dones que pateixen desigualtats en múltiples facetes.\nAlguns exemples mostren com això es pot aconseguir:\nA l’Estat espanyol, per exemple, les dones representen el 54% dels llocs directius i de comandament en cooperatives de treball.\nA Itàlia, el percentatge de dones ocupades a cooperatives, en comparació amb el total, és del 59%, el que significa 1.350.000 dones, amb una bona retenció de l'ocupació fins i tot en temps de crisi. A més, les dones representen el 50% dels associats i el 24,8% de membres a la junta directiva.\nA la recerca d'estratègies per promoure la participació de les dones en els espais de presa de decisions del cooperativisme, la violència de gènere es va identificar com a barrera invisible que impedeixen la seva participació a l'Argentina. El 2019, la Confederació Argentina de Cooperatives (Cooperar) va prendre la decisió d'implantar un Protocol de Prevenció de la Violència de Gènere, que cada entitat pot prendre com a exemple i adaptar-lo a les seves característiques.\nAl Nepal, el 40% dels membres de la junta directiva i el 51% dels socis de les cooperatives són dones (dels 6,5 milions d’habitants del país).\nA les Filipines, les cooperatives participen en la implantació dels ODS en diverses àrees amb l'assistència del govern, en concret la igualtat de gènere i l'apoderament de les dones. El Pla de les Filipines per al Desenvolupament amb enfocament de gènere (1995-2025) va ordenar la implantació de gènere i el seu desenvolupament en el sector públic i privat, d'acord amb la provisió de drets humans garantits per la Constitució. L'Autoritat de Desenvolupament Cooperatiu obliga a totes les cooperatives registrades a incorporar el gènere i el seu desenvolupament.\nEn temps de conflicte i reconstrucció postconflicte, s'observa que una de les primeres formes d'empresa que s'estableix és la cooperativa. Les dones són les primeres a unir-se, restaurant un teixit basat en la confiança i esperança mútues, abordant necessitats personals i comunitàries, com la llibertat enfront de la violència i els conflictes armats.\nLes cooperatives estan compromeses a lluitar contra qualsevol forma d'assetjament i violència contra les dones i els seus beneficis en la construcció de la pau i la resiliència han estat reconeguts per institucions clau en múltiples nivells, inclosa la Recomanació de l'OIT sobre l'Organització de l'Ocupació ( transició de la guerra a la pau).\nTenint en compte que l'equitat de gènere es veu cada vegada més com un pilar per al desenvolupament econòmic sostenible i el benestar social, cal reforçar els models econòmics centrats en les persones, que promouen els drets humans de les dones, joves i nenes a tots els nivells, fent realitat l'ODS número 5 de l'Agenda 2030 de Nacions Unides.\nLes cooperatives poden ser l'eina per reduir les injustícies socioeconòmiques a què s'enfronten les dones!


El sector turístic reivindica el "retorn de la confiança": "Estem preparats per a què la gent viatgi de nou" La República\nEl sector turístic reivindica el “retorn de la confiança”: “Estem preparats per a què la gent viatgi de nou”\nACN Barcelona.-El sector turístic ha volgut fer-se sentir aquest diumenge per reivindicar el “retorn de la confiança” cap als seus establiments. El Col·legi Oficial de Professionals de Turisme de Catalunya […]\nACN Barcelona.-El sector turístic ha volgut fer-se sentir aquest diumenge per reivindicar el “retorn de la confiança” cap als seus establiments. El Col·legi Oficial de Professionals de Turisme de Catalunya (COPTUR) ha reunit més de 300 persones en un acte festiu al cèntric Passeig de Gràcia de Barcelona. “Volem que tothom sàpiga que hem tornat, que estem preparats per a què la gent torni a viatjar i a gaudir”, ha destacat a l’ACN Yassine Bouiallal, membre de la comissió gestora de COPTUR. L’acte, que ha quedat lluny dels milers de professionals que preveia atraure, també ha estat un clam del sector per instar l’administració a dissenyar un pla estratègic i una línia d’ajudes directes. Entre altres, reclamen beneficiar-se dels fons Next Generation.\nNombrosos autobusos i centenars de professionals han ocupat el Passeig de Gràcia en una tarda amenitzada per diversos grups de percussió. Vestits amb una mateixa samarreta blanca on es podia llegir el lema ‘Complint Somnis’, els manifestants s’han unit per fer visible el retorn de l’activitat turística just quan falten poques setmanes per a què comenci la temporada d’estiu.En ple descens de la incidència de la covid-19 i amb la campanya de vacunació a l’alça, el sector celebra que mica en mica s’estigui recuperant la mobilitat, “element clau” per a l’activitat turística, com ha destacat a l’ACN Bouiallal. “Malgrat ser un dels sectors més castigats per la pandèmia, volem que tothom sàpiga que tornem amb més il·lusió que mai”, ha assegurat instants abans de l’acte.Bouiallal ha remarcat que la concentració d’aquest diumenge “no es planteja com una protesta, sinó un acte festiu” per convidar la ciutadania a tornar als allotjaments, a viatjar i a consumir activitats turístiques. El missatge de fons, ha subratllat, és “restaurar la confiança” dels clients que els darrers mesos no han pogut viatjar degut a les restriccions derivades de la covid.Respecte les mesures que han dut el sector a abaixar la persiana o a mantenir una activitat de mínims durant bona part de l’últim any, Bouiallal ha retret a les administracions haver actuat de forma unilateral. “Ens hauria agradat poder ser actius en la definició d’uns protocols clars que haguessin ajudat a contenir els contagis”, ha apuntat, si bé ha demanat passar pàgina per posar la mirada en el futur més imminent.En aquest sentit, ha assegurat que les previsions turístiques per aquest estiu “en general són bones” i ha instat la Generalitat i l’estat espanyol a “buscar punts de consens” amb el sector per afrontar els propers mesos. Oferir ajudes públiques “per compensar les pèrdues”, definir programes de formació i crear projectes per implantar les energies verdes i la transformació digital són els principals reclams que COPTUR fa a l’administració.L’acte d’aquest diumenge ha tallat el trànsit de mitja dotzena de travessies del Passeig de Gràcia de Barcelona per reunir representants dels allotjaments, l’hostaleria, les universitats, l’organització d’esdeveniments, les consultories, les agències de viatges, les empreses de transport i logística, així com guies turístics. Tot i que la previsió era superar els 3.000 assistents, finalment la Guàrdia Urbana ha xifrat els participants en poc més de 300.


Noticias de Onda: L'Ajuntament singa un conveni de 60.000 euros amb Cáritas per a ajudar les famílies onderes en risc d'exclusió\nOnda: L'Ajuntament singa un conveni de 60.000 euros amb Cáritas per a ajudar les famílies onderes en risc d'exclusió\nL'alcalde d'Onda, Ximo Huguet, i els representants de Cáritas Parroquial San Bartolomé, Cáritas Parroquial de la Asunción i Cáritas Parroquial Virgen del Carmen, han signat un conveni de col·laboració de 60.000 euros perquè l'entitat puga continuar duent a terme el programa que atén de forma immediata a les famílies en situació o risc d'exclusió social. La firma de l'acord ha comptat també amb la presència de la tinent d'alcalde de Política Social, Mari Carmen Aguilella.\nL'alcalde ha afirmat que es tracta d'una aportació municipal que servirà per a sufragar part de les despeses que té aquesta entitat per ajudar a les famílies. “D'aquesta manera, entre tots ajudem a cobrir les necessitats bàsiques d'aquelles persones que, per la seva greu situació econòmica, tenen dificultats”, ha destacat Huguet. Concretament, amb aquesta subvenció, Cáritas podrà oferir importants serveis en la localitat com el repartiment d'aliments de primera necessitat; pisos d'acollida per a famílies i persones onderes víctimes de violència de gènere o sense llar; actuacions d'emergència per tall de llum i/o aigua per impagament, a més d'oferir assessorament legal a les persones i famílies amb algun problema social. Així mateix, amb aquesta aportació municipal, la ONG continuarà col·laborant amb l'Ajuntament en el Programa Municipal de Voluntariat amb la realització de cursos d'ocupació, tallers de formació en col·laboració i coordinació amb el Programa municipal d'Assessorament i Intermediació Laboral, tot això destinat a persones o famílies en risc d'exclusió social. També participaran en les campanyes de recollida d'aliments i productes de primera necessitat que promoga el consistori.\nFinalment, l'alcalde ha recordat que, “per a aquest equip de govern, la prioritat és i serà garantir la igualtat d'oportunitats de tota la ciutadania i l'accés a una vida digna. A través d'aquesta unió, ambdues entitats treballarem per a garantir un nivell de vida adequat als més desfavorits”.


Cort aprova un pla inicial de protecció de llocs emblemàtics a Santa Catalina\nPublicado 7/5/2019 12:15:52CET\nEl regidor de Model de Ciutat, José Hila, ha informat aquest dimarts sobre els acords de la Gerència d'Urbanisme i ha destacat l'aprovació d'un pla inicial de protecció de llocs emblemàtics del barri de Santa Catalina.\n"L'objectiu és protegir els llocs més característics del barri des del punt de vista patrimonial i tipològic", ha explicat en roda de premsa, al que ha afegit que "cal protegir Santa Catalina perquè pugui conservar la seva essència".\nEn aquesta línia, ha detallat que es tracta de "una normativa específica" per a aquest barri, és a dir, "un pla especial amb una normativa específica adaptada a l'entorn històric de Santa Catalina, les seves edificacions, espais públics i carrers".\nEn concret, ha subratllat que aquest dimarts s'ha aprovat aquest pla inicial, que el dimecres passarà a la Junta de Govern per a iniciar un temps d'al·legacions i finalment portar la proposta al ple per a la seva aprovació definitiva.\nPer part seva, el gerent d'Urbanisme, Joan Riera, ha especificat que un dels objectius d'aquest pla serà "harmonitzar el màxim possible el barri" tipificant un nombre màxim de plantes per edifici. "Dins del barri hi haurà un màxim tres altures", en la majoria dels casos, "encara que hi ha carrers com Joan Crespí on es permetrà una planta baixa i quatre altures", ha conclòs.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Illingen Entrada:\nFerienwohnung Barsch...Habitacions per nit per només Més zones a Illingen\nMés de 1.075.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 29.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Illingen Esdeveniments esportius\nIllingen és en dels molts llocs de Illingen que els viatgers gaudeixen de visitar. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Illingen té molt a oferir: llocs famosos, bons restaurants i una gama d'entreteniment emocionant. Assegurís de mirar a Agoda.com pels millors preus disponibles a Illingen. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Illingen.\nHotels destacats a Illingen, Illingen\nConvenientment situat a Muhlacker, Ferienwohnung Barsch és una base ideal des d'on explorar aquesta...\nTots els hotels de Illingen\nHotels a Illingen: Ferienwohnung Barsch\nLlocs d'interès a Illingen: ParkstadionBunker 20


Edward Hopper entès per la meua veïna - El Temps de les Arts\n22 nov. 2020 per Álvaro Muñoz\nQuan vaig venir a Girona la llogatera ja ens ho va advertir: «Estigueu molt per la Montse, la veïna de dalt». Nosaltres vivim al primer, ella al segon i últim pis. Som quatre estudiants precaris envoltats per unes parets de cartó i finestres de paper que s’encarreguen de glaçar-nos les habitacions. La Montse viu sola des que va perdre el marit, i ara amb vista a l’hivern engega una llar de foc que nosaltres no tenim. Des que ell va faltar depèn de la companyia dels nous inquilins; ells van passant i ella els agafa estima fins a que marxen. Ara som nosaltres.\nJa fa mesos que li portem la compra. Sovint pugem, li demanem un parell d’ous, petem una estona la xarrada i l’endemà li retornem els mateixos dos ous. També posem la seua adreça a qualsevol paquet, i així, sense que ella ho sàpiga, pugem i ens explica com li ha anat el dia. Ara amb el fred —la fred, que en diu ella— ens hi convida sovint per estar calents quan encén la llar de foc. L’altre dia el carter li va deixar, gràcies a una amiga que fa un postgrau de pintura a Oxford, la biografia d’Edward Hopper. En veure el llibre em va dir que ella també pintava i que l’autor li encantava. Em va fer passar, i a mesura que avançava la conversa hi trobava més i més paral·lelismes.\nVeure en Hopper, com en la Montse, un sentiment de solitud no és pas complicat; titllar-lo d’anacoreta, com fan alguns crítics, em sembla desdibuixadament agosarat. Partidari de les interpretacions com soc, ell mateix va dir que no s’hi sentia, però la gent confon estar sol amb sentir-se sol. Hopper viu al segle XX, època en què el neguit per desvetllar els perquès del comportament cobren força amb les teories de Freud o Jung. La gent demana respostes i solucions, però Hopper defuig de correccions analítiques: l’artista ho serà amb tota la seua complexitat. La Montse m’explica que és lògic, això, i que deixar de voler canviar les incorreccions de la gent Freud ho hauria d’haver entès el primer any de casament.\nEdward Hopper: Office in a Small City, 1953.\n«Tu mira els seus quadres —em diu— aquest home va ser feliç; la gent dels seus quadres és qui ho passa malament.» No puc evitar pensar que s’hi sent representada. La gent dels seus quadres, que diu ella, era sovint la imatge de Jo Nivison, la seua dona. Quan em parla del seu matrimoni ho fa coartada, incòmoda, i és quan va faltar el seu home que va tornar a pintar. M’és impossible no veure-la reflectida en una Jo anul·lada per Hopper. A les seues memòries, Jo deia que parlar amb l’Eddie era com deixar caure una pedra a un pou, excepte que no sona quan toca el fons. Em va fer mal aquesta afirmació, contada entre anècdotes, com si l’absència de resposta fos la tònica quotidiana d’una relació. «Abans, però, les coses eren diferents», em diu.\nLa casa encara manté dues parts ben diferenciades. No ha tocat absolutament res des de fa gairebé deu anys. El despatx d’ell continua intacte i uniformat; el d’ella pateix una evolució ben visible. Fa deu anys que ha tornat a pintar, i m’ensenya alguns dibuixos de la represa: colors foscos, apagats, gent solitària, com l’època preparisenca de Hopper. «Aqui vaig ser molt feliç», em diu, i em pica l’ullet. Que la crítica sovint s’excuse en la incomprensió de Hopper per explicar la seua vida ho trobe el camí fàcil. Personalment, diria que Hopper gaudia de la tan americana sensació d’anar a contracorrent creient que és la resta del món qui s’equivoca. Pels carrers de París conviu amb Cézzane, Picasso, Stein o Renoir, i l’única cosa que en treu és el l’evolució de tonalitat de la paleta cap a uns colors més pastels a causa de la influència impressionista i primavera parisenca.\nEdward Hopper: Hotel Room, 1931.\nSón moltes les veus –a parer meu, equivocadament– que posen un punt d’inflexió el crack del 29 per entendre l’obra de Hopper. La Montse sense saber-ho em dona la clau de tot plegat: «la vida et canvia quan trobes el teu espai». Hopper es muda amb Jo el 1924, a un pis humil que els exigia pujar 74 escales. El crac borsari té lloc el 29, l’any 1930 Edward Hopper ha venut un total de zero quadres tot i pintar-ne des de fa anys. De fet, quan diuen que l’enfonsament financer va marcar la seua vida tenen raó, però no com creuen. L’any 1930 els EUA necessiten la seua dosi de nacionalisme malaltís per engrandir una figura derruïda per la crisi, i els crítics atorguen a Hopper un component ideològic perquè, segons ell, podent pintar qualsevol altra societat opta per l’americana. «Jo pinto el que veig», em diu la Montse, i m’ensenya més de vint dibuixos de la clínica d’urgències que tenim al davant.\nHospitals, malalts, morts, foscor. A mesura que passen els anys la meua veïna es torna més crua i menys sentimentalista. On abans s’esforçava per dibuixar una cara plorosa ara no en pinta ni els ulls. «El context ja ho fa tot —m’explica— no cal carregar-ho més». Hopper, amb el temps, defuig de tots els detalls que Rockwell maldava per remarcar, i és que si la gent s’identifica amb els personatges de Hopper no és perquè tothom estiga sol a l’habitació sinó perquè cadascú construeix una història personal al voltant dels personatges, trobant-ne així una equivalència pròpia.\nFa anys que la Montse no ix pràcticament de casa, «des de la finestra ho veig tot», em diu. Des d’allà on m’ho diu solament pot veure la clínica d’urgències i els immensos finestrals d’una finca de gent de bé que hi ha al costat. Passa gran part del dia observant-los, als uns i als altres, i pintant-los sense que ells ho sàpiguen. Té una cadira ben còmoda, pinta asseguda. Hopper va morir allà mateix, a la cadira de fer feina; Jo nou mesos més tard, gairebé cega i plena de deutes. La Montse respira vitalitat externa i una barreja de ganes de morir interna que esquitxa curiositat. Hopper, com ella, va ignorar gran part de la ciutat, defuig d’atraccions turístiques i si pinta els ponts de Nova York mai pararà atenció al de Brooklyn. Dècades abans del moviment de preservació històric ell només atresorava edificis vernacles, obtenint-ne la satisfacció de les coses que queden com eren. Li demane que per què pinta sempre el mateix, i només em contesta que pintant la mort ja ho pintes tot perquè és l’única cosa que li queda.\nPrepare el foc. A principi de cada tardor compra una tunelada de llenya que nosaltres li pujàrem al pis fa no gaire.\n—És curiós, oi? —torna a dir— Al final només ens queda això.\n—El què, la companyia?\n—No, l’escalfor. Pinto sempre el mateix perquè em fa gràcia que la gent benestant de la finca de davant visqui paret amb paret amb la mort, jo la veig de cara.\nEtiquetes Àlvaro Muñoz, Edward Hopper Navegació per les entrades


Demà, dimecres, a partir de les 7.20. "El matí de Catalunya Ràdio", amb Mònica Terribas, conversarà telefònicament amb el doctor Antoni Trilla, cap d'Epidemiologia de l'Hospital Clínic, per fer seguiment de l'evolució de la crisi del coronavirus. I, a les 10.08, entrevistarà Juan Manuel Moreno, president de la Junta de Andalusia i president del PP andalús.\n31/03/2020 - 21.44\nA les 8.15, Mònica Terribas parlarà amb els els portaveus de l'Aliança contra la Pobresa Energètica i del Sindicat de Llogateres per valorar les mesures del govern pel que fa referència a la garantia de subministraments bàsics i dels lloguers.\nA partir de les 8.40, roda amb els corresponsals del programa per saber les afectacions del coronavirus a Catalunya. I a les 8.50, el programa oferirà una taula de valoració i anàlisi de les conseqüències socials i econòmiques de la pandèmia i de les últimes mesures aprovades pel govern espanyol per fer-hi front. Hi participaran Joan Canadell, president de la Cambra de Comerç de Barcelona; Camil Ros, secretari general d'UGT Catalunya; Javier Pacheco, secretari general CCOO Catalunya; Joan Roget, vicepresident de Foment del Treball, i Josep González, president de la patronal PIMEC.\nA les 10.08, l'espai "Músiques confinades", seguit d'una entrevista en línia a Juan Manuel Moreno, president de la Junta de Andalusia i president del PP andalús.\nL'espai "El racó de pensar", a les 10.28, amb Xavier Antich i David Fernández, anirà sobre pensar en el confinament, i la secció "Mediats", amb Alex Gutièrrez i Santi Villas, inclourà entrevistes en línia amb l'actor David Solans i l'actriu Dèlia Brufau, de la sèrie de TV3 "Les de l'hoquei".


idiomes – Escola Meritxell\nFer de l’anglès una eina d’ús quotidià\nCategories Educació intercultural\nA l’escola, l’aprenentatge de la llengua anglesa no és considerat, només, com un aprenentatge enfocat a la preparació del futur laboral dels nostres alumnes. També és un element viu a l’escola.\nÚltims dies per aprendre anglès amb descomptes Meritxell!\nAprofiteu els últims dies de promoció a CIC Idiomes “Early Bird Promotion” Fins el 2 de març pots gaudir d’un descompte molt especial per a les estades lingüístiques a l’estranger i a les colònies d’estiu en anglès del CIC. I …\nEl proper 12 de febrer al CIC Escola d’Idiomes Mataró – Escola Meritxell comencem el segon quadrimestre per a que nens i nenes puguin millorar el seu anglès, preparar-se millor per aquest món global i, també, poder obtenir els certificats …\nEn un món globalitzat, l’eina que més pot ajudar els joves a obrir-se pas dins d’un mercat laboral sense fronteres és el domini de quantes més llengües, millor. D’entre totes, però, l’anglès és la més acceptada com a llengua de …\nNou Diploma Dual International High School\nL’Escola Meritxell signa un acord que permetrà els nostres alumnes optar a una titulació de Batxillerat reconeguda als Estats Units. Tornem de vacances amb una molt bona notícia per a tota la comunitat Meritxell: hem arribat a un acord amb …


La Junta Central Fallera aprova un pressupost de 2.3 milions d´euros per a 2021 - De festa en festa\n28 de octubre de 2020 28 de octubre de 2020 defesta_enfesta\t0 comentarios\t#JCF, #Pressupost\nLa resolució ha sigut aprovada sense cap vot en contra\nEl regidor de Cultura Festiva, Carlos Galiana, ha explicat que este pressupost “va en la línia de continuar el treball fet fins ara i abordar amb la màxima cautela el proper exercici faller en uns moments complicats i d’incertesa. Amb este pressupost l’Ajuntament referma la seua aposta i compromís amb el món faller de la ciutat i assegura que estarà al costat de totes les persones que viuen i treballen al voltant de les falles“.\nEn paraules de Galiana “són uns comptes positius, alhora que sensats, transparents i que aspiren a donar resposta a les necessitats del món faller i de les seues comissions“. Així mateix, Galiana ha agraït “la predisposició i el bon diàleg que hi ha hagut en el Consell Rector de JCF per part de tots els partits polítics que ha permés aprovar estos pressupostos de suport al món faller sense cap vot en contra”.\nPer a finalitzar, Galiana també ha fet referència al fet que, destinar els recursos necessaris al pressupost de la JCF, significa fer-ho a molts sectors “ja que les falles tenen una important afecció sobre molts altres sectors productius de la nostra ciutat com poden ser la pirotècnia, els floristes, els sastres i modistes, el món de l’espectacle i la cultura i un llarg etcètera”.\n← La Comunitat Valenciana suma 1.606 nous casos de coronavirus\nLa presidenta de la Federació de Fogueres se reúne con la delegada del Consell →\nPaiporta recolza al teixit faller encomanant una nova escenografia per a l’Ambaixada a un jove artista faller local\n“Moments de Falles” és la fotografia guanyadora del III Concurs de Fotografia Fallera d´Aldaia\n12 de febrero de 2021 12 de febrero de 2021 defesta_enfesta\t0\n31Dies 22Hores 21Minuts 50Segons\n323Dies 20Hores 20Minuts 50Segons


Cicle de xerrades 'La cicatriu colonial', amb motiu de l'exposició 'William Kentridge. El que no està dibuixat' | Guia BCN: agenda d'activitats, directoris i cursos de Barcelona Cicle de xerrades 'La cicatriu colonial', amb motiu de l'exposició 'William Kentridge. El que no està dibuixat'\nEn paral·lel a l´exposició «William Kentridge. El que no està dibuixat», aquest programa convida pensadors, escriptors i activistes de diferents geografies per a analitzar les cicatrius colonials que marquen la societat contemporània i pensar els reptes per al futur que aquest llegat ens imposa.\nLa història dels darrers segles està profundament marcada pel colonialisme europeu i el seu impacte a la resta del món. Sense el projecte colonial no es poden entendre gran part dels sistemes polítics, econòmics i culturals d´avui, i tampoc moltes de les injustícies que segueixen afectant una gran part de la població mundial. La descolonització va començar ja fa temps, però avui encara no ha acabat. Queden moltes preguntes per respondre, molts silencis per trencar, una memòria per recuperar i un dolor antic que no desapareix. Ens queda, també, escoltar les veus que avui ens poden donar els relats imprescindibles per construir un futur veritablement descolonitzat. Com assumim críticament l´herència del colonialisme? Quins són els reptes més importants per a descolonitzar la imaginació política?\n- 26 d'octubre:\nConversa amb Angela Davis\nEn aquesta sessió l´activista i professora Angela Davis, considerada una de les grans lluitadores pels drets humans i contra la discriminació racial, conversa amb activistes afrodescendents espanyols sobre la revolució que necessitem per a acabar amb les exclusions que encara marquen el present.\nAngela Davis es connectarà per videoconferència.\n- 9 de novembre\nAmb motiu de la traducció al català i castellà del llibre Mestissa (Club Editor i Editorial Tránsito, 2020), Maria Campbell, la gran veu literària indígena del Canadà, parla sobre la importància de trencar els silencis imposats per l´oblit i reivindicarà la memòria i la cultura de les comunitats indígenes.\nMaria Campbell es connectarà per videoconferència.\nActivitat online (retransmissió en directe) Sense públic des del Teatre CCCB\n- 30 de novembre\nEn aquesta sessió l´escriptor i assagista Pankaj Mishra, un dels més interessants observadors dels contrastos i les contradiccions entre l´Orient i l´Occident, parla sobre com la relació entre capitalisme i imperialisme ha alimentat les desigualtats del present, fent palesa la necessitat de fomentar una nova política basada en la solidaritat i la justícia.\n- 14 de desembre\nConversa amb Aída Bueno\nEn aquesta sessió l´antropòloga i realitzadora documental Aída Bueno, una de les grans expertes en la història de l´esclavisme i la diàspora africana a l´Amèrica Llatina, presenta el seu curtmetratge Guillermina (2019) i parlarà sobre com el colonialisme també es va desenvolupar en la intimitat de les relacions personals.\n26 d'octubre, 9 de novembre, 30 de novembre, 14 de desembre a les 18:30h Entrada general de: 3 €\nAmics del CCCB, aturats, carnet de docent\nde la Generalitat, jubilats amb la Targeta Rosa: Gratuït. Aforament limitat segons la\nnormativa sanitària vigent.\nEl dia 9 de novembre Activitat online\n(retransmissió en directe i sense públic des del Teatre del CCCB)\nL'aventura de Llegir - La Claqueta: 'La natura es rebel·la'\nL'Aventura de Llegir - Parlem amb: 'Coneixes la Pippi Calcesllargues?'\nL'aventura de Llegir - La Claqueta: 'Txernòbil, l'abisme hipnòtic'\nXerrades virtuals del cicle 'Consum responsable en temps de Covid'\nCicle de conferències virtuals 'Els instruments musicals en estudi'\nEdició en línia de la trobada "JAZZ I AM"\n180 aniversari del Mercat de la Boqueria: Cicle de converses '180 Anys Alimentant Barcelona'\nDel 16/10/2020 al 22/01/2021.


Activem Betxí 2016 - Ajuntament de Betxí\nActualitat Benestar Social Formació Ocupació\n26/01/2016 05/02/2016 admin Activem Betxí, Novessendes\nLa Fundació Cívica Novessendes i l’Ajuntament de Betxí convoquen «Activem Betxí 2016» unes ajudes econòmiques per donar suport a les propostes ciutadanes i associatives encaminades a millorar Betxí, des d’una perspectiva àmplia.\nLa idea de projecte ha de ser una iniciativa que busque resoldre un problema social i, per tant, es traduïsca en un benefici per a Betxí.\nLa convocatòria està dotada amb un pressupost total de 8.000 euros, aportats per la Fundació Novessendes i l’Ajuntament de Betxí, i oferirà suport econòmic en funció dels criteris de valoració, i suport i assessorament tècnic a les propostes seleccionades, que passaran a la fase d’execució.\nPer a prendre part en la iniciativa no cal tindre un projecte detallat, ja que en esta fase és suficient amb presentar la idea del projecte a l’esquema adjunt.\nLa data límit per a presentar propostes: 29 de febrer de 2016.\nAccediu al formulari de sol.licitud [+ info]\nLa convocatòria tindrà en compte els següents aspectes:\n1. El treball en xarxa o interassociatiu (5 punts)\n2. Les propostes que s’engloben dins de: crisi i treball, ecologia, dèficits de democràcia i participació, infraestructures, joventut, acció sociocultural i educativa (5 punts)\n3. Propostes que es puguen transformar en projectes concrets, adequats als objectius plantejats, amb coherència interna i consistència metodològica (5 punts)\n4. La viabilitat econòmica i organitzativa (5 punts)\nEl lliurament de les propostes es realitzarà en la fitxa resum del projecte a Novessendes abans del dia dilluns 29 de febrer del 2016. La resolució es farà pública el dimecres 2 de març a les 19:00 en Novessendes a càrrec del Alcalde de Betxí i representants el patronat de la Fundació Novessendes.\n← Pla Estratègic de Betxí\nBetxí s’adhereix al Pla de la Generalitat contra la pobresa energètica →


Cipriano Mera - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCipriano Mera Sanz (Madrid, 4 de novembre de 1897 - Saint-Cloud, França, 24 d'octubre de 1975) fou un dirigent anarcosindicalista espanyol. Paleta de professió, va començar a treballar als onze anys. Va militar en la CNT, del sindicat de la qual de la construcció a Madrid va ser president (1931). Al desembre de 1933 es va unir a Buenaventura Durruti per a establir el Comitè Revolucionari de Saragossa. Com a conseqüència, va ser arrestat i dut a presó a Burgos.\n24 octubre 1975 (77 anys)\nAnarcosindicalista, sindicalista i militar\nEn l'estiu de 1936 la vaga de la construcció havia paralitzat a més de cent mil homes. A primers de juliol, Cipriano Mera, juntament amb altres dirigents del Comitè de Vaga de la construcció, és empresonat. La vaga de la construcció prosseguia el 18 de juliol, a l'esclatar la guerra civil. El diumenge 19, Mera és alliberat de la presó i després de participar en la derrota dels revoltats de la Caserna de la Muntanya a Madrid, ràpidament organitza, al costat de David Antona, una columna anarquista que s'uneix a la del tinent coronel republicà Ildefons Puigdendolas, que el 21 de juliol prenen Alcalá d'Henares i l'endemà la ciutat de Guadalajara. La columna anarquista de Mera es va separar llavors cap a Sacedón i la província de Conca, prenent la capital Conca, que es trobava revoltada i en mans de la Guàrdia Civil.\nMés tard, després de la creació de l'Exèrcit Popular Republicà, la columna de Mera es va transformar en la XIV Divisió, de la qual va ser nomenat comandant. Aquesta divisió va intervenir fonamentalment en la defensa de Madrid al novembre de 1936 i en les batalles de Guadalajara (març de 1937) i Terol al desembre del mateix any. En 1938, ja amb el grau a tinent coronel va emplaçar la seva caserna general a Alcohete (Guadalajara), lloc proper a la vila de Horche i des d'on protegia tot el sector oriental de la Capital.\nMera va donar suport al cop del coronel Casado el 5 de març de 1939, i la formació del Consell Nacional de Defensa. Encara que el govern de Negrín abandona Espanya el 6 de març, la situació del nou Consell Nacional de Defensa era crítica a Madrid, durant els dies 7, 8 i 9 davant la reacció del I cos d'exèrcit (afí a Negrin i al PCE) que defensaven la capital sota les ordres de Luis Barceló. Però llavors Mera va llançar la seva Divisió des de Guadalajara i va aconseguir la victòria de les forces del Consell, després d'una sèrie d'aferrissats combats per les carreteres d'accés i els mateixos carrers de Madrid. El Cop de Casado triomfà gràcies a les forces dirigides per Mera, així com a l'atac dels franquistes a les posicions comunistes a la Casa de Campo mentre permetien que les forces de Casado es dirigissin a la ciutat, on després de controlar-la, afusellaren Barceló. Madrid fou lliurada sense resistència a l'exèrcit franquista.\nOcupat Madrid pels franquistes, Mera es trasllada a València, exiliant-se a Orà, on va ser internat en un camp de concentració. Una vegada alliberat, marxa al Marroc francès on es guanya la vida com a peó de la construcció. Després de la caiguda de França a mans dels nazis, les autoritats franquistes sol·liciten el lliurament dels refugiats espanyols en territori francès. El febrer de 1942, Cipriano Mera és lliurat pel Govern de Vichy a les autoritats franquistes. Condemnat a mort, la pena li va ser commutada per trenta anys de presó. Després d'un indult en 1946, es va exiliar a França on va treballar com a paleta fins a la seva mort en un hospital de Saint Cloud el 1975.\nVivir de pie, les guerres de Cipriano Mera (trailer del documental)\nVivirdepie.net Pàgina del documental.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Cipriano_Mera&oldid=25256715»\nDarrera modificació: 19 oct 2020 a les 08:05\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 19 oct 2020 a les 08:05.


Exposició: "Mapes d'excursionisme antics”\nInici Seccions Petjades i Rodes Altres Activitats Exposició: "Mapes d'excursionisme antics”\nPublicat el Dijous, 03 Març 2011 16:01\nLa secció de Petjades i Rodes de la UEC de Sants organitza a la sala d’actes de l’entitat, una exposició de mapes d’excursionisme antics, de la primera meitat del segle XX, tots tenen més de 50 anys i alguns són ja centenaris. Aquesta exposició vol mostrar els diferents mapes que utilitzaven els nostres antecessors, anys enrere, per fer els seus itineraris i curses de muntanya.\nLa inauguració tindrà lloc el 3 de març del 2011.\nL’exposició romandrà oberta del 3 de març al 31 de març del 2011 (dimecres tancat).\nCal destacar una sèrie de mapes anecdòtics, alguns d’ells amb dibuixos ressaltant els punts més destacats de l'itinerari, com son les fonts, masies, ermites, etc... Aquests mapes que publicaven les diferents editorials d’aquells temps, una d’elles l’Editorial Alpina, coneguda en el món muntanyenc per la seva varietat en les publicacions de mapes de muntanya.L'exposició anirà acompanyada per una sèrie de fotografies panoràmiques d’en Cinto Valls. Els mapes exposats són de la col·lecció particular d’en Eliseu Peidró.


Casal de la Dona - Ajuntament de Lleida: Temps de treball, personal i de vida\nTemps de treball, personal i de vida\nLa regidora de Polítiques d’Igualtat, Neus Brocal, acompanyada de la directora dels SSTT del Departament de Treball a Lleida, Pilar Nadal, de la secretària general d’UGT, Rosa Palau, i del secretari general de CCOO, Josep M. Baiget, ha estat l’encarregada d’inaugurar la jornada Temps de treball, personal i de vida: per una millor organització, a la qual han assistit un centenar de persones. La jornada ha començat amb la ponència Les desigualtats de gènere a Catalunya: Temps, jornada i conciliació de la vida personal, familiar i laboral, impartida per Cristina Sánchez Miret, doctora en sociologia per la Universitat de Girona.\nDesprés de la ponència ha tingut lloc una taula rodona que ha comptat amb la participació de representants de les organitzacions sindicals, empresarials i de pares i mares de família, que han exposat quins són els compromisos de cada organització per assolir un major equilibri en els usos del temps i que ha propiciat un torn de paraules i de reflexions per part de les persones assistents.\nLes principals conclusions de la jornada han estat, d’una banda que la conciliació de la vida personal, familiar i laboral és un dels grans reptes actuals de corresponsabilitat social; i, d’altra banda, que conciliar implica un canvi estructural i transversal que requereix la creació de noves estratègies en l’organització del treball, en la planificació dels territoris, dels transports, dels serveis públics i privats, dels temps i dels horaris establerts.\nPublicat per Isabel Hornos a 18:14


Ràdio Balaguer - L'equip masculí del CTT Balaguer suma la tretzena victòria consecutiva. El passat dissabte es va imposar al Prat Lisant per 4 a 2.\nL'equip masculí del CTT Balaguer suma la tretzena victòria consecutiva. El passat dissabte es va imposar al Prat Lisant per 4 a 2.\nL’equip masculí del CTT Balaguer va sumar dissabte la tretzena victòria consecutiva després de guanyar al Prat Lisant, el quart classificat de la lliga, per 4 a 2.\nAquesta victòria, combinada amb la derrota del colíder, el CTT Ateneu 1882, ha deixat el CTT Balaguer com a líder provisional del seu grup, culminant així una remuntada espectacular després d’un inici dubitatiu.\nJérôme Dubroeucq s’imposava a Amador Ruiz i a Claudio Arriagada per 3 a 1 i 3 a 0 respectivament, mentre que els altres dos punts del Balaguer els anotava Eric Calderó guanyant a Arriagada per 3 a 0, i a Roberto Carlos Duran, tembé per 3 a 0, mentre David Picoy cedia els seus dos enfrontaments davant Duran i Ruiz, per 1 a 3 i 0 a 3, respectivament.\nEn la propera jornada, el dissabte dia 8 de març, el CTT Balaguer rebrà a casa al CPP Igualada, i defensarà per primer cop el seu lideratge.\nL’enfrontament serà al pavelló Molí de l’Esquerrà a les 17h. i coincidirà amb l’encontre de l’equip femení del CTT Balaguer, el Villart Logístic, que s’enfrontarà al Falcons Sabadell.


La partida de les dones - El Temps\nLa bretxa digital de gènere es fa especialment visible al món dels videojocs. Un àmbit fortament masculinitzat on les ‘gamers’ denuncien una falta de referents i una baixa presència a la indústria i a l’entorn acadèmic. A més, constaten una realitat: personatges impregnats d’estereotips com a mostra del masclisme.\nMayim Bialik és graduada en neurociència per la Universitat d’UCLA. I té un doctorat també en aquesta especialització. En la ficció representa Amy Farrah, la parella sentimental de Sheldon Cooper, protagonista de la famosa sèrie The Big Bang Theory. Dins de l’elenc d’aquesta producció nord-americana sobre un grup de físics, és l’única que realment sap del que s’està parlant. Però, quan es posa en la pell del seu personatge, també científica, la caracteritzen com una persona descurada amb el seu aspecte, amb els cabells greixosos, ulleres i una roba una mica desfasada. Una imatge que no es correspon amb la realitat. L’única verdadera científica de la sèrie ha d’alterar el seu aspecte físic per encaixar en la imatge de científica que s’encaboten a divulgar.\nAquests estereotips grinyolen encara més en l’àmbit tecnològic on, segons l’Institut de la Dona, sols el 28% de les persones que treballen al sector tecnològic són dones. Amb tot, el sector dels videojocs ha estat especialment masculinitzat: productes fets per homes, per a homes i protagonitzats per ells mateixos. “M’encanten els videojocs, si no fos així, no seguiria en aquest món perquè és horrible per a les dones”, confessa Marina Amores, organitzadora d’esdeveniments com ara el Gaming Ladies i productora del documental Dones+Videojocs. “De fet, vaig entrar al món del feminisme com a conseqüència, perquè vaig veure que en aquest món que tant m’agradava no era benvinguda”. Segons les dades del Llibre Blanc de Desenvolupaments de Videojocs, a l’Estat espanyol sols un 17% dels treballadors d’aquesta indústria són dones. Una xifra prou similar a la resta de països veïns com ara França (15%), Suècia (19%) i Finlàndia (18%). D’aquest percentatge, la majoria de les dones s’ubiquen en l’equip artístic, mentre que en àrees com la programació, les xifres són esfereïdores: al voltant del 3%. “El gran problema és la manca de dones als llocs directius, de res serveix tenir un equip format per un 80% de dones si, finalment, la persona que pren les decisions creatives és un home”, denuncia una membre de FemDevs, una associació de desenvolupadores de videojocs.\nMés de la meitat dels seients de les universitats espanyoles els ocupen les dones. Malgrat això, la majoria opten per carreres d’àmbit social o humanístic. “Tradicionalment, les enginyeries s’han associat amb els homes i moltes dones no les trien per una qüestió cultural, perquè de capacitades n’estem, és clar”, analitza Inmaculada Coma, professora d’Enginyeria Informàtica a la Universitat de València i coordinadora del grau d’Enginyeria Multimèdia. Les que s’atreveixen a traspassar la línia de la ciència, ho fan per cursar estudis relacionats amb la biologia o les cures —com ara medicina o infermeria. “Les carreres de ciències de la salut tenen més afluència d’alumnes perquè es considera que tenen un perfil social més associat amb les dones”, explica Coma, qui assegura que en les seues assignatures les xiques no superen el 20% del total d’estudiants. D’aquesta manera, les aules on s’imparteixen estudis tecnològics compten amb una baixa representació femenina. Amb tot, al darrer curs, el 25% dels alumnes matriculats en alguna enginyeria eren dones, segons les darreres dades publicades pel Ministeri d’Educació. Aquest percentatge disminueix fins al 12% en les carreres tecnològiques. “És molt important que hi hagi models femenins en totes les esferes perquè qualsevol rol s’identifique amb tots dos gèneres i que no hi hagi aquesta segregació de gènere”, reivindica Dafne Muntanyola, professora de sociologia a la Universitat Autònoma de Barcelona.\nL’actriu Mayim Bialik, que representa a Amy Farrah en la sèrie The Big Bang Theory, apareix estereotipada.\nL’any 2012 va aparèixer un nou grau en algunes universitats de l’Estat espanyol: desenvolupament de videojocs. Les dades que ofereixen són esclaridores, al darrer curs comptaven amb més d’un 88% d’homes matriculats. Tot i això, la professora de sociologia, especialitzada en estudis de gènere, de la Universitat Oberta de Catalunya, Anna González, aporta la nota positiva: “Que les nenes i els nens estiguin cada vegada més exposats als videojocs i a les noves tecnologies fa que tinguin més possibilitats de conèixer aquest primer contacte amb les tecnologies i això és beneficiós perquè després les nenes trien estudis relacionats amb les tecnologies”.\n“En el món dels videojocs les dones tenim batalles des de tots els fronts”, explica Amores. “Necessitem una millor representació dins del producte, sentir-nos que en formem part, perquè si no, no el consumirem, no serem jugadores”, alerta l’organitzadora del Gaming Ladies. “I si no hi ha xiquetes que juguen, quan siguen grans no voldran dedicar-se a produir-los. Tot està relacionat”. Malgrat aquest panorama, que sembla inhòspit per a les dones, el nombre de jugadores s’està aproximant a l’equitat i se situa en el 44%. Tot i que, en les edats més primerenques, és a dir, quan encara els xiquets no estan influenciats pels estereotips socials, el nombre de xiquets i xiquetes que juguen a videojocs és equitatiu. A partir dels 15 anys, coincidint amb els processos de socialització cap a la vida adulta, s’eixampla la bretxa. Així, els estereotips i els rols establerts tenen un pes considerable en aquesta qüestió. “Els videojocs encara estan fets, majoritàriament, des d’un punt de vista masculí i això fa que tinguen un matís estereotipat d’allò que els agrada als homes: violència, competitivitat…”, analitza la sociòloga González. “Moltes nenes a qui agrada jugar s’han de conformar amb el que hi ha, en comptes de fer-ho amb allò que els agradaria. Això és un incentiu descoratjador, tant per ser jugadores, com per dedicar-se al disseny o a les tecnologies”.\nUna mostra del fet que els videojocs estan dissenyats pels homes i, sobretot, per als homes, són els personatges. Per començar, la majoria dels protagonistes són masculins però, els escassos personatges femenins que hi apareixen ho fan de manera hipersexualitzada. És a dir, l’atenció se centra en els atributs sexuals per a plaer i goig del públic masculí. “Els avatars són una representació del seu públic. Llavors, si al món real es dona aquesta hipersexualització, el món del videojoc el que fa és reproduir-la”, explica Muntanyola. Tradicionalment, la imatge femenina dels videojocs ha estat lligada a la de dona objecte, dama amb problemes o ajudant de l’heroi. “Això està canviant, ja es poden veure algunes protagonistes molt interessants des d’una perspectiva de gènere. Potser perquè cada cop som més consumidores i les empreses comencen a escoltar-nos”, afirma una membre de FemDevs.\nNina Williams, un dels personatges de la saga de videojocs Tekken.\nJugar amb el nom real o amb un de neutre? El motiu d’aquest plantejament, usual per a moltes jugadores, són els episodis masclistes que moltes d’elles han patit quan els seus companys s’adonen que comparteixen partida amb una dona. “Jo m’he canviat el nick perquè, si utilitze el meu nom de veritat, poden passar dues coses: que alguns jugadors m’agreguen pel simple fet de ser una xica, és a dir, per lligar, o que m’insulten pel mateix motiu”, denuncia Alexandra, jugadora habitual. “Una vegada, vaig connectar el micròfon per parlar amb la resta de jugadors i, quan sentiren la meua veu, començaren a tractar-me distint, com si jo no sabera jugar. Malgrat que ja estic jugant molt més temps que ells!”. “La tecnologia és un mirall de la societat”, analitza la professora González. És per això que moltes dones amaguen el seu gènere, bé per no tenir una recepció negativa des del principi, o bé per no ser tractades amb un cert paternalisme.\nEls episodis de masclisme arriben fins al punt que, la que hauria estat la segona edició del Gaming Ladies, un esdeveniment organitzat per Amores a Barcelona, va haver de ser cancel·lada per amenaces de boicot —sobretot a Forocoches. “Les pressions d’alguns grups d’homes foren tan fortes que l’empresa que em cedia el local es va fer enrere perquè no podia garantir la seguretat del recinte ni del personal”. En l’edició del Gamelab celebrada a Barcelona, un congrés que dona cita a les persones més rellevants d’aquest àmbit, Amores denuncia que sols comptava amb dues dones ponents, enfront de més de trenta experts. Aquesta situació recorda el moviment #GamerGate, que va sacsejar l’any 2014 la indústria del videojoc als Estats Units. Algunes productores de videojocs com ara Zoë Quinn, Brianna Wu o la crítica cultural Anita Sarkeesian patiren amenaces d’alguns portals d’internet —a l’estil Forocoches— i xarxes socials. També hi ha hagut en el panorama internacional congressos sobre videojocs que s’han cancel·lat per aquests motius, com ara el South by Southwest celebrat a Austin, Texas.\nAixí doncs, la bretxa digital de gènere que afecta els videojocs és transversal. Des de l’educació primerenca, que atribueix rols relacionats amb les cures i la comunicació a les xiquetes, i de lideratge i valentia als xiquets, fins a les grans multinacionals, on la majoria dels professionals que s’hi dediquen són homes, i passant per les jugadores que reben l’assetjament dels seus propis companys a les xarxes, i pels catàlegs de joguets, on els videojocs sempre han estat a la part dedicada als xiquets, les dones van perdent la partida. Ara bé, cada cop estem més a prop que el masclisme no supere la pròxima pantalla i acabe en game over.


Un tron vacant - Diari de Girona\nUn tron vacant\nmoisès de pablo 31.07.2013 | 00:00\n«En ella s'hi aplega una veu important, amb el pòsit del dolor de la malaltia, superada amb energia i positivitat»\n«Casal ocupa un espai únic, perquè no tenim artistes com ella. Perquè no hi ha artistes com ella. Que es passegin\nper la bossa nova, el pop o el bolero, fent-los seus»\nOcupa Luz Casal un espai d'aire dins de la cançó espanyola. Dissabte passat va fer la cloenda del Festival Sons del Món, a la ciutadella de Roses, fortalesa amb regust mil·lenari, vila fortificada per protegir un Imperi encerclat d'enemics que n'envejaven el poder. La gallega Casal és, segurament, la reina no declarada de la cançó ibèrica. Un tron vacant que mai no es dóna, perquè a les Espanyes no hi ha l'exaltació reverencial dels grans músics que tenen a França, les grans veus, que n'hi diuen, o el culte al crooner del mercat americà.\nNo tenim el culte per les grans veus, i no es té gaire en compte l'entrega o la trajectòria d'un cantant, com un valor de cultura exportador i d'encaixar diferents generacions sota el patró universal de la música. Casal és, segurament, la cantant que millor interpreta temes clàssics de desamor i rauxa. En ella s'hi aplega una veu important, amb el pòsit del dolor de la malaltia, superada amb energia i positivitat, amb un estat de forma espectacular encaixat a, allò que li diuen en castellà desparpajo, en definitiva, taules i veterania. Luz reinterpreta Chavela i n'aporta unes dosis de trencament interior que no són tan viscerals i tremebundes com la mexicana, però que arriben al cor. T'emociona amb Gracias a la vida de Parra. Es passeja amb mestratge per la chanson francesa, aquí tenen un Je reviens te cherchez, de Gilbert Becaud: catàrtica.\nHi ha una part del públic que enyora i disfruta la seva vessant de rock, els temes més dinàmics, aquest Rufino que encara et fa ballar sense ruboritzar-te, gràcies a uns arranjaments moderns i que actualitzen tota la seva música sense que la nostàlgia domini el discurs. Luz s'abraça a uns músics espectaculars, que no són Tom Waits, com ella qualifica al guitarra, però s'hi assemblen un xic, que és definir-los prou bé. Casal ocupa un espai únic, perquè no tenim artistes com ella. Perquè no hi ha artistes com ella. Que es passegin per la bossa nova, el pop o el bolero, fent-los seus i compartint-los. Que ens recorda els poemes de Rosalia de Castro, fent un homenatge a les víctimes de l'accident ferroviari de Santiago. Un acte de suport que defineix la seva vàlua personal. Un tema com Sentir, ple d'energia positiva i lluita personal, ens exposa què podem esperar d'ella: que ens ajudi a entendre com és de preciosa la vida i tot allò que ens ofereix.


El còmic en català: Adéu a l'Emili Teixidor\nFa uns mesos vaig tenir una petita xerrada amb l'Emili Teixidor al seu pis de Sarrià on vivia i on finalment ha mort. Volia parlar amb ell de la seva etapa, relativament poc coneguda, com a guionista a la revista Oriflama. El va sorprendre que en el meu llibre El còmic en català, parlés de la seva col·laboració com a guionista amb el dibuixant Enric Sió per crear "Lavínia 2016 o la guerra dels poetes" l'any 1968. De fet el sorprenent es que en plena dictadura, els autors s'atrevissin a crear el que està considerat el primer còmic polític publicat a l'Estat. L'any següent, publicarien una fotonovel·la de caire plenament paròdic a la mateixa revista. Un dels comentaris que em va fer, es que li agradaria que alguna de les publicacions actuals ho tornessin a editar. De moment ho hem recuperat en aquestes pàgines i a Tebeosfera.\nUna de les coses que em va motivar a intentar tirar endavant, junt amb moltes més persones, una revista com Tentacles, va ser el seu comentari de que trobava les revistes catalanes actuals molt poc atrevides. Pensava que tenien poc a perdre i que estaven en situació de ser molt més arriscades en la forma i en el contingut. No sabem, el dia que finalment es pugui publicar Tentacles, si hauria plagut a l'escriptor, però si que les intencions al fer-la no anaven gaire lluny del seu comentari.\nFa uns mesos el vaig veure en una de les moltes xerrades publiques en que parlava dels llibres. Una persona li va preguntar si li faria il·lusio d'anar a Hollywood si finalment Pa Negre era nominada per els Oscars. Ell va fer un somriure sorneguer i amb cara de noi entremaliat va comentar, penso que el lloc més adient per mi seria recollir el Nobel de Literatura a Estocolm i no pas anar a Hollywood.\nGràcies Emili per les teves obres i per la immensa tasca de divulgació cultural feta durant tans anys.\nPublicat per Jordi Riera a 8:20\nGalderich 20 de juny de 2012 a les 14:56\nUn bon comiat per a algú que ha treballat com pocs la llengua.\nI a veure si algú reedita aquesta fotonovel·la i altres treballs introbables.\nJordi Riera 21 de juny de 2012 a les 4:18\n... no estaria malament muntar una editorial que es digués "Els introbables". Qui s'anima ? ;-)\nEnric H. March 28 de juny de 2012 a les 10:23\nTenia raó l'Emili Teixidor quan diu que les revistes són poc atrevides. Crec que cal treure-li molta pols a la cultura catalana. Tenim grans exponents d'aquesta cultura, però falta un aparell crític que arribi arreu; i arreu vol dir més enllà del que és estrictament la cultura catalana.\nA veure si ho aconseguim amb Tentacles!\nJordi Riera 29 de juny de 2012 a les 0:29\nen general, hem estat durant anys molt distrets en guerres de capelletes i en que cada capelleta defenia els seus. Potser ara es un bon moment de sumar esforços, per repensar molts plantejaments de la nostra cultura.


Sol·licitud convocatòria de subvencions per la retirada de residus de materials d'aïllament i construcció que continguin amiant 2020\nDescarregueu-vos el formulari\nPer emplenar correctament el formulari heu de disposar del programari Adobe Reader (versió 9.1 o superior).\nContinguts d'ajuda sobre el programa Adobe i com omplir formularis en pdf.\nConsulteu la Seu electrònica per saber si hi ha serveis que no estiguin operatius\nPas 2.1 Emplenar el formulari\nCal emplenar el formulari seguint les indicacions que conté.\nSi s'han d'adjuntar documents, annexeu-los emplenats en aquest pas.\nSi per algun motiu us atureu, podeu desar el formulari a l'ordinador i acabar d'emplenar-lo més tard.\nPas 2.2 Validar, signar i desar\nEl formulari només es valida si heu emplenat correctament totes les dades obligatòries i heu annexat els documents obligatoris.\nSi l'heu de modificar un cop validat, desbloquegeu-lo amb el botó "Desbloquejar".\nAlguns formularis requereixen la signatura digital al propi document. Per signar-los cliqueu sobre l'espai de la signatura i seleccioneu el certificat digital que correspongui.\nDeseu a l'ordinador el formulari emplenat i validat.\nPas 3.1 Seleccionar i Enviar\nCerqueu el formulari validat que heu desat al vostre ordinador.\n(És possible que aquest procés duri uns quants segons)\nPas 3.2 Confirmació de tramitació efectuada\nQuan el formulari estigui registrat, es mostrarà la pàgina de l'acusament de rebuda amb les dades del tràmit i el document d'acusament de rebuda que heu d'imprimir o desar.\nÉs important imprimir o desar l'acusament de rebuda ja que conté:\nRegistre d'entrada: data en què s'ha iniciat el procediment administratiu.\nIdentificador del tràmit: permet fer el seguiment de canvis de l'estat de la tramitació, aportar documentació pendent i fer pagaments.\nTaxes: en alguns casos, amb l'acusament de rebuda, s'emet una carta de pagament necessària per abonar les taxes.\nA la pàgina de l'acusament de rebuda podeu trobar també informació sobre documentació que calgui adjuntar per completar l'expedient i un enllaç per fer el pagament en línia, pels casos en què apliqui.\nPreguntes freqüents sobre com tramitar en línia


El projecte Futbolnet de la Fundació FC Barcelona comença nou curs a la Bisbal, Notícies, Ajuntament de la Bisbal d'Empordà\nEl projecte Futbolnet de la Fundació FC Barcelona comença nou curs a la Bisbal\nEs va presentar l'any passat i aquesta setmana comença el nou curs: el projecte futbolnet que porten a terme conjuntament la fundació del FCBarcelona i l’Àrea d’Esports de l’Ajuntament de la Bisbal ja ha obert les inscripcions. El programa està destinat a nens i nenes de 6è a 4t d’ESO i és una activitat completament gratuïta. I és que el projecte Futbolnet treballa una sèrie de valors a través de l’esport i la inclusió socia.\nEs portarà a terme del mes d’octubre de 2017 a maig de 2018 dos dies, dues hores a la setmana a les instal·lacions del IES la Bisbal: els dilluns i els dimecres, de les 17h30 a les 19h30. Des d'avui mateix, dilluns 2 d'octubre, ja es poden fer les inscripcions. Qui es vulgui informar sobre el programa pot trucar al 972642198, enviar un mail a esports@labisbal.cat o directament a les oficines de l’Àrea d’Esports de dilluns a divendres de 9h a 14h.


Uns jugadors que no s’hi posen per poca cosa (Roger Grimau)\nUns jugadors que no s’hi posen per poca cosa\n2 min. 21/02/2015 23:19\nAquests jugadors quan s’hi posen no ho fan per poca cosa. Classificació per a la gran final deixant fora un incòmode Unicaja, el líder de la Lliga. El partit al Palau contra els malaguenys ja va ser un avís que per guanyar el Barça els cal més que un bon partit. La manera com els balugranes van enviar el partit a la pròrroga i posteriorment vèncer els deixava tocats.\nAhir el Barça va iniciar les semifinals amb un molt bon primer quart defensiu, en què van deixar l’Unicaja en 13 punts. M’agrada molt com DeShaun Thomas s’ha adaptat a l’equip. Segurament no és una estrella desequilibrant a l’estil Mickael, però dóna uns intangibles molt importants per a un equip que vol ser campió. Té capacitat per anotar des de llarga distància. Castiga els seus defensors, que acostumen a ser més febles que ell físicament, al pal baix. Però alhora és capaç de sacrificar-se en defensa. Ajuda en un aspecte del joc bàsic, el rebot, tant ofensiu com defensiu, un gran encert que segur que seguirà donant molt a Pascual.\nAl segon i al tercer quarts els de Plaza es van sentir més còmodes. Van atacar els punts febles de l’adversari. Will Thomas carregava i feia mal als quatre culers a prop de cistella, fins que va entrar Maciej Lampe i el va neutralitzar. Movien bé la pilota i estaven encertats des dels 3 punts... Fins que va arribar l’hora de la veritat. El Barça va collar una mica més defensivament i aquí es va acabar el partit. Van apujar el nivell d’intensitat i agressivitat i l’Unicaja no ho va saber contrarestar. Els intents per canviar el partit els tres minuts finals mitjançant zona i pressió a tota pista no van tenir efecte i el Barça ho va castigar aconseguint una diferència definitiva.\nVa ser un pas endavant de Tomás Satoransky. I què podem dir de Mario Hezonja? Que la criatura se’ns està fent gran a passos agegantats. Minuts calents a pista: vol la pilota. No sempre la ficarà, però amb aquest caràcter, les cares moltes més seran que les creus.


Un oasi de pau a Palestina | Mans Unides\nUn oasi de pau a Palestina\nInici Informació ONG Notícies ONG Un oasi de pau a Palestina\nMans Unides es desplaça a localitats de l'Autoritat Palestina, concretament a Betlem, Beit-Jala i Beit Sahour, on la taxa de nens i joves afectats per problemes d'audició és molt elevada.\nSi aquests nens no reben l'atenció i cures necessàries, solen mostrar retard en el desenvolupament del llenguatge i en l'aprenentatge, a més d'un marcat dèficit d'atenció. Això comporta retards al col·legi, on es veuen estigmatitzats i marginats.\nA Palestina, el tres per cent de la població pateix problemes d'audició. En alguns pobles i llogarets aïllats aquest percentatge s'eleva fins al 15%, una de les taxes més altes del món.\nLa sordesa en aquesta zona es deu, sobretot, a l'herència genètica. A Palestina, el 40% dels matrimonis són endogàmics.\nEl papa Pau VI a Palestina\nL'any 1964, quan el papa Pau VI va visitar Terra Santa, li va cridar l'atenció la quantitat de nens afectats per problemes d'audició que hi havia als carrers de Betlem.\nAquests petits no rebien les cures i atencions necessàries, i el Papa va mostrar el seu desig que es creés un centre educatiu dedicat exclusivament a la seva rehabilitació.\nVa sorgir així l'Institut Ephpheta Pau VI, que el 1971 va començar la seva tasca de rehabilitació àudio fonètica i vint nens sords.\nAmb els anys i fins ara, ha anat ampliant la seva tasca fins a cobrir la totalitat dels estudis obligatoris (16 anys), a més d'impartir cursos de tall i confecció, secretariat, llengües i humanitats.\nAvui en dia, en un món tan canviant, s'han plantejat la necessitat d'ampliar les seves activitats per aconseguir una millor integració d'aquests nens i joves en la societat.\nCada any, l'Institut Ephpheta Pau VI acull a 150 nens sords, sense tenir en compte la seva religió. D'aquesta manera, en una zona sumida en un conflicte que marca l'existència diària de tots aquests petits, s'ha convertit en un oasi de pau on es demostra que la coexistència de religions és possible.\nEls estudiants provenen de diferents localitats de Palestina (Betlem, Beit Jala, Beit Sahour, Ramallah, Hebron i Jericó). Els nens de Jerusalem i del Nord no poden assistir perquè el mur que envolta gairebé del tot la ciutat de Betlem hi impedeix.\nA més de les tasques de rehabilitació, educació i formació, s'ajuda els nens amb audiòfons, amb un programa de rehabilitació especial. Per a aquells afectats per sordesa profunda, que han pogut beneficiar d'implants coclears, hi ha un programa específic de reeducació.\nMans Unides a Palestina\nMans Unides col·laborarà amb l'Institut Ephpheta Pau VI en la posada en marxa d'un nou programa per a la integració i rehabilitació d'aquests nens consistent en cursos de cuina.\nA Terra Santa la construcció del mur ha afectat l'agricultura-principal mitjà de subsistència - i al creixement econòmic local. A més, els residents en aquesta zona han vist reduït el seu accés als mercats i als serveis de salut i educació.\nLa desocupació i la pobresa han augmentat també des del 2000, fins al punt que el 60% de les llars palestins de la zona són ara pobres.\nEn aquestes circumstàncies, Mans Unides dóna suport també a la societat sense ànim de lucre "Beit El-Noor", que porta 37 anys tractant els problemes oftalmològics de la població palestina més desfavorida, ja siguin cristians o musulmans, i a un centre sanitari a Beit Sahour , proper a Betlem.\nEnviat per Mans Unides ONG el dj., 13/09/2012 - 14:18


Neguit de pantorrilla: Flors d'ombra\n... en el fons del seu cor sabia que res no tornaria a ser com havia estat. El temps passat al gueto i a l'amagatall se li havia imprès a la carn, les paraules que utilitzava havien perdut la seva força. Ara no eren elles qui parlaven, sinó el silenci. És un llenguatge difícil, però des del moment que l'adoptem, no n'hi ha cap altre com aquest.\nLa mare de l'Hugo l'entrega a la Mariana, una amiga que treballa en una casa de tolerància, perquè l'amagui i pugui escapar de la deportació. Té 11 anys.\nTota l'obra és el pensament i el canvi de mentalitat que pateix aquest nen, amagat en un recambró, condemnat a callar i no dir res per por que se l'emportin i esperant només aquells hores del matí en què la Mariana li porta la llet o la sopa i parla amb ell i l'abraça. És molt interessant veure com evoluciona el pensament del nen; sense deixar de pensar en la seva mare i en la vida familiar d'abans -hi somia cada nit- descobreix un món nou ple de sensacions diferents en la Mariana. Sensacions tant de horror per les massacres que es perpetuen com de curiositat i despertar de la sexualitat a través dels sorolls i les escenes que endevina a través de l'envà del recambró on està amagat. I es fa home al seu costat. I donaria la vida per ella i se'n cuida quan ella ho necessita.\nCosta creure que un nen d'aquesta edat pugui viure com ho fa l'Hugo i aconsegueixi seguir sent un nen sa i correcte i amb les idees clares després de tot el que passa. Però això és la veritat, ha estat la vida de cada dia de molts nens i és actualment la vida de molts altres. I molt pitjor.\nEl plus afegit que té aquest llibre és que l'autor, Aharon Appelfeld, va viure en carn pròpia aquesta odissea, o molt semblant. Ell diu: Després d'evadir-me del camp, vaig viure al bosc, sol, recollit per marginals, lladres i prostitutes. Era ros i passava fàcilment per un ucraïnès. Callava. Em vaig quedar sense llengua.\nPublicat per Maripepa a les 15:24


“No als mercats d’emissions de carboni” | Intersindical Valenciana\n“No als mercats d’emissions de carboni”\nIntersindical Valenciana s’oposa als mercats d’emissions de carboni i ha signat aquesta petició, juntament amb 160 organitzacions, que es presentarà hui, 5 de desembre de 2019, en la COP 25.\n05 / 12 / 2019 | Intersindical\nPer a: Els governs i negociadors, els mitjans i la societat civil\nCOP25: QUE EL REGLAMENT DE PARÍS NO INCLOGA ELS MERCATS D’EMISSIONS DE CARBONI\nEls sotasignats exigim que els mercats d’emissions de carboni no s’admeten com a part del Reglament de París. Ens oposem al fet que s’aprove una resolució sobre els mercats d’emissions de carboni en la COP25.\nAmb la taxa actual d’emissions a nivell mundial, és probable que esgotem el pressupost de carboni per a mantindre l’augment de la temperatura per davall d’1,5 graus Celsius abans de 2025. Segons la ciència, simplement no tenim més espai atmosfèric per a alliberar més carboni i hem d’exigir-los als països rics que deixen d’eludir les seues responsabilitats històriques i ajuden a reduir dràsticament les emissions en origen de manera immediata. Els compromisos actuals assumits per les parts en el marc de l’Acord de París ja ens encaminen a un calfament desastrós de 3 a 5 graus Celsius.\nUn punt clau en la taula de negociació a Madrid seran les normes internacionals per als mercats d’emissions de carboni, i en el marc de l’Article 6 potser veiem com els mercats d’emissions de carboni s’inclouen com a part del Reglament de París. Això implicaria fins i tot més emissions, amb un major augment de la temperatura, ús continuat de combustibles fòssils i dècades d’inacció, distracció i acaparament del poder i l’energia per les grans empreses.\nUna resolució sobre l’Article 6, especialment 6.2 i 6.4, afebliria encara més els (ja tímids) plans nacionals dels països rics i li donaria als governs carta blanca per a continuar contaminant. Això al seu torn implicaria major pressió sobre els països en desenvolupament perquè executen activitats de compensació d’emissions i els negaria el seu dret a la quota part justa que els correspon de l’espai atmosfèric. És a dir, a usar el pressupost de carboni restant amb la finalitat de satisfer les necessitats bàsiques dels seus pobles.\nEls mercats d’emissions de carboni no funcionen. Els esquemes de límits i comerç no han aconseguit reduir les emissions i no representen una acció vertadera enfront del canvi climàtic. Sota aquests esquemes les emissions mundials van continuar augmentant. Estan plens d’errades intrínseques i buits legals que els fan inviables. La compensació d’emissions exigeix fer suposicions científicament dubtoses: mesclar drets d’emissió derivats de diferents esquemes de compensació implica que les compensacions d’emissions de carboni de diferents fonts es compten com a “iguals”. El carboni resultant de la crema de combustibles fòssils en un lloc del món no es pot “contrarestar” compensant-lo amb el carboni dels cicles naturals del carboni terrestre, ja que no és així com funcionen els ecosistemes.\nS’ha demostrat que és quasi impossible portar registre de si realment es van dur a terme els projectes de compensació d’emissions i de quant carboni s’ha compensat en realitat. És més, la compensació d’emissions comptabilitza emissions hipotètiques: “el que s’hauria emés si aquesta activitat no s’haguera dut a terme”. Aquest enfocament incentiva fer trampa, per exemple, fer prediccions fraudulentes o produir més contaminació a l’inici, per a poder acumular drets d’emissió addicionals quan la contaminació es redueix. Aquest tipus de comptabilitat creativa pot fer que les coses lluïsquen bé en teoria, però no es pot negociar amb la ciència. En lloc de reduir les emissions, el comerç d’emissions de carboni les augmenta.\nAquests esquemes han generat conflictes, abusos empresarials, relocalització forçada i amenaces de genocidi cultural, particularment contra els Pobles Indígenes, agricultors/es de xicoteta escala, habitants dels boscos, joves, dones i sectors de la població no blancs. Els esquemes de compensació d’emissions de carboni són responsables per les atrocitats comeses contra poblacions vulnerables a tot el món, i els rebutgem per considerar-los una forma de colonialisme climàtic.\nSi al desembre s’aprova una resolució sobre l’Article 6, existeix el risc molt real que es permeta que els mercats de carboni es convertisquen en un component significatiu dels esforços d’un país per a complir amb les seues contribucions determinades a nivell nacional. Això portaria al fet que molts governs entreguen el control de gran part de la seua política nacional climàtica a mercats d’emissions de carboni controlats per grans empreses. La cooptació empresarial de les nostres institucions democràtiques de presa de decisions (tals com els nostres governs i la CMNUCC) margina les solucions creïbles liderades pels pobles, per a afavorir en canvi els interessos empresarials que destrueixen el planeta.\nAixò és inacceptable. Exigim que els països rics deixen d’eludir les seues responsabilitats i que totes les parts es comprometen a complir amb la quota part justa que els correspon dels esforços climàtics. Exigim solucions vertaderes que tinguen com a resultat la reducció de les emissions en origen i ens conduïsquen a un món més just i equitatiu. Exigim finançament públic real i addicional dels països rics perquè els països pobres puguen fer la transició cap a sistemes energètics justos, adaptar-se als impactes del clima i que se’ls indemnitze per les pèrdues i danys irreparables.\nNo als mercats d’emissions de carboni! No a les falses solucions i les distraccions perilloses! No al colonialisme climàtic! No al poder i impunitat de les grans empreses! COP25: Accions vertaderes i equitatives ja!\nEn l’enllaç següent podeu llegir la llista d’organitzacions que han signat el manifest:\nPetició de “No als mercats d’emissions de carboni”


FGC presenta Geotren, una aplicació per localitzar les seves unitats en temps real – La Bústia\nFGC presenta Geotren, una aplicació per localitzar les seves unitats en temps real\nPer Redacció / La Bústia 31 de maig de 2019 a les 12:00 0 782 Visites\nGeotren dóna també la dada del grau d’ocupació de tren en cada moment\nFerrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) posa a l’abast dels usuaris un geolocalitzador de les seves unitats de tren en temps real. Mitjançant aquest sistema les persones que viatgin amb FGC podran conèixer en cada moment en quin punt del seu recorregut es troba un tren, el seu destí, les properes parades i el seu horari.\nA més d’aquesta informació, Geotren dóna també la dada del grau d’ocupació de les unitats de tren en cada moment. D’aquesta manera, es pot conèixer quanta gent hi ha en cada cotxe dels trens d’FGC i per tant es pot escollir quin cotxe de la unitat de tren és el més apropiat per a viatjar.\nLes dades que proporciona Geotren és poden consultar des del web https://geotren.fgc.cat i també des de l’aplicació per a mòbils d’FGC, tant per iOS com per Android. Quan s’hi accedeix, Geotren mostra la xarxa de tren de Ferrocarrils i tots els trens que en aquell moment estan circulant, identificats amb una icona d’un tren. Les persones usuàries només han de clicar sobre aquesta icona i s’obrirà una finestra amb la informació de la circulació, on es podrà seleccionar veure les properes parades del recorregut del tren o veure el grau d’ocupació: si la icona de persones és vermella el grau d’ocupació del tren és intens, el groc indica una ocupació alta i el verd fluida.\nLa Fira de Castellví, aparador d’agricultura, comerç i entitats\nCap de setmana de primavera ple d’activitats