Casa Grazietta Magione Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nCasa GraziettaVia Della Conca 60, Magione, Magione, Itàlia, 06063 - Veure al mapaCasa GraziettaVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 15 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaparcament de cotxes\nSobre l'allotjament;DescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, Casa Grazietta està situat idealment a Magione; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Casa Grazietta és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, servei de bugaderia, s'admeten animals de companyia, lloguer de bicicletes. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Casa Grazietta és una selecció idònia per a la vostra estada a Magione.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxeslloguer de bicicletes Serveis i comoditatsservei de bugaderiazona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


CRONICA DE LA JORNADA - UNIÓ ESPORTIVA MONTGAT\nUNIÓ ESPORTIVA MONTGAT > Notícies > Cròniques > CRONICA DE LA JORNADA\nCB FONTAJAU 65 – U21 60\nUn altre partit a la llista dels que hem de guanyar… Partit amb molts errors per ambdues parts, veníem de NO entrenar aquesta setmana, amb jugadors tocats i malalts… I la veritat és que l’equip ha treballat molt seriós (amb molts errors) però molt seriós… Primer quart i segon quart en principi nostres on marxem de fins a 10 punts, però què a la mitja part ens igualen… 3er quart horrible on abaixem el cap i ens desanimem per dues accions de l’altra equip… A partir d’aquí l’equip s’ha refet, mostrant orgull, barallant-se per cada pilota i amb una banqueta que ja m’agradaria tenir-la cada partit!!!\nJugador del partit: La banqueta!!! És a dir tots!!!\nAmb el Junior A hem jugat 2 partits aquest cap de setmana i hem seguit exactament el mateix guió en tots dos.\nJunior A 67-68 CBF Lleida\nBona primera part sortint agressius en defensa, llegint bastant bé situacions 2c1 i marxant a la mitja part +3. Comencem el 3rQ empanat encaixant un 2-8 que ens posa l’ai al cor. Masses errades nostres no provocades fa que el partit sens escapi per detalls.\nCN Sabadell 69-70 Junior A\nPartit irregular. Sortim excel·lent essent un 2-20 a favor en 6′ i després ens relaxem i encaixen un 17-2 que ho deixa igualat. Al 2nQ som més regulars ja acabem +16. Al descans demanem matar-ho els primers 5′ però, com ahir, sortim malament encaix net 14 punts en 3′. Ells ens fan molta zona i nosaltres no som capaços de fer dos bons atacs seguits, tenim massa tendència a tirar la bola a terra. L’últim quart seu, el guanyen 21-10, nosaltres cometent errades i precipitats. Una última defensa nostra, anant +3 on fem tot el que no s’ha de fer els hi dona una molt bona opció de guanyar, però acaba en bàsquet de 2 i guanyem.\nAquest cap de setmana hem après a donar-li importància a cada atac i cada defensa. Cara i creu\nJunior B 66 – Vilassar Dalt 55\nPartit molt fluix en línies generals, on arribem +3 a mitja part i trenquem el partit amb un 19-4 en 5 min del 3r quart. Ens relaxem massa d’hora i som poc ambiciosos en moments de partit que fa que acabis +11.\nCadet A 59 Cerdanyola 38\nPartit que ens serveix per recuperar sensacions després de dues setmanes sense competir. Primera part jugant amb poca tensió i al seu ritme. Millora clara a la 2a part on hem arribat a +25. Destacar q el partit avui l’ha dirigit en Mateo ja que ho havíem pactat feia dies i l’ha portat molt bé\nCadet B 49 – 42 Masnou\nGran partit de tot l’equip que manté la línia ascendent en l’àmbit de joc i d’actitud de les últimes setmanes. Sabíem que seria un partit molt igualat i així va ser. Aconseguim un avantatge de 10 punts al primer quart que marcaria el resultat final. La tònica del partit seria la mateixa durant els següents 30 minuts de partit, amb moments bons tant defensivament com ofensivament tenint minuts on trobem moltes situacions de tirs alliberats, llastima que no va ser el partit amb més encert. Hem aguantat els tirons del rival i cada cop que volien apropar-se en el marcador em tingut el cap fred per mantenir els 9-10 punts que vam aconseguir al 1er quart.\nMVP: Aquesta setmana li donem el premi de millor jugador al Marçal Montferrer.\nCadet C – 63 Minguella C – 65\nEl partit té les dues cares de la moneda.\nInici de partit amb igualtat fictícia en el marcador. Les nostres errades en la defensa de l’1×1 i en el 2×2 ens fan arribar a la mitja part -20.\nAl vestidor parlem del concepte amb que entrenem aquestes situacions i els pregunto si ho estem fent al partit: la resposta dels jugadors és la. Correcte: “NO”\nSortim convençuts que hi posarem tot per “SI” fer-ho, i ho fem.\nLa millora ens permet recuperar més pilotes i que no ens anotin fàcil i, en canvi, aconseguim millors resultats en les nostres possessions. Equilibrem el marcador fins el cara-i-creu final.\nDestacar la reacció de l’equip a la 2ona part i en particular a en Jan Mateu, agafant responsabilitats i portant l’equip.\nMasnou 55 – 70 Preinfantil.\nBon partit dels nois tot i que ens ha costat entrar-hi. Hem intentat jugar generosos en atac però no ha acabat de sortit fent que en algun moment ens remuntessin la distància que teníem, però hem sabut seguir endavant i no decaure. En defensa bastant fluixet, ens superaven molt fàcil i vam intentar saltar al 2 pro encara no acaba de sortir.\nMolt content de l’actitud dels nois, ja que tot i que a l’inici del últim quart només estàvem +3, vam poder seguir lluitant per acabar enduent-nos la victòria.\nJugador del partit Oriol Azuaza\nPineda de Mar 48 – 21 Mini Fem. Partit que ens ha servit per aprendre a gestionar les nostres emocions\nEn atac, remarcar el petit pas endavant en el concepte del passe avançat, després de matxacar-ho bastant en els últims entrenaments. A més, bona verticalitat i agressivitat que ens permet treure faltes i bàsquets. Avui, em quedo que les nenes (sobretot la Ivana i l’Aledis) s’han atrevit a provar diversos gestos tècnics que hem fomentat als entrenos (Lebron, canvis per darrere, passe sobre bot… ) i aquest és el principal objectiu que ens vam marcar a principi de temporada, ser creatives i no tant disciplinades. D’altra banda, afegir que ara toca començar a introduir normes per generar línies i pujar bola.\nEn defensa molt bona actitud de totes, sense excepció. Pas endavant en l’1c1 i en el rebot, tot i que encara ens empanem de vegades i se’ns oblida. Tocarà seguir fomentant aquests hàbits i treballar més el principi d’ajudes (pistoles).\nEn resum, bon partit amb despistes puntuals que ens maten i fan que se’ns vagi el marcador. De totes formes, seguim retallant resultats i això ens indica que anem pel bon camí. Seguim, sempre gaudint i esforçant-nos\nJugadora destacada: Èlia Sampietro\nCircol 57-59 Premini A\nPartit de pujades i baixades, amb quarts molt bons defensivament que ens han permès estar bé ofensivament. Ells no han baixat el nivell defensiu en cap moment i quan hem tingut errades les han aprofitat.\nEn atac hem sortit sense por a fer coses, hem jugat en equip i tot i que no hem pres les millors decisions hem donat un pas endavant.\nA nivell d’actitud hi ha hagut un canvi a la banqueta, ens hem animat entre tots i tot i algunes males cares hem acabat a l’últim quart amb una gran actitud, cosa que ens ha permès acabar amb un resultat guanyador en un partit molt ajustat.\nElls han sortit molt contents i s’han divertit que al final es el més important!\nJugador destacat: Adrià Delgado


CASTELLÀ FORMIGUERA, Josep - Campanar i campaners\nCampanar i campaners\nTorno a un tema que he tractat altres vegades. No ha d'estranyar com a targarí que sóc i enamorat de les nostres coses. Però avui m'hi porta un altre fet. Resulta que a conseqüència de l'enderroc de la fàbrica d'alcohol el perfil de la part baixa i antiga de la nostra ciutat, de l'església, el cimbori i el campanar, els darreres del carrer d'Agoders i al fons Sant Eloi, des d'allí on visc s'han trobat nets de cap destorb. De la panoràmica n'incloc una fotofrafia que ho demostra. I vist tan netament el campanar, m'han vingut a la memòria els campaners.\nAbans de res, però, vull advertir que em doldria com sempre si bé més que mai, qualsevol omissió, malgrat que ho he consultat. I em sembla que almenys els campaners com a tals, no en deixaré cap, encara que és probable que no anoti tots els qui en determinada època, mancats de campaner, es cuidaven que no es perdessin els tocs principals en qualsevulla celebració.\nComenço, com deia més amunt, per la desaparició de la fàbrica d'alcohol. La fassina, com per allà als anys trenta l'anomenaven popularment i encertadament la gent del veïnat, perquè inicialment es tractava d'una fàbrica de licors destil.lats. I en les campanyes que es feren per la molèstia dels seus fums, verbalment sempre en contra els fums i els olors de la fassina. L'encertada demolició, a més de l'excel.lent espai aconseguit d'Ús pÚblic, ens ha proporcionat la neteja de la silueta que apuntava al proemi. I des de migdia, tot el conjunt del temple i campanar encara es veu més voluminós i alt. Que, altrament, tornant a l'intent d'acabar el campanar, confesso una vegada més que em vaig equivocar quan opinava que no. I insisteixo novament a dir que s'hauria d'acabar segons el projecte. Només cal mirar l'esmentat perfil de l'acabament de l'església i la forma cònica del cimbori, per adonar-se que el vuitavat del campanar, per acabar el conjunt, necessita de quelcom en forma de punxa que el remati. No entenc en arquitectura ni en art, però el sentit de la pròpia elevació cap amunt crec que ho demana. És clar que molts pensaran que el seu cost bé podria destinar-se a fins socials més directes. Són tantes les necessitats! Però no oblidem que, a més de feina, si els donatius són privats i no pÚblics, moltes vegades provenen dels qui acostumen a participar en altres generoses aportacions. I sempre són un estímul a donar. Com es va demostrar en la bona tasca que portaren a cap els metal.lÚrgics MÚtua, que aconseguiren, per goig i satisfacció general, omplir amb les seves campanes el nostre campanar.\nBé, vaig pels campaners i he de començar pels Arbiell, que de petit coneixia a bastament, ja que endemés eren fusters, que precisament en aquest rengló tots els coneixíem com "el campaner". Ho foren molts anys i quan pujàvem de nens o una mica més grans al campanar, a més del soroll i grandiositat de les campanes i el seu recinte, ens admirava la profusitat dels sogalls que les movien i d'aquell envellit i petit seient de fusta, que en tocava algunes amb els peus. Cap als Últims dels anys vint, els de la puresa dels tocs, li feren algun retret, però ell es defensava per la mancança d'ajudants i sobretot amb uns esplendorosos tocs de festa, dels temps o de la missa de l'alba, encara que la refeta Bou no era la d'abans.\nNo preciso quan ho van deixar, però el que el seguí era també fuster, Salvadó, dels "Macuco". Que hi posaren cos i ànima per anar conservant l'autenticitat dels tocs, en una feina cada vegada més difícil, pel que hem dit dels ajudants. I és que Tàrrega creixia i lògicament augmentaven els tocs dels enterraments. A més de fuster, en contracte evident amb el nostre comerç o magatzem, jo el recordo quan venia a l'era a recollir uns pocs quartans de gra, com a contribució tradicional del toc de "girar la batuda", com ho feien també els Arbiell. I per raons justificades i pròpies ho hagueren de deixar. I si no vaig errat, se'n féu càrren Carnicer, sabater d'ofici, i altres comesos municipals que aquí no ve al cas. Vingué un moment crític que ens trobàrem sense campaner d'una manera concreta i diem oficial. I fou llavors quan un grup de targarins, enamorats dels nostres tocs, acudiren a fer tot el que pogueren per no deixar mut el campanar i la puresa dels tocs. Ramon Robinat, com en altres coses d'autèntica essència targarina, n'escrigué en aquest setmanari en el seu moment. I Anton Burgués, Josep M. Vidal, Bosch, que crec que havia fet d'ajudant, i no cal dir que Ramon Novell, entre els qui em vénen a la memòria, anaren moltes vegades, i quan més convenia, a tocar les campanes com a bons campaners, procurant, això sí, la perfecció en els tocs, que era el seu propòsit més volgut. Fins que de Bellpuig, on hi feren una estada d'alguns anys, vingué Lluís Fauste i la seva esposa Rosa Pons, que es feren càrrec del campanar. I que de fet no han deixat mai, amb un esperit de servei i voluntat encomiables del toc. Perquè una vegada aconseguit l'automatisme dels tocs, ja que només cal pitjar un botó, reformat i modernitzat ara de nou amb la totalitat de les campanes, Rosa Pons encara va a tocar l'agonia, que no està programada. I a l'Últim Corpus, que és la gran festa de les campanes i el campanar, com tota la campaneria municipal de gran festa, només està programada per un parell de minuts, la Rosa va cuidar-se d'anar tocant el corresponent botó fins que la processó va acabar. I podem dir ben alt que la família Fauste s'ha ben arrelat al campanar. Com ho feren els qui hem esmentat... i els qui m'hagi deixat. Que aquest sí que és el perfil humà del nostre campanar.\n"Nova Tàrrega" - Tàrrega (29/09/2000)\n© Josep CASTELLÀ FORMIGUERA (2000)


El Casal Xic’S obre portes per gaudir de l’estiu amb una variada oferta d’activitats de lleure — Infància\nEl Casal Xic’S obre portes per gaudir de l’estiu amb una variada oferta d’activitats de lleure\nEl Casal Xic’S obre portes per gaudir de l’estiu amb una variada oferta d’activitats de lleure https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/infancia/noticies/el-casal-xic2019s-obre-portes-per-gaudir-de-l2019estiu-amb-una-variada-oferta-d2019activitats-de-lleure https://www.salou.cat/ca/la-ciutat-per-temes/infancia/noticies/el-casal-xic2019s-obre-portes-per-gaudir-de-l2019estiu-amb-una-variada-oferta-d2019activitats-de-lleure/@@download/image/CASAL 19 portada.jpg\nA partir del dia 3 i fins el divendres 14 de juny es podran dur a terme les inscripcions per a les places de juliol i agost\nLa regidoria d’Infància de l’Ajuntament de Salou impulsa un any més El Casal Xic’S, una oferta de lleure on els infants del municipi podran gaudir fent tallers, activitats d’aigua, excursions i moltes altres sorpreses. Aquest es dura a terme a l’Escola Europa, la qual acollirà totes les activitats durant els mesos de juliol i agost. Activitats que es duran a terme per quinzenes al preu de 55 euros; excepte la setmana final d’estiu del 26 al 30 d’agost, amb un preu de 30 euros. A més, també es podrà optar al servei d’acollida per quinzena pel preu de 25 euros, excepte la setmana final que el preu serà de 12,50 euros; i al servei de menjador per quinzena pel preu de 45 euros, excepte la setmana final que el preu serà de 22,50 euros. Des de la regidoria s’han mantingut els preus de les activitats respecte de l’any passat, amb una clara voluntat de no incrementar més la despesa de les famílies.\nLes dates són les següents: la primera quinzena del dilluns 1 al divendres 12 de juliol; la segona quinzena del dilluns 15 al divendres 26 de juliol; la tercera quinzena del dilluns 29 de juliol al divendres 9 d’agost; la quarta quinzena del dilluns 12 d’agost al divendres 24 d’agost; i la setmana final del dilluns 26 al divendres 30 d’agost. El Casal Xic’S està adreçat a nens i nenes entre 3 i 12 anys (escolaritzats durant el curs 2018/2019 entre P3 i 6è); els quals obtindran un 10% de descompte al Casal (no acollida ni menjador) amb el carnet del Club Xic’S o amb el carnet de família nombrosa o monoparental.\nLes inscripcions es podran realitzar a partir del dia 3 de juny i fins al divendres 14 de juny a l’OAC de l’Ajuntament, en horari de 8:30 a 14 hores. Caldrà presentar de forma conjunta el full d’inscripció (disponible a l’OAC i a www.salou.cat); el DNI del pare/mare/tutor, la targeta sanitària de l’infant, la cartilla de vacunacions, l’informe mèdic en cas d’intoleràncies i/o al·lèrgies, una fotografia recent de l’infant (mida carnet) i el justificant de pagament (es facilitarà a l’OAC un cop aportada la documentació). No es facilitarà l’autoliquidació del pagament fins que no es presenti tota la documentació, i un cop fet el pagament (targeta o efectiu al mateix ajuntament), es registrarà a l’OAC. L’infant ha d’estar empadronat a Salou. Les places són limitades.\nA l’entrada de l’Ajuntament de Salou, a partir del 3 de juny, s’habilitarà també un espai d’informació del Club Xic’S, on es revisarà la documentació i s’ajudarà a complimentar la instància. Abans de l’inici del període d’inscripcions, les persones interessades poden complementar la informació de manera presencial a l’Espai d’Infància Estació del Carrilet o trucant al telèfon 977 38 35 91.\nDíptic Casal Xic'S 2019 Descarrega\nInscripció Casal Xic'S 2019 Descarrega


Ataquen un mural sobre el rei emèrit a València - À Punt\nAtaquen un mural sobre el rei emèrit a València\nEspaña 2000 ha reivindicat aquest boicot al mural de l'artista urbà J. Warx, que està al barri de Benimaclet.\nMural sobre el rei emèrit de l'artista urbà J. Warx al barri de Benimaclet de València després de l'atac / À Punt NTC\n09 d'agost 2020 - 12:07\nL'organització d'extrema dreta España 2000 ha atacat el mural sobre el rei emèrit de l'artista urbà J. Warx al barri de Benimaclet de València i l'han ratllat amb pintura negra. El grafit ironitzava sobre l'eixida de Joan Carles I d'Espanya i havia tingut molta repercussió en les xarxes socials.\nLes últimes informacions sobre el presumpte frau fiscal o blanqueig de capitals del rei emèrit han causat la indignació de la ciutadania. De fet, diverses entitats han convocat una concentració aquest diumenge a la plaça de l'Ajuntament de València, després de l'eixida de Joan Carles I d'Espanya, per a reivindicar un referèndum sobre el model d'estat i exigir una investigació real sobre el patrimoni del rei Joan Carles.


En aquests casos, és fonamental oferir dret psicològica després dels esdeveniments ajudar, tot i que alguns casos requereixen un seguiment a llarg termini.\nNo totes les persones que han patit traumatismes requereixen tractament, alguns recuperant, però, molts més requereixen l’ajuda d’un professional a recuperar-se de trauma psicològic resultat de ser una víctima, testimoni o participar en un atac terrorista.\nPsicologia des JM volen unir-se el dolor de totes les víctimes i les seves famílies, en el moment que Condemnem qualsevol acte de violència i el terrorisme.\nL’alimentació emocional: menjar per ansietat\nL’ALIMENTACIÓ EMOCIONAL: CONTROLAR EL MENJAR PER ANSIETAT.\nMAG SALUD 23-07-15 ALIMENTACION EMOCIONAL f/v 9’32”\nL’anorèxia i la bulímia: Psicopatologia dels TCA.\nPsicopatologia dels trastorns del comportament alimentari: anorèxia i bulímia nerviosa.\nL’anorèxia o la bulímia són trastorns que es manifesten no únicament a través del comportament alimentari, també consten d’una gamma molt complexa de símptomes, entre els quals preval una alteració o distorsió de la imatge corporal que un té de si mateix. També duen associats altres problemes psicològics que poden ser altament emissors d’interferències en la vida de les persones que pateixen aquests trastorns.\nEl tractament de l’anorèxia i la bulímia nerviosa ha d’abordar els problemes psicopatològics i orgànics associats a aquests trastorns des d’un enfocament multidisciplinari. Abordar els problemes psicològics associats als TCA en un primer moment és molt important. La figura del psicòleg cognitiu-conductual és essencial en la intervenció en problemes de baixa autoestima, d’ansietat, depressió, d’obsessions, pors, manca d’autocontrol i distorsions cognitives. Anem a parlar més extensament dels problemes psicològics que tendeixen a manifestar aquest tipus de pacients:\n1. Baixa autoestima: totes les persones amb Anorèxia i Bulímia presenten una autoestima molt baixa (Raich i Mora, 2005), amb la tendència no a valorar-se i creure que no són valorades pels altres. També tenen dificultats per a trobar aspectes positius en el seu físic i en la seva manera de ser.\n2. Ansietat: El tret més característic de l’ansietat és l’intens malestar i la sensació que no s’és capaç de controlar els esdeveniments futurs. En l’anorèxia es manifesta, sobretot, en els moments en què el pacient està exposada a menjars i en el cas de la bulímia precedeix l’episodi de menjar en excés, que es calma momentàniament després de la sobreingesta, encara que produint sentiments de culpabilitat.\nUs deixo amb una nova col·laboració, aquest cop al diari ARA, on parlem sobre les il·lusions òptiques que proven la imperfecció del nostre sistema visual i com l’atenció i la personalitat alteren la percepció que tenim del medi i dels estímuls que ens envolten.\nEls nostres sentits en enganyen?


EL MÓN DEL PASTISSET: de setembre 2013\nAvui és 11 de setembre, diada de Catalunya. Molta gent ho celebra participant a la via Catalana, però a casa amb 2 nens petits ho tenim una mica difícil per poder-hi assistir. Així que nosaltres farem una celebració "gastronòmica" de la diada. He fet un braç, però no un braç de gitano no, sinó un braç CATALÀ!!! Si si, el pa de pessic te els colors de la nostra bandera i el farcit... doncs esclar: crema CATALANA!!! Espero que us agradi!!!\nBONA DIADA I VISCA CATALUNYA!!!!\nü 1 pols de sal\nü 1 cullerada d’essència de vainilla\nü Colorants en gel o pasta: groc i vermell\nü 6 rovells d’ou\nü 1 litre de llet\nü 1 branca de canyella\nü Pell d’una llimona\nü 40g de maicena o midò\nPer preparar el pa de pessic batem els ous amb el sucre i la vainilla fins que blanquegin. Seguidament hi afegim la sal i a continuació la farina previament tamissada. Cal incorporar la farina amb moviments suaus.\nDividim la massa obtinguda en dos bols. Cal tenir en compte que en un bol la quantitat de massa ha de ser menor ja que la senyera està formada per 5 bandes grogues i només 4 de vermelles. En un bol hi afegim colorant groc i a l’altre colorant vermell. Un cop tenim la massa tenyida la posem cada una dins una màniga pastissera.\nSobre una safata de forn hi col·loquem un paper de forn, al damunt d’aquets hi aboquem la massa. Començem amb la massa de color groc fent una banda de dalt a baix, al seu costat hi fem una banda amb la massa de color vermell, i així successivament fins a completar la senyera.\nHo courem al forn que previament ham preescalfat a 180ºC durant uns 10 minuts.\nUn cop tenim la senyera cuita, al damunt hi posem un alter paper de forn I l’enrotllem de manera transversal a les bandes.\nMentre el pa de pessic es refreda preparem la crema catalana.\nReservem un got de llet i la resta la posem dins un cassó juntament amb el sucre, la pell de llimona i la canyella. Ho deixem al foc fins que la llet comenci a fumejar.\nMentrestant barrejem els rovells amb el sucre, la llet que hem reservat i la maicena. Un cop la llet ja fumeja la retirem del foc i retirem la pell de llimona i la canyella i hi afegim la barreja dels rovells que hem passat pel colador per tal d’evitar qualsevol grumoll que hagi pogut quedar.\nHo tornem a posar al foc remenant sovint per tal de que no es cremi. Quan la crema comença a expesseïr ho retirem del foc i ho posem dins un bol per tal de que es refredi totalment.\nUn cop tenim la crema i el pa de pessic totalment freds ja podem muntar el nostre braç.\nEstirem la làmina de pa de pessic i al seu damunt hi escampem una capa de la crema i enrotllem el pa de pessic de manera perpendicular a les bandes.\nAquí tenim el nostre braç català.\nBon profit i bona diada!!\nPublicat per Sílvia a 15:44 6 comentaris:


La Clotxa: Qui hi ha al regne del cel?\nQui hi ha al regne del cel?\nLa Setmana Tràgica. L'anticlericalisme. La Guerra Civil.\nBona part de les classes populars carregaren fort contra el clero ja que les classes eclesiàstiques feia una eternitat que es mostraven intransigents, hostils i prevaricadores. Les reaccions se saldaren amb un gran nombre de religiosos morts i la Església espanyola casi adherida oficialment al règim franquista.\nAvui, s'han beatificat 498 espanyols, als que s'ha anomenat "Màrtirs del segle XX". Des del meu punt de vista, segur que alguns sí que van ser veritables màrtirs; i quan dic veritables màrtirs vull dir que van morir per la seva fe cristiana (per exterioritzar-la, declarar-la o se sospitosos de...). Altres, de ben segur que van ser assassinats per un altre motiu: per ser franquistes. En Guerra Civil la jerarquia eclesiàstica podia ser comparable a jerarquia militar; d'aquesta manera, van ser morts per feixistes; o per ser les dues coses a la vegada: adoradors de Franco i de Crist, perquè com tothom ja sap, Franco va ser Caudillo d'Espanya per la gràcia de 'Dios'. D'aquests 498 nous beats, hi deu haver algun feixista 'cabró' o tots són reals màrtirs?\nAls arxius de l'Església espanyola, però, hi figuren uns 10.000 teòrics màrtirs. És probable que hi hagi algun feixista assassi entre aquests 10.000? Més aviat és segur, no?\nHi ha feixistes al Regne del Cel?\nEtiquetes de comentaris: Anades de bola, Opinió\nEn tot cas no van ser afussellats per la república, sinó per elements exaltats que aprofitaren el buit de poder, res comparable a la matança freda i calculada duta a terme per els faixistes. NO OBLIDEM, MITJA ESPANYA NO HA CANVIAT DESDE EL 36.\n12 de novembre de 2007, a les 21:46


Diari d'un rescat\nDes del primer moment en que vaig entendre que ens havies deixat, només tenia al cap veure’m amb la teva mare. Tot i tenir por de com reaccionaria, jo només volia dir-li la felicitat que duies aquell dia i com la contagiaves. Recordo mirar-te un moment a la cadira del Jordana, estaves a la meva dreta, assegut al mig, i pensar que mai t’havia vist tant i tant feliç. Em parlaves amb veu alta amb mig cos gairebé fora de la cadira mirant cap a mi, completament exultant. Jo explicant-te la situació delicada de l’estructura de la neu, i tu dient-me que la ventada s’ho havia endut tot i que només trobaríem crosta en la Vinyeta. Vàrem preguntar als pisters i ens van confirmar que havien tirat una càrrega i que no havia caigut res, però que hi havia grau 3 de risc d’allaus.\nLlavors ens hi vam apropar per la zona dels polvorins. Vàrem mirar i efectivament no hi havia un cm de neu nova, tota la zona superior era una placa de gel i neu molt dura sense cap sobre acumulació de neu visible, tal com ens havia semblat veure quan ho vam analitzar la baixada anterior per la Marconi. Vam decidir tirar endavant anant amb la precaució de no relliscar o enganxar els esquis en alguna roca o planta. Després de superar la zona superior, vam trobar el que buscàvem, el semi-tub diagonal ja amb menys pendent ple de pols, i et vas llençar per ell marcant giros llargs tot cridant: Yuuuuuuhoooooo! al Bossman style. Al veure tant escàndol i tu ja sortint del tub, jo em vaig tirar per ell buscant els eixos superiors per tal d´espraiar la neu. I així vam repetir la jugada un cop més fins a avall de tot, fent els últims girs sota la mirada del teu gran amic Killer que acabava de fer el Escorna. A l'acabar, ens la vam xocar amb els pals cridant mentre deies: Què fina! I així vam anar cap al segón rondo.\nVàrem entrar per la primera cunya a sota del polvorí, a l’esquerra. A l'arribar-hi vaig veure una parella entrant just davant que van desaparèixer esquiant. Llavors vas agafar el mòbil i per fer una foto pel instastory:\nI així et vas tirar primer seguint les traces de la parella diagonal cap a la dreta.\nAnaves primer, jo mantentint distància a de 25 a 50m aprox. Estava arribant al segón punt de reunió i tu ja havies tirat fent la diagonal esquerra superior direcció als arbres. I de repent vaig veure per sobre la meva espatlla com es trencava la placa perdent-te barranc avall. Minut 0'00''.\nLa Vinyeta - Fora Pista Baqueira Beret\nEl sector de la placa era una cantonada superior que te una gran roca sortint que protegeix el sector del vent i que provoca una sobreacumulació de neu per contracorrent.\nJo em vaig quedar immòbil per uns segons i de forma automàtica mentre pensava com actuar vaig ficar el arva en modo recerca, per acabar dirigint-me a la zona de l’allau buscant el punt més proper al barranc per veure el fons de la vall.\nDes d'allí vaig veure el desastre amb tot el nuvol de pols pujant, vaig fer uns crits intentant comunicant-me amb gent que sentia cridar, dient que hi ha havia una persona perduda, i al cap de pocs segons vaig tirar cap avall. O baixava jo o potser ningú et buscaria. Vaig baixar intentant seguir quan fos possible la trajectòria de l’allau. Era el 1’24’’.\nCap final de la Vinyeta vaig treure el arva i vaig baixar amb aquest a la mà per per sobre la purga si per una casualitat estaves enterrat en algun punt, ja que si baixava no podia tornar enrera. També esperava que algú ja hagués començat la recerca amb els Arves al fons de la vall. Vaig arribar abaix quedant-me en un punt més elevat per tenir visió de tot el fons de la vall i que tots els qui estaven allí em puguessin veure mentre analitzava i decidia com procedir per no fer passes en fals.\nEl temps m’apretava però l’allau cobria tot el fons de la vall i pujava fins als arbres del cantó contrari i vaig pensar que sol em costaria molt localitzar-te a temps. Afortunadament hi havia diferents grups de gent. Vaig cridar que hi havia una víctima i que que tothom comences a utilitzar els Arves ja que em semblava que encara no ho estaven fent, però no n'estic segur. Havia de tenir esperança en què algú m’ajudés o que veiés algun rastre teu.\nLlavors, vaig trucar al telèfon d’emergències de Baqueira. Era el minut 5’55’’. Trenta segons més tard, 6’25’’, encara amb el telèfon a la mà parlant amb la operadora, vaig iniciar la recerca amb el arva esquiant en amplis girs agafant tot l’ample del dipòsit de neu cap al fons de la vall.\nDe sobte un grup va cridar dient haver-te localitzat, era el minut 8’10’’. Vaig ficar rectes els esquís i vaig creuar l’allau cap a la base dels arbres de la muntanya de davant. El cert és que no sabia del cert que no hi hagués més gent enterrada. Quan vaig arribar estaven sondejant i quan em vaig desfer dels esquís i motxilla ja estaven cavant. Era un grup de 5 persones que en pocs segons se n’hi van afegir 5 més. Vaig preguntar i ningú tenia cap experiència o coneixement en rescat tot i tenir alguns d’ells els equips necessaris. Jo vaig fer el ACNA-STA1 fa 3 anys, així que em vaig ficar al capdavant i vaig organitzar el grup en un tren de 2+2+2 amb rotacions amb la cua cap a la zona de més desnivell tot i ser aquest molt lleuger. Tot i que en un inici vaig dir un 1+2+2, vaig acabar ficant 2 persones davant cavant i la reta netejant, perquè estàvem en pla i el forat havia de ser suficientment gran per tal de treballar-hi de peu a 2 m de produnditat. El cert és que en un inici el ritme era molt bo. En un moment donat, em vaig girar i no vaig veure més la sonda clavada i vaig ordenar de sondejar un altre cop sense deixar de cavar. Era el minut 11’50’’ i cada cop estavem envoltats de més gent.\nEl nou sondeig va ser un desastre, amb falsos positius continus, i al final jo mateix em vaig ficar a sondejar donat que era l’únic amb experiència i per tant sensibilitat amb la sonda. El sondeig va resultar infructuós també i va ralentí el ritme de les pales, però no el va frenar. Vaig entrar en dubtes de si estàvem en el lloc correcte donat que jo a l'arribar no vaig mirar ni l'arva ni tocar la sonda que hi havia clavada, ja estaven cavant i t’havia donat per correctament localitzat.\nAixí que en el minut 14’40’’ vaig tornar a agafar l’arva i vaig intentar micro-localitazar-te per tal de verificar que hi eres i encertar en el sondatge. Va ser un desastre, hi havia massa gent, molts acabats de arribar per ajudar d’una forma o un altra, tenien els arves en modo emissió i per tant el meu arva m’indicava en la seva direcció. Vaig cridar d’apagar els arvas. Massa gent, uns cridant i uns altres no escoltant pero tots amb tota la millor voluntat d’ajudar. Al final vàrem continuar amb la microlocalització mentre el grup seguia cavant i cavant. No sabent del cert que estàvem treient neu en el punt precís tenia dos opcions, seguir cavant a les fosques o bé parar-ho tot i ficar tothom sondejar perdent un temps valuossíssim. Cap opció em semblava bona. Hi havia gent per tot arreu. L’únic que sabia del cert és que ens quedàvem sense temps i em semblava que havia perdut el control de la situació.\nEn aquell moment van arribar els pisters . Era el minut 17’00''. Els hi vaig dir que agafessin control. Ells es van ficar al capdavant intentant reorganitzant la gent. Tot just en aquell moment et vam trobar i destapar les vies respiratories, era el 17’49’’. Estàvem en el lloc correcte. Però ja no respiraves. Avui fa 7 dies.\nDurant aquests dies m’he estat fent moltes preguntes començant per si ho hagués pogut evitar, i el cert és que no tinc resposta ni la tindré. Del que si tinc resposta, és del temps que vàrem tardar a trobar-lo i destapar-li les vies respiratories, 17’50’’. A partir d’aquí és quan m’he preguntat si ho hagués pogut fer en 16? i en 15? i en 14? Un o dos minuts sempre es poden rascar prenent decisions més ràpides. Per reduir tres o quatre minuts, has d’haver-les pres totes molt i molt ràpid i a més a més no haver-te equivocat en cap. Des de fora hi han moltes decisions que semblen obvies de fer perqué s’analitza desde una posició objectiva i estable, però quan t’hi trobes, hi ha moltíssimes variables i microvaribles que s’afegeixen a la equació i que relantexien el procés de decisió, algunes tan simples com escoltar a la gent que et crida o parla, sobretot si hi ha grups separats a distancia cridant al mateix temps com era el cas, es perd molts de segons intentant desxifrar el que estan dient o només intentar saber si han entés el que has cridat tu. La informació es vital però el temps apreta.\nA més, hi ha decisions que són crítiques i que no només has de prendre en funció de la probabilitat d'èxit de cada alternativa, sinó del temps que hi invertiràs i del seu cost d'oportunitat. Com a exemple, els meus últims metres en la Vinyeta. Vaig decidir invertir temps en baixar amb l'arva a la mà, no sigui que s'hagues quedat enterrat en algun forat o protuberància coberta per l'allau. La probabilitat de que estigues allí era baixa, però vaig pensar que seria ràpid i el cost d'oportunitat si realment estigués allí sota la neu era molt alt. Ara se que hi vaig invertir-hi sobre els 15'' segons agafant l'Arva i un 1' minut més baixant amb l'arva a la mà. Temps valuosíssim.\nTemps...temps...temps....podem fer combinacions de decisions i accións diferents per reduir el temps fins tornar-nos boixos, i tot quedarà en probabilitat. Jo n’he fet 999 i he decidit parar .\nEl que tampoc sabré mai, és, si amb aquests minuts rascats el resultat hagués estat un altre, vull pensar que no, però el cert és que no ho puc afirmar i com a ser humà i sobretot com a bon amic, el dubte sempre m’acompanyarà, sempre.\nEn qualsevol cas ara és hora d’analitzar-ho desde una prespectiva més amplia perquè tothom n'aprengui alguna lliçó, jo el primer, es millorin protocols i serveixi a d'altres en futurs rescats.\n30’’- Desplaçament a la zona de l’allau\n1’ 20’’ - Comunicació a crits amb esquiadors propers.\n1’24’’ - Inici descens per zona allau\n3’10’’ - Arva en ma baixant zona final de la purga\n4’40’’ - Crits per activació arves a tothom que hi havia abaix de la vinyeta\n5’55’’ - Trucada SOS Baqueira. Dono informació de localització i num.víctimes i em deixen en espera.\n6’25’’ - Inici búsqueda amb Arva base Vinyeta amb telèfon a la mà, encara en espera.\n8’10’’ - Localització objectiu - Grup de 5 persones. Penjo trucada amb SOS Baqueira.\n9’10’’ - Inici excavació - Grup de 10 persones.\n11’50’’ - Pèrdua marca de sonda i inici resondeig - Grup de 14 persones\n17’ 00’’ - Pisters arriben i agafen control - Grup de 20 persones\n17’ 49’’ - Trobem el nostre amic i li destapem les vies respiratories.\nPunts importants que hem d’aprendre:\n1) No transitar pels itineraris sense el material de seguretat necessari. Donada la dimensió d’aquesta allau, va tapar tot el fons de la vall, va ser una sort que no agafés a ningú més. I la majoria de la gent que estava creuant des de l'Escorna no duia Arvas. Hagués pugut ser un desastre enterrant a un grup sencer d'esquiadors. De fet, transitar per l'itinerari de l'escorna del cantó de la Vinyeta tenia el mateix grau de perillositat que baixar per la Vinyeta.\n2) En cas de veure una allau en zona transitada o bé s’emporta algú del grup, trucar immediatament al número de SOS BAQUEIRA: 973 639 050. Aquesta hauria d'haver estat la meva primera acció automaticament després de l'allau. A més, a mi em va estranyar que en trucar jo 5 minuts més tard encara ningú hagués trucat. Jo ja el tenia ja guardat a la meva agenda del telèfon, ara me l'he ficat a Favoritos. Son 10 segons guanyats. El meu consell si ets company de la víctima i estàs sol: trucar, donar la informació necessaria i penjar automaticament, son uns 30" segons de trucada màxim. A mi em van tenir en espera massa estona, dos minuts més, només dient-me: "No me cuelgues"..."Te paso al jefe de pistas"...."No me cuelgues". Em van ficar música i al final em va saltar un contestador sense preguntar-me res més. Afortunadament no em vaig quedar esperant sense fer res i estava fent recerca amb Arva tota aquesta estona.\n3) L’operació de rescat s’ha d’iniciar, Sí o Sí, amb els companys de l’accidentat sense esperar a l'equip de rescat de pisters. La seva presència és vital per reanimar la víctima o per accelerar el final del rescat, però difícilment podran arribar-hi a temps si els companys de la víctima no han iniciat el rescat.\n4) El curs ACNA-STA1 de RESCAT en ALLAUS és absolutament necessari. Saber com procedir en un rescat és un acte de responsabilitat tant cap als teus companys com cap a la resta d’esquiadors. A més de fer el curs, s’ha de practicar el rescat amb regularitat per tal d’automatitzar decisions i treure-les de l’equació en una situació d’estrès. El mateix rescat amb un grup de 2 o 3 persones que tinguessin coneixements bàsics haguèssim pogut reduir el temps d’extracció. A més de fer el curs, s’ha de practicar i coneixer el comportament del teu arva cercant al company. En proximitat les curves de senyal distorsionen la posició i cada model d’arva les emet diferent.\n5) El lideratge en un rescat és clau. Jo mateix em vaig ficar al capdavant. Però el cert es que vaig perdre el focus en la direcció al veure que no podia delegar el re-sondeig per falta d’experiència de la resta de l’equip, segons ells mateixos m'havien dit. De ben segur que aquest fet va fer més lent el ritme de paleig. Tot i que hi van haver rotacions fins al final, aquest s'autogestionava. Et costa millorar una cosa que mig funciona en una situació d'estrés i falta de temps si n'hi han d'altres que no funcionen gens. Jo vaig pensar mil cops donar més instruccions per al paleig, però tenia la primer la emergencia de trobar-lo amb la sonda. A més la gent no està per escoltar i aprendre en aquest escenari, o estàs a sobre de forma constant o acabarant fent el que ja sabien fer. També afectava que cada cop s’afegís més i més gent al grup, fins a 20 persones vàrem arriba a ser. Crides a un i et respon unaltre, dius “el de rojo”, i es giren 3 tios, dones una ordre i de repent, el nou que ha arribat fa el contrari. El millor hagués estat que algú mantingués la gent a distància, però la zona era plana i transitada, i la gent venia de tots els punts cardinals, era complicat. No pretenc retreure res a ningú, al contrari, tothom hi va ficar la voluntad i la suó, si jo hagués estat tot sol no l’hagues pogut treure en 17 minuts. Moltíssimes gràcies a tots.\n6) El Jeli portava una motxilla AIRBAG i no la va activar, crec que no hi debia ni pensar que la duia.\nTots els que dueu airbag heu de practicar molt l’activació fins que els músculs ho memoritzin i ho feu sense pensar. En una situació d’estrès no tens temps a pensar. Practiqueu i practiqueu simulacions d’allau baixant per la pista. Jo el que he fet algun cop és ficar-me vàries alarmes al telèfon per tirar automàticament l’airbag quan sonin, sigui on sigui. ( Correcció: No portava motxilla airbag, duia motxilla amb el sistema Avalung. En qualsevol cas és el mateix, no el va utlilitzar i en els dos casos es necessita memòria muscular per fer-ho.)\n7) Temps, temps, temps. He descrit en detall el timing de cada acció, per entendre que hi ha un munt de petites accions que s’han d’anar realitzant que roben 20 segons aquí, 40 segons allí, i que al final impacten de forma important en el total de temps de rescat. Per exemple, jo vaig buscar l’arva dos cops. Es una tonteria però representen 30 segons del temps total. La probabilitat d'ofegament, tant per falta d'oxigen com per excés de CO2, és exponencial i sobre el minut 15' es considera el punt d'inflexió, tot i que cada cas serà diferent segons les circumstàncies. En el nostre, el sentit comú em diu que va ser força menor, però mai ho sabré del cert.\n8) Repassar amb el teu company el protocol de com actuar en cas d'allau. No doneu res per sabut, res. I no doneu per fet que els arves, tant el teu com el dels teus companys estan encesos. I que tenen bateria suficient. Jo no vaig mai amb l'arva per sota del 80% de bateria perqué quan estàs en modo recerca gasten moltíssim. El cert, és que el dia de l'accident no ho vàrem comprobar, ho vaig donar per fet que el tenia encés perqué aquell dia en Jeli estava utilitzant la motxilla airbag. Però alhora de cercarlo, vaig tenir els meus dubtes que així fos, i son petits dubtes que et prenen segons i sobretot confiança en les decisions. En el meu cas, no vaig deixar que m'afectés en cap decisió, però el dubte va passar pel meu cap i em va robar segons.\nHe de dir que ha estat una setmana difícil, però que s’ha fet més lleugera gràcies a totes les mostres de suport que he rebut tant d’amics, família, com gent fins ara desconeguda però grans amics seus, com també de la seva fantàstica família. Moltíssimes gràcies a tots de tot cor.\nFinalment agrair a tots els que van ajudar en el rescat, tant als pisters com als bombers que van intentar la reanimació, però sobretot als esquiadors anònims que el van localitzar i tots els que vàreu dejar-vos l'ànima palejant neu sense parar.\nForta abraçada a tots...i sobretot a tu Jeli, això va per tu!\nVideo: Jeli, Forever ride.\nJeli Bossman @ Little Alaska, Abril 2018\nAllau Avalancha Baqueira Freeride Jeli Bossman Rescat Rescate The One and Only Vinyeta\nUbicación: Unnamed Road, 25598, Lleida, Spain\nUnknown 3 de febrero de 2019, 0:39\nMil gràcies per les teves reflexions; de ben segur salvaran a d'altres.\nX R 7 de febrero de 2019, 13:19\nDits creuats que així sigui. Merci a tu.\nCESC CARMONA 3 de febrero de 2019, 4:22\nMoltes gràcies per compartir amb tots els detalls el que va passar. Espectacular detall cronològic dels fets, així com una descripció crítica i constructiva del que va passar amb moltíssima claretat i trasparència, molt necessaria per aprendre totes i tots els que tant ens agrada gaudir de la neu i la muntanya. Molts ànims i molta força.\nX R 5 de febrero de 2019, 8:31\nMoltes gràcies a tu Cesc. Ens queda molt per aprendre.\nErnest 3 de febrero de 2019, 11:41\nUfff... em sap greu tot plegat.\nCom a soci de l'ACNA, voldria aprofitar per recomanar i facilitar els enllaços dels cursos de l'ACNA que tu també has anomenat: STA-1 (Seguretat en Terreny d'Allaus) per qui no sàpiga que són, com es fan, on es fan i qui els fa:\nX R 5 de febrero de 2019, 8:29\nSTA-1 imprescindible! Moltes gràcies Ernest\nXevi 3 de febrero de 2019, 14:06\nMolt valent i molt constructiu tot el que expliques.\nÀnims i força.\nX R 5 de febrero de 2019, 8:25\nMoltess gràcies Xevi.\nUnknown 5 de febrero de 2019, 13:24\nNo podria estar mes d’acord. A mes, com gran amic d’en Jeli, de la família i company de professió... Ho necessitava. Moltes gràcies XR. Descansa en pau Jeli 💔\nIsainabet 3 de febrero de 2019, 14:07\nAnims, tan de bo la teva experiència serveixi per salvar vides.\nEsperem que així sigui. Moltes gràcies Isa.\nUnknown 4 de febrero de 2019, 0:30\nHola. Disculpa que comente en castellano sobre un post en catalán, ya que aunque lo entiendo no lo hablo.\nYo fui una de las 3 primeras personas que llegamos a la zona donde estaba Jeli y efectivamente, aunque habré hecho unas 10 prácticas de rescate en aludes me di cuenta de que se te nubla todo cuando la situación es real. Me he hecho las mismas preguntas que tú toda esta semana, eso sí, al menos por mi parte te diré que tu liderazgo sí facilitó que esos 17min no fueran 20.\nCómo bien dices, todos hemos de concienciarnos y entrenar lo más posible para estas situaciones para poder arañar esos minutos vitales. Cómo amigo suyo que eras, sólo me queda mandarte ánimo y asegurarte que lo hiciste lo mejor posible.\nX R 4 de febrero de 2019, 3:48\nNada a disculpar, al contrario. Y sobretodo muchísimas gracias por la acción de tu grupo y la tuya en particular ese día. Te agradecería que me contactases por email: xavisonfire@gmail.com\n*En castellano en breve.\nJoanjo Frutos 4 de febrero de 2019, 13:25\nGran explicación, es muy constructiva y más importante de lo que parece. Muchas gracias, nos vemos en el powder. Freeride Never dies.\nX R 5 de febrero de 2019, 8:24\nMuchas gracias Joanjo, allí nos vemos!\nA.Lobato 4 de febrero de 2019, 22:56\nLe tengo un respeto muy grande a la montaña pero me has hecho ver la cruda realidad de un alud. No por la gravedad de los resultados sino por las dificultades técnicas que entraña un rescate.\nNo es lo mismo que te lo cuenten los formadores con cifras y porcentajes que conocer los detalles minuciosamente de un rescate real de alguien que además conocia aunque sólo me hubiese cruzado unas palabras con él.\nEstoy seguro de que este relato va a ayudar a mucha gente (a mí el primero) a comprender lo inconscientes que somos al no formarnos suficientemente.\nTe doy la enhorabuena por tener el valor de en estos momentos tan duros escribir este relato.\nMe ofrezco para escribirlo en castellano.\nA.Lobato 4 de febrero de 2019, 22:57\nX R 5 de febrero de 2019, 8:18\nEsperemos que así sea y ayude en futuros rescates, desafortunadamente me he visto en la obligación de escribirlo. Jeli era un grande :) . Muchas gracias por ofrecerte colaborando. Te he escrito un email. Un abrazo.\nJuanpabaluba 5 de febrero de 2019, 5:08\nEl 12 Febrero de 2017 en Formigal hubo un alud que entró en una pista y sepultó a un niño. Por suerte salió ileso y en pocos minutos. Junto con mi hermano, fuimos los primeros en estar ahí.\nEl momento de incertidumbre, nervios y estrés es desgarrador, y no voy a entrar en detalles. Tal es así que la fecha la tengo grabada a fuego y no creo que se me olvide jamás. Estuvimos varios días jodidos y eso que salió todo bien.\nEn fin, que mucho ánimo y fuerza, y sobre todo sentido común y respeto por la montaña.\nX R 5 de febrero de 2019, 8:22\nQue alegría escuchar este final feliz después de toda la angustia que debisteis pasar. Muchas veces me he imaginado el relato que he escrito abrazándome con Jeli al final después de sacarlo y despertarlo con unos tortazos. Mándame un email: xavisonfire@gmail.com Muchas gracias.\nUnknown 5 de febrero de 2019, 12:52\nUnknown 5 de febrero de 2019, 12:55\nBrutal testimoni Xavi, gràcies per explicar-ho i molts ànims, tots estem segurs, almenys jo així ho penso, que es va actuar de la millor manera possible. Et deixo amb l'escrit que li vaig dedicar quan em vaig assebentar del fatal accident.\nAvui hem perdut un amic.\nDeien les notícies... un home mor en un allau a Baqueria Beret i, com qualsevol altre accident d’aquestes característiques, segur que molts han pensat (com hagués fet jo), un altre imprudent.\nPerò per a mi no era un accident més, era el Jeli (amic de la infància de la nostra filla Marta i també de tots els de casa). Us podeu imaginar el desànim de tots, sobre tot de la Marta, i per a consolar una mica aquest desànim necessito escriure aquestes línies recordant com el Jeli va aparèixer a les nostres vides.\nEra el primer any d’escola de la Marta quan amb 3 anys, un nen de color negre i molt extravertit l’animava cada vegada que la Marteta plorava. Es van fer molt bons amics, amistat que ha seguit fins avui.\nRecordo com anaven creixent juntament amb altres amics del Safa i les primeres trobades a Calafat. Van compartir les seves primeres esquiades. La seva afició per l’esquí era exagerada. El Jeli necessitava moure’s i sentir emocions, era tan vital que, per exemple, una de les seves activitats extraescolars era l’acrobàcia.\nEl Jeli em va ensenyar a com riure’s d’un mateix. Les relacions entre persones de diferents races segueixen provocant enfrontaments, però ell va ser l’encarregat de demostrar-me, per si no ho sabia, que no hi ha cap diferència entre persones de diferent color.\nJa de més adult, la seva afició al esquí es va convertir en la seva professió, i ves per on, avui 26 de gener de 2019 també ha estat la causant de la seva mort.\nImprudència? Precipitació? Imprevisió?, Insensatesa?, Temeritat?, Irresponsabilitat?, Negligència? Tant me fot!\nAmb 31 anys ens ha deixat una bona persona que no ho mereixia, no ara, no tocava!\nFamília, amics, especialment Marta, superar la pèrdua d'un ésser estimat mai serà fàcil. Si a més es tracta d’algú que se’n va abans d'hora, la pèrdua es converteix en un camí tortuós, però no defallim, el Jeli no ho voldria. Ara toca plorar-lo, però també toca recordar tots els bons moments compartits i el seu gran somriure.\nDescansa en pau Jeli, però coneixent-te segur que ja has trobat bona neu per on esquiar.\nX R 7 de febrero de 2019, 3:10\nMoltes gràcies per compartir aquest escrit. Com bé dius, ara toca plorar-ho, però quan les llàgrimes quedin enrera només ens acompanyaran records fantàstics i el seu gran somriure. Forta abraçada.\nUnknown 20 de febrero de 2019, 23:51\nEl primer any escolar de la meva filla (tenia 3 anys), com el de molts nanos, va ser una mica traumàtic. La Marta era excessivament tímida i no vam poder evitar que entrés al SAFA plorant, però no oblidaré mai aquell primer dia.\nUn nen negret, molt negret (perdó, marró, com deia ell) amb un nom força estrany, Jeli, que no havíem escoltat mai, la va abraçar per intentar calmar-la. Els primers sorpresos vàrem ser nosaltres, els pares i avis, que no vam entendre mai (ara sí) com s’ho va fer perquè la Marta deixés de plorar.\nDes d’aleshores es van fer grans amics, fins i tot crec que van arribar a “tontejar”. El Jeli a casa era un més dels seus bon amics. Juntament amb l’Ane, i després també amb la Raquel, Carla, Martín, Cristian, més tard amb la Inés, Felipe i uns quants que segur que em deixo, tenien una relació d’amistat tan maca, que s’ha mantingut fins avui, tants anys després.\nEn tots aquests anys han viscut infinitat d’anècdotes, algunes de les quals nosaltres vam viure d’a prop, i que vull recordar:\nTotes aquelles festes d’aniversari a casa de l’Ane Miren o a casa nostra, on el Jeli sempre era “el rei de la festa”.\nEl tràmits per llogar la casa que els meus sogres (avis de Marta) tenien a Tamariu i que van llogar als pares del Jeli. Sabeu qui va ser l’intermediari amb tant sols 8 anys? El Jeli!\nTot just començava a esquiar i, juntament amb una altra bona amiga, la Raquel, vam passar un cap de setmana al petit apartament que teníem a Viella, per esquiar a Baqueira. Bufff... el Jeli era molt boig i feina teníem per frenar-lo perquè no s’estampés amb un arbre o roca. Aquesta situació la vam repetir alguna vegada més a la casa d’All esquiant a Masella, però és cert que recordo amb molt de carinyo aquells caps de setmana a la neu amb ell.\nA Calafat tenim uns “acantilats” (d’uns 10 metres) on de joves anàvem a fer-nos el "xulo" saltant davant de les noies. La cosa estava entre els que ens tiràvem de cap o de peus. Evidentment els que es tiraven de cap eren més valents (jo entre ells), però el que no sàvia ningú és que quan entrava a l’aigua em fotia un mal el cap de mil dimonis, doncs bé, l’any que li vam ensenyar al Jeli, comentant-li aquesta situació, es va tirar de la part més alta fent dues o tres tombarelles i entrant a l’aigua de cap. El meu ego va quedar a l’alçada del betum, però no vaig poder deixar d’aplaudir aquella pirueta.\nRecordo també un cap de setmana a Calafat que van venir un grup, entre ells el Jeli, per filmar un curt, “El Correu”, per un treball de l’escola. Aquí jo era el càmara i quins fars de riure ens vam fer!!!\nAl casament de la Marta va llegir una de les lectures. Quin goig que feia al faristol de l’església. (foto)\nEl Jeli no podia estar quiet ni un moment i sabia de la meva afició pel Trial. Va estar a punt de quedar-se la meva Montesa 4RT i em feia “dentetes” cada vegada que sortia en moto per les muntanyes de la Vall i sempre s’ho feia venir bé per explicar-me aventures que jo li agraïa.\nAvui faria 32 anys, no el puc felicitar personalment i això em fa estar trist, però no vull, no vull estar trist perquè sempre el recordaré com aquell amic de la meva filla Marta (meu també) que va saber interpretar la vida com el que és, un camí de pas; un camí de pas que ell va esprémer al màxim, gaudint de cada moment i situació com si fos l’últim dia, maleït dia, que va arribar el 26 de gener de 2019.\nGuillem 5 de febrero de 2019, 15:09\nMoltes gràcies Xavi per escriure aquest article demostra una gran valentia i lo molt que t'agrada la muntanya i tot el que comporta. També em demostra lo molt que t'estimes al Jeli i només per això ja t'has guanyat un lloc al meu cor. Ens veiem\nX R 7 de febrero de 2019, 13:06\nA tu Guillem i tota la teva familia, que tot i el que estàveu passant em vàreu abraçar i reconfortar. És el mínim que podia fer per ell i per vosaltres, per sempre units. Forta abraçada.\nUnknown 6 de febrero de 2019, 1:43\nGràcies per aquest desgarrador relat tant honest, precís i tant de bó tots en poguem treure conclusions positives. Ho sento molt pel teu amic i la seva familia.\nX R 7 de febrero de 2019, 13:09\nConfiem en que sigui així, moltes gràcies\nUnknown 6 de febrero de 2019, 3:34\nMoltes gràcies Xavi per compartir aquest trist relat. I molta força per a tu i tots els que estimàveu i coneixíeu en Jeli. Com a membre i professor de l'ACNA m'ha fet reflexionar molt sobre la formació que estem donant, i penso que el teu testimoni aporta elements que ben segur que ens ajudarà a millorar-la. Ens veiem per aquestes muntanyes!\nX R 7 de febrero de 2019, 13:15\nEfectivament en la formació hi ha una part psicològica i presa de decisions en escenaris no linials que no es profunditza prou donat que és molt difícil d'ensenyar. Esperem que aquest relat serveixi. Merci i ens veiem!\nMuchas gracias por traducirlo y por intentarlo hasta el final. Un beso desde Málaga. 😭\nX R 7 de febrero de 2019, 13:18\nMuchos gracias y ánimos a todos. Besos\nUnknown 7 de febrero de 2019, 23:35\nHola Xavi, el meu germà m'ha passat el link aquesta tarda. Primer de tot, molts ànims. Ha sigut un cop molt dur. I segon, moltes gràcies. M'has respost moltes preguntes, preguntes que em rondaven pel cap des de que em va arribar la notícia. Perquè qui me la va donar no me les podia respondre i qui ho podia fer no estava en condicions de fer-ho. I em va arribar un dia després de l'enterrament, així que tampoc ho vaig poder compartir amb els seus amics i familiars.\nJo vaig escoltar la notícia a Rac105 mentre tornava d'esquiar d'Andorra, i si, com diuen en un comentari, tenen raó, vaig pensar "joder... Vaya tela...". El que no sabia es que havia d'afegir el seu nom: "joder Jeli! Vaya tela!" I que seria la última vegada que ho diria. Li havia dit tantes vegades...\nPer tot i haver-li dit aquesta frase moltes vegades. En Jeli era un gran, molt gran. Tot el que feia ho feia amb molta passió i li buscava el costat bo a les coses.\nEl vaig conéixer amb 17 anys, primer dia de primer de batxillerat. I semblava un noi tímid. Com em vaig equivocar! Des del principi em va ensenyar a veure i a viure la vida d'una altra forma. Va passar de desconegut a company de classe, company de campanes per anar a esquiar, company de bogeries, peró sobretot, va passar a ser un amic, i un dels millors.\nLa passió que ens va unir també ens va distanciar, per anar a recórrer món i buscar els millors racons i la millor neu per esquiar. Ell va començar abans que jo, i ho va fer molt millor. I no esperava menys.\nTio Jeli, d'una de les nostres converses va sortir el que ha sigut el meu somni durant molts anys. I ara que he tornat, no vaig trobar el moment d'anar a fer un café i dir-te: "Tio! Has d'anar a fer una temporada a Whistler com a mínim".\nI aquesta passió és la que ara no permetrá fer aquest café. Peró quan em van dir que havia passat esquiant i per una allau, ja sabia que en els últims moments ho va disfrutar al 200%. I amb aquest escrit m'ho has confirmat. Un cop més, moltíssimes gràcies. Una abraçada i molt ànims.\nJoder Jeli! Vaya tela! Una abraçada molt forta tio!\nX R 8 de febrero de 2019, 11:38\nLa seva familia agrairà tant o més que jo el teu missatge. Així de gran era el Jeli. Et copio unes paraules que li vàrem dedicar i q de ben segur entendras:\n"Dissabte, tot pujant a la cadira em vas dir totes les pales que volies fer: Vinyeta, Bacivé, Montgarri...i m’ho vas dir ple de felicitat. Estaves pletòric i ple d'energia 🤩 com feia dies que no et veia amb tot l’estress del curro nou. Jo et vaig contestar: Jeli tu estàs on fire i jo estic molt tranquil, així que prepara’t perqué et penso parar els peus tot el dia. I saps que ho vaig intentar, però amb la teva fucking energia amb la que tants i tants cors t'has guanyat , vas poder amb mi i et vaig acabar seguint... Pure Jeli! Com diu el Carlos, vas ser tu i només tu fins al final. I tot el profund dolor i tota la Jeliada que em vas montar dissabte, que va ser punky fort, sàpiguis que ha estat un gran honor acompanyar-te en el teu últim capítol...l’últim capítol de rockstar!..i el primer com a llegenda! Perqué si gayer, ho has fet, ara ets una fucking legend!\nI per la meva part, després d'aquesta sé, que mai més estaré sol davant una línia...i que a partir d'ara seràs tu, també amb el Jordi, qui ens acompanyi a tots en la cara nord .\nAixí que res de chill i prepara't, perqué espero tornar-te aviat al teu rock&roll!.\nPer sempre dins tete!"\nSi si, joder Jeli! Forta abraçada!\nGuzmán Salvador 8 de febrero de 2019, 0:44\nMuchas gracias por compartir tu vivencia y muchos ánimos para poder superar estos duros momentos. Este escrito debería ser visto por todos aquellos esquiadores que alguna vez salimos de pista. Que la vida que perdió Jeli sirva al menos para evitar que otros la pierdan. Con tu permiso, comparto la entrada en mis redes sociales.\nX R 8 de febrero de 2019, 11:40\nA ti por tomarte el tiempo para escribir y por compartir Guzman\nUnknown 8 de febrero de 2019, 1:14\nUn abrazo, hiciste/hicisteis TODO lo que pudiste/is...\nEs muy buena idea haber compartido tu experiencia para concienciarnos a todos los demás de la responsabilidad que debemos tener para con los demás y nosotros mismos. Gracias por ello y sobre todo gracias por tu comportamiento y forma de actuar en tan difícil situación.\nX R 8 de febrero de 2019, 12:00\nHice lo que pude pero no tanto como habría podido. Aunque en ese momento las evalué como buenas, tomé algunas decisiones que se convirtieron en malas y que me hubiesen permitido eliminar la incógnita de esos 1 2 o 3 minutos rascados. Gracias por los ánimos y un abrazo.\nUnknown 9 de febrero de 2019, 2:48\nMoltes gràcies de tot cor per actuar com hasactuat. En Jeli era un molt bon amic meu de la infancia. Avui m'han avisat de la noticis, i buscant per internet he arribat al teu post. Nomes puc dirte que gràcies per donar el 200% de tu en tot moment, en estar en tot moment al seu costat lluitant per rescatar-lo. Gràcies també a tots els rescatadors anònims que van participar i sobretot gràcies per tenor la valentia d'escriure aquest post per ajudar a salvar persones en un futur. Escric aquestes línies entre llàgrimes pero crec que te les mereixes. Una abraçada den Gerard.\nX R 22 de febrero de 2019, 2:17\nEns queda a tots molt per aprendre, però espero que així sigui i serveixi. Moltes gràcies Gerard .Abraçada.\nLluis Nadal Argaiz 9 de febrero de 2019, 7:20\nXavi, vas fer TOT el que es podia fer. Les coses passen perquè han de passar, i no es pot fer res per decidir el final. Hem de lluitar tant com puguem, i ens hem de formar al màxim possible, però res ens garantirà l'èxit. Cal acceptar-ho, i cal tornar-hi. Molts ànims i una abraçada. I si fossis el meu company, em sentiria segur!\nX R 22 de febrero de 2019, 2:29\nEfectivament , hi ha un punt de sort o destí que ho canvia tot facis el que facis. Com em va dir un professional, hi ha mals rescats que acaben be, i n'hi ha perfectes que acaben malament. Aquest no va ser un bon rescat, ho vaig fer el millor que vaig poder, però hi ha una decisió crítica que vaig prendre que va obrir la porta al caos. La publicaré en un post properament. T'agraeixo el comentari Lluis. Abraçada.\nUnknown 9 de febrero de 2019, 7:55\nEm sap molt molt de greu per en Jeli, sobretot perque vaig esta en la mateixa situacio que ell i al mateix lloc pero un altra any i amb la sort de no quedar tant enterrat. Pell de gallina en llegir aquest escrit i moltes emocions retornades. Gran esforç del amic i molt be en escriure tot lo succeït per consienciar més a la gent. Una forta abraçada!\nX R 22 de febrero de 2019, 2:32\nUff que malament ho vas haver de passar. Forta abraçada.\nUnknown 24 de febrero de 2019, 1:46\nGran escrit culpidor i ple d'Amor , ganes de explicar i poder ajudar. Em Sap molt greu.\nM'han Donat ganes de Fer el curs ja, com a esquiadora i iniciada en l'esqui de Muntanya, pero tambe perque fa anys el meu germa va patir un allau i va sobreviure per Sort.\nMolts anims Xavi.\nxavisonfire 29 de abril de 2019, 2:02\nMalauradament patir-ne un i sobreviure és la millor lliçó. Moltes gràcies pel missatge.


Aragonès i Illa parlaran aquest dimarts per telèfon sobre la situació de la covid La República\nAragonès i Illa parlaran aquest dimarts per telèfon sobre la situació de la covid\nACN Barcelona.-El president de la Generalitat, Pere Aragonès, i el cap de l’oposició, Salvador Illa, parlaran aquest dimarts al migdia per telèfon per tractar sobre la situació de la covid […]\nACN Barcelona.-El president de la Generalitat, Pere Aragonès, i el cap de l’oposició, Salvador Illa, parlaran aquest dimarts al migdia per telèfon per tractar sobre la situació de la covid a Catalunya. Així ho ha explicat el dirigent del PSC en una entrevista a Rac 1. La trucada està prevista quan acabi el Consell Executiu, segons el mateix Aragonès ha comunicat aquest matí a Illa. El cap de l’oposició vol “reunions regulars” entre Assumpte Escarp (PSC) i membres del Departament de Salut per poder tenir informació sobre l’evolució de la pandèmia. “És el que m’agradaria, crec que és el to adequat. Ara, no tenen obligació de fer-ho”, ha afegit.\nEl líder del PSC-Units al Parlament, Salvador Illa, va enviar dilluns una carta al president del Govern, Pere Aragonès, per demanar-li “una reunió de treball” per fer front al repunt de contagis de covid-19.


Es pot llogar un pis adquirit amb un compte habitatge? a Traspàs - habitaclia.com\nHola, si compro un pis mitjançant un compte habitatge i passat un temps vull canviar de pis i no el vull vendre. El puc posar en lloguer?Barceloni publicat el 28/02/2012 8:30:11Respondre de forma privadareportar\nPer tenir dret a les deduccions del compte habitatge, cal que durant els tres primers anys després de la compra s´ocupi pel titular del compte com a habitatge habitual, després ja pot fer el que vulgui.\nSi pel que sigui el necessita llogar abans d’aquets tres anys haurà de retornar les deduccions que hagi obtingut per la compra.\nTrobarà aquesta i molta més informació al nostre bloc www.amatimmobiliaris.com/blog\nSegueixi’ns al www.facebook.com/amatimmobiliaris www.twitter.com/amat_catAmatImmob publicat el 20/03/2012 16:04:48 Respondre de forma privadareportar


4 anys de presó per a un funcionari lauredià que va accedir a dades dels ciutadans - La Valira\n4 anys de presó per a un funcionari lauredià que va accedir a dades dels ciutadans\nEl Tribunal de Corts ha condemnat a 4 anys de presó condicional i 7 anys d’inhabilitació de drets públics un funcionari del comú de Sant Julià de Lòria per accedir a dades persones dels ciutadans.\nEs compleix, així, la petició de la fiscalia que l’acusava d’usar la seva feina, el desembre del 2015, per obtenir informació personal d’habitants de la parròquia laurediana. Posteriorment hauria adquirit els lots de monedes d’euros andorrans que el Govern va posar a disposició de tots els residents. L’empleat públic les hauria pagat amb la seva targeta per revendre-les.\nDurant el judici, celebrat el passat 30 de gener, l’home va negar les acusacions, justificant que durant el temps que es van produir els fets havia perdut la targeta de crèdit, afegint que no podia accedir al cens comunal.


Segona mobilitat del projecte Herbartis a l’Alta Provença (França) – Blog del CTFC\nDel 23 al 27 de gener, el projecte HERBARTIS – Adult Training on Handicraft Production of Medicinal and Aromatic Plants” va organitzar la segona “mobilitat transnacional” a l’Alta Provença (França).\nEl projecte, que va ser aprovat per la Comissió Europea en el marc del programa europeu ERAMUS + 2014-2020 (KA2 Associacions Estratègiques), té per objectiu l’enfortiment de noves vies d’educació i formació per productors de plantes aromàtiques i medicinals.\nEspanya lidera el projecte, representat pel CTFC. També en són socis, per la part espanyola, l’Institut de Recerca i Tecnologia Agroalimentàries – IRTA; de França, l’Université Européenne Senteurs et Saveurs – UESS; de Portugal, l’Associação para o Desenvolvimento do Concelho de Moura – ADCMoura; i d’Itàlia, l’Associació “Le Terre dei Savoia” i el Consiglio per la Ricerca in Agricoltura e l’Analisi dell’Economia Agraria – CRA-FSO.\nLa seu d’aquesta mobilitat va ser l’UESS, un centre de formació i recerca dedicat a la promoció de les plantes aromàtiques en els camps de la cosmètica, l’alimentació i l’agricultura, situat a Forcalquier, a la regió de l’Alta Provença.\nEls estudiants i productors provinents de França, Espanya, Portugal i Itàlia van tenir l’oportunitat de visitar explotacions agràries i empreses del sector de les plantes aromàtiques i medicinals.\nLa majoria d’aquestes empreses es dedicaven a la producció de les “herbes de Provença”, una barreja d’herbes molt coneguda composada per farigola, romaní, orenga i sajolida, com ara les explotacions de Laurent Depied a Mane, “Senteurs de Collines” a Gréoux Les Bains (que també té turisme rural), “Les aromates de Provence” a Trets (cooperativa amb 40 productors de la regió) i “Les Serres des Segries” (un viver d’aromàtiques).\nCom és habitual, el darrer dia de la mobilitat es va dedicar a fer treball de grup amb els estudiants i els professors de cada país, els quals van poder confrontar i discutir diferents temes del sector de les plantes aromàtiques i medicinals: equipament emprat en la collita, processos d’assecat, qualitat de les herbes i APPCC, i organització de treball i costos de producció.\nFinalment, els estudiants van participar al Seminari “Presentació del sector de les PAM. Economia, transformació de les PAM”, amb presentacions d’Olivier Bagarri (director de l’UESS), Claude Chailan (FranceAgrimer), Sylvain Perrot i Marie Fontaine (CRIEPPAM).\nLa propera trobada tindrà lloc a Solsona, del 27 de febrer al 3 de març 2017.\nLast modified: 21 Març 2017


L’última etapa de Lluís Espinal: consumir la vida (1) – Montpeita\nRedacció 30 de setembre de 2020\nHeus ací el testimoni d’un company de feina: “El despertador sonava cada matí a 1/4 de 8 fins que l’hi van robar a l’hotelet de les mines on una vegada va viatjar per donar un curset. A partir de llavors es llevava a la mateixa hora sense despertador; el seu organisme ja s’hi havia acostumat. No esmerçava més de cinc minuts a prendre el desdejuni–molts cops ho feia bo i dret—abans de sortir cap a la feina. Hi anava caminant o bé amb microbus, molt rarament amb taxi. Era freqüent mantenir amb ell aquest breu diàleg matiner:\n–Lluís, com estàs?\nQuan era a la feina li molestava moltíssim que hi hagués fressa al seu voltant. Alguns diumenges que ens tocava treballar colze a colze amb ell dins l’estança que compartiem, em pregava que desconnectés el telèfon i que no engegués la ràdio car això no li permetia concentrar-se. Tanmateix, en les sòbries oficines del setmanari, el silenci i la concentració no eren qualitats freqüents, de manera que s’hi va haver d’acostumar. En el setmanari “Aquí” li tocava fer de director, de columnista, de corrector de proves, de secretari i sovint de missatger. Però una de les seves ocupacions més interessants era la de ser, d’alguna manera, coautor dels dibuixos d’Iván, amb qui passava llargues estones discutint cada tema. Llavors l’Iván afegia a les seves idees la seva part d’humor i d’art. En l’única cosa que el Lluís no participava era en la qüestió administrativa i financera. Paradoxalment, en la seva comunitat, ell era precisament l’encarregat dels afers comptables. Les finances del setmanari eren magres, no donaven prou per pagar salaris als periodistes. El seu càrrec com a director fou sempre “ad honorem”. Una vegada si que va cobrar: l’equip del setmanari li va lliurar 3.000 pesos perquè les bones xifres de venda havien permès un respir econòmic. Els diners encara eren a la seva butxaca quan es va trobar amb un altre amic periodista, col.laborador del setmanari. Aquest li va parlar de la dificultat de treballar sense cobrar i seguir alimentant la seva família. Els tres mil pesos van anar a parar a la butxaca de l’amic. Algun cop el Lluís comentava amb humor: “Per alguna cosa ha de servir el celibat, que ens allibera de les obligacions familiars”.\nEls primers dies de la setmana, tret que hi hagués algun contratemps, el Lluís anava a dinar a casa, però s’apressava a tornar a les oficines del setmanari immediatament després, tot i que algun cop s’hagués d’excusar si de cas hi havia visites o llargues sobretaules. Els dijous i divendres no anava a casa seva, ni dinava en cap altre lloc. Mentre feia la tasca de composició de l’ “Aquí” menjava un entrepà o un petit refrigeri. Arribada la nit, la seva feina podia perllongar-se fins a les dotze o la una de la matinada, i llavors tornava a casa caminant, sol, tret que passés per casualitat un microbús nocturn. Quan el divendres, sobre les tres de la tarda, lliuraven el setmanari fet i corregit a la impremta, just llavors el Lluís se sentia exonerat i no participava en el ritual de recollir els fulls sencers, doblegar-los al llarg de la nit del divendres per tal que sortís al carrer dissabte ben d’hora.\nComençava a “guanyar-se la vida” els divendres a la tarda anant al cinema per a devorar, una rere l’altra, tres pel.lícules d’estrena. Tornava a casa seva pels volts de mitjanit, extremadament fatigat, la qual cosa no impedia que s’asseiés tot seguit davant la màquina d’escriure per tal de redactar els seus comentaris de cinema i preparar el programa de Radio Fides del dissabte. Després de ficar-se al llit a la una tocades de la matinada, es llevava abans de les nou i es dirigia puntualment a l’emissora per a transmetre el seu programa “Hablando de Cine”. Pel camí comprava el nou número de l’ “Aquí”. Mai no va faltar a la seva cita amb la ràdio i fou precisament arran de la seva absència en el programa el dissabte 22 de març, que hom va constatar la seva desaparició. Els “tiras” a sou del SIE el van segrestar la nit del divendres just quan tornava de la seva marató d’estrenes cinematogràfiques, caminant com un somnàmbul pel cansament.\nEls dissabtes, a més del seu programa “Hablemos de Cine”, escrivia, amb una setmana d’anticipació, per a la “Revista de Cine”. Vers el capvespre, quan acabava tots els seus compromisos laborals, podia exclamar: “Per fi, ara començo a gaudir del meu dissabte!”\nLes seves hores de lleure les aprofitava per dormir, per entallar les seves figuretes de fusta, fer diverses reparacions a casa, cuinar en absència de la senyora que se n’ocupava normalment, i llegir. De vegades acostumava a sortir a fer una passejada amb alguns dels seus companys. Els diumenges al matí es desconnectava de tot i dormia fins a les onze, sobretot d’ençà que es va fer càrrec de l’ “Aquí” i tenia un excés de feina durant la setmana. Però, tot i això, encara hi havia diumenges que li demanaven que ajudés a celebrar la missa a Villa San Antonio, cosa a la qual ell mai no s’hi negava, ni tan sols quan algun altre capellà s’oferia a reemplaçar-lo.\nconsumir la vidaLluís EspinalLucho viveMiquel P. Cortinaúltima etapa Lluís Espinal


Guesthouse Istra Premantura Premantura Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nGuesthouse Istra PremanturaRupine 77b, Premantura, Premantura, Croàcia, 52100 - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en142comentarisGuesthouse Istra PremanturaVeure més fotos"Its the perfect place to spend your vacation. Big bonus is v..."RomanSloveniaVestíbulVeure més fotosVeure totes les 50 fotosExcel·lent ubicació 9,1Veure al mapa9,1UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsjardíaparcament de cotxesinstal.lacions de barbacoa\nApartament d'Una Habitació amb Vistes al Mar (One-Bedroom Apartment with Sea View)\nHabitació Quàdruple amb Pati (Quadruple Room with Patio)\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Premantura, Guesthouse Istra Premantura és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Guesthouse Istra Premantura, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de habitació familiar, instal.lacions de barbacoa. L'ambient de Guesthouse Istra Premantura es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres) són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Guesthouse Istra Premantura és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Premantura.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Àpats, begudes i refrigericuina compartidainstal.lacions de barbacoa Serveis i comoditatsBotiguesservei de bugaderiazona de fumadorsPer als nenshabitació familiar Accésrecepció [24 hores]s'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


Bicicletada per un carril-bici que uneixi Terrassa-Sabadell-Sant Quirze per la N-150, l’1 de març\nYou are here: Home / Política / Societat / Bicicletada per un carril-bici que uneixi Terrassa-Sabadell-Sant Quirze per la N-150, l’1 de març\nUn carril bici que uneixi Terrassa, Sabadell i Sant Quirze per la carretera N-150 és el que reclamen les entitats organitzadores de la sortida amb bici “tranquil·la”, el proper diumenge dia 1 de març, fent aquest mateix recorregut.\nBici Terrassa Club (BiTer), Cicloamics Sabadell i ConnectaSQ consideren que “és molt necessària aquesta infraestructura per poder anar amb bici i a peu entre aquests municipis i els importants equipaments”, com són l’Hospital de Terrassa, el Consell Comarcal i l’Institut Castellarnau, entre d’altres.\nLa sortida serà a les 10h des de cada un dels municipis: de Sant Quirze, Plaça Anselm Clavé; Sabadell, Estació de Renfe (Sabadell Nord); i Terrassa, Estació de Renfe (Terrassa).\nEl recorregut d’anada es farà per la N-150 amb l’acompanyament de Guies ciclistes i vehicles de la policia. Serà una pedalada festiva i reivindicativa per a tots els públics, a partir de 8 anys. La tornada es farà per camins de l’Anella Verda.\nAquesta carretera és competència de la Generalitat, per aquest motiu, les organitzacions convocants demanen fer arribar la reivindicació enviant un missatge de tuiter amb el text:\n#carrilbiciN150 @SantiVila @govern @territoricat @BiciTerrassa\nInformació a la web de BiTer:


La FIC de la Conca nomena dos coordinadors per preparar les municipals del 2019 – Radio Montblanc\nLa FIC de la Conca nomena dos coordinadors per preparar les municipals del 2019\nEl partit vol sumar noves candidatures a la Conca|Toni Gutiérrez tornarà a encapçalar la de Montblanc\nLa FiC de la Conca de Barberà ja ha engegat la maquinària de cara a les municipals del 2019. El partit ha nomenat dos coordinadors que treballaran per donar suport, dinamitzar i ampliar el nombre de candidatures que sota les seves sigles puguin concórrer a les properes eleccions municipals a la comarca.\nAquest paper l’assumiran el regidor de la FiC a Montblanc i vicepresident del Consell Comarcal, Toni Gutiérrez; i el regidor de la FiC a Pira, Josep Sales. A finals del mes de juliol, el partit es va reunir amb l’objectiu de començar a preparar les eleccions. És la primera vegada que el partit crea la figura de dos coordinadors, amb l’objectiu de dinamitzar les llistes que es presentin a la Conca. Des del partit asseguren també que volen ser útils per la comarca i que treballaran per “aconseguir els reptes de futur que ens hem marcat com a comarca, volem contribuir a la seva transformació”.\nI aquest treball ja ha donat els primers resultats. De cara a l’any vinent el partit ja ha anunciat que presentarà candidatura a l’Espluga de Francolí, amb Francesc Sánchez al capdavant. També es marquen l’objectiu de revalidar les alcaldies de Pira i Santa Coloma de Queralt, i esperen també sumar més municipis nous amb llistes sota les sigles de la FIC. Actualment també són presents a Solivella i Passant i Belltall.\nToni Gutiérrez, candidat per Montblanc\nA Montblanc, la FiC també ha anunciat que el seu cap de llista serà novament Toni Gutiérrez, que ja va encapçalar la candidatura a les passades eleccions municipals. Gutiérrez ha explicat que “fa uns dies vaig anunciar que tornaré a encapçalar la candidatura de Montblanc”, i afegeix que “volem ser una força integradora, municipalista, on tothom hi tingui cabuda, i esperem ser alternativa en una legislatura on esperem que no hi hagi majories absolutes”.


L'alcalde de l'Espluga de Francolí, Josep Maria Vidal; i dels veïns del municipi en el minut de silenci pels danys causats pels aiguats i per donar suport a les famílies dels desapareguts MAR ROVIRA / ACN\nL'Ajuntament de l'Espluga de Francolí segueix treballant en les tasques per poder restablir tots els serveis bàsics a la població i restablir la circulació a les principals vies del terme municipal. L'alcalde de la població, Josep Maria Vidal, ha explicat que, si bé encara no són la totalitat dels veïns, una gran part té ja accés a l'aigua corrent i l'electricitat, mentre que el subministrament de gas s'ha restablert completament. Aquesta continua sent una de les grans prioritats del consistori, que treballa en restablir la circulació a les principals vies del terme municipal. Una cinquantena de veïns s'han concentrat per fer un minut de silenci en la zona més afectada pels aiguats al nucli urbà.\nLes ampolles de vi del celler Rendé Masdéu recuperades pels veïns del municipi en una de les zones més afectades per la llevantada (E.TOST):\nLa companyia que subministra l'electricitat al poble ha hagut d'habilitar diversos grups electrògens per garantir que domicilis, equipaments i comerços puguin disposa de fluid. La reparació de la xarxa, que va patir la caiguda de diverses torres pels forts aiguats, trigarà encara un temps, segons avançat, fet que obligarà a mantenir aquests generadors provisionals per garantir el servei.\nPel que fa a la mobilitat, Vidal ha precisat que els dos principals accessos a la població es troben ja oberts però un d'ells s'ha inhabilitat per garantir la seguretat i les tasques de neteja. En aquest sentit, l'altre gran objectiu, ha explicat, és poder al llarg d'aquest dijous restablir la circulació per les principals vies del terme municipal. Segons ha explicat, s'està prestant especial atenció a algunes masies aïllades, amb els inquilins de les quals el CECAT manté contacte per atendre qualsevol necessitat.\nEls aiguats van sepultar també amb vegetació la Font Major del Francolí, el naixement del riu, però no haurien afectat la cova museïtzada. L'alcalde ha explicat que, en aquests moments, les obres per reparar els efectes de la llevantada sobre les estructures d'urbanització passen a un segon pla. El consistori, que està fent el càlcul dels danys, demanarà també a la Diputació de Tarragona i la Generalitat que informin sobre les pèrdues en els seus béns per efectuar un càlcul global.\nEls ADF's en el minut de silenci fet a l'Espluga de Francolí per donar suport a les famílies dels desapareguts i pels danys causats per la llevantada: (M.ROVIRA):\nAquest dijous a les 11h, una cinquantena de veïns de l'Espluga de Francolí s'han concentrat a la zona del pobla més afectada pels aiguats –davant d'un dels ponts afectats, el celler arrasat i diverses cases enfangades- per guardar un minut de silenci en memòria de la víctima i les encara cinc persones desaparegudes arran d'aquest episodi.


olors de tardor: 4 receptes naturals per refrescar l’aire per a la tardor - Neteja | Abril 2021\nGaudeix d’aquestes 4 receptes d’olors de tardor! Des de sidra de poma i tardes fredes fins a carbasses i fulles caient, m'encanta la tardor i m'encanta celebrar les seves olors!\nAra que és setembre, ho ésfinalmentAcceptable començar a celebrar la tardor!\nEl que sempre noto més sobre la tardor és com és la temporadaolors.Hi ha alguna cosa sobre els aromes de la tardor que són absolutament irresistibles. Suposo que és per això que les empreses d’espelmes i fragàncies semblen fer publicitat tan intensa a la tardor. Arreu on vaig veig anuncis per ambientadors i espelmes de tardor. Tot i això, molts d’aquests productes contenen productes químics durs (també coneguts com a COV) que són perillosos per a la respiració.\nLes COV poden causar diversos problemes, irritació respiratòria a al·lèrgies i fins i tot mals de cap.\nAixí que dic, per què no portar la caiguda a casa teva de la manera NATURAL? Aquestes receptes són ràpides, fàcils i us estalviaran molts diners. Però sobretot, són segurs i naturals, així que podeu respirar fàcilment, literalment!\n4 receptes per a aromes de tardor\nBricolatge Tardor Potpourri\nAquest és realment fàcil! Un cop tingueu tots els ingredients, us trigarà un total de 5 minuts per barrejar-ho. Podeu trobar la majoria d’ingredients d’aquesta recepta a la vostra botiga d’artesania local o fins i tot a les illes d’espècies de la vostra botiga de queviures.\nBonificació: els ingredients d’aquest potpurri formen una magnífica peça central o decoració!\nbaies de ginebre, senceres (trobeu-les aquí)\nbeines d'anís estrella (trobeu-les aquí)\ngrans claus (sencers)\npals de canyella, senceres (trobeu-les aquí)\ntrossos de pell de taronja seca, no en pols (trobeu-los aquí)\nBarregeu tots els ingredients junts en un bol gran\nIntroduïu-la en un pot pot o en una olla a foc lent\nT'agrada aquesta recepta? Consulteu aquesta recepta d’ambientador d’aire d’espècies de taronja casolana.\nAromes de tardor: barreja difusora d’oli essencial\nEstimo, estimo, estimo utilitzar el meu difusor. És com fer servir un ambientador d'ambients addicionals, però encara millor. El meu petit difusor difon l’aroma encantador d’olis essencials a tot el primer pis de forma senzilla.\nAquesta recepta no és una excepció. És picant, dolç i perfecte per a qualsevol dia de tardor.\n10 gotes d’oli essencial de dent (trobar EO de clau pura aquí)\n10 gotes d’oli essencial de taronja dolça (trobeu EO de taronja dolça pura aquí)\n5 gotes d’oli essencial de cardamom (trobeu EO de cardamom pur aquí)\n3 gotes d’oli essencial d’escorça de canyella (trobeu EO d’escorça de canyella pura aquí)\nBarregeu tots els olis en una ampolla ambre de 5 ml (trobeu-los aquí).\nAfegiu 3-4 gotes al difusor.\nCerques receptes més difuses? Fes una ullada a aquesta llista de 50 receptes impressionants de difusor.\nOlla senzilla de canyella\nLes olles simples són una manera senzilla d’omplir casa amb olors de tardor. A més, ajuden a afegir humitat a l’aire, cosa que t’ajudarà en cas de fred a la tardor. Aquesta recepta és molt senzilla.\nOmpliu una cassola amb aigua i porteu-la a ebullició a la vostra cuina.\nAfegiu 2-3 pals de canyella a l’aigua bullent i feu baixar el foc (fins que l’olla es faci una mica de foc).\nDeixeu que la olla vagi a foc baix el temps que vulgueu (però tingueu cura d’afegir més aigua segons calgui perquè la cassola no s’escorri!).\nAromes de caiguda: Netejador polivalent de taronja / clavo\nM'encanta utilitzar olis essencials per olorar els meus netejadors. No només aporten diferents propietats de neteja, sinó que també fan una olor sorprenent.\nLa base d'aquesta recepta és el vinagre blanc, absolutament sorprenent per a la seva neteja. Voleu saber per què? Més informació aquí: Vinagre Blanc per a la neteja i molt més.\nEn aquesta recepta, he afegit oli essencial de dent i oli essencial de taronja dolça. L’oli essencial de clavo és antivíric, anti-fúngic i antibacterià, mentre que l’oli essencial de taronja dolça és antivíric i antibacterian.\n8 unces de vinagre blanc\n30 gotes d’oli essencial de taronja dolça\n30 gotes d’oli essencial de clau\nCombina tots els ingredients en una ampolla spray de 8 unces.\nFeu un ruixat a la sobretaula, als banys i a qualsevol lloc que necessiti netejar.\nAquests són quatre dels meus perfums de caiguda preferits, però m’agradaria escoltar la vostra. Comparteix la teva recepta de tardor preferida als comentaris que hi ha a continuació.\nmantega casolana en un pot de pal\nrecepta de màscara d'argila verda francesa\nidentificació de plantes fàcil\nrecepta de suc de raïm


L’Argentina de Messi derrota el Brasil a Melbourne (0-1) - FC Barcelona\nHomeFutbolPrimer EquipNotíciesL’Argentina de Messi derrota el Brasil a Melbourne (0-1)\nL’Argentina de Messi derrota el Brasil a Melbourne (0-1)\nwww.fcbarcelona.cat - 09/06/2017 | 10:00\nUn gol de Mercado al fil del descans ha decidit el partit en el debut de Sampaoli a la banqueta argentina\nMessi, defensat per Thiago Silva, en l'amistós disputat contra el Brasil a Melbourne. | FIFA.COM\nL’Argentina de Leo Messi ha causat una bona impressió en el primer partit del nou seleccionador Jorge Sampaoli, i ha derrotat el Brasil (0-1) en un matx amistós disputat a Melbourne (Austràlia). El gol ‘albiceleste’ ha arribat al tram final de la primera meitat, obra de Mercado.\nEl partit ha començat trepidant, amb joc ràpid i una primera ocasió clara per part de Di María, que ha enviat la pilota al pal. L’Argentina s’ha anat imposant a poc a poc, i amb Messi al capdavant, ha estat dominador del primer temps amb possessió i bon joc. El gol de Mercado al fil del descans, després d’una jugada de pissarra, ha fet justícia al que s’havia vist al terreny de joc (0-1, min 44).\nA la segona meitat el Brasil ha estat millor i ha tingut ocasions molt clares de gol, amb una jugada amb dos pals inclosa, però la selecció argentina ha sabut patir i ha aconseguit una victòria de prestigi contra el seu rival més important.\nMessi no jugarà a Singapur\nAquesta victòria de l’Argentina contra el Brasil ha estat l’últim partit de la temporada per a Messi, que no jugarà el matx amistós que la seva selecció ha de disputar a Singapur. El seleccionador Jorge Sampaoli ha decidit alliberar el crac blaugrana.\n"M'agradaria acabar la meva carrera al Barça"


A 4 EL KM: Mitja marató per relleus de Mataró 2011\nMitja marató per relleus de Mataró 2011\nUn any més els amics dels Maimakansu han organitzat aquesta mitja marató que es fa per relleus de 3 corredors al Parc Central de Mataró. Com sempre un 10 a l'organització amb el "capi" Salvador Carbonell al davant. Moltes atencions als corredors amb aigua fresqueta a cada volta, entrepà i gelat a l'arribar i una bossa plena de regals. Resultats impecables com sempre amb parcials i dades de totes mena. Gran èxit de participació amb més de 140 equips inscrits.\nEnguany el nostre club ha estat representat amb 2 equips ( A4elkm i a4elkm mixto ) i també teníem representació en un tercer equip ( Granollers team ).\nNo va fer tanta calor com en edicions anteriors i es va poder córrer en unes condicions millors. La victòria va ser molt disputada entre el C.A.Canovelles, el Maimakansu 1 i el Canet Race i pràcticament no es va decidir fins a la darrera volta.\nVídeo de la cursa ( seleccioneu format HD per veure'l en bona qualitat si teniu una bona connexió a internet ):\nRecull de fotografies ( ( seleccioneu format HD per veure'l en bona qualitat si teniu una bona connexió a internet ):\n1 M2-1 46 CLUB ATLETISME CANOVELLES 24 36 20 80 1:11:56\n2 M4-1 107 MAIMAKANSU 1 38 40 44 122 1:12:16\n3 M3-1 28 CANET RACE 32 34 37 103 1:12:20\n4 M4-2 11 A4ELKM 40 38 43 121 1:14:42\n5 M3-2 77 GRANOLLERS TEAM 40 33 30 103 1:14:48\n6 M3-3 23 C N MATARO 31 28 37 96 1:15:27\n7 M3-4 89 LLUISOS 1 44 31 34 109 1:15:30\n8 M3-5 44 CLUB ATLETIC BERGA 1 41 33 24 98 1:16:18\n9 M3-6 134 SOMTRES MMK 33 39 35 107 1:16:31\n10 M3-7 18 BASEAMADO.COM 35 33 29 97 1:17:28\n11 M3-8 83 JOVENTUT ATLETICA SABADELL 2 33 33 31 97 1:18:46\n12 M3-9 61 ELS EIXERITS 34 41 42 117 1:19:52\n13 M3-10 16 ATLETAS COSMICOS 28 31 34 93 1:20:05\n14 M1-1 42 CANOVELLES ATLETICS 23 15 15 53 1:21:14\n15 M3-11 65 EMBRUNIS 37 29 32 98 1:21:26\n16 M4-3 114 MAIMAKANSU 8 46 49 39 134 1:23:05\n17 M4-4 12 A5 EL KM MIXTO 33 53 41 127 1:23:05\n1 TONI FLORES DOMINGO 3:44 3:58 4:00 4:08 4:15 4:19 24:21 XAVIER ROCA GONZALEZ 4:09 4:03 4:09 4:17 4:16 4:04 24:55 JAUME ARAGONES PERALES 4:26 4:18 4:15 4:07 4:10 4:14 25:27\n1 JOSEP MARTINEZ MARTI 3:45 3:58 4:02 4:14 4:20 4:21 24:38 EULOGIO GARCIA BARRERO 4:18 4:14 4:20 4:24 4:29 4:27 26:11 TONI ANTUNEZ SORIA 4:02 3:55 4:00 3:59 4:06 4:01 24:00\n1 FERNANDO RAMOS GALVEZ 4:07 4:21 4:29 4:34 4:41 4:38 26:49 NURIA BURGET RUIDIAZ 4:57 5:05 5:07 5:10 5:08 4:49 30:14 JAVIER RAMIREZ PORCAR 4:19 4:15 4:20 4:26 4:26 4:19 26:04\nPol Roma diumenge, de juliol 17, 2011\nTinc un dubte, i m´agradaria que algú me´l resolgues. Com és posible que la penùltima volta el Jaume fes cara de "no puc més, avui plego, avui plego...", i quand faltaven 400 metres va fer un canvi de ritme que ja li agradaria a Usain Bolt?\nTambé em vaig adonar que la Mireia va desaparéixer amb una bossa suspitosa sota el braç, on vaig poder llegir "departament de farmacia de la seguretat social". On anava?\nFelicitats a tothom per la gran cursa que vareu fer ahir a la tarda.\nToni Flores diumenge, de juliol 17, 2011\nOstres Pol!!! ultimament els teus comentaris donen molta "cantxa",jo vull creure que la Mireia portava una bossa per fer publicitat de la seva feina,i a més a més,els nostres crits d'anims el van fer volar literalment en l'ultim 400\n.Apart, desde quan el Jaume,ha dit algún cop que te alguna molestia i a corregut una cursa? 1 cop,o a lo millor dos ,tiran llarg 3 cursas,rumiant, crec que com a maxim 4,ara que penso un dia es va parar a l'entrenament del divendres i el diumenge a Vilanova va volar.......Pol,perdona, no es el primer cop lo de les recuperacions miraculoses d'en Jaume.\nPer cert, contentisim per gaudir amb amics i companys d'equip de una tarda la mar de xula.\nxavier dilluns, de juliol 18, 2011\nNomés tinc ganes de dir una cosa.......per fi vacances!!!!\nSento no ser més explícit a l’hora de parlar sobre la gran tarda que varem viure dissabte passat a Mataró, amb gent del club, amics i familiars, però ara mateix, només penso en descansar.\nBones vacances a tothom i a carregar les piles per a la temporada vinent.\nLluis Peix dilluns, de juliol 18, 2011\nFelicitaros a todos por la cursa, viendo el reportaje se nota el buen rollo y el gran ambiente vivido por los miembros del club y familia… Me a veis dado envidia “Gentuzaaa”…\nAAAHH Felicitar sobre todo a los realizadores de los magníficos reportajes, Jaume y Eva que como viene siendo habitual nos deleitan con suculentos montajes, que son la envidia cochina del resto de clubs Oleee y olee !!!!!!\nToni y Pol, si os sirve de algo, ahora que no nos escucha nadie y no es por meter Marruuu ….\nHace unas dos semanas ”PRESUUNTAMENTEEE” me pareció ver a Jaume reunirse con un tal Doctor Fuentes (medico implicado en la Operación Galgo) tomando unas cañitas y unas bravas “PRESUUNTAMENTEEE” ahí queda esooo…..jejejejejejeje\nJaume dilluns, de juliol 18, 2011\nHo reconec; m'heu enxampat. Em vaig posar perruca per dissimular quan em vaig reunir amb el Dr.Fuentes però teniu contactes a tot arreu i em vau reconèixer.\nSembla mentida el que fa una mica d'EPO, barrejat amb hormones del creixement i un polsim d'anabolitzants...Sort que els de maimakansu no van fer controls de dopatge !\nLa darrera volta va ser per donar una mica d'emoció, De fet anava fresc com una rosa com bé es pot veure en el reportatge.\nAra toca descansar quatre dies, per recuperar el bessó que le tinc dur com una pedra, i començarem a entrenar per la Matagalls.\nXavi, a tu si que et se't veu fresc i sense fer cap mena de ganyotes. Felicitats !\nA tots els altres membres del club que van participar, felicitar-los pel resultat i esperem que al Setembre tots estem ben descansats per entrenar a "tope".\nDe fet això vol dir que tothom entrenarà a sac per córrer alguna cursa tipus pollastre, però això no ho faré ningú, oi ?\nPep dilluns, de juliol 18, 2011\nMagnific reportatge, enhorabona Jaume i Eva.\nGran tarda de running la que varem poder disfrutar tots plegats i mai sense oblidar l'essencia de l'esport i el mes important... acompanyats per la familia, amics i companys del club.\nEva dimarts, de juliol 19, 2011\nGràcies,Lluis, gràcies, Pep, però el mèrit és del Jaume, que aconsegueix amb els seus muntatges que unes fotografies i uns videos "passables" es transformin en lo que acabeu veient vosaltres. Un crack i un "soci" encantador. Si tots vosaltres seguiu l´estela del gran i super-senyor Miquel Pucurull (del qual sòc aferrima admiradora), de ben segur que ens veurem molts anys per totes les curses, acompanyada d´en Toni, càmera a la mà, disfrutant de una tarde com la de dissabte passat.\nPer cert, Miquel, a veure si treus el cap de tant en tant per aquest blog.\nxavier dimarts, de juliol 19, 2011\nTots sabem que una bona càmera fa miracles, però sense algú que premi el botó, no serveix per res.\nGràcies per seguir-nos a tot arreu, encara que no tinguis més remei :)\nNo tinc més remei? Tot el contrari, un plaer poder acompanyar sempre a "los tres mosqueteros". Un petó molt fort, Xavi.\nMireia dimarts, de juliol 19, 2011\nPerdoneu, perdoneu...el material el duia sota el braç i no en una bossa!!!! A veure si anem a l'oculista!!!!\nLlàstima que en l'època que correm no tenim ni diners per bosses!!!\nEva dimecres, de juliol 20, 2011\nMireia!!!!!! Per fi, una fémina pel blog... Que li passa a les noies del club que ni tant sols feliciten als seus companys d´equip quan guanyen copes????? Emi, Ana, Tona, Montse, Txell, Carme... Vull veure els vostres comentaris animant als nois! Com em cabreji, obligo al presi a posar una nova norma: Per poder ser del club s´ha de participar i donar-li chicha al blog. Que s´escolti la vostra veu també, noies!!!\nAnònim dijous, de juliol 21, 2011\nDes de Mataró agraïr-vos la vostra presència any rere any, tan a la marató per relleus d'anys enrere, la mitja des del 2007 i la mitja de mataró del desembre. penso que el Maresme i el Vallès està prou a la vora com per seguir compartint esdeveniments, trobades i fins i tot perquè no alguns entrenaments!\ndes de Maimakansu com a club popular o des dels clubs federats, hem de seguir units fent comarques junts i compartint aquest esport!\nsalut i bones i merescudes vacances!\nah i felicitats per la web i el bloc!\na4elkm dijous, de juliol 21, 2011\nMoltes gràcies Maimakansu pel teu comentari i felicitats per la gran tasca que esteu fent pel nostre esport.\nAnònim dilluns, de juliol 25, 2011\nDesde fa temps segueixo el vostre blog i la vostra web, i voldria felicitar-vos per tota la bona feina que feu (informació que doneu, preparació per a curses com la mitja de granollers, etc).\nTambé voldria demanar-vos informació per poder ser del vostre club d'atletisme A4elkm.\nGràcies anticipades i bones vacances.\na4elkm dilluns, de juliol 25, 2011\nMoltes gràcies per les felicitacions. Molt gustosament t'enviarem la informació que demanes. Només cal que ens envïis un correu electrònic a administracio@a4elkm.com.


Endesa a Llubí:telèfon i contacte\nEndesa en Llubí: punt de servei\nTelèfon de Endesa a Llubí\nPunt de servei Endesa a Llubí\nContractar el subministrament de llum amb Endesa a Llubí\nEndesa a Llubí\nAqui esbrinaràs tota la informació que necessites percebre de Endesa a Llubí. Tot llubinero que tingui dubtes amb el seu subministrament de llum podrá trobar en esta aquest lloc web tota la informació que necessiti.\nEndesa es responsabilitza de distribuir la llum a gran quantitat dels ciutadàns de Islas Baleares. Per això, compta amb gran quantitat recursos per atendre als clients amb qualitat. Depenent dels processos que el llubinero vol completar, pot preferir de anar a alguns dels punts de servei sense la necesitat de cita previa a prop de Llubí. No obstant, sempre pot trucar anticipadament als telèfons que aperèixen seguidament:\nTelèfons de Endesa a Llubí\nEndesa brinda una atencio personalitzada on qualsevol client pot anar de manera presencial i ser considerat immediatament. Els punts de servei de Endesa que un llubinero té mes properes es mostran a continuacio:\nLlubí es un municipi que fa part de la comunitat autònoma de Islas Baleares que compta amb un total de 678149 punts de sumbministrament amb un consum anual de 3078350165 MWh. Endesa es la companyia encarregada de subministrar la llum en la zona.\nEndesa es la companyia responsable de distribuir el gas natural al municipi de Llubí. Per això, si el ciutadà llubinero vol anar a la oficine que sigui de Endesa sense necessitar cita prèvia, té a disposició punts de servei properes a la seva casa.\nOficines de Endesa a Llubí