La biblioteca va de festa 2021! | Barcelona Cultura\nDilluns, 16 agost 2021\nDivendres, 20 agost 2021\nDel 16 al 18 d'agost, 17.30 h. 19 i 20 d'agost, 12 h.\nActivitat gratuïta amb inscripció prèvia (a partir del 2 d'agost).\nLa biblioteca va de festa 2021!\nPer segon any consecutiu, les nenes i els nens trobaran a la Biblioteca Vila de Gràcia tot d’activitats que celebren la Festa Major del barri amb total seguretat.\nA mitjan agost, Gràcia es guarneix per celebrar la seva festa gran. I des de l’estiu passat, el primer en pandèmia, organitza activitats cent per cent segures perquè la canalla participi de la celebració sense cap risc. Per aquest motiu, la Biblioteca Vila de Gràcia acull un programa amb contes i tallers per a cada dia de Festa Major.\nLa biblioteca va de festa 2021! donarà el seu tret de sortida el 16 d’agost (17.30 h, + de 4 anys) amb Contes de Festa Major, una proposta a càrrec de l’actor i narrador Roger Casadellà que descobrirà al públic menut algunes de les històries que s’amaguen als envelats i guarniments de les places i carrers. L’endemà, dimarts 17 d’agost (17.30 h, + de 6 anys), serà el torn del Taller Robot al rescat!, una activitat d’Explòrium consistent a construir un robot i programar-lo per rescatar un nàufrag d’una illa envoltada de taurons.\nLa mateixa entitat conduirà un altre taller, el de L’Autòmat Pintor, dijous 19 (12 h, + 6 anys), per a la construcció, en aquesta ocasió, d’un autòmat pintor a partir de materials quotidians i amb un circuit elèctric que el dotarà de moviment. Abans d’aquest dia, però, els petits i petites artistes a partir de 7 anys podran participar a Fem un ninot de drap, un taller de Susagna Navó per al qual no caldrà tenir coneixements de costura: només aportar-hi mitjons vells o desparellats, una samarreta vella, retalls de llana i alguns botons, com també agulles de cosir i de cap, fils, tisores i didal. Serà el 18 d’agost, dimecres, a les 17.30 h.\nPer acabar, el darrer dia de Festa Major tancarà el cicle una altra sessió de rondalles, Les bruixes d’Arlet i l’ou màgic (20 d’agost, 12 h, + 4 anys): Laura Asensio explicarà aquest conte fantàstic, amb set bruixes que troben un ou màgic enmig del bosc. Quina criatura meravellosa hi ha dins l’ou?\nLes places per participar en La biblioteca va de festa 2021! són limitades, de manera que és imprescindible que reserveu la vostra per a l’activitat que més us agradi. Estigueu a l’aguait, les inscripcions s’obren el 2 d’agost!


“La gimnàstica rítmica és una disciplina esportiva, que et fa enamorar perdudament” | 30 anys, 30 veus\n← “El meu veritable somni: poder unir medicina, rugbi i Jocs Olímpics”\nPublicat el 5 Octubre 2016 per icscat\nSònia Mulero és tècnica Jurista de suport del director de Recursos Humans de la Direcció d’Atenció Primària Tarragona, que va començar a fer gimnàstica rítmica quan tenia 6 anys, com una activitat extraescolar i que ara n’està “enamorada perdudament” . Ha estat premiada en diverses ocasions com a millor esportista a la Gala de l’Esport Tarragoní i nominada com la millor esportista de tots els esports.\nLloc de treball. Gerència de l’ICS Camp de Tarragona\nQuina és la teva activitat a l’ICS? Sóc tècnica superior de la funció administrativa. Jurista de suport del director de Recursos Humans de la Direcció d’Atenció Primària Tarragona.\nPer què fas esport i, en concret, per què fas gimnàstica rítmica? Quin camí has seguit per arribar-hi? Vaig començar a fer gimnàstica rítmica quan tenia 6 anys, com una activitat extraescolar, perquè una amigueta meva s’hi havia apuntat. Aquell mateix any, va venir una cercapromeses (és una persona molt important dins el món de la gimnàstica rítmica), i li va dir als meus pares que jo era un “diamant en brut”. Així, va decidir entrenar-me ella personalment quan vaig fer els 7 anys i fins als 14. Vaig ingressar a l’equip de competició del Club Kalos (on era la més petita) i als 9 anys vaig entrar a formar part de la Selecció Catalana. Entrenava a cavall entre Tarragona i el CAR de Barcelona. Vaig ser campiona de Catalunya nou vegades consecutives, sotscampiona d’Espanya en cèrcol, sotscampiona del Quatre Motors d’Europa, i campiona de la Copa de la Reina dues vegades. El 1995 em van cridar preseleccionada per a la Selecció Espanyola absoluta però, al final, per diverses circumstàncies (alçada i edat mínima) no va poder ser. Aquell mateix any em van atorgar la Primera Categoria (categoria especial que atorga la Federació Espanyola a deu gimnastes de tot l’Estat i vaig quedar en quarta posició al Campionat Estatal).\nVaig ser premiada com a millor esportista de Tarragona en quatre ocasions a la Gala de l’Esport Tarragoní, i nominada a Millor Esportista de tots els esports.\nVal a dir, que quan em vaig retirar, als 16 anys, vaig començar a fer classes de gimnàstica (fins a l’actualitat) i vaig començar a jugar a voleibol al Club Sant Pere i Sant Pau i, posteriorment, al Club Volley Salou. Vaig jugar 10 anys a primera divisió i vaig ser premiada com a millor jugadora al Torneig del País Basc. Alhora, vaig jugar també les lligues nacionals de voleibol platja, fins que als 27 anys em vaig retirar de l’esport professional.\nHas estat premiada en diverses ocasions com a millor esportista a la Gala de l’Esport Tarragoní i nominada com la millor esportista de tots els esports. Què t’aporten aquests premis? Et fan continuar amb més força? Bé, en aquells moments no n’era gaire conscient… però sempre els premis són un reconeixement a l’esforç que implica estar a un nivell d’elit esportiva i més en una disciplina com aquesta.\nHas creat un club internacional de gimnàstica estètica, on tens més de 70 alumnes. Com vas crear aquest club? Sí. Jo ja era entrenadora de gimnàstica rítmica, però el 2004 quan la gimnàstica estètica va arribar a l’Estat espanyol, em vaig treure el títol d’entrenadora i jutgessa internacional d’aquesta disciplina.\nFa 3 anys em vaig “enamorar perdudament” d’aquesta disciplina esportiva, ja que és de filosofia nòrdica (la rítmica ve dels russos) i cuida molt el cos de les gimnastes, i la seva educació esportiva també…. És una meravella, ve a ser com una natació sincronitzada fora de l’aigua.\nL’últim que m’ha succeït és que m’han nomenat directora de la Final de la Copa del Món a Barcelona, ara al maig de 2016.\nCreus que convergeixen d’alguna manera la teva professió i la teva afició? Home, no gaire; però, jo des que tenia tres anys, volia ser advocada! Tinc un sentit acusat de la justícia… i amb tres anyets m’asseia davant la TV a veure Perry Mason! Són les meves dues grans passions… Així que, quina cosa pot ser millor que poder-les combinar!\nAquesta entrada s'ha publicat en Efemèrides, Els professionals en marxa, Els testimonis, Entrevistes i etiquetada amb Final de la Copa del Món a Barcelona, Gala de l'Esport Tarragoní, Gerència Territorial Camp de Tarragona, gimnàstica rítmica, personatges singulars ICS, Sònia Mulero. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Gimnàs | Activitats Dirigides i Entrenament Personal | David Lloyd\nNo importa el teu nivell de forma física ni els objectius que tinguis: t'encantaran els nostres gimnasos\nSabem que és molt més fàcil posar-nos en forma quan ens ho passem bé. Per a la majoria de nosaltres, això vol dir anar canviant la nostra rutina regularment per motivar-nos més i no avorrir-nos. A David Lloyd oferim una gran varietat d'opcions, de manera que sempre podràs provar alguna cosa nova!\nEls nostres gimnasos tenen una varietat d'equipaments inigualable, les activitats dirigides que oferim són incomparables i els nostres entrenadors personals estan a la teva disposició per ajudar-te a aconseguir els teus objectius. També comptem amb unes impressionants piscines cobertes i exteriors, entrenadors de natació tant per a adults com per a nens, i el lloc ideal per a relaxar-nos després de l'esport: els nostres spas.\nGimnas y Fitness\nHem desenvolupat un gimnàs totalment innovador on podràs realitzar qualsevol tipus d'entrenament en un espai molt ampli, obert i acollidor. Comptem amb prou equipament, espai i experiència per planificar exercicis amb el màxim detall. Tenim zones de càrdio, pes lliure, PowerPlates i TRX. Un dels nostres aparells preferits és SYNRGY360: és perfecte per fer entrenament funcional i permet realitzar una varietat d'exercicis molt completa.\nFer exercici en grup és una bona manera de mantenir la teva motivació i variar la teva rutina d'activitats físiques. Oferim una gran varietat de classes, que encara són millors gràcies a la dedicació i experiència dels nostres instructors, que t'ajudaran a donar el màxim en cada sessió. Amb totes les opcions que et proposem cada dia, sempre hi haurà una classe que t’agradi. Tant si vols fer activitats d'alta intensitat, com Les Mills BodyPump™, o treballar el cos i la ment amb activitats com el ioga, les nostres classes t'encantaran. Les sessions de cycling també són una bona manera de cremar calories i treballar la teva força i resistència.\nSiguin quins siguin els teus objectius per estar en forma, els nostres entrenadors personals treballaran amb tu per garantir que els aconsegueixes. Tots els nostres entrenadors estan altament qualificats i acompleixen els estàndards més alts del sector. A més a més, també han passat pel campus de David Lloyd, on han seguit un exigent entrenament intern. El nostre equip és molt accessible i estarà completament centrat en tu durant les teves sessions, però no t'oblidis que et posaran reptes, et motivaran i et portaran al límit perquè treguis el màxim profit de cada classe. Et sorprendràs de la rapidesa amb què notaràs els increïbles resultats!


Girona, en el punt de mira: Augmenten els contagis\nPreocupació per la regió sanitària de Girona: Augmenten els contagis\nFigueres és un dels municipis amb més positius\nper Redacció 21/07/2020 10:09h\nEls casos positius a Figueres han augmentat en els darrers dies | ACN\nLa regió sanitària de Girona està patint un augment de contagis de coronavirus preocupant. Tot i que algunes comarques com l’Alt Empordà van registrar molt pocs casos positius durant el mes de març, ara la situació és completament diferent. Figueres, per exemple, és un dels municipis on més contagis s’han produït en els darrers dies. Segons Salut, l’escenari actual es deu al relaxament dels ciutadans i la forta mobilitat que hi ha a la comarca, degut a la seva proximitat a la frontera.\nSegons detalla el diari Ara, els nous contagis a Figueres van començar a créixer a partir del 5 de juliol. Passant de 0 a 3 casos nous al dia a augmentar fins a 26 confirmats el passat 14 de juliol. Tal com indiquen fonts de Salut, a Figueres i Vilafant hi ha prop d’un centenar de positius, dels quals 27 estan relacionats amb els set brots que s’han detectat als 2 municipis.\n«Hi ha una setantena de casos que no sabem com s’han contagiat, i això significa que hi ha transmissió comunitària», explica la investigadora de la UPC, Clara Prats, al citat mitjà. «Ara és important estar molt pendent de com evoluciona i traçar molt bé els contactes de tots els positius per evitar que vagin a més», afegeix.\nEl grup de recerca de Prats calcula a través de diverses variables el creixement potencial del virus si no s’aplica cap mesura. Doncs bé, a la regió sanitària de Girona ja és de 70 i a partir de 100 és quan s’encenen les alarmes. «A partir d’una EPG de 100 és molt difícil controlar tots els contactes que ha tingut cada positiu, però amb 70 encara tens marge de maniobra per evitar que es descontroli», assenyala.\nSegons l’alcaldessa de Figueres, Agnès Lladó, la situació al municipi està «controlada» i indica que «no volem generar alarmisme, però s’han d’adoptar mesures per evitar que els contagis vagin a més». Lladó demana que no es torni a tancar la frontera amb França perquè «seria una decisió irresponsable i desencertada». Malgrat això, el govern francès no descarta tallar les comunicacions amb Catalunya.\nMolt preocupant: Els contagis de coronavirus han pujat un 400% aquest mes\nUn bar de Girona, obligat a tancar per la bandera que lluïa a la finestra\nGirona Salut Alerta Sanitària Alt Empordà Figueres


El Bert torna a Catalunya: August 2008\nOZcaripatri VI: Amanida rural australiana (some sort of post)\nDesprés de Byron Bay, deixem enrere les bonances de la costa per descobrir una ruta alternativa fins a Sydney i endinsar-nos en carreteres poc viatjades i encants poc coneguts per turistes no australians. Tardarem 4 nits i uns 900 quilòmetres en arribar a Sydney, i ho farem travessant muntanyes, ciutats amb solera i plantacions vinícoles. Tot plegat molt completet.\nPrimer de tot, ens tocava conduir una trescentena de quilòmetres fins a la que anomenen la Waterfall Way. Aquesta carretera va des de la costa fins a la petita ciutat d'Armidale, i s'estira uns 200 quilòmetres, però nosaltres, per això de les dreceres, en vam pillar només un tros. A banda i banda de la Waterfall Way no hi ha només cascades, sino que s'hi alinea un Parc Nacional rere l'altre, plens de muntanyes, valls i miradors espectaculars.\nEl nostre temps era extremadament limitat, així que no li vam poder dedicar ni remotament tot el que es mereix, i vam haver de concentrar-nos en una zona reduïda. Concretament, vam decidir plantar la nostra tenda al Cathedral Rock National Park. Un dimecres a la nit d'hivern no és espectacularment popular per anar d'acampada a les muntanyes, així que estàvem pràcticament sols (de fet, només un home sol amb pinta de psicòpata compartia la zona d'acampada amb nosaltres). Aquí estem amb la cosa preparada i totalment disposats a gaudir d'una nit campestre campestre.\nLa zona que ens envoltava era boscosa, humida, freda i una mica misteriosa.\nCom una bona nit de càmping al mig del bosc, la cosa va acabar amb tots al voltant del foc, això si parlant de la rasca que feia més que explicant històries de por. Quines boniques captures de guspires voladores mentrestant, eh, però.\nI oh! Qui ens ho havia de dir que la nostra nocturnitat es veuria visitada per un parell de simpàtics pòssums sorprenentment amigables i mansos, que es van acostar per allà a veure què pescaven de menjar per entre les nostres bosses i caixes. I si bé, de forma inexplicable, el que tenim són un munt de fotos de merda, es van deixar veure i quasi tocar amb exrema facilitat. Ben grossos que eren.\nAmb l'alegria i emoció d'aquest nou encontre amb la fauna autòctona, ens en vam anar a dormir. Donades les circumstàncies de campestrisme, encara no hi vam anar massa d'hora: deurien ser pràcticament les 9! El que feia, tal i com hem dit, és molt de fred. No sé quants graus, però si no eren 0 estava ben a la vora. I es clar, dormir en una tenda en aquestes circumstàncies et demana estar preparat, per exemple cobrint-te el cap per evitar la marxa sense pietat de la preciada calor corporal.\nLa dormida (personalment) encara no va estar tan malament, tenint en compte la situació, però el matí ens va despertar amb una sorpresa desagradable. Havíem deixat el menjar a l'avancé de la tenda, on semblava que estava a cobert de les feres enganades nocturnes, però sembla ser que no n'hi va haver prou: un dels pòssums va fer un forat a la mosquitera de la tenda tot animat per la oloreta que venia de dins. Doncs quina gràcia. Haurem après, almenys, que hem de deixar tot tipus de menjar tancat al cotxe, en aquests casos!\nEstic segur que els pòssums murris deuen estar acostumats a que certs campingueros domingueros els hi deixin menjar accessible, i per això eren tan mansos, els tios. Com a mínim tenim unes anècdotes maques tu!\nEl perquè de venir al Cathedral Rock National Park i no cap altre dels que hi ha per aquí al voltant són les formacions rocoses granítiques particulars que es veu que ens hi hauríem de trobar. Nosaltres ja n'havíem vist algunes de l'estil a Girraween, al principi de la nostra estada a Austràlia, i precisament per això vam pensar que els nostres il.lustres visitants mereixien també unes visions rocalloses curioses.\nEl parc oferia una caminada d'unes tres hores que gustosament vam agafar, i que travessava una bona sèrie de terrenys fins arribar finalment a les roques balancejants. Comencem per uns curiosos aiguamolls muntanyencs, amb herba alta i peluda, boscosisme evocatiu i boniques llums.\nQue la cosa és freda i humida ho podem veure en la quantitat de líquens que s'enganxen a tota vegetació i pedra que es trobin.\nInsistirem en aquest arbre tallat i blanquinós perquè crec que és molt fotogènic. Mira.\nNo sé perquè, però n'hi havia molts, d'arbres tallats al voltant del camí. M'imagino que tot plegat és conseqüència de pluges i inundacions, que com sabeu ténen una influència decisiva en aquestes ruralitats australianes. Com que som tios que aprofitem les situacions que ens passen pel davant, l'Òscar es va llançar a surfejar el tronc aquest amb gran estil. I amb una certa aparença de Igor del Jovencito Frankenstein.\nEn aquesta zona hi podem trobar, amb força abundança, aquestes peculiars flors, d'una textura sorprenentment ferma (recorden a un raspall del cabell). La flor en qüestió, si no recordo malament, es diu banksia, i és relativament representativa de certes zones d'Austràlia.\nI per fi arribem a la zona estrella de la caminada: les pedres granítiques balancejades de formes impossibles. Cathedral Rock és una muntanya concreta i individual, però totes les que l'envolten són una mica del pal. Aquesta té una mica d'estil monserratenc boscós.\nI la nostra Cathedral Rock, doncs, està plena de formacions interessants. La nostra sempre informada Lonely Planet, de fet, diu que s'assemblen a lluitadors de sumo fent ballet. No sé jo com d'acurada és, aquesta descripció, però vaja, que dóna una idea...\nUn tronc força veterà pel mig de les roques, amb la muntanya montserratenca al fons.\nI comença l'escalada. Al principi la cosa no és més que un camí empinat, però a mesura que avancem, el camí desapareix per donar lloc a tot de roques superposades a saltar, amb petites fletxetes a seguir.\nI en alguns moments, la cosa era un pèl complicada. Res que la nostra voluntat de ferro no pogués superar.\nI finalment, després de l'esforç enmig del fred i del vent, fem el cim, amb la satisfacció que això suposa i que podem veure a les cares dels nostres il.lustres visitants escaladors.\nDes de dalt, de fet, es tenia un panorama excepcional de les rodalies. la Cathedral Rock era la muntanya més alta de la zona, amb uns 1500 metres, i la part superior era això, una roca granítica sobressortint al més pur estil Girraween i Bald Rock.\nA dalt, però, els més desconeguts perills ens esperen. Poc m'ho penso jo que estic a punt de ser atacat per un perillós gripau rosa!\nSempre que tens formacions rocoses extranyes o torres de Pisa o coses d'aquestes, et dóna per ser original i fer aquest tipus de fotos en les que sembla que les estiguis empenyent o aguantant. Com que nosaltres som uns tios originals i plens d'inventiva (cosa que ja tots sabreu), no vam ser menys, tampoc. I us diré més, tampoc ens va sortir gaire bé, perquè el sol venia de cara i no es veia un torrat a la pantalla de la càmera!\nAquesta foto plena d'activitat individual al cim és força interessant. Especialment la Tiffany amb la seva rosó i la seva manca de cama esquerra. I fins i tot així va ser capaç de pujar fins aquí dalt la primera de totes!\nI la baixada, tan interessant i divertida com la pujada (cosa no gaire sorpressiva, ja que havíem de baixar pel mateix lloc).\nMés baixada, més! Aquesta foto és bona, però.\nDesprés de la baixada i la descansada corresponent, ja era hora d'empaquetar i posar-nos de nou en marxa. La següent nit teníem previst passar-la a Tamworth, de la qual en parlarem després, però pel camí encara ens hauríem de parar a un parell de llocs.\nPrimer de tot, a la Waterfall Way hi ha incomptables atractius, i ja que hi erem, no costava res parar-s'hi uns minuts. Comencem per, efectivament, unes cascades. Concretament les Ebor Falls.\nI continuem pel que consideren un dels més maravellosos miradors de la zona (i m'ho crec), encabit dins el New England National Park, el parc estrella i més gran de la zona. Va costar una volta de 30 o 40 quilòmetres, però el mirador de marres val realment la pena. Situat en una muntanya inexplicablement molt més alta que totes les que l'envolten, ofereix unes vistes espectaculars de tota la zona, estirant la vista fins a l'oceà, a uns pràcticament 100 quilòmetres. Quin gran mirador.\nA mi, com que sóc un agonies que vol anar a tot arreu, també m'hagués agradat parar-me a un tal Wollombi (o Wollombimbi, ara mateix no recordo) gorge, que sembla que és un gorg estret i empinat i espectacular, també, però la majoria de la companyia, amb molt de seny, va pensar que seria millor intentar evitar cap mena de conducció nocturna, per aquestes carreteres de déu, i així no trobar-nos amb cangurs saltarins perillosos. Com que sóc un tio submís a les decisions de la majoria, vaig acceptar la decisió, això si pensant dins meu com ens ho podem fer per tornar a passar per aquesta zona en algun moment.\nPerquè és una zona absolutament abarrotada d'atractius, i les 24 hores que vam passar-hi van saber una mica a poc. I com que tampoc està molt lluny, de casa, potser en sentim a parlar, en un futur...\nOn si que ens vam parar, per fer un cafè i recuperar forces conductives, va ser a la petita ciutat d'Armidale, que es veu que és un centre cultural important d'aquesta zona (zona que es diu New England, pèr cert). Nosaltres ens hi vam estar molt poc, però vam tenir temps de veure uns quants edificis harmòniques i atractius, i això si, moltes i moltes esglésies, de tot tipus de credos i variacions cristianes.\nAquesta foto del carrer principal d'Armidale és, un cop més, una excusa per parlar-ne més que altra cosa.\nDurant les pràcticament tres setmanes que portàvem de viatge, l'Oscar havia intentat enganxar un d'aquests cartells a la carretera, fins ara sense sort (i mira que n'hi ha, eh!). El problema és que la nostra càmera (recordem que la seva estava en mode percanç) té un temps de reacció força alt (l'any que ve, si passem per Àsia, farem unes renovacions) i va ser sempre impossible. Aquest cop, però, vam relantitzar la marxa suficient com per aconseguir-ho! Visca!\nI de bonus, fins i tot aquest altre cartell amb un wombat, vam trobar. Ja m'agradaria a mi, de trobar-nos un wombat, ja que tenen una pinta de cucos que no vegis, però es veu que són uns animalots força tímids i no es deixen veure massa sovint. Es veu que n'hi ha, en aquesta zona, així que mantindrem els ulls ben oberts!\nFinalment, i encara que pels pèls, abans de que es faci fosc, arribem a Tamworth. Es tracta d'una ciutat de mida mitjana, i força pagesa, situada uns 150 quilòmetres al sud d'Armidale i al bell mig de la zona de New England. Si hi ha algo pel que Tamworth és famós, és per ser la capital del country australià, així que nosaltres, amb totes les esperances, arribàvem un bon dijous a la nit amb l'expectació d'assistir a un concert de country com déu mana.\nAquesta capitalitat fa que sigui el lloc on, anualment, s'entreguen els premis de la d'aquesta indústria. Aquests premis els anomenen Golden Guitars, i Tamworth els llueix amb orgull, com podem veure a la porta de la oficina d'informació, que dobla com a museu de cera d'estrelles del country i altres memorabilies relacionades.\nAquestes grans guitarres ofereixen la possibilitat de grans poses plenes d'actitud per guitarristes i allegats, com aquí podem veure.\nA dins del centre informatiu aquest, tot de marcs amb els guanyadors actuals dels Golden Guitar Awards, una selecció de música força àmplia i alguns posters curiosos. No sé jo si aquest personatge se suposa que ha de ser pres seriosament...\nEn aquesta ocasió, i com que només teníem previst quedar-nos-hi una nit, aquí, vam anar de rics i vam agafar un parell d'habitacions dobles al barat però acceptable Hotel Tudor. No tenim cap foto significativa del lloc (que tampoc tenia massa res d'especial), així que ens haurem de conformar amb els menjars generosos per gent de pagès que oferien al propi restaurant. Recordem que aquí molts dels hotels doblen com a pubs i restaurants. L'hamburguesa era lo seu de grossa (però vegetariana, això si!)\nAixí que ja estàvem preparats pel nostre concert de country. Quina animació que portàvem a sobre, tot expectants. No és que el country ens digui res, es clar, però ja ens havíem motivat prèviament a que la cosa seria excitant. Ens havien dit que l'Imperial Hotel és el lloc on anar per aquestes coses, així que cap allà ens vam dirigir. Però ai! Un cop allà, si que hi havia un grup tocant, si, però dissortadament es tractava d'uns jovenets que feien les mateixes versionetes pop/rock que a tants altres llocs d'Austràlia, insatisfent totalment les nostres expectacions del moment.\nContrariats, vam anar preguntant quin local seria la nostra millor opció, i finalment vam ser dirigits a un bar anomenat "The Albert". Com que el nom ens va fer gràcia per motius obvis, vam decidir tirar-li una foto al cartell, encara que la cosa no va acabar sortint massa bé. (explicació: si, el cartell és aquesta taca lluminosa que es repeteix dues vegades a davant i al darrere de l'indicació d'ATM).\nEn aquest "The Albert" el que hi havia era una jam session, que vaja, tampoc era massa country, però si que donava més el pego que el concertillo anterior. Els músics s'ho curraven força i les cançonetes tenien un millor feeling. Per la nostra sorpresa (meva, com a mínim), el nostre amic Òscar (guitarrista, com ja sabeu), va tenir un atac de gelosia i va decidir saltar a l'escenari, ni més ni menys que per agafar les baquetes. I el nano va demostrar gran valentia, però també, per què no dir-ho, que el que ell és és guitarrista. :-)\nI amb aquesta estrellada (estrellada d'estrella estelar vull dir eh) acabaríem la nit, que s'havia despertat amb grans expectatives countrieres i que va acabar decepcionant una mica. Tan decepcionant va ser tot plegat que, el matí següent, els nostres amics visitants no van ni tan sols trobar el barret de cowboy que buscaven. Com a mínim el fet de tenir una habitació amb el seu corresponent enxufe va fer que pogués dedicar uns minuts a l'escriptura d'aquest blog, aprofitant per oferir a la càmera i als espectadors les meves postures més sexis.\nI un cop més, empaquetem i ens llancem a la carretera! El que tenim per davant aquest cop és ja la última parada abans de Sydney. I què millor per preparar-nos per l'ajetreo de la gran ciutat que un parell de dies de tranquilitat i excel.lents sabors a la tranquilitat vinícola del Hunter Valley. Aquesta imatge de carretera s'ha convertit en algo de lo més comú aquests dies!! És que penseu que n'hem fet uns quants, de quilòmetres, eh!\nCom diem, el Hunter Valley és una zona vinícola. No només això, sino que 1) és la primera zona vinícola de tot Austràlia i 2) encara ara és la principal zona vinícola de New South Wales. En pocs quilòmetres quadrats es concentren l'esgarrifós nombre de 141 cellers, cosa que mareja una mica a la hora de triar. Donant per acabats els luxes hotelers del dia anterior, tornàvem a la nostra habitual vida de tenda. Aquesta vegada estaríem basats a Cessnock, el centre comercial de la zona vinícola, ben còmodes per la nostra exploració del dia següent. Tot això sona segur molt bonic. El problema és que durant el nostre camí es va posar a ploure amb força passió i així seguia quan vam arribar al càmping. Ens vam fer unes fotos al cotxe tot esperant que la cosa escampés i poguéssim fer una operació planta-tenda llampec.\nI per sort, no va tardar gaire, a escampar, així que, amb l'efectivitat que ens caracteritza, vam aixecar la tenda en pocs minuts, posant-nos a cobert per cap ruixat potencial posterior. Com que sabeu que m'agrada, això de flatugrafiar arreu on ens plantem, pues aquí va aquesta.\nDurant aquest viatge he tingut la desgràcia de ferir-me de poca consideració un bon pilot de vegades, entre les mans, la cama, els peus, el cap, etc... en aquest cas em vaig tallar un dit mentre agafava una bossa del cotxe (s'ha de ser burro, eh). Aquí vagi aquesta poc definitòria foto com a protesta per la meva indubtablement inmerescuda mala sort.\nAquí al Hunter ens hi passaríem dues nits, i també hi feia un fred de consideració, a la tenda. L'experiència ens va permetre sobreviure, i ens vam aixecar el dia següent amb un dia de tastos vinícoles molt prometedors. El plan és anar de vineria en vineria on, gratuïtament, t'ofereixen un petit tast de cadascun dels seus vins amb l'esperança que et decantis a comprar-los. Les 141 que diem es troben en un radi força petit, i els voltants de les carreteres que les uneixen estan enterament plens d'escenes cepils.\nAixò si, és hivern, per aquí, així que tot plegat està una mica sec. Segur que dóna una impressió més colorida a la primavera o a l'estiu, però així també tenia la seva gràcia. La primera vineria que vam visitar (i gràcies Òscar per la intuició!) va ser l'Iron Gate Estate, que va resultar una autèntica maravella amb els seus Sweet Mandala i Sweet Shiraz especialment. Aquí veiem els camps ressecs adjacents i la mansió estil espanyol de l'amo, que demostra que la cosa no li va pas malament.\nAixò dels tastos funciona tal que tu arribes a la porta de la vineria i algú et diu: "Bueno, què voleu provar, doncs? Comencem pel principi?". I el principi és el primer d'una llista d'una desena de vins que et planten al davant, i que et van posant un darrere l'altre, amb interessants comentaris sobre la seva elaboració i el posterior tast. Tot plegat absolutament gratuït. Tenint en compte que tots els vins són considerablement bons i que hi ha infinites vineries, el dia es presenta realment especial, particularment si has de conduir. Com que som uns tios responsables (sobretot jo, el conductor - ostres ja et val Patry (que no veu) el no haver-te tret el carnet internacional! -) en vam visitar només unes poques, de vineries, suficients això si per provocar uns alegres brindis entre els assistents.\nAquestes dues fotos següents les vam tirar una rere l'altre, i intentaré reproduir fidelment la nostra reacció mentre les vam veure per primer cop.\n"Hem estat bevent uns vins":\n"Jo no bec vi":\nSi no us fa gràcia, llegiu-vos-ho una altra vegada. Vaja, a nosaltres ens en va fer força!\nFent un parèntesi recuperador, i sota la meva absoluta estupefacció, la Tiffany, normalment exemplarment sostenible i respectuosa amb el medi ambient, va enganxar una moneda a un arbre amb un xiclet tot excusant-se que seria una moneda de la sort per qualsevol que se la trovés, però més aviat demostrant que els tastos l'havien afectat una mica. Aquí va una foto incriminadora.\nCompensem aquesta vergonyosa acció amb unes boniques floretes properes d'aquestes que li agraden a ella, just al costat de la foto anterior.\nI enmig de tanta vineria, entre les que personalment destacaré la Iron Gate i la Piggs Peake, també excel.lent, una sorpresa: una birreria! Suposo que ni que sigui per la curiositat de saber què fa una birreria en aquesta zona, i també per la natural afició dels australians per aquests deliciós beveratge, el lloc estava més plè que cap altre. I nosaltres, com vicentes (i amans de la birra -menys la Patry-, allà que vam anar també). La cosa funcionava del pal: per 10 dòlars podies tastar 6 birres diferents, i al final et donaven un got més gros amb la que més t'havia agradat. Un bon plan, i un bonic arc de sant martí birrero, el tastador! La birreria, per cert, és força petita i es diu Bluetongue. I les birres no estaven malament!\nEl dia tampoc va donar per molt molt més, i al dia següent ja tocava llançar-nos altre cop cap als últims quilòmetres d'aquesta etapa del nostre viatge. De vegades, i sobretot amb els canvis de temps com els que havíem viscut als últims dies, a l'Òscar li agafen migranyes força dolentotes. La Tiffany, que uns anys enrere també havia tingut aquest problema, i que de remeis naturals en sap un niu, li va ensenyar a la Patry els massatges correctes a fer per prevenir aquestes situacions. I jo, que no hi tenia res a veure, encantat que estava de fer de conellet d'índies per aquestes situacions. Espero per cert que les ensenyances funcionin en un futur!!\nI acabem el post i l'etapa viatgera amb aquesta foto força catxonda, amb la qual ens despedim per una estona, només per retrobar-nos en breu enmig del barullo que segur que ens ofereix la prometedora ciutat de Sydney!\nVinga doncs, fins després que sigui!!\nps. Us preguntareu, per cert, el perquè del títol del post. Lo de l'amanida rural està clar que ve per la barreja de diferents ruralitats típiques australianes. I llavors, l'Òscar diu que utilitzo molt sovint la frase-coletilla "some sort of" en el meu anglès. I potser és veritat, tot i que a mi em sembla que li pega força a la majoria de les frases! :-)\nPosted by bert at 04:33 No comments:\nTemes: australia, ozcaripatri, viatges, visites\nOZcaripatri VI: Amanida rural australiana (some so...\nOZcaripatri V: On n'hi caben tres n'hi caben quatre\nOZcaripatri IV: Sorrionak\nOZcaripatri III: If you wallaby my lover\nOZcaripatri II: de platipusos, illes i il.lustres ...\nOZcaripatri I: Una llarga setmana d'hivern


Sobre nosaltres – Compoxi – Leading Carbon Tech\nQualificats, Fiables, Experts.\n– El futur\nVisió & Missió\nCompoxi és una empresa compromesa en el desenvolupament de productes compòsits. Contribuïm en cada projecte amb la nostra experiència i know-how, adquirits després de més d’una dècada involucrats en el desenvolupament, disseny i producció d’estructures i components de compòsits en els sectors espacial, areonàutic i industrial.\nEl nostre objectiu és convertir-nos en l’empresa de referència del sud d’Europaen el desenvolupament d’estructures i materials compòsits.\nOferim una solució integral i un tracte fàcil i transparent amb els nostres clients, des de les fases més conceptuals i de disseny fins la producció en sèrie.\nUna execució optimitzada de tots els processos a les nostres instal·lacions ens permet oferir una solució ràpida i flexible, que garanteix que els nostres resultats compleixin amb els requisits dels nostres clients i proveeixin al nostre client d’un avantatge competitiu en els seus components.\nPodem ajudar-te a arribar tan lluny com vulguis\nHem desenvolupat projectes que han arribat a l’òrbita solar, Mart i a l’òrbita dels satèl·lits LEO i GEO. Però també hem treballat a la Terra: des de components pel sector aeronàutic fins a helicòpters, maquinària pel sector industrial i fins i tot pales de pàdel.\nEls nostres components han arribat així de lluny:\n– Passat i present\nDes dels nostres orígens, quan van començar com a un despatx d’enginyeria, la nostra empresa ha anat creixent a pas ferm per arribar ser el que som avui: una empresa tècnica i professional i un centre de producció avançat de productes compòsits.\nAl llarg dels anys hem treballat colze a colze amb les millors OEMs i empreses Tier 1 del mercat aeronàutic i espacial. També hem adquirit un coneixement sòlid i una afinada metodologia en el disseny i la producció de productes compòsits, que combinem amb la nostra passió per la innovació i el desenvolupament, fruit dels noste bagatge científic.\nA dia d’avui Compoxi compta amb un equip de més de 20 professionals compromesos i amb amplis coneixements, que estan a la teva disposició. L’equip darrere la nostra oficina tècnica i taller ha anat creixent conjuntament i sempre hem gaudit d’una gran interrelació i feedback entre nosaltres. El nostre valor afegit es basa en la nostra capacitat i resolució davant qualsevol repte i projecte que se’ns proposi.\nCreem en la integració i en la igualtat d’oportunitats per tots els nostres treballadors, així com en la promoció interna per augmentar i consolidar el coneixement i el know-how a l’empresa.


Dades preocupants de les situacions a llars unipersonals i monoparentals a Catalunya - XCatalunya.cat\nDades preocupants de les situacions a llars unipersonals i monoparentals a Catalunya\nLa UGT denuncia que el 62,4% de les pensions de viduïtat de les dones estan per sota el llindar de la pobresa\nEl 25% de les llars unipersonals o monoparentals de Catalunya, 289.100 llars, se sustenten amb els ingressos proporcionats per una dona vídua. D’aquestes, 202.100 dones viuen soles i 87.000 encapçalen llars monoparentals, segons ha recollit la UGT de l’Enquesta Contínua de Llars realitzada per l’INE el 2020. A més, el 62,4% de les pensions de viduïtat que cobren les dones estan per sota del llindar de la pobresa, de 10.674,1 euros anuals. A Catalunya, 218.804 dones cobren una mitjana de 755 euros mensuals.\nEn el cas de les dones de més de 85 anys, el 36% del total de les dones titulars d’una pensió contributiva de viduïtat, l’import baixa fins als 707,2 euros al mes. La UGT s’ha sumat a la commemoració del Dia Internacional de les Vídues i ha destacat la necessitat de garantir les pensions que protegeixin adequadament totes les llars on els ingressos principals procedeixen d’una pensió de viduïtat.\nLa majoria de les pensionistes de viduïtat, un 82%, tenen 65 anys o més. Aquest col·lectiu difícilment pot obtenir ingressos derivats d’un treball remunerat i, en molts casos, aquesta pensió suposa el seu únic ingrés.\nAixí mateix, les quanties de pensions de viduïtat són significativament més baixes que les pensions de jubilació, perquè suposen només un percentatge de les quanties d’aquestes últimes. A Catalunya, 57.630 dones amb pensions de viduïtat tenen pensions per sota el mínim i necessiten rebre un complement econòmic.\nDavant aquesta situació, la UGT reclama protegir les persones que ho necessiten “amb la intensitat que cal” i garantir pensions suficients per dur una vida digna. “Si no ho fem, estem empenyent a tot un col·lectiu de dones que es troben en especial vulnerabilitat cap a situacions de risc de pobresa”, alerta el sindicat.\nTags: Llars, monoparentals\n1 pensamiento sobre “Dades preocupants de les situacions a llars unipersonals i monoparentals a Catalunya”\nRetroenllaç: El Gobierno Progresista amenaça amb una rebaixa de les pensions - XCatalunya.cat


Riberaonline.info - Priorat, Ribera d'Ebre i Terra Alta: La Regió Sanitària de lesTerres de l’Ebre habilita 25 espais annexos als CAP per millorarels circuits de vacunació\nLa Regió Sanitària de lesTerres de l’Ebre habilita 25 espais annexos als CAP per millorarels circuits de vacunació\nSalut ha habilitat 25 espais annexos als centres d'atenció primària (CAP) de la Regió Sanitària Terres de l'Ebre per millorar els circuits de vacunació. La mesura és excepcional per la crisi de la COVID-19 i s'ha pres per evitar aglomeracions en aquests centres. Marta Chandre, sotsdirectora del Servei Català de la Salut, recalcava en la roda de premsa de presentació de la campanya de vacunació que "ens interessa molt allunyar la població de risc de possibles aglomeracions. Hem d'evitar aquestes imatges". I va afegir que "l'objectiu és garantir la màxima seguretat a aquest segment de la ciutadania, posar un escut. Hem d'impedir que s'infectin".)". Els dispositius són espais cedits pels ajuntaments, consells comarcals o altres departaments com el de Treball, Afers Socials i Famílies. Hi treballaran personal d'infermeria i TCAI dels propis equips d'atenció primària de l'ICS Terres de l'Ebre. També podran estar acompanyats de personal administratiu per planificar noves visites.\nTot i que oficialment la campanya va començar ahir, 15 d'octubre, amb anterioritat ja s'han començat a vacunar alguns col·lectius de risc, com ara persones de l'entorn residencial, persones que estan al programa d'atenció domiciliària i professionals sanitaris. Els equips d'atenció primària ja porten uns dies planificant visites i programant-les.\nConsultar la web de programació de visites on s'indica en quins punts es vacuna a cada equip d'atenció primària on es pot triar el dia i l'hora que un desitgi.\nEl centre d'atenció primària ja programa la visita per a la vacunació en el mateix centre o en qualsevol dels punts comunitaris que l'equip tingui establert a persones de risc.\nTrucar per telèfon al centre d'atenció primària o centrals de programació o al whatsapp de la primària de l'ICS Terres de l'Ebre.\nLa vacunació contra la grip s'adreça especialment a les persones que tenen un alt risc de complicacions en cas de patir la infecció, i a grups prioritaris com ara:\nprofessionals de la salut, sociosanitaris, de residències i enguany s'ha inclòs com a personal essencial els docents.\nEn aquest sentit, pel que fa als docents, en col·laboració amb el Departament d'Educació, es té la relació dels docents i els centres per tal que aquests puguin vacunar-se de la grip en el propi centre.\nLa gerent de la Regió Sanitària Terres de l'Ebre, Mar Lleixà, recomana que "els grups essencials i de risc es vacunin. Insistim encara més en un any que és important fer-ho ja que el vacunar-se pot ajudar-nos a baixar la pressió assistencial al sistema de salut"


Es presenta la rehabilitació de la fàbrica CACI, a Badalona - Patrimoni Industrial\nAra fa dues setmanes, coincidint amb la celebració del Saló del Còmic, es van presentar a Badalona els treballs de restauració del nou equipament cultural ubicat a l’antiga fàbrica CACI, de Badalona, que haurà d’ubicar al futur Museu del Còmic i la Il•lustració de Catalunya.\nLa finalització d’aquest projecte de consolidació i restauració, amb un pressupost de 3,5 milions d’euros a càrrec del Fons Estatal per a l’Ocupació i la Sostenibilitat Local (FEOSL), permet destacar la desaparició del mur frontal de la nau central, l’obertura de la façana que dóna al mar i la construcció de dues estructures afegides a banda i banda, amb un acabat metàl•lic, on es situen les escales i ascensors per a l’accés de peces de gran format.\nUna construcció pionera\nL’antiga fàbrica CACI (Compañía Auxiliar del Comercio y la Industria) és un edifici del mestre d’obres Jaume Botey, construït a finals del segle XIX (1899). Es tracta d’un edifici de 5.400 metres quadrats amb sis plantes al cos central i quatre plantes a la resta. Es tracta d’una obra representativa de tota una època industrial i arquitectònica, comparable a vestigis barcelonins del mateix període, com ara la Farinera i el Palau de Mar del Port Vell. Tot i que el que més destaca a primer cop d’ull és la seva façana d’obra vista feta amb maons, els experts troben en la seva estructura interior el seu màxim valor. I és que l’edifici de la CACI va ser el primer d’Europa en què es va fer servir un mètode constructiu francès anomenat “Hebenique”, basat en un sistema que combina els forjats fets amb el material més innovador d’aquella època com ho era el formigó armat.


Inauguració de la Xarxa d'àrees d'autocaravanes RV PENEDÈS sites&vineyards | Penedès Turisme\nInauguració de la Xarxa d'àrees d'autocaravanes RV PENEDÈS sites&vineyards\n12 àrees ubicades a dotze municipis del Penedès\nUna nova proposta al servei del autocaravanista per descobrir i gaudir de la destinació.\nAvui 19 de novembre a l’àrea d’autocaravanes de Sant Martí Sarroca hem inaugurat la Xarxa d’àrees d’autocaravanes RV Penedès, acompanyats pel Diputat Delegat de Turisme de la Diputació de Barcelona, el president del Consell Comarcal de l’Alt Penedès, el president del Consorci de Promoció Turística del Penedes i els representants alcaldes i regidors dels municipis que formen part d’aquesta xarxa.\nEl Consorci de Promoció Turística del Penedès l’any 2016 en el marc de la línia de subvencions Meses de Concertació de la Diputació de Barcelona va aconseguir el suport per econòmic per desenvolupar el projecte de Xarxa d’àrees d’autocaravanes, que dotava al Consorci d’una subvenció que amb el cofinançament dels municipis participants superava la inversió total en més de 200.000€.\nRV Penedès vol oferir un servei al visitant que es desplaça en camper o autocaravana, que permeti visitar els pobles, els seus voltants i els atractius turístics de la destinació. La promoció turística i l’impuls al comerç de proximitat estan totalment vinculats a aquest projecte, permetent fomentar la relació entre ens públics i el sector privat.\nActualment la xarxa, es distribueix pel territori en 12 municipis, tots ells de fàcil accés des de les carreteres locals, vies principals de comunicació l'AP-7, la N340, la C-15 i també la xarxa de transport públic de rodalies i busos que ens permeten la connexió amb la ciutat de Barcelona de manera molt ràpida i còmode.\nEls 12 municipis que configuren la xarxa i que ofereixen serveis unificats als seus usuaris son: Vilafranca del Penedès, Sant Sadurní d’Anoia, Torrelles de Foix, Sant Martí Sarroca, Vilobí del Penedès, Santa Margarida i els Monjos, Subirats, Sant Cugat de Sesgarrigues, Mediona, Sant Pere de Riudebitlles, Sant Quintí de Mediona i el Pla del Penedès.\nTanmateix aquest és un projecte viu i obert a créixer, tant amb nous espais públics com a incorporar a establiments privats que sumin a la iniciativa.\nRV PENDÈS és una nova proposta que segueix l’estratègia de màrqueting de Turisme de Catalunya, de productes 4D: Desestacionalitzadors, generadors de Despesa, Descentralitzadors i Diversificadors.\nSens dubte, la nostra destinació té atractius suficients per seduir a aquests usuaris i si li sumem la nostra ubicació estratègica en els desplaçaments de nord a sud i de sud a nord, ens fan pensar que tenim una gran oportunitat per posicionar-nos com a destinació amable amb l’autocaravanista.\nIniciem doncs un llarg i engrescador, recorregut per seguir treballant en la gestió i promoció d’aquest producte amb un pla d’actuacions que es desenvoluparan al llarg del 2020.\nMés informació a https://www.enoturismepenedes.cat/ca/rv-penedes-sites-vineyards


Mitjançant un espès sistema regulació d’activitats i horaris per fases d’aplicació asimètrica s’inicia la desescalada però encara som en territori comanxe, sense saber on es el nord i sense saber si el nostre microscòpic enemic s’està empescant tornar-nos a atacar ara que l’eufòria guia les nostres passes i tenim les defenses baixes.\nNo sabem quan durarà la situació actual, ni tampoc si tot quedarà enrere com un malson, com les temporals epidèmies de les vaques boixes o la grip aviar, o s’arrossegarà com una rèmora y s’instal·larà en la nostra quotidianitat fins que la vacuna ho arraconi als llibres d’historia.\nSembla, però, que la nova normalitat, o millor la nova realitat, començarà a dibuixar-se en la fase 3, com la pel·lícula Encuentros en la tercera fase que de normal no tenia res.\nLa normalitat ha canviat de significat. El que fa uns mesos era normal està en entredit. Potser no hi haurà normalitat absoluta fins d’aquí uns anys i tindrem que acostumar-nos a viure amb una realitat que estarà en canvi permanent.\nMoltes decisions que precisaven d’aferrissats debats per tirar endavant s’han resolt per necessitat. El teletreball, per exemple, les reunions per videoconferència. A partir d’ara potser passi a ser quelcom normalitzat. Com la tele atenció sanitària. El pragmatisme s’hauria d’imposar en les grans empreses reduint costos i els plans amb objectius triennals o quinquennals hauran d’adaptar-se a trimestrals o semestrals a tot estirar. Inversions en comptagotes i res d’obres faraòniques o excessos de luxe asiàtic.\nEls governs hauran de confeccionar pressupostos més preocupats per la sanitat, l’ensenyament, el transport públic i la sostenibilitat, o sigui el que garanteix un futur; lluny d’afavorir corporacions i especulacions a curt termini doncs s’ha demostrat que hi ha temes que en mans privades sucumbeixen al capitalisme més salvatge que ignora les vides humanes i només prima els beneficis d’una minoria.\nLes residencies de gent gran, sense anar més lluny, tenen per davant una important reorientació, que cal sotmetre a control, per tal que siguin efectivament llars de vida i no pas avantsala de cementiris.\nEls esdeveniments esportius, els cines, els teatres, els concerts, tots els llocs i els actes que precisen de la presencia de públic es veuran impactats: festes majors, exposicions, biblioteques, museus, trobades culturals, aixecada de castells. Les orquestres, les corals, els balls, les discoteques. Els bars, els restaurants, les platges, les piscines, els gimnasos. Els metros, els trens i els avions.\nEstem replantejant-nos les relacions, els valors i les prioritats, som dins una crisi de alta i greu repercussió social i econòmica que ens obliga a reinventar-nos com a societat. Ningú ens ho esperàvem, no estàvem preparats ni ho estem encara. Ha estat un tsunami que ha arrasat de cop tot una sèrie de tradicions, costums i rutines i no sabem per on hem de començar la reconstrucció.\nA la inescrutable lògica d’actuació dels mercats financers no se l’hauria de permetre tornar a ser tant decisiva a l’hora de traçar els nous camins de la humanitat. El mercantilisme ja no pot governar el timó.\nS’haurà de repensar l’enfocament de les cadenes de producció i la deslocalització ja que, com s’ha demostrat, un sola entropessada ho deixa tot paralitzat, mentre que la producció a kilòmetre 0 te més facilitat de maniobra i control. Caldrà reobrir el debat sobre si ha de prevaler l’eficàcia a cost baix i amplis beneficis empobrint la població o l’eficiència a cost no tant baix i beneficis ajustats millorant les condicions de vida dels qui, realment, treballen.\nLa necessitat de tibar altra cop d’estalvis o crèdits, davant l’atur o la temporalitat precària, també posarà damunt la taula si l’oferta de productes i serveis es la més adequada als nous temps.\nUna evident divergència entre el necessari i l’opcional planarà damunt de les decisions i una recol·locació de la individualitat respecte el col·lectiu obrirà noves maneres de socialització.\nEncara que tot s’anirà enquibint més o menys a lloc, com un tetris que no acabi d’encaixar cada filera, la por no desapareixerà de forma tan sobtada a com va aparèixer i una versió suavitzada del carpe diem es previsible en els primers compassos.\nCom un infant donant les primeres passes caurem força cops però només per aprendre a aixecar-nos.\nbien excursionistas arriba Diari Sant Quirze News SQ Phil Connors Sant Quirze del Vallès\t2020-05-08


La PAF s’ha reunit amb els diferents partits al Parlament | Plataforma Aturem el Fracking\nLa PAF s’ha reunit amb els diferents partits al Parlament\nAbril 5, 2013 · by antifracking\t· in Notícies.\t·\nEl dia 5 d’abril la comissió política de la Paf s’ha reunit amb tots els grups parlamentaris, del parlament de Catalunya per tal d’expressar el neguit per la situació en la que es troben els permisos, després de l’inici de l’expedient de denegació de tres d’aquests permisos.\nDamunt de la taula hi ha l’al•legació que ha presentat Teredo Oil al permís Ripoll, el desconeixement de l’estat actual dels permisos Leonardo i Darwin i la proposició de Llei per la prohibició del fracking, que es debatrà el dia 10 d’abril. A més de la preocupació per la resta de permisos que afecten el Segrià, territoris de la Franja, la Ribagorça i el nord de Castelló.\nReferent a l’al•legació i l’estat actual dels expedients de denegació, des del parlament no s’ha facilitat cap tipus informació. Aquest fet reafirma l’opacitat que envolta aquests permisos. Cal recordar que la PAF no ha pogut tenir accés a cap altra informació que l’anunci de sol•licitud publicat d’DOGC.\nPer altra banda ha estat molt preocupant constatar que la proposició de llei per la prohibició del fracking a Catalunya pot no tenir el recolzament parlamentari suficient. ICV, C’s i la Cup són favorables a la seva aprovació, ERC no té definida la posició i CIU i el PP han presentat una esmena a la seva totalitat.\nCap comissió parlamentària o grup d’experts ja no pot excusar l’absència de legislació d’aquesta tècnica. Existeixen suficients estudis contrastats de la comissió Europea o dels EEUU, el coneixement que es té de la tècnica és molt alt. Les afectacions del fracking sobre la salut de les persones i el medi natural són greus i inevitables.\nÉs preocupant com els representants polítics menystenen les conseqüències que comporta el fracking. No es tracta només de modificar o embrutar el paisatge, sinó de transformar el medi rural i agrari en una indústria bruta i pesada. Transformar el territori i fer-lo irrecuperable per l’activitat agrícola.\nEs preocupant, constatar de nou, la inoperància del parlament català davant de la problemàtica que suposa el canvi de paradigma energètic. En aquest sentit els hem animat a que iniciïn un debat seriós i rigorós sobre el canvi de model energètic deixant de banda els recursos fòssils.\nEtiquetes: fracking, paf, parlament\n← PROPOSICIÓ DE LLEI PER PROHIBIR FRACKING AL PLE DEL PARLAMENT\nEl mapa de les activitats a Riudaura aquest cap de setmana →


Greu incident a salut mental – UGT Presons\nAhir dijous a la tarda vam patir un altre greu incident al departament de Salut Mental del nostre centre. Els fets van succeir quan un intern amb molts antecedents psiquiàtrics, i protagonista en altres ocasions, de greus agressions a altres companys del centre, ha tornat a protagonitzar un greu incident, ferint aquesta vegada a dos companys.\nEls fets han succeït quan l’intern que estava al pati s’ha aixecat del banc on estava assegut i sense cap motiu, s’ha dirigit cap a un funcionari en to amenaçant i amb un pam de distància de la seva cara, ha començat a amenaçar-lo amb una agitació desproporcionada. A conseqüència de l’estat de l’intern, ha estat traslladat a la segona planta del departament, acompanyat dels funcionaris i del personal sanitari de Sant Joan de Déu. En ordenar-li que deposes la seva actitud i es tranquil·litzés, aquest ha començat a agredir brutalment als dos funcionaris presents.\nCom a resultat, els dos companys han estat traslladats d’urgència amb ambulància a l’hospital per valorar les possibles lesions que l’intern els ha ocasionat. A causa del poc personal present durant el servei no ha estat possible l’ajuda i la intervenció de més funcionaris, en un primer moment, per fer front a les brutals agressions que s’estaven produint. Finalment i amb gran esforç es va aconseguir immobilitzar l’intern i aturar les seves agressions.\nDes de UGTPRESONS desitgem als dos companys agredits una ràpida recuperació, i felicitem la professionalitat que han demostrat en l’exercici de les seves funcions per poder contenir les agressions de l’intern.\nUGTPRESONS tornem a exigir a la direcció del centre que faci les gestions necessàries amb la secretaria per a augmentar la plantilla amb més personal. Estem treballant sota mínims amb el risc que això comporta.\nDes d’UGTPRESONS creiem que això és un punt d’inflexió, i per això sol·licitarem una reunió amb la direcció del centre el més aviat possible perquè ens expliquin quines són les mesures que pensen adoptar. Reiterem que la plantilla de Brians 2 vol treballar en condicions que garanteixin el correcte desenvolupament de les seves funcions sense posar en perill constantment la seva integritat ni la seguretat del centre.\nSant Esteve Sesrovires 13 d’agost de 2021


Dos culers a camp contrari\nL’Andreu i en Joan Linares afronten una semifinals força especials. Reben en el seu pavelló el Barça, l’equip amb què van donar els seus primers passos com a professionals, i amb el què continuen mantenint el sentiment barcelonista.\n15 anys després, els bessons Andreu i Joan Linares tornaran a veure el Barça Senseit jugar unes semifinals del play-off pel títol de Lliga. A la temporada 1993-94, tots dos amb 18 anys, van jugar la seva primera semifinal com a professionals, i va ser amb la samarreta blaugrana. Ara el Barça Senseit jugarà la seva segona semifinal a la seva història, i casualment al davant tindran l’Interviú Fadesa, on juguen els germans Linares. Sens dubte serà una jornada especial per a dos mites del futbol sala estatal que tenen el cor blaugrana.\nÉs especial enfrontar-se al Barça a les semifinals?\nAndreu: “És un partit amb moltes connotacions, esportives i, sobretot, emocionals. Jo vaig jugar cinc anys al Barça. Allà vaig debutar a Divisió d’Honor i estant allà vaig debutar amb la selecció espanyola. A banda d’això, em sento molt culé. Les meves venes són blaugranes i no vermelles.”\nEl Barça Senseit ha jugat només una semifinal abans que aquesta, a la temporada 1993-94, i casualment vosaltres jugàveu aleshores al club blaugrana. Què en recorda d’allò?\nJoan: “Ens hem de remuntar 15 anys enrere. Recordo l’últim partit de l’eliminatòria, a Mas Palomas, en què vam caure eliminats. Recordo un vestuari amb moltes llàgrimes, amb veterans com aleshores Miquel Armora o Alberto Pérez que ens deien que nosaltres, que només teníem 18 anyets, jugaríem moltes més finals i guanyaríem moltes lligues. Afortunadament, el temps els ha donat la raó.”\nEn què ha canviat el Barça d’aleshores i el d’ara?\nAndreu: “Sobretot ha canviat per la directiva d’ara, que està lluitant molt per aquesta secció. Abans lluitàvem contra pressupostos infinitament superiors. Ara el Barça ja té un pressupost alt i té jugadors de molta qualitat. Esportivament es troben com estaven fa quinze anys i tant de bo es repeteixi la història.”\nPel que fa a l’Interviú, fa dues temporades que no guanya la Lliga. Com afronteu aquesta semifinal?\nJoan: “És un objectiu primordial des de principi de temporada. Aquesta campanya hem guanyat 3 dels 4 títols possibles fins el moment. Dimarts serà una eliminatòria complicada ja que venim d’uns quarts de final molt durs. Hem d’aprendre l’exemple del primer partit que vam perdre a casa contra el Lobelle i dimarts no ens pot passar. Hem de sortir molt concentrats des del principi. La idea és guanyar aquest primer partit, i dissabte, per passar a la final per la via ràpida.”\nEl factor pista és tan important a aquestes alçades de la competició?\nAndreu: “És important perquè els partits tenen més importància. No és el mateix guanyar un tercer partit, en cas que calgui, a la teva pista amb la teva afició. Als quarts vam cometre un error però el vam poder arreglar.”\nQuin Barça Senseit espereu?\nJoan: “El Barça està donant ara realment el què s’esperava d’ells a principi de temporada. Era estrany el què han estat fent fins ara. A partir del partit del Palau, en què ens van guanyar a nosaltres precisament, els vam donar ales. Esperem un Barça molt fort, que ha solucionat molt fàcil, almenys quant a resultat, la seva eliminatòria de quarts amb Benicarló. Esperem, per tant, un equip amb una moral molt forta.”\nDel Barça, menys en futbol sala\nQüestionat sobre si, donat el seu sentiment culé, tindran el cor dividit en el partit contra el Barça Senseit d’aquest dimarts, l’Andreu ha deixat ben clar no: “Aquest dimarts, no hi ha cor dividit. Per mi, el Barça que guanyi sempre, però aquest dissabte hem de guanyar nosaltres. Sempre li desitjo el millor al Barça, i si no guanya el meu club, vull que guanyi sempre el Barça.”


3a Lliga de Scrabble català virtual amb Catamots - FISC\nPublicat per admin el febrer 13, 2022 febrer 13, 2022\nCrònica de la III Lliga de Scrabble Virtual amb Catamots\nLa canetenca Mercè Illa (mando1714) s’ha proclamat guanyadora de la tercera edició de la Lliga de Scrabble Virtual. En una recta final molt competida ha superat a El Sioux (segon), vigent campió, i a Tarroja73 (tercer), jugador que ha dominat durant la majoria de jornades, fins i tot arribant als 6 punts d’avantatge sobre els altres dos.\nPel que fa a la divisió d’argent, el tàndem TinaBassols i Ishtar ha copat el lideratge des de l’onzena setmana de Lliga.\nA la tercera divisió, que ha constat de dues fases, ha vençut l’scrabblista del Vendrell, atram1972, que, a més a més, ha estat qui ha perdut menys partides de totes les divisions (només dues, amb una primera fase imbatuda).\nEn resum, l’scrabble virtual d’aquest 2021/22 té nom de dona, com es demostra amb victòries femenines a les tres divisions.\nQuant al diferencial, el millor balanç ha estat compartit per les dues campiones de primera i segona, mando1714 i TinaBassols amb 1.194 punts positius.\nLes promocions han confirmat l’empenta dels jugadors de les divisions inferiors, que s’ha materialitzat amb el màxim de descensos (dos de directes i uns altres dos a conseqüència de la promoció), tant des de primera com des de segona.\nDes de la FISC només podem felicitar-nos de com ha anat la III Lliga i de les seves xifres: 32 participants d’arreu dels Països Catalans, 248 partides i cap incidència significativa.\nMalgrat la represa de la presencialitat en tornejos i trobades dels nostres diferents clubs i grups de joc, pensem que és interessant mantenir una competició de llarga durada i que permeti el contacte setmanal entre scrabblistes d’arreu del país, superant distàncies terrestres i marítimes. És per això que ja estem preparant la quarta edició de la Lliga, que començarà el mes de març i que esperem que compti amb la vostra participació.\nSeguiment de les jornades\nPer seguir els aparellaments i classificacions, jornada rera jornada, podeu fer-ho aquí:\n1a divisió (or)\n2a divisió (argent)\n3a divisió A (bronze)\n3a divisió B (bronze)\nPresentació de la 3a lliga\nAcaba l’estiu i arriba la 3a Lliga de Scrabble català Virtual amb Catamots!\nLa Lliga de Scrabble Virtual, jugada mitjançant l’aplicació Catamots (eina que permet jugar a Scrabble segons la normativa de la Federació, amb molt poques diferències respecte l’Scrabble presencial) es consolida com una competició perfectament compatible amb la propera i desitjada represa dels tornejos presencials. Així, som a punt de començar la seva tercera edició, que incorporarà alguna novetat.\nPer poder jugar la 3a Lliga caldrà omplir aquest formulari entre l’1 i el 8 de setembre. La competició començarà el dilluns 13 de setembre.\nFuncionament de la Lliga\nLa Lliga constarà de 3 divisions, en les quals els participants s’enquadraran segons els ascensos i descensos que van resultar de les classificacions finals de la segona Lliga. Els nous inscrits s’incorporaran a la 3a divisió.\nTant la primera divisió com la segona repetiran el número de participants (10) de la lliga passada; cada jugador disputarà dues partides amb cadascun dels contrincants, una d’anada i una de tornada. En total seran 18 setmanes de competició: del 13 de setembre de 2021 fins a principis de febrer de 2022, amb una àmplia pausa nadalenca.\nPel que fa a la tercera divisió, la seva estructura dependrà del nombre final d’inscrits.\nLa competició de Lliga es completarà amb la disputa de les promocions de 2a a 1a divisió i de 3a a 2a, que enfrontaran els setens i vuitens de les dues primeres categories amb els tercers i quarts de les immediataments inferiors.\nCada participant serà inclòs en el grup de whatsapp de la seva divisió. Aquest estarà constituït per tots els seus jugadors més un representant de l’organització i els dos integrants de l’equip arbitral.\nCada dilluns es publicarà el quadre de partides que s’han de jugar aquella setmana.\nEls participants quedaran, via whatsapp o telèfon mòbil, per efectuar la partida.\nLa partida de cada setmana s’ha de jugar exclusivament entre el dilluns i les 18 h del diumenge. Aquest període serà el mateix per comunicar-ne el resultat.\nLa partida la iniciarà el contendent que figuri en primera posició al quadre de partides.\nEl resultat de la partida es comunicarà al grup de whatsapp corresponent per part de qui guanyi l’encontre.\nEls resultats finals de la Lliga, a banda de decidir els guanyadors de cada categoria, configuraran les divisions de l’edició següent, mitjançant els ascensos i descensos corresponents.\nCom a la Lliga de 2020, els que quedin a les posicions 9a i 10a de la primera i segona divisions baixaran de categoria. Aquells que assoleixin el 1r i 2n lloc de la segona i la tercera divisió pujaran a la categoria immediatament superior.\nCom a novetat d’aquesta edició ampliarem les promocions d’ascens/descens, que ara afectaran tant els setens com els vuitens classificats de primera i segona que hauran de defensar la permanència a doble partida amb els quarts i tercers de segona i tercera divisió, respectivament.\nLa puntuació de cada victòria serà de 3 punts, de cada empat 1 punt, i de cada derrota, 0 punts. Pel que fa a la classificació, a igualtat de punts, aquesta es desfarà tenint en compte la diferència entre la puntuació assolida i la puntuació rebuda fins aleshores.\n4) poseu-vos en contacte amb l’equip arbitral per explicar-los el cas. Aquest dictaminarà una resolució al més aviat possible.\nSi un dels contrincants no pot celebrar la partida durant la setmana corresponent, es considerarà que l’ha perdut i el seu rival obtindrà els tres punts assignats a una victòria, amb la puntuació d’1-0.\nSi durant la Lliga es produeix una baixa d’un participant, amb les partides que li queden per jugar es procedirà com en el cas d’una incompareixença. És a dir, el contrincant guanyarà per 1-0 i sumarà els tres punts corresponents.\nPer dubtes i incidències del web Catamots, caldrà comunicar-se amb l’organització mitjançant el correu electrònic següent: contacte@fiscrabble.cat\nLa FISC confia en l’esportivitat dels participants de la Lliga. Esperem un ferm compromís de no consultar diccionaris ni anagramadors mentre se celebrin les partides. També un comportament educat, tant amb la resta de competidors com amb el cos arbitral i amb l’organització.


'Jo tenia deu oliveres', de Josep Masanés\nL’acció transcorre a Síria, vivim el començament de la guerra. Observam com, d’una manera sobtada, les persones es van allunyant del que era la seva quotidianitat, no poden donar crèdit de l’evidència que la història els ha triat per ser protagonistes d’un d’aquells períodes dels quals l'humanitat s’ha d’avergonyir.\nMirar el cel de nit els omple d’inquietud, només pot ser la destrucció que s’acosta:\n“I els nostres no en tenen, d’avions de guerra. Només es tracta de saber la nacionalitat dels qui ens volen matar” (pàg. 52).\n“Quan penso en homes i dones que s’asseuen somrients en gran hemicicles i entre paraules buides i manca de sentiments decideixen sobre el nostre futur sense mirar-nos als ulls, em sento molt petita i molt dèbil. És tan injust” (pàg. 135).\nAl mateix temps, la nostra protagonista, Dalita, troba la màxima expressió d’humanitat en persones amb qui comparteix la quotidianitat: el seu veí, el professor Hadidi, que mai no deixa de viure a través de la literatura, enmig del caos, després d’un bombardeig acarona el llom d’un llibre rescatat per viure uns minuts de normalitat, uns minuts que sempre poden ser els darrers; coneixem Rasha, l’atleta que es troba atrapada per la Guerra i encara la realitat amb coratge. El seu lloc és a l’hospital. Fa d’infermera, esdevé una peça clau del precari engranatge, la mort l’atrapa i la seva absència provoca el desconsol de moltes persones.\nEls voluntaris dels camps de refugiats, aquell jove barbut i amb cabellera que porta de la mà la nina que Dalita va perdre al mar, aquell moment és el més feliç de la vida de la mare. O Paula, la jove esgotada després d’un any als campaments, que es fa càrrec d’aquella família, la mare i els dos infants, és eficient i sap mirar als ulls, els treu del campament, explica Dalita el paisatge que els acollirà, comença a ensenyar-li la llengua d’aquella illa a on podran alenar sense por, on trobaran la tranquil·litat per refer-se o l’estat d'ànim que potser no té una paraula per ser descrit, com és la vida després de tant de dolor? La vida després d’haver conviscut amb la mort.\nVivim un moment d'injustícia contemporània i propera, formam part d’un món globalitzat en què es produeixen tragèdies que, llegides als diaris, son ambigües, complexes... La literatura ens presenta una 'realitat' sense embuts que ens colpeix i no ens permet restar indiferents.\n'Jo tenia deu oliveres'\nOpinió literatura Llegim


Josep Bargalló visita diferents centres de l'Empordà el dia d'inici de la preinscripció escolar\nquery_builder 29 març 2019 15:53\nEl conseller d’Educació ha visita sis escoles del Baix i Alt Empordà\nEl conseller d’Educació, Josep Bargalló, ha visitat avui sis centres educatius de les comarques del Baix Empordà i de l’Alt Empordà, a les poblacions de Palamós, Viladamat i Borassà. La visita ha coincidit amb l’inici del període de preinscripció escolar per als ensenyaments obligatoris, i per això Bargalló ha destacat que “avui totes les famílies que els seus fills comencen P3 o primer d’ESO estan amb aquell neguit de quina escola triar i a quina escola acabaran obtenint plaça. Jo des del Departament d’Educació només puc dir que nosaltres garantim que totes aquelles famílies que sol·liciten una plaça pública, tindran una plaça pública, també garantint que el dret a elecció de pares i mares, és un dret d’elecció que nosaltres hem de respectar si és un dret d’elecció de projecte, no si és un dret d’elecció d’altres qüestions que no és el projecte educatiu”.\nEn primer lloc, Bargalló ha arribat a l’Escola La Salle i ha recorregut les instal·lacions acompanyat de l’alcalde de Palamós, Lluís Puig. El conseller ha afirmat que “hem parlat amb l’alcalde i el director dels Serveis Territorials del sistema educatiu de Palamós, que és suficientment ric, suficientment potent com perquè no ens doni cap tipus de problema i en tot cas les propostes que tenim de futur són encara d’ampliar aquesta riquesa i ampliar aquesta potència”. En el mateix sentit, Josep Bargalló ha explicat que “he visitat dues escoles públiques de Palamós, La Vila i Vila-Romà, i he visitat dues escoles concertades, La Salle i Vedruna. Centrant-me més en el que és l’ensenyament infantil i primari, he vist aquesta riquesa i diversitat de projectes, en tots els casos, projectes educatius de millora, de transformació i d’innovació”.\nA continuació, s’ha traslladat a l’Escola La Vila, ha visitat algunes aules del centre i s’ha reunit amb l’equip directiu. La Vila és un centre d’educació infantil i primària que compta amb 447 alumnes matriculats i una plantilla de 31 docents. L’escola treballa projectes com Generació plurilingüe, el Projecte de convivència o el Pla Català de l’Esport.\nPosteriorment, el titular d’Educació ha visitat diferents espais de l’Escola Vedruna. El centre ofereix educació infantil, primària i secundària amb un total de 814 alumnes matriculats. Destaca el treball de l’escola en plans llengües estrangeres, el Projecte Tutoria entre iguals, i Eduioga. Després ha visitat l’Escola Vila-romà del mateix municipi, un centre de 360 alumnes i que du a terme diferents programes d’innovació educativa com el projecte Magnet –que promou les aliances entre centres de referència i escoles-.\nEn acabar, el conseller d’Educació s’ha desplaçat a Viladamat per visitar l’Escola Puig Segalar, que pertany a la Zona Escolar Rural (ZER) Tramuntana, conjuntament amb l’alcalde Robert Sabater, i el director del centre, Miquel Payaró. Després de la visita ha mantingut una trobada amb l’equip directiu. Puig Segalar és una escola rural de 48 alumnes agrupats en 3 grups. L’escola, conjuntament amb les escoles de Ventalló i Els Valentins formen part de la ZER Tramuntana. Alguns dels programes en què participa el centre són el Pla Català de l’Esport, El Rodajoc o Cantània.\nFinalment, Bargalló visitarà aquesta tarda L’Escola Sant Andreu de Borrassà acompanyat de l’alcalde de la localitat, Ferran Roquer. L’escola té una matrícula de 75 alumnes del segon cicle d’educació infantil i primària.


I què ha estat passant durant els darrers dies? - Col·legi Maria Auxiliadora\nI què ha estat passant durant els darrers dies?\n17 de juny 2017, 17:52 publicada per Lluís Carbonell\nAquesta última setmana també ha estat plena d'esdeveniments que, bé s'han anat succeint uns rere altres, bé han esdevingut simultàniament. I què ha estat passant?\nEn primer lloc, al llarg de la setmana passada es van celebrar a Algemesí les Olimpíades Escolars, on des de Maria Auxiliadora vam participar amb alumnat de Primària i Secundària, i on ens vam fer amb medalles de bronze, argent i or en diverses modalitats de la competició.\nDes de l'àrea de Francés dels distints nivells de Secundària han estat preparant el final de curs: l'alumnat de 4t d'ESO ha representat l'obra Safari per al de 1r, on es conta les aventures d'un xic un poc boig que vol anar de safari a Kenya i acaba desbaratant la inauguració d'un supermercat; també a 3r feren un esmorzar ben dolç: els típics crêpes que ells mateixos prepararen a classe.\nPerò això no és tot: de nou hem tingut al centre la visita d'un grup d'alumnes d'Atlanta, que arriba acompanyat per Ezequiel Hoyos, antic alumne de l'escola i que actualment resideix als EEUU i treballa com a professor. L'alumnat de 2n d'ESO va compartir una estona amb ells en el poliesportiu jugant a pilota valenciana. Així els nostres visitants han conegut un poc aquest joc tradicional valencià i l'han ficat en pràctica.\nAquests alumnes americans també van acompanyar l'alumnat d'ESO en la ja consolidada activitat d'últim dia de classes a la platja del Dossel de Cullera, on a més de nadar i prendre el sol, van fer una série d'activitats en grup per gaudir del dia de platja.\nAbans, però, vam veure diversos autobusos a la Plaça de la Ribera: eren els nostres menuts de 3, 4 i 5 anys que començaven la seua aventura de final de curs al Parc Adai. Aquest any, amb la novetat de passar el primer dia -dimecres 14- a Vialdea, on es van convertir en habitats d'un poble on el respecte és el més important i es ficaren en la pell de vianants que ajuden a persones amb dificultats, de conductors que respecten totes les normes de circulació o de bombers que ajuden en emergències... I sols era el principi! Perquè al Parc Adai ja estaven esperant l'indi Llop Gris i la fada invisible amb un munt de jocs i activitats.\nA ells es va unir, divendres, l'alumnat de la classe de 2 anys per compartir el dia i aprendre junts a tenir cura de la natura i els animals. Uns dies, clar està, plens d'emocions i bons moments que esperen cada any amb il·lusió.\nI divendres no volien eixir del centre sols Secundària i Infantil. L'alumnat de 5é de Primària, que participava al projecte Amics per correspondència, també va visitar el col·legi de Puçol amb qui manté el lligam epistolar, i gaudiren d'una jornada magnífica a la seua escola, on es conegueren en persona, jugaren, compartir converses i ho passaren d'allò més bé!\nI aquest divendres, dia 16, va acabar com no podia ser d'altra manera: amb el sopar de final de curs. De nou, alumnes, famílies i professorat del centre ens trobàrem al pati de l'escola per acomiadar, amb festa, el curs escolar actual tractant de ficar punt i final a la nostra particular volta al món.\nEncara queden alguns dies de classe, però l'alumnat ja està pensat a què dedicarà ara els seus dies d'estiu. I vosaltres, què fareu?


QUÈ HA PASSAT AMB EL REPARTIMENT DE 'BEVERLY HILLBILLIES'? - ENTRETENIMENT\nQuè ha passat amb l’elenc de ‘The Beverly Hillbillies’? Digues Hola de nou a Jed, Granny, Jethro i Elly May\nUn dels més grans televisió clàssica èxits de comèdia dels anys seixanta va ser Els Beverly Hillbillies i els seus peixos fora de la història de l’estany de ciment dels Clampetts - Jed (Buddy Ebsen), Granny (Irene Ryan), Jethro ( Max Baer, Jr. ) i Elly May (Donna Douglas), que van funcionar del 1962 al 1971 a la cadena CBS.\nAixò és el que va passar amb l'estrella de 'Green Acres' Eddie Albert\nLa premissa de l’espectacle és essencialment la idea que una família de hillbillies la fa rica en petroli, es trasllada a una mansió de Beverly Hills i intenta viure entre els locals. Naturalment, estan tan fora de lloc com, per exemple, La família Addams o bé Els Munsters i, com ells, no tenen cap idea. A la barreja s’afegeix el seu banquer obsessionat amb els diners, Milburn Drysdale (Raymond Bailey), que sí desesperat per mantenir els seus 96 milions de dòlars al seu banc i obliga a la seva secretària, Jane Hathaway (Nancy Kulp), a dur a terme tots els capricis - per molt estranys que tinguin els Clampetts.\nEls Beverly Hillbillies va ser creat per Paul Henning, que també es va desenvolupar Petticoat Junction i Acres verds (donant lloc a encreuaments entre els tres espectacles). En una entrevista amb el New York Noticies del dia el 1962, va dir sobre la concepció de la sèrie: «De petit anava a fer excursions i acampar al país de la muntanya, i en aquestes travesses em fascinava la gent de muntanya que vaig conèixer. Em va agradar realment aquesta gent senzilla i de bon cor, i sabia que algun dia intentaria escriure sobre ells amb tota la calidesa i l’humor que els són característicament. Algun dia és ara. »\nM'agrada L’illa de Gilligan que ho seguiria, Els Beverly Hillbillies va ser gairebé ridiculitzat per la crítica, però va ser un èxit entre el públic durant la major part de la seva carrera. En reflexionar sobre l'èxit, va explicar al Lancaster New Era el 1963, «crec que ens vam quedar amb el que ens proposàvem: fer un espectacle divertit. L’èxit en aquest negoci és del 99% de sort i el vam tenir de moltes maneres: la selecció d’un repartiment perfecte, sobretot. A més, el nostre moment va ser bo. El país estava preparat per a un espectacle com Els Hillbillies , on podria no haver estat fa dos anys. Crec que és el tipus d’humor que atrau l’àmplia zona d’Amèrica que es troba fora de les tres grans zones de la ciutat. La gent urbana també ho gaudeix, però no ho volen admetre.\nEXCLUSIU: Feu un recorregut per la casa de Herman i Lily Munster des de 'The Munsters'\n«Un funcionari del govern», va afegir, «que fa gires per tot el país hi posa un dit. Ens va escriure i va dir que al sud i a les ciutats petites, la gent mira Els Hillbillies amb les ombres cap amunt. A les ciutats ho miren, però mantenen les ombres baixes. »\nPer tornar a conèixer Jed, Granny, Jethro, Elly May, Buddy, Irene, Max i Donna, només cal desplaçar-se cap avall.\nb i q banyera d'hidromassatge\nEntrevista a Matt Lauer i Tom Cruise\nla vista emesa els sous\nEllen Barkin i Cameron Diaz\nHeidi Klum Filla Lou 2018


Art De Viure - Orient a Andorra\nOrient a Andorra\nEl Wok Qin, que obre les seves portes al carrer na Maria Pla, d'Andorra la Vella, és un restaurant de bufet lliure, sushi, wok i barbacoa argentina. En aquest projecte, el client tenia una idea molt precisa del que volia, dictada per l'estètica dels restaurants orientals, colors, il·luminació i mobiliari, tant de la sala com de la cuina.\nEl nostre equip d'arquitectes i enginyers, ha treballat per aconsellar-los i assessorar-los en l'àmbit tècnic, perquè els resultats fossin els més òptims en tots els sentits, com treure el màxim profit als espais, donada la problemàtica que comporten les zones tan grans, que han de funcionar perfectament. Així que la fusió de l'experiència dels propietaris del negoci en el món de la restauració i del nostre saber fer, pel que fa al coneixement de la normativa del país, ha donat un perfecte resultat.\nAquesta obra, que es va iniciar al mes de juliol, s'ha dut a terme en 2 mesos i mig.\nLa màxima dificultat s'ha trobat en la realització de la cuina per les característiques d'un espai de grans dimensions, on l'equip tècnic, enginyers, instal·ladors i industrials s'han implicat moltíssim per a poder dur-la a terme. Per la resta, ha estat una obra sense incidències remarcables.\nA la sala, s'ha utilitzat paviment ceràmic, i els acabats de les parets són trasdosats de placo pintats.\nA la cuina també s'ha col·locat un paviment tècnic higiènic.\nAl fals sostre de la sala s'ha instal·lat un condicionament acústic, i en tota la zona de manipulació d'aliments s'ha treballat amb materials tècnics higiènics per tal d'aconseguir la màxima higiene i facilitar la neteja d'aquests espais.\nLa il·luminació, a través de la col·locació de llums càlides, crea un ambient acollidor, sobretot a la part de l'entrada, dels aparadors, amb unes làmpades de disseny.\nARQUITECTURA I ENGINYERIA: EVA M. DALMAU


Euranàsia – Des de Collserola\nLa fiesta de despedida. (The farewell party)\nPost date Mai 12, 2015\nSense comentaris a La fiesta de despedida. (The farewell party)\nVaig anar a veré aquesta pel.lícula i voldria escriure sobre ella. Per començar és difícil classificar-la en un estil determinat. En uns llocs diuen que és una comèdia, en altres que és un drama i també he vist l’opció intermitja: comèdia dramàtica. Reconec que no tinc cap opció, però en tot cas no estic d’acord en cap de les tres anteriors.\nTracta de l’eutanàsia. Ara cal situar-la en un context concret. És un film de producció alemany-israelí, ambientat en una residència per a gent gran, on cada família, disposa d’un apartament independent i amb serveis comunitaris.\nCoincideixen persones que ja es coneixen des de la juventud i que han ecompartit moments bons i dolents, d’alegries i de penes.\nEn aquest entorn, un dels amics es trova en fase terminal i demana ajuda per acabar aquesta situació que no el porta enlloc. Aquest és un primer punt de partida i s’afegeixen altres situacions també en fases terminals. El aspecte diferent d’aquesta pel.lícula és que tracta el cas d’una persona amb una malaltía neurodegenerativa, no terminal però amb un grau de patiment que se li fa irresistible.\nLa mort no és un drama, és una etapa més de la vida i com a tal, cal aprendre a pensar i a conviure amb ella. En aquest sentit, em sembla positiu que es vagi normalitzant el parlar-ne. I més des del respecte, sense jutjar, sense imposar el criteris d’uns sobre els dels altres.\nLes visions de cada persona son diferents, i els diàlegs i posicionaments evidencien creences i motivacions que ajuden a la reflexió. És revelador el ser capaç d’actuar amb generositat i avant posar per sobre de tot, la voluntat de la persona malalta. La relació, a cops subtil, entre amor i egoïsme, es mostra de forma rotunda.\nEn mitj de les emocions, apareix un aspecte que mo es pot deixar de costat: qui es vol aprofitar de la situació, obtenint un rendiment crematístic.\nEn el seu moment ja vaig escriure sobre la pel.lícula Amor, que abordava una situació semblant. Aquesta, al ser més coral, presenta molts matisos i temes col.laterals, aportant una visió poliédrica del tema.\nEtiquetes Cine, Euranàsia


El retorn de Ben Wheatley i l'esperada 'The Lords of Salem' omplen Sitges de cinema de culte - SIESTV\n08 oct. 2012 El retorn de Ben Wheatley i l'esperada 'The Lords of Salem' omplen Sitges de cinema de culte\n'Animals', de Marçal Forés, segueix demostrant la bona salut del cinema català\nPosted at 22:35h in Cinema, Cultura by siestv\nLa passada edició, Sitges va acollir l’estrena de Kill List, la segona i aclamada pel·lícula de Ben Wheatley, que va sorprendre públic i crítica. El director britànic torna aquest any per presentar Sightseers –una comèdia negra d’humor macabre que va convèncer a Canes- i fa doblet al Festival, recuperant la seva òpera prima Down Terrace. Amb aquests tres títols, Wheatley s’ha convertit en un els directors amb més projecció dins el gèner e.\nEls seguidors de Rob Zombie estan d’estrena avui amb The Lords of Salem, la més recent incursió al cinema del polifacètic director i músic. L’actriu Dee Wallace, que ahir rebia el premi Maria Honorífica a la seva trajectòria amb motiu de la projecció d’E.T., forma part de l’elenc d’aquesta història de dimonis i música sinistra, al costat de Meg Foster, que també ha estat present avui a Sitges. Wallace, que interpreta una bruixa, ha explicat: “Zombie va tenir molt en compte pel meu personatge que a la vida real em dedico a la sanació i l’autoajuda”. La Secció Oficial desplega dos títols més d’alt voltatge: Headshot, del tailandès Pen-ek Ratanaruang i Safety Not Guaranteed, de Colin Trevorrow, dues propostes ben diferents avui a l’Auditori, que han comptat amb la visita dels dos realitzadors.\nEl cinema català torna a ser protagonista en la jornada d’avui, mantenint la tònica d’aquesta 45a edició del Festival. És el torn d’Animals, l’òpera prima de Marçal Forés, cinta sorgida de la factoria ESCAC que s’endinsa en les fantasies d’un adolescent. El cinema Prado torna a omplir la seva sala amb el record d’un clàssic modern, Memento, de Christopher Nolan, i l’angoixa vital de Guy Pierce lluitant contra les pèrdues de memòria.\nAquesta jornada, on el cinema de culte ha estat el leit-motiv amb The Lords of Salem, el Festival ha trobat el marc perfecte per a presentar el llibre oficial de Sitges 2012, NeoCulto, un volum amb articles de 21 firmes convidades, coordinat per Ángel Sala, director del Festival, i Desirée de Fez, crítica cinematogràfica.\nFoto: Dee Wallace i Meg Foster


Els Encontres a Beniarbeig rememoren els 600 anys de la Generalitat Valenciana\nEls Encontres a Beniarbeig, un referent literari a la nostra comarca, enceta este dissabte 12 la sisena edició amb una exposició dedicada als 600 anys de la Generalitat Valenciana, que s’organitza a través d’Acció Cultural del País Valencià. La mostra podrà visitar-se a la sala de la Biblioteca Municipal fins el 17 de gener de 16 a 20 hores.\nPrecisament l’edició d’enguany dels encontres anirà dedicada a recordar esta efemèride històrica. Així, el programa s’ha confeccionat amb una tria de cinc de les més d’un centenar de conferències que es van presentar al congrés de La Veu del Regne que es va celebrar el passat mes d’octubre a València, Morella i Alacant.\nLes ponencies correran a càrrec doncs dels historiadors Vicent Baydal (17 de gener); Rafael García Mahíques (31 de gener); Eduard Juncosa (28 de febrer); José María Cruselles (21 de març); i Joan Romero (11 d’abril), que fan referència a la trajectòria de l’autogovern valencià a travès d’estos sis segles.\nL’alcalde, Vicente Cebolla, junt amb els organitzadors del programa Tomàs Llopís i Pau Magraner, han presentat els Encontres a Beniarbeig en un acte celebrat a la biblioteca, on tindran lloc totes les conferències a les 19.30 hores, excepte la de la cloenda que serà a les 20 h.


SI Badalona: L'equip de futbol infantil de la SI Badalona a la Lliga de Barri la Rotllana\nL'equip de futbol infantil de la SI Badalona a la Lliga de Barri la Rotllana\nReportatge de TV sobre la Lliga de Barri la Rotllana. Educant en valors a través del futbol. En la Lliga de Barri, no només es guanya sumant punts per partits sinó també per actituds i valors. En aquest sentit el fairplay té el mateix valor en relació a puntuació en la lliga que un partit guanyat i/o empatat. El mètode consisteix envalorar aspectes com el respecte a l’àrbitre i als rivals, la col·laboració entre companys, la puntualitat i el suport en tot el procés d’organització de la lliga. D’aquesta manera els equips que obtenen més punts fair-play en una jornada sumen punts en la classificació igual de vàlids que els obtinguts per guanyar partits.\nPublicado por Imma en 13:24:00\nEtiquetas: Associació Esportiva


Grau de Medicina - URV\nPortada > Oficina d'Orientació Universitària > Graus > grau de medicina\nPla preexistent: llicenciatura de Medicina (1994)\nAmb el grau de Medicina s’ofereix el conjunt de coneixements teòrics i d’aptituds clíniques que han de tenir tots els metges amb independència de la seva orientació professional posterior. La formació conduent a l’obtenció del títol oficial ha de procurar que els estudiants aprenguin no solament els fonaments teòrics i conceptuals de la ciència mèdica sinó que adquireixin també experiència i capacitació clínica suficients.\nAquest grau, de sis cursos acadèmics, comprèn els aspectes assistencials, docents i investigadors que permeten la prevenció de la malaltia, la promoció i el manteniment de la salut, la restitució, si és el cas, i les normes de conducta social al seu voltant. L’aplicació dels avenços tecnològics i la contínua recerca en tots els camps de la medicina aconsegueixen una evolució ràpida i constant, que en fan una ciència profundament viva i apassionant.\nDescripció del títol: Graduat o Graduada en Medicina\nFacultat de Medicina i Ciències de la Salut (Reus)\nEs tracta de pràctiques preprofessionals, en forma de rotatori clínic independent i amb una avaluació final de competències, que es fan als centres de salut, hospitals i altres centres assistencials i permeten que l'estudiant incorpori valors professionals, competències de comunicació assistencial, raonament clínic, gestió clínica i judici crític, i també que s'enfronti als problemes de salut més prevalents en les àrees de medicina: cirurgia, obstetrícia i ginecologia, pediatria, psiquiatria i altres.\nAnàlisi, demostració i participació activa en les tasques següents: integració en els equips assistencials en la unitat d'hospitalització, visita mèdica, observació de les proves complementàries d'imatge i valoració crítica sobre les diferents opcions diagnòstiques, observació de les proves analítiques, dels tractaments, seguiment del curs clínic del malalt. Curs postoperatori: maneig hidroelectrolític, antibiòtics, profilaxi tromboembòlia, control del dolor. Cures de ferides de diversos tipus. Anàlisis, demostració i participació activa en les tasques següents: àrea quirúrguica, coneixement de les normes de rentatge quirúrgic, confecció d'un camp quirúrgic, coneixement dels nous instruments quirúrgics, primer ajudant en intervencions de baixa complexitat (adenopaties, quists, etc.), coneixement del funcionament de la torre laparoscòpica, sutura cutània i nusos bàsics, presenciar i col·locar un sondatge vesical, així com també col·locar una SNG, i presenciar una intubació orotraqueal, participació en la col·locació d'una via central, col·locació d’una via perifèrica, etc.\nAssolir un coneixement adequat de les ciències sobre les quals es fonamenta la medicina, i també una bona comprensió dels mètodes científics, inclosos els principis de mesura de les funcions biològiques, de l'avaluació dels fets científicament provats i de l'anàlisi de les dades.\nAssolir un coneixement adequat de l'estructura, les funcions i el comportament dels éssers humans, sans i malalts, i de les relacions entre l'estat de salut de les persones i el seu entorn físic i social.\nAssolir un coneixement adequat de les matèries i de les pràctiques clíniques que proporcionen una visió coherent de les malalties mentals i físiques, de la medicina en els aspectes preventius, de diagnòstic i terapèutics, així com de la reproducció humana.\nAssolir una experiència clínica adequada, adquirida en hospitals i altres institucions sanitàries sota la tutela pertinent.\nComprendre i reconèixer els elements essencials de la professió mèdica incloent-hi els principis ètics, les responsabilitats legals i l’exercici professional centrat en el pacient.\nComprendre la importància d’aquests principis perquè se’n beneficiïn els pacients, la societat i la professió, amb atenció especial al secret professional.\nExercir la pràctica professional amb respecte a l’autonomia del pacient, a les seves creences i a la seva cultura, i amb respecte a altres professionals de la salut, adquirint habilitats de treball en equip.\nComprendre l’estructura i la funció normal del cos humà a escala molecular, cel·lular, tissular, orgànica i de sistemes, en les diverses etapes de la vida i en tots dos sexes, així com els efectes, els mecanismes i les manifestacions de la malaltia sobre l’estructura i funció del cos humà.\nEntendre les bases de la conducta humana normal i les alteracions.\nComprendre i reconèixer els factors de risc que determinen els estats de salut i el desenvolupament de la malaltia, i els efectes del creixement i l’envelliment sobre la persona i l’entorn social.\nComprendre els fonaments d’acció, indicacions i eficàcia de les intervencions terapèutiques basant-se en l’evidència científica disponible.\nObtenir i elaborar una història clínica que contingui tota la informació important d'un pacient.\nFer un examen físic i una valoració mental, i un judici diagnòstic inicial establint una estratègia diagnòstica raonada.\nDiferenciar i tractar les situacions que posen la vida en perill immediat i aquelles altres que exigeixen atenció immediata.\nEstablir el diagnòstic, pronòstic i tractament aplicant els principis basats en la millor informació possible i en condicions de seguretat clínica.\nSaber la terapèutica més adequada dels processos aguts i crònics més comuns i també de les persones malaltes en fase terminal.\nAdquirir experiència clínica adequada en institucions hospitalàries, centres de salut i altres institucions sanitàries sota supervisió, i també coneixements bàsics de gestió clínica centrada en el pacient i la utilització adequada de proves, medicaments i altres recursos del sistema sanitari.\nEscoltar amb atenció, obtenir i sintetitzar informació pertinent sobre els problemes que afecten la persona malalta i comprendre’n el contingut.\nRedactar històries clíniques i altres registres mèdics de manera comprensible per a terceres persones professionals o no.\nComunicar-se de manera efectiva i clara, tant oralment com per escrit, amb els pacients, la família, els mitjans de comunicació i altres professionals.\nEstablir una bona comunicació interpersonal que capaciti el professional sanitari per adreçar-se amb empatia als pacients, a la família, als mitjans de comunicació i a altres professionals.\nReconèixer els determinants de salut en la població, tant els genètics com els dependents del sexe i estils de vida, demogràfics, ambientals, socials, econòmics, psicològics i culturals.\nAssumir el seu paper en les accions de prevenció i protecció davant les malalties, lesions o accidents i manteniment i promoció de la salut, tant a escala individual com comunitària.\nReconèixer el seu paper en equips multiprofessionals i assumir-ne el lideratge quan calgui, tant per subministrar cures de la salut com en les intervencions per a la promoció de la salut.\nObtenir i utilitzar dades epidemiològiques i valorar tendències i riscos per prendre decisions sobre la salut.\nConèixer les organitzacions catalanes, estatals i internacionals de salut i entorns i condicionants dels diversos sistemes de salut.\nTenir coneixements bàsics del sistema estatal de salut i de legislació sanitària.\nManeig de la informació\nConèixer, valorar críticament i saber utilitzar les fonts d’informació clínica i biomèdica per obtenir, organitzar, interpretar i comunicar la informació científica i sanitària.\nMantenir i utilitzar els registres amb informació del pacient per a l’anàlisi posterior, preservant-ne la confidencialitat de les dades.\nAnàlisi crítica i recerca\nTenir en l’activitat professional un punt de vista crític, creatiu, amb escepticisme constructiu i orientat a la recerca.\nEntendre la importància i les limitacions del pensament científic en l’estudi, la prevenció o el maneig de les malalties.\nSer capaç de formular hipòtesis, recollir la informació i valorar-la de manera crítica per resoldre problemes seguint el mètode científic.\nAdquirir la formació bàsica per a l’activitat investigadora.\nEs poden diferenciar clarament tres tasques que realitzen els metges: les assistencials, les docents i les de recerca.\nQuant a les tasques assistencials, són les que envolten l'atenció mèdica, tant des de la prevenció i la promoció com de la restitució de la salut. La feina consistirà bàsicament en la relació amb el malalt, a saber extraure, amb l'entrevista clínica i amb l'exploració física, tota la informació que permeti arribar al diagnòstic de la patologia que pateix i aplicar posteriorment el remei que l'evidència científica hagi mostrat més adient per guarir-lo.\nAixí, l’exercici lliure de la medicina, la consulta d'atenció primària, l’atenció mèdica especialitzada en ambulatoris, clíniques i hospitals o el seguiment del programa de formació MIR en les diferents especialitats en tots els casos comporta una dedicació formativa extra, posterior a la llicenciatura, d'entre tres i cinc anys, ja sigui amb formació bàsicament hospitalària: bioquímica clínica, al·lergologia, anestesiologia i reanimació, anàlisis clíniques, aparell digestiu, cirurgia general i de l'aparell digestiu, hematologia i hemoteràpia, obstetrícia i ginecologia, medicina nuclear, geriatria, etc., o sense formació bàsicament hospitalària: medicina familiar i comunitària, medicina preventiva, salut pública: estomatologia, hidrologia, medicina espacial, medicina legal i forense, etc.\nLligades a l'assistència, sense ser-ho pròpiament, hi ha altres sortides com la gestió i l'administració en l'àmbit dels centres sanitaris.\nPel que fa a la recerca, girarà al voltant de l'anàlisi, l'estudi i la implantació de tots aquells punts que poden millorar els aspectes assistencials. Són les branques relacionades amb la biomedicina, els laboratoris universitaris o altres centres de recerca relacionats amb la indústria farmacèutica i en altres àmbits de la salut.\nFinalment, la docència la podem subdividir en bàsica, en referència a aspectes fonamentals i més lligada a la recerca, i clínica, més relacionada amb els aspectes assistencials. En tots dos casos s’adreçarà a la formació de professionals sanitaris que puguin incorporar-se a qualsevol de les tres línies de treball esmentades.


Sant Jordi 2020: patacada econòmica per les floristeries i llibreries - Canal 10 Empordà\nSant Jordi 2020: patacada econòmica per les floristeries i llibreries\nLa diada de Sant Jordi ha estat marcada per les entregues de roses i llibres a domicili, ja que per culpa del coronavirus, no s'han pogut muntar les parades a la platja de les Barques. Floristeries i llibreries coincideixen que ha estat una patacada econòmica i que serà difícil refer-se'n.\nHa estat un Sant Jordi inèdit, atípic i sense precedents. Aquest any, les roses i els llibres han arribat a casa, no els hem anat a buscar. La platja de les Barques era un punt neuràlgic d'aquesta festa, però enguany a causa del coronavirus, no hi ha hagut ni parades ni persones al carrer. Patacada econòmica pels sectors de les flors i dels llibres.\nVivers Moner per exemple ens ha explicat que aquest any no van voler encarregar massa roses, tampoc era fàcil aconseguir-ne perquè la majoria d'elles provenen de Colòmbia, Equador i Holanda i actualment les fronteres estan tancades. La rosa és un ésser viu, a diferència del llibre, i moltes d'elles s'hauran de llençar.\nPer la seva banda, la llibreria Vitel·la també va fer entregues a domicili. Va ser una jornada complicada perquè aquesta festa representava una facturació important, més tenint en compte que es tracta d'una llibreria de costa. Vitel·la s'ha unit als portals Llibreries Obertes, que té el suport d'Òmnium Cultural, i Libelista. El sector espera recuperar les vendes el 23 de juliol, però és conscient que no serà el mateix.\nI pel que fa a les activitats confinades proposades per la Biblioteca Víctor Català es fa una bona valoració. Durant la jornada, es va poder veure recomanacions literàries feien els usuaris, un recull d'imatges de les roses fetes a mà, d'un conte-poema d'Imma Sureda i una lectura a càrrec d'Anna Casas.\nEls sectors de les flors i llibres esperen recuperar les pèrdues econòmiques el 23 de juliol.