5 pautes per aplicar l'educació inclusiva | Bloc Vicens Vives\ncanvi educatiu, Pedagogía, Valors\n0\t11.6k 2\nParlar d’educació inclusiva és parlar de l’essència de l’educació com s’ha entès des de l’origen de l’Edat Moderna. A partir de llavors, l’accés a l’educació s’ha defensat com un instrument valuós per corregir les desigualtats, encara que el procés històric sigui llarg, des de l’exclusió fins a la inclusió passant per la integració.\nAvui ha quedat enrere l’optimisme pedagògic de les “Llums” i gràcies als nous paradigmes educatius podem ser crítics i veure les seves ombres. No obstant això, pensar l’educació inclusiva és apel·lar a l’esperit modern que es va rebel·lar contra un model educatiu -el de l’Edat mitjana- que es basava en el privilegi i deixava fora a moltes persones.\nÉs a dir, si bé naixem amb desigualtats heretades, comptem amb l’educació com a instrument que permet corregir-les respectant la diversitat, que és sempre sinònim d’enriquiment. Precisament, l’educació inclusiva té com a horitzó la igualtat d’oportunitats partint de la igualtat d’accés i possibilitats educatives.\nCom ha de respondre l’educació a la diversitat inherent a les societats? Com repensar la inclusió d’aquells sectors marginats? Com acomodar el sistema escolar a les discapacitats i necessitats educatives especials?\nSens dubte l’educació inclusiva és un projecte ambiciós, però com es tracta d’un dels majors reptes educatius que tenim per davant no podem renunciar a afrontar-lo de manera intel·ligent i efectiva, tenint en compte que per molt que es parli d’ella, queda moltíssim treball per fer en tots els sectors de la societat.\nEl contrari, seria traslladar a l’aula una realitat que no existeix en una societat plural i diversa. I això fins al punt que molts professionals i teòrics que aposten per la inclusió creuen que parlar de “educació inclusiva” és una tautologia, perquè la inclusió ja està inclosa al concepte d’educació.\nÉs que pot ser considerada com a tal una educació que exclogui? El gran canvi educatiu del qual tant es parla ha de començar per aquí. Entre altres coses, la inclusió ha de:\nEliminar barreres a l’aprenentatge\nPromoure la participació de tot l’alumnat\nDesenvolupar capacitats específiques\nTreballar de forma cooperativa amb els estudiants\nCom veus, no es tracta simplement d’un criteri per educar en situacions excepcionals, sinó una valuosa guia per ser millor educador en tots els aspectes.\n5 Pautes per caminar cap a l’educació inclusiva\nAplicar amb èxit una educació inclusiva a l’aula requereix de formació i sobretot experiència, però és possible començar a fer-ho seguint algunes pautes. Nosaltres et proposem algunes; tan sols l’inici d’un compromís docent per construir una societat més justa des de l’aula.\nUn repte docent com el d’assegurar el dret a la inclusió exigeix realitzar una autoavaluació prèvia: Quina metodologia segueixo? Segueixo alguna? Quines característiques té en relació a la inclusió? Preparo els continguts descontextualitzats o tinc en compte les característiques de tots els meus alumnes? Al final de qualsevol intervenció educativa, l’autoavaluació també és crucial per millorar.\nSi la interacció social és fonamental en qualsevol procés educatiu de qualitat i és imprescindible en l’era de la comunicació, és essencial perquè l’educació inclusiva tingui èxit.\nÉs important que tinguis en compte que si et proposes aplicar una educació inclusiva ho faràs en un context social que fomenta l’individualisme, i que per tant que treballa contra un paradigma que posa el focus en la interacció grupal.\nCom a mediador i orientador, això vol dir que hauràs de crear les condicions necessàries perquè tinguin lloc aquestes interaccions, amb la freqüència i la qualitat adequada, planificant activitats col·laboratives que afavoreixin el bon funcionament dels grups reduïts, sempre en comunicació amb el grup-classe.\nPlanteja’t un enfocament avaluatiu diferent, que a partir de l’error subratlli més l’aprenentatge que la sanció, la qual cosa suposa que has d’ensenyar a aprendre dels errors.\nL’avaluació no significa qualificació ni ha de reduir-se a constatar les ignoràncies de l’alumnat, sinó que ha d’afavorir l’autonomia en l’aprenentatge i apuntar a l’adquisició de competències i habilitats.\nNo es tracta de currículums rígids ni adaptacions curriculars, que finalment segreguen realitats i alumnes que no responen a un model determinat. Les paraules claus són, per tant, autoavaluació i avaluació compartida, a través de rúbriques o portfolis.\nL’educació inclusiva ha de crear un espai acollidor tenint com a horitzó l’autonomia de l’alumnat. Per això, tot l’entorn físic i metodològic d’aprenentatge ha d’estar orientat a facilitar i fomentar aquesta autonomia, però de res servirà si no ve reforçada per l’autoestima del teu alumnat.\nEn aquest sentit, tan important és l’elogi després de cada conquesta -per petita que sigui- com dipositar la confiança delegant en ells responsabilitats, reptes i estímuls adequats a les seves possibilitats.\nConèixer cadascun dels teus alumnes -a l’inici i a cada moment en el qual es presenta un nou repte- és el primer pas perquè el procés sigui un èxit. Però això no ho podràs fer en tota la seva profunditat si no explores tot el seu context familiar i escolar.\nEl treball amb famílies i altres professionals, en una visió transversal del procés educatiu, és el fonament que donarà solidesa a un projecte. En altres paraules, sense la implicació de tot el grup i les seves famílies, l’educació inclusiva no es pot desplegar amb èxit.\nI tu, tens en compte l’educació inclusiva en la teva pràctica docent? Comparteix amb nosaltres els teus dubtes i els teus assoliments!\nllibres experts educació emocions recomanacions Valors clàssics Opinió lectura recursos educatius propostes canvi educatiu innovació consells recursos Literatura TIC proposta didàctica Pedagogía VVKids


Lleixà confirma que els ucraïnesos de l’Ebre ja han acollit 502 persones refugiades – Marfanta\nLa coordinadora d’Igualtat i Feminismes, Mar Lleixà, ha detallat que les Terres de l’Ebre ja han acollit 502 persones refugiades de la guerra d’Ucraïna, just quan este dimarts es compleixen tres mesos de la invasió del país per part de Rússia. Durant una entrevista a Canal 21 Ebre, Lleixà ha explicat que abans de la guerra ja vivien més de mig miler de persones d’origen ucrainès al territori, i que han estat estes famílies les que majoritàriament s’han encarregat d’acollir els refugiats. “Al nostre territori, les 502 persones que tenim estan ubicades amb familiars, amb coneguts, i no tenim els grans dispositius que hi ha en altres llocs, perquè tots estan acollits amb famílies”, ha remarcat.\nSegons Lleixà, la meitat de les persones refugiades a l’Ebre per esta guerra són menors, i majoritàriament són dones. A més, 125 xiquets i xiquetes ucraïnesos ja han estat escolaritzats. En este sentit, ha assenyalat que l’objectiu és normalitzar la seua situació i integrar-los el màxim possible. “Una acollida i un acompanyament” que inclou la tramitació de la targeta sanitària i l’escolarització, però també de les proteccions temporals, a través de la comissaria de la Policia Nacional a Tortosa.\nAixí, Lleixà ha explicat que s’han reforçat serveis com el SIAD i el suport psicològic, ajudant ajuntaments i consells comarcals en aspectes com la traducció, la formació o les classes de català. De fet, ha afegit que l’objectiu és ajudar les persones refugiades a integrar-se al territori, tenint en compte que serà difícil que puguen tornar a Ucraïna a curt termini. “Moltes d’aquestes persones, el que desitgen i el que volen és poder tornar al seu país, però malauradament han passat tres mesos i la situació encara és la que és”, ha afegit la coordinadora d’Igualtat i Feminismes.\nEn la mateixa entrevista, Lleixà ha avançat els detalls del nou Organisme de Protecció i Promoció de la Igualtat de Tracte i la No-Discriminació, que es presentarà este dimarts a Tortosa.\nTags: Generalitat de CatalunyaMar LleixàSocietatTerres de l'EbreUcraïna\nIgualtat posa en marxa a l'Ebre l'organisme de protecció i promoció de la Igualtat de Tracte i la No-Discriminació


Xàbia compra per a ús públic dos antigues casernes a la Granadella i el Montgó - Diari La Veu\nL'Ajuntament destinarà aquests terrenys, adquirits a l'Estat espanyol per poc més de 25.000€, a usos i dotacions públiques\nAntiga caserna a la Plana. © Fotos: Ajuntament de Xàbia\nXàbia compta des d’aquesta setmana amb dos nous i emblemàtics espais de titularitat municipal. Es tracta de, segons l'Ajuntament, “dos vertaderes talaies sobre el mar” que van ser seu del cos de carabiners, durant el segle XIX i principis del XX, que s’encarregava del control de fronteres terrestres, barrancs i cales estratègiques per a evitar el contraban. Després de la Guerra Civil, la Guàrdia Civil va absorbir aquest cos i tots els seus béns van passar a ser propietat de l'Estat.\nEs tracta de dues finques rústiques a les zones de la Granadella i la Plana que eren propietat de l'Estat espanyol. Han sigut adquirides a l’Estat en una operació que ha suposat un desemborsament de 25.486 euros -13.805 per la finca de la Granadella, que té uns 985 metres quadrats; i 11.681 per la de la Plana, que n’abasta uns 1.200.\nAntiga caserna a la Plana.\nTerrenys a la Granadella.\nDimecres passat, l'alcalde de Xàbia, José Chulvi, i el delegat d'Economia i Hisenda a Alacant, Antonio Rodríguez Laso, van signar el document d'adquisició d'aquests terrenys que antigament albergaven dues casernes de carrabiners. Des del primer moment, l'Ajuntament de Xàbia va mostrar el seu interès a adquirir-los per a poder destinar-los a usos i dotacions públiques. “I és que en tots dos casos les finques estan en punts valuosos per al municipi, ja que un d'ells està en ple parc natural del Montgó i l'altre al costat de la platja de la Granadella, per la qual cosa, l'Administració té molt d’interès que seguisquen sent de titularitat pública”, expliquen fonts municipals.\nLes negociacions per a la compra dels terrenys van començar a principis de 2016 quan s'estava tramitant l'expedient de venda d'aquestes parcel·les. Hui dia, la caserna de la Plana -que va ser ampliada per la Guàrdia Civil- està en ruïnes, mentre que a la de la Gradadella no hi queda pràcticament res.\nL'alcalde de Xàbia, José Chulbi, amb el delegat d'Economia, en la signatura de l'acord. Fotos: Ajuntament de Xàbia.


18 DE JULIOL DEL 1936.\nData infame que a dia d’avui continua sen infame i vergonyant. Franco, uns comandaments africanistes de l’exèrcit, terratinents, banquers sense escrúpols i l’Església corrupta, van fer costat a un cop d’Estat contra una República democràtica que pretenia reformar-ho tot.\nEl suport de la Alemanya de Hitler i la Itàlia de Mussolini va fer-se efectiva des de la perspectiva ideològica anticomunista. La negociació i acords per adquirir armament i ajut logístic amb els nazis i feixistes per ajudar als colpistes, el varen fer els adinerats de l’època, l’Església i l’ajut d’empresaris americans que després també van finançar a Hitler per aturar als comunistes russos van ser elements clau. Franco va afegir a la lluita anticomunista la lluita contra los “separatistas catalanes”.\nFranco va ser, amb els seus un assassí. Els seu avenç territorial comportava un espectacle infernal de mor i desolació. Assassinar, violar i fer del pillatge les seves armes a reraguarda, al crit de “viva la muerte” els convertien en sàdics que només volien atemorir als republicans. Presoners sense defensa, delators amb comptes pendents, capellans plens d’odi i falangistes sense escrúpols, van fer que camins i cementiris s’omplissin de centenars de cadàvers pels sols i únic delicte d’haver votat República.\nFranco va guanyar la guerra. Franco va continuar assassinant i torturant acabada la guerra. Franco va instaurar una dictadura sense drets i sense urnes. Franco va instaurar la monarquia borbònica que la República havia foragitat.\nUna reconciliació imposada i dirigida pels franquistes, mai ha resolt la convivència de les dues Espanyes de Machado i menys la dels pobles de la Península.\nAvui els nefranquistes no només no condemnen la dictadura franquista, sinó que la volen transformar dient que va ser una necessitat davant les ordes dels rojos massons i separatistes. Avui als torturadors vius del franquisme se’ls condecora. Avui existeix la fundació legal de Francisco Franco. Avui desenterrar als republicans assassinats durant i desprès de la guerra és un drama. Avui i desprès de 39 anys de “democràcia”, l’únic Parlament d’els que hi ha a l’Estat espanyol que ha condemnat el franquisme, deixant nuls tots el judicis franquistes ha estat el de Catalunya. Avui Franco i el falangista José Antonio disposen d’un mausoleu venerat pels seus i vigilat per una ordre religiosa depenent de l’Església Catòlica Apostòlica i Romana. Deu ni do.\nCatalunya, tard però ha restituït la dignitat dels represialiats i assassinats pel franquisme a Catalunya. Catalunya l’1 d’Octubre farà un pas mes per deixar i desconnectar d’un Estat que mai ha volgut renunciar a les essències franquistes. Tots els demòcrates i republicans haurien d’entendre que la independència de Catalunya també ha de servir per enterrar definitivament el franquisme. El camí està marcat i tothom pot decidir, amb els demòcrates republicans o amb els neofranquistes corruptes de sempre.\nPostdata; El cartell, avui continua retratant als del PP i uns quants del PSOE. Utilitzar-lo potser seria un xic escatològic, però segur que no desmereixeria en res el que a dia d'avui fan.\nUNA ESQUERRA SENSE NORD.\nFer política en termes democràtics per assolir el poder, és el que tots els ciutadans organitzats acostumen a fer als països d’arrel democràtica. Poder per legislar. Poder per governar. Poder per decidir.\nEn temps no democràtics, els explotats, els paries, anomenats per el gran valencià Ovidi les classes subalternes, al llarg de l’historia i amb una colla d’intel·lectuals han protagonitzat un munt de processos revolucionaris. Lenin a Rússia, Fidel i Guevara a Cuba. D’altres el que han fet és alliberar-se de les metròpolis colonialistes, India, EUA, Filipines, Ceylon, Argel, Líbia, etc.\nUn fil comú i és present, la ciutadania. Sense els homes i dones cap revolució ni cap alliberament hauria estat possible. Homes i dones contra el poder, abans esclavitzant i extractiu. Els alliberaments de finals del segle XX com ho van ser Estònia, Lituània o els nous països Bàltics confirmaven que cap imposició pot amb la determinació d’un poble.\nVa ser habitual i general que tots el processos d’alliberament els lideressin homes i dones d’esquerres. Els de dretes (associació que històricament s’ha fet lligant poder i dreta) eren amos de tot el poder i els d’esquerres els explotats amb pocs o cap dret en termes generals fins mitjan del segle XX.\nHan estat les esquerres els promotors i els actors necessaris per millorar la vida en termes socials i arribar al nivell de benestar que Europa te ara. Moviments d’esquerres a tots els àmbits de la societat han determinat canvis impensables aconseguint parcel·les de justícia impensables no fa gaire.\nOposar-se, mobilitzar-se i crear estats d’opinió generals, han estat sempre estratègies per lluitar contra poders sectaris o de casta.\nNomés gent molt miserable que mai seran d’esquerres, poden negar que la ciutadania de Catalunya, pacíficament i democràticament s’ha mobilitzat, manifestat i proposat per un nou futur al establert. Per aquest fet, tothom que s’anomena d’esquerres, i sense cap més justificació, el poble que vota sempre té raó, haurien d’estar al costat.\nHitler empresonava comunistes i els alemanys deien, això no va per mi. Desprès a jueus i deien el mateix. Més tard van ser gitanos, opositors, tarats físics i finalment tothom va patir una dictadura i una Guerra Mundial.\nEls catalans, si molts volem la independència, però la majoria vol votar. Va de democràcia si i també va de lluitar contra un Estat ple de corrupteles sense una separació de poders efectiva. Votar tindrà efectes col·laterals regeneradors per Espanya. Avui i desprès d’escoltar el to amenaçador a aquells que només volem votar, hauria de situar a totes les esquerres amb peu de “guerra”.\nPer contra, i lamentablement, avui podem constatar que algunes esquerres s’han convertit amb baluards del Estat. Estatalistes per subjugar al poble. El PSOE que va gaudir de majories absolutes no va poder evitar dues vagues generals. Les esquerres populars contra l’esquerra del Estat.\nNo va de ser espanyol, tot i que els del PP ho plantegen en aquests termes, va de ser demòcrata o no. A ningú se’l pot obligar ser allò que no vol ser. A ningú se’l pot obligar a callar i acceptar les injustícies. Lluitar i defensar la justícia social és l’estigma de l’esquerra. Avui tristament constatem que les esquerres espanyoles han decidit abdicar de la lluita popular i situar-se al costat dels que fan del Estat eina d’injustícies.\nCom va dir Lluis Companys; existeixen moltes causes al mon per defensar, però Catalunya sembla altra cop que només ens té a nosaltres.\nNO PODREM DEMOSTRAR-HO PERÒ ELS FETS HI SÓN.\nEl diari “El Punt Avui”, (15/07/17), Maria Palau ens adverteix que tenim el “Patrimoni en perill”. Diu que fa mig segle, en ple franquisme, la Casa Trinxet de Puig i Cadafalch va ser enderrocada i culpa a una burgesia crepuscular i una administració conxorxada amb els tèrbols interessos de l’especulació urbanística. Teoria de Lluis Permanyer.\nLa seva preocupació és que a dia d’avui la destrucció d’un patrimoni cultural i arquitectònic continua. Teatre centenari l’Artesà del Prat del Llobregat, sentenciat. Palauet gòtic de Ca l’Ardiaca de Tarragona sentenciat. La torre d’estiueig de Can Rocamora a Montcada i Reixach, sentenciada. Catedral del Textil de Sabadell, pel mateix camí.\nUn documental fet per Lluis Permanyer i transmès per televisió de Catalunya, al 2012, titulat “Modernisme. Una historia de destrucció”, explicava i raonava, que en contra de la dita popular, que va ser el franquisme el responsable, sinó una colla d’intel·lectuals, suposadament progressistes i d’esquerres (deducció), amb les seves opinions. La burgesia construïa i la progressia que mai va entendre que suposa fer edificis singulars d’uns arquitectes icònics volien derruir-los. Poc creïble. Ni que l’opinió generalitzada fos contraria ningú pot certificar que l’anorreament cultural a Catalunya no tingues res a veure amb les disposicions que Castella va promocionar per construir la Nació espanyola.\nUna llengua, una historia, unes tradicions i una cultura general. Acostumen a ser els bastions identitaris d’un poble. Sense elles desapareix. Una observació que ens cal fer, donat els esforços que Castella a fet, i durant segles contra Catalunya.\nEl Gran Hotel Internacional, el Palau de Belles Arts derruïts un al 1889 i l’altra acabada la guerra civil. Alguns han pretès dir que la destrucció d’edificis modernistes desprès del 39 era per fer la guitza al franquisme. Extraordinari.\nLa Olimpíada del 92 a Barcelona, tot i ser un èxit esportiu, va acabar de malmetre el llegat modernista. Els Banys de San Sebastià, tinglats del Mol de la Fusta, són historia. Mes tard un urbanisme de barri, en deien esponjar, fa derruir obres com la casa Gelabert, la farmàcia Marques i Sastre, la casa Buixeres.\nDeu ser una coincidència però hi és. Borbons, dictadures, espanyols que només volen el castellà i les seves èpoques pretèrites per construir una nació espanyola, creiem que hi tenen molt a veure. De fet catalans dedicats aquesta tasca em varem tenir ahir i avui. Són els que poc a poc però sense que és noti han volgut espanyolitzar-nos i les raons sempre han estat les mateixes, per una Espanya. Fer una ullada ara mateix i comprovar que la coincidència dels que estan disposats a demolir una part de la historia de Catalunya, s’oposen a una Catalunya lliure, i contraris al dret a decidir ho diu tot.\nTindrem feina a preservar i si és pot, reconstruir. Fer-ho només depèn de que siguem un Estat lliure. No aconseguir-ho suposarà dir adéu al català, a la nostra historia i al llegat cultural. No només ens juguem el futur econòmic ens juguem la nostra identitat.\nVoler desempallegar-nos d’un Estat i dels espanyols unionistes, mai ha estat possible d’ençà el 1714. Executar un espoli sistemàtic dels recursos de Catalunya, per després utilitzar-los per reprimir, imposar i anorrear-nos és el que des de Madrid van dissenyar per construir la Nació espanyola.\nEl President Mas ho va dir, i sembla que alguns no ho van escoltar amb prou atenció; No serà fàcil. Va volgué dir-nos que l’aposta d’alliberament tindria costos. Alguns personals, altres patrimonials i fins i tot generals per Catalunya si perdíem.\nEspanya, el seu Estat i els que ho maneguen tot, saben que sense Catalunya, la Espanya actual no és viable i per tant davant el repte, els espanyols utilitzaran tot el seu poder per evitar-ho.\nÉs possible que el 1 d’Octubre les urnes i siguin?. És possible l’acció desproporcionada de l’aparell de l’Estat faci impossible posar les urnes?. Certament no podem mesurar les intencions. Tampoc podem donar certeses. El que si que podem dir és que tenim una confrontació, de moment judicial i política de primer ordre, i on tothom vol guanyar.\nEns estem bellugant dins d’una legalitat que volem foragitar, la espanyola, cosa que ens tenalla i redueix l’àmbit de les decisions. Sembla que ja tenim preparada la nova, la catalana. Aprovar-la visualitzarà el xoc de terns que alguns il·lusos han pretès que mai existeixi. Preveure desprès del xoc qui guanya i te “menys ferits”, és un escenari que no només no convé, sinó que no garanteix la independència.\nAprovar les lleis de desconnexió al Parlament, i que el Govern signi els decrets pel Referèndum, farà ineludible que l’Estat respongui amb la màxima virulència. Ja no seran obertures judicials, ni multes pecuniàries, directament serà la presó.\nNomés la mobilització general i massiva ho podrà impedir, i la pregunta que ens hem de fer és: “Estem la ciutadania que fins ara i pacíficament, democràticament i festivament ens hem manifestat els darrers anys, a no anar a la feina i fer els actes de protesta que calguin i el temps que calgui”?.\nNo serà fàcil, segur. Tant s’ha val si posem urnes com si fem una DUI. Sospesar ara, ho diu en el Conseller Romeva, que no és descarta fer una DUI és quelcom que molts fa temps defensàvem i defensem. Eleccions autonòmiques majoria absoluta i proclamar la independència, això era la DUI. Ni més ni menys. Potser amb la DUI ens haguéssim estalviat tot el treball del clavegueram espanyol i el que és més important el Govern i Parlament haurien entomat tota la responsabilitat. Ara haurem de ser els ciutadans de Catalunya els que fem possible que el dia 1 d’Octubre les urnes hi siguin i que podem votar.\nSempre hem sabut que no seria fàcil. Ara sabem que posar les urnes serà titànic. Tenim totes les eines d’Estat necessàries per funcionar com un país normal. Tenim les lleis adequades per entomar ràpidament una nova legalitat al nivell de qualsevol país de la Unió Europea. Tenim la majoria Parlamentaria. Tenim un Govern que no només vol fer un Referèndum sinó que treballa per la independència. Potser aviat serà el moment de reflexionar si mereix la pena patir més i no anar de cara a barraca. Allargar agonies sense tenir les cures adequades sempre ha deixat cadàvers i la Catalunya del futur no s’ho pot permetre. El Referèndum si, però davant del fracàs DUI.\nJA NO HI FEM RES A MADRID.\nLa via Claver va ser rebutjada per tothom. Bàsicament deia que tots els partits per la independència, no és presentessin a les eleccions espanyoles. Els beneficis per anar-hi és van explicar i argumentar extensament. El resultat és que tothom menys els de les CUP si van presentar.\nUna majoria absoluta del PP, on els grups catalans l’únic que feien era legitimar amb la seva presencia les barrabassades del govern Rajoy. Dues eleccions més i la darrera sense majoria absoluta i Rajoy, i els seus, continuen governant, controlant l’Estat (Jutges, tribunals, fiscalia, policia bona i no gens bona), Congrés, Senat (amb majoria absoluta), Banc d’Espanya, Tribunal Constitucional, “Defensor del pueblo”, etc.\nHan passat 39 anys de la impostura transitora i és ara quan els espanyols reclamen transparència, perseguir la corrupció, i justícia per les víctimes del franquisme.\nNi transparència ni justícia. El PP i els seus adlàters actuen exactament com quan el franquisme. Operació Catalunya. Desaparició de proves sumarials. Filtracions interessades de processos judicials secrets. Policia paral·lela. Dossiers inventats. Registres policials mediàtics. Registres policials a teatres. El seu estat de dret és a mida, però d’ells.\nValorar, al marge dels diners obtinguts per sous i grup, els èxits politics pel procés se’ns fa difícil. Una de les raons per ser-hi era la de que els ambaixadors i premsa internacional eren a Madrid. Estendre i internacionalitzar el conflicte l’objectiu. Avui podem dir que l’objectiu s’ha complert amb escreix i ja no cal proclamar absolutament res des de Madrid. Catalunya s’ha guanyat el dret democràtic a capçaleres de mitjans i fins i tot l’atenció d’alguns indrets impensables no fa pas gaire.\nInvestidura de Rajoy. Pressupostos generals de l’Estat. Debats de control. Comissions Parlamentaries a mida. Moció de censura fallida. Aprovació i repartiment dels sostre del dèficit públic. Tots aquets aspectes no només no serveixen al 1 d’Octubre, sinó que en alguns casos han desgastat a ERC i al PDeCAT. Destaca i molt el paper dels espanyols del PP, PSOE i Ciutadans a la l’Operació Comissió que tractava sobre l’Operació Catalunya.\nNo podem competir. No podem incidir. No podem ni negociar millores sinó són de caràcter general com el tema dels estibadors. No pintem res. L’únic que és visualitza és que tenim uns quants diputats i senadors espanyols amb grups o no que cobren uns bons calerons amb bonus de transport i dietes.\nFins avui la partida és plantejava en termes d’astúcia i oportunitat. Semblava que després del 9 N, el relat el marcàvem nosaltres. Ara la judicialització extrema, la persecució als funcionaris, les amenaces individuals i col·lectives a persones i empreses, més el darrer acte que viola tots els drets democràtics, com ha estat que la Guardia Civil intervingui actes politics, amb la pretensió de guanyar el relat des de Espanya, ens obliga.\nLa situació és greu i qui no ho vegi així s’equivoca. Cal la determinació del Govern, si. Cal iniciar la campanya de Junts pel Si, també. Cal demostrar la cohesió del Govern, si. Cal tornar a dir que l’1 d’Octubre les urnes hi seran, també. Ara be, és el moment d’un cop excepcional i d’una potencia per rearmar-nos i serveixi per guanyar el Referèndum.\nLa proposta te sentit si ens creiem que el 3 d’Octubre podem proclamar la independència de Catalunya, i fem allò que és va dir; “ens retirarem del Congres i Senat espanyols”. Plegar, anar-se’n, enllestir-ho, buida cadires. Tant s’ha val. Qualsevol negociació és farà des de Catalunya, amb negociadors legitimats pels catalans.\nÉs hora de fer, potser el servei més important al procés, una declaració política explicant del perquè 17 diputats i 12 senadors abandonen Madrid. La part crematística no hauria de ser cap condicionant. Fer-ho comportaria i obligaria al govern espanyol i tots els partits que són contraris al Referèndum a explicar-se i molt. Les repercussions en termes internacionals i politics d’aquesta acció, sens dubta donaria una empenta al procés i podria definitivament convertir l’1 d’Octubre com el dia de la República catalana.\nÉs la resposta mínima en termes politics que Espanya, el seu Estat i govern ara mateix mereixen. Ser part de l’Estat espanyol, quan és el mateix Estat el que ens persegueix és un contrasentit. És hora de començar a exercir sobirania i més determinació, amb la gran paradoxa de que l’acció només te una possible acció repressiva, la dels calers. Per acabar d’adobar-ho quedaria clar que els catalans fins i tot som capaços d’arriscar la soldada per Catalunya. Queda dit.\nDels que viuen be. Dels que no se’ls espera a l’hora de fer democràcia i prefereixen una legalitat tot i que sigui injusta. Dels que renuncien al legítim dret dels pobles a decidir el seu futur. Dels que pensen que millor el que tenim que trencar un Estat corrupte. Dels que pensen que tot i viure a Catalunya i treballar-hi, millor que decideixi Madrid. Dels que pensen que abans que catalans espanyols amb afinitats franquistes. Dels que diuen des de Catalunya que no tenim més drets que els que aprovi Madrid. Dels que mai agafen rodalies ni fan cues als aeroports. Dels que diuen que les llistes d’espera als hospitals i Caps és per una mala gestió del Govern de la Generalitat. Dels que callen quan és el govern espanyol el que incompleix sentencies del TC. Dels que creuen, després de dir-nos nazis, insolidaris, catalufos, polacos, tarats, etcètera que el millor és callar. Dels que tot i que els fets demostren obscurantisme, corrupció, dependència política, i encara creuen amb l’Estat espanyol, la fiscalia i la justícia espanyola, condemnant als demòcrates:\nEls diem que són uns botiflers i quintacolumnistes. Una cosa és defensar amb tot el dret democràtic posicions distintes, i l’altra guerrejar contra els que pensen el contrari, utilitzant les clavegueres i policies paral·leles del Estat espanyol.\nMiquel Iceta, amb 17 anys s’afilia al PSP al 1978 i el mateix any al PSC. No només no ha treballat mai al sector privat, sinó que ha viscut sempre del partit i diner públic. Regidor, cap de ganivet a Madrid i Diputat són el seu baluard. Exponent contrari als drets dels catalans, a favor de les tesis del Guerra i que a Espanya només hi viuen espanyols.\nXavier Domènech, funcionari activista que acaba de professional de la política, que sempre a viscut del diner públic i la política.\nAda Colau, activista, sense professió, que acaba de política i que ahir i avui depèn econòmicament del diner públic. Referent per una nova política que practica el nepotisme i el populisme tancant escenaris si aquests són contraris a Espanya. Practicant d’una nova política que és tant vella com els Decrets de Nova Planta.\nJ. Coscubiela, la seva vida professional és redueix a ser un sindicalista que acaba de polític i professor de ESADE on preparen a futurs empresaris, des de l’any 1984 ha viscut del diner públic i la política. A la Viquipèdia el seu pas per ESADE no consta.\nPSC, ICV, CSQEP i Barcelona en comú, són les organitzacions d’aquets quatre personatges. Diuen que són d’esquerres i la consciencia, lluny del que deia la premi Nobel Rigoberta Menchú, sembla que l’han adquirit sense agafar rodalies RENFE, anant a la sanitat privada, viatjant amb AVE i amb horaris a mida.\nSón, diuen d’esquerres, que practiquen només una internacionalitat, la espanyola. Són estatalistes moderns i contraris als drets dels pobles. Són una estafa d’esquerres, això si, prou preparats per enganyar i pensar només en clau de partit i de cadira.\nDels espanyols d’esquerres i de dretes no cal que hi dediquem un sol mot. Amb dir-los defensors del 78, dels borbons i d’un nou franquisme està tot dit.


“Despertà” “Passacarrer” “Disfresses Infantils” “Berenar Infantil” “Gynkana” “Sopar” “Passacarrer disfressats” “Macro Discomòbil Parapa Fest” Falla Gloria Felicitat Tremolar – Falla l’Oliveral. 18 de Març | Falla l'Oliveral\n“Despertà” “Passacarrer” “Disfresses Infantils” “Berenar Infantil” “Gynkana” “Sopar” “Passacarrer disfressats” “Macro Discomòbil Parapa Fest” Falla Gloria Felicitat Tremolar – Falla l’Oliveral. 18 de Març\n8.00 hores: Despertarem als fallers amb pólvora !\n12.00 hores: Farem el tradicional passacarrer de germanor pels carrers de la pedania, junt amb la nostra falla veïna.\n17.00 hores: Tota la comissió infantil està convidada a disfressar-se! Vos esperem al casal, per a fer un divertit passacarrer.\n18.00 hores: Els infantils podran gaudir d’un berenar patrocinat pels nostres representants infantils Adela i Javier.\nDesprés tindra lloc un espectacle “Gynkana” que de segur serà molt divertit patrocinat pels nostres representants Adela i Javier\n22.00 hores: Soparem com de costum a la carpa.\n23.00 hores: Ens reunirem tots disfressats a la carpa, per fer tots junts un divertit passacarrer.Animeu-vos les millors disfresses tindran premi!!!\nSOLO PARA FALLEROS Y FALLERAS DE LA COMISIÓN\n23.55 hores: Tindrà lloc una espectacular mascletà nocturna.\n24.00 hores: Per continuar amb la diversió, ens espera una gran Macro Discomobil “Parapa Fest”, que de segur ens farà ballar fins a no poder més!\nACTIVITATS PUBLIC EN GENERAL\nDespertarem als fallers amb pólvora !\nPassacarrer Falla veïna\nFarem el tradicional passacarrer de germanor pels carrers de la pedania, junt amb la nostra falla veïna.\nComissió Infantil - Difresses\nTota la comissió infantil està convidada a disfressar-se! Vos esperem al casal, per a fer un divertit passacarrer.\nComissió Infantil - Berenar - Gynkana\nEls infantils podran gaudir d'un berenar patrocinat pels nostres representants infantils Adela i Javier. Després tindra lloc un espectacle "Gynkana" que de segur serà molt divertit patrocinat pels nostres representants Adela i Javier\nSoparem com de costum a la carpa.\nTindrà lloc una espectacular mascletà nocturna.\nMacro Discomòbil Parapa Fest\nPer continuar amb la diversió, ens espera una gran Macro Discomobil "Parapa Fest", que de segur ens farà ballar fins a no poder més!\nCalle Periodista Matoses, 15 Bajo Derecha\nFalla l'Oliveral (Privado Solo para Falleros/as)\nFalla l'Oliveral (Actividades y Eventos privados Solo para Falleros/as)


Toni LLoret Grau: May 2009\nSUBVENCIONS: LA CORDA AL COLL\nSi hi ha alguna cosa que en algun moment caldrà abordar seriosament i amb determinació, és el sistema de subvencions com a fórmula de finançament complementari dels ajuntaments dels Micropobles (i probablement no només dels Micropobles). Però per a un ajuntament, els sistema de subvencions pot arribar a ser pervers, tant per la quantitat i varietat que n'hi arriba a haver, com pels procediments altament burocratitzats que comporten.Un exemple: El Departament del Govern 'X', convoca les subvencions 'Y' a les que es poden acollir tots els municipis del país. Posem que el termini de sol·licituds sigui de dos mesos i posem també que aquest tràmit inicial requereixi per exemple un avantprojecte tècnic per a fonamentar la petició.Molt pocs Micropobles tenen en plantilla personal tècnic i, si en tenen, no es poden permetre de disposar-ne cada dia. Així doncs, entre la publicació de la convocatòria, la presa de decisió sobre si presentar-s'hi o no, l'encàrrec de l'avantprojecte (que ja costa diners), la revisió d'aquest, confecció de pressupost, etc.., fàcilment pot arribar-se molt just al la data límit, si és que s'hi arriba. Un poble o ciutat d'uns quants milers d'habitants, ho tindria infinitament més fàcil per a complir tràmits i terminis. Això per no parlar de si es dona el cas de que la subvenció es concedeix perquè els terminis d'execució i justificació, també són els mateixos per a tothom. I per no parlar tampoc de que les subvencions acostumen a no cobrir el 100% dels costos de les obres o serveis i no podem oblidar que una obra o un servei, té els mateixos costos proporcionals en un Micropoble que en una ciutat, mentre que l'esforç pressupostari dels respectius ajuntaments, no pot ser òbviament equivalent.En conseqüència: les persones que viuen en un Micropoble, tenen les mateixes oportunitats de gaudir dels 'serveis' que proporciona el govern via subvencions que les que viuen en una ciutat ?.\nPosted by Toni LLoret Grau at 07:22 No comments:\nLabels: finançament, Micropobles, Subvencions\nJa fa temps que ho tinc al cap. Ja fa temps que hi dono voltes i consti que jo no sóc cap teòric de la política i encara menys de l'ecosocialisme. Diguem que senzillament intento ser-ne un modest practicant, un aficionat.\nDic això, en aquest preàmbul, per a justificar-me. Vull dir que, per si de cas la dic massa grossa, abans em 'curo en salut'.\nDe fet, tampoc no és la primera vegada que ho dic (escric). Ja ho vaig fer en un article a El Triangle ara fa mesos. I hi vull insistir perquè em fa l'efecte que, tot i no sent l'únic element, la DEMOCRÀCIA PERSONALITZADA hauria de ser un dels components que contribueixin a la que per a mi és molt necessària, renovació del sistema democràtic al nostre país i a Occident.\nI pot semblar estrany i molt agoserat parlar d'això, sobre tot perquè ho faig des d'una perspectiva que pot semblar contradictòria: la dels Micropobles.\nEfectivament, és des d'aquests llocs, els Micropobles, que es fa evident que per molt que el sistema democràtic sigui bo per al govern i la convivència política, no ho és tant des del punt de vista de la gestió. Em referixo al fet que, des dels governs o sigui, des de les administracions que gestionen -hem de suposar- amb criteris democràtics les polítiques que afecten també als ajuntaments i la ciutadania dels Micropobles, però també des del legislatiu, es tendeix a generalitzar les mesures i a considerar 'l'administrat' com a un tot uniforme al que, si de cas, i com a màxim, se li poden fer algunes -poques- excepcions.\nEls ajuntaments i la gent dels Micropobles tenen unes característiques que els fan diferents dels ajuntaments i la gent de ciutat. De la mateixa manera que segurament passa amb altres col·lectius o sectors socials.\nEntenc doncs que seria una bona línia d'aprofundiment democràtic i un element fonamental per a una formació política clarament d'esquerres, tendir a dissenyar mesures polítiques cada vegada més properes a la diversitat de la ciutadania i dels ajuntaments que la governen.\nAl capdavall, estic parlant d'afinar al màxim en el respecte a les persones i els sectors socials. Un respecte que ha de ser, cada cop més, el primer cafè que un polític o una política d'esquerres es prengui al matí.\nPosted by Toni LLoret Grau at 13:08 No comments:\nLabels: Democràcia, Gestió política, Micropobles\nCADA DIA MÉS CLAR\nAmb el títol aquest no em refereixo pas al temps, és clar, tot i que també és cert, sembla que amb la primavera cada dia sigui més clar.\nEm refereixo als Micropobles i al seu finançament. La 'política' de subvencions no ajuda -ans al contrari- perjudica (excepte en els casos en que l'import és el 100%, i encara se n'hauria de parlar !) perquè porta feina i despeses, mentre que les regles del joc són les mateixes que per a un poble més gran o per a una ciutat.\nPer exemple: si l'ajuntament d'una petita ciutat de 15.000 habitants vol demanar una subvenció 'x' i un Micropoble també ho vol fer, els terminis són idèntics, la documentació que s'ha de presentar, naturalment, també i s'hi s'han de fer avantprojectes o memòries, tan les ha de fer l'un com l'altre.\nEvidentment però, la capacitat de gestió dels dos ajuntaments no és la mateixa. Sovint hi ha Micropobles que no tenen tècnics pròpis o hen d'esperar que 'els toqui' per agenda que els atengui el/la del Consell Comarcal.\nAmb aquest procediment, la conseqüència és clara: LES PERSONES QUE VIUEN EN UN MICROPOBLE, NO TENEN LES MATEIXES OPORTUNITATS QUE LES QUE VIUEN EN UNA CIUTAT perquè els ajuntaments respectius juguen amb eines i recursos desequilibrats.\nSembla senzill, oi ?..., doncs no us podeu imaginar el que costa fer-ho entendre a segons qui del govern !!.\nPosted by Toni LLoret Grau at 07:37 No comments:


Visitem la Muralla romana | El blog de Tarragona Cultura – Ajuntament de Tarragona\nSense dubte el monument romà més conegut de Tarragona és la muralla. És també el més gran i el més antic. En ser una construcció que ha estat en ús durant quasi tota la història de la ciutat, ha patit nombroses refaccions que serveixen per explicar-nos una història llarga i complexa.\nLa visita que vam fer el passat 20 de gener va començar a la Via de l’Imperi Romà, als peus de la Torre Grossa, que l’any 1700 albergava un magatzem de pólvora i va saltar pels aires a conseqüència de la caiguda d’un llamp. Després ens vam dirigir cap a l’entrada del Passeig Arqueològic, veient i comentant pel camí la muralla medieval, la torre del Tintorer, una portella megalítica i diverses inscripcions romanes reaprofitades entre les pedres de la muralla medieval.\nDavant del portal del Roser, també d’època medieval, vam observar igualment les restes d’un aqüeducte romà. La presència d’una contramuralla aixecada a principis del segle XVIII va servir per entendre com la progressiva introducció de la pólvora i la generalització de l’artilleria va obligar a crear nous sistemes de fortificació. El passeig Arqueològic és un recinte tancat format per dues línies de muralla: la romana a la dreta i una sèrie de baluards a l’esquerra. El passeig té una longitud mig kilòmetre i està enjardinat i ornat amb diversos monuments que li proporcionen un cert aire romàntic. Es van comentar alguns d’aquests elements: basaments d’estàtues eqüestres, sarcòfags, inscripcions i columnes de granit.\nEl gruix de l’explicació, però, va ser la mateixa muralla romana: la seva importància en el context de la ciutat, la seva relació amb els orígens de Tàrraco com a base militar, la seva estructura i les diferents etapes constructives, així com la seva cronologia que es centra en el segle II aC. També es va parar esment en les portelles megalítiques i les torres que sobreviuen: la de l’Arquebisbe, la del Cabiscol i la de Sant Magí. Són especialment destacables els elements d’aquesta última: la seva preeminència topogràfica, la inscripció i el relleu de Minerva i els caps esculpits en els megàlits.\nTambé es va parlar de les vicissituds sofertes pel monument a través de la història, en les diferents guerres, com del seu aprofitament com a pedrera en els trams compresos entre la Rambla Vella i el mar, els testimonis d’antics escriptors i la lluita per evitar el seu enderrocament total a finals del segle XIX.\nJa fora del recinte, la visita continuà seguint el mur romà, que mostra aquí evidents signes de l’erosió, que s’accentua encara més en els trams encarats a mar. La visita va acabar al portal de Sant Antoni, des d’on es pot contemplar un tram de muralla refet en època moderna, el portal i la creu del mateix nom, així com l’exconvent del Mercedaris, ara seu de la Diputació.\nText: Jordi López, doctor en Prehistòria, Història Antiga i Arqueologia per la URV i conductor de la visita guiada que es va realitzar en el marc d’Històries Amagades el 20 de gener de 2019\n6 Març 2012 Imma Teixell: “L’arqueologia no és només el pic i la pala”


Nou ferits, quatre d'ells molt greus, en una explosió a la Festa del Pi de Centelles\nEls Mossos investiguen les causes de la deflagració de la polvorera d'un dels participants\nCentellesEls trets i les traques que cada any ressonaven per tot el poble de Centelles durant la Festa del Pi, una celebració declarada Festa Tradicional d'Interès Nacional que cada any porta centenars de persones al municipi, s’han transformat avui en un silenci espaordidor després que nou dels galejadors, els participants que acompanyen l'ofrena del pi a l'església fent sonar els seus trabucs, acabessin ferits per cremades després d'una explosió al campanar de l’església de Santa Coloma de Centelles. “Fa més de 300 anys que celebrem aquesta festa i mai havia passat res. Estem de dol i molt tristos”, ha lamentat el tinent de l’Associació de Galejadors de Santa Coloma de Centelles, Jordi Font, que encara no se sap avenir de com s’ha produït l'incident.\nEls orígens de la Festa del Pi de Centelles es remunten, com a mínim, al 1751. Segons la tradició, la celebració comença el dia 30 de desembre al matí, amb un esmorzar al bosc, a prop del pi que un grup de galejadors ha triat prèviament, el dia de Sant Esteve. Avui, segons diuen els presents a l’acte, la festa ha començat amb mal peu, perquè el pi triat s’ha trencat quan l’han tallat i, per tant, se n'ha hagut de triar un altre. Per avisar els ciutadans que el pi arriba al poble, una quinzena de galejadors pugen al campanar i disparen salves de pólvora. Ha sigut en aquest moment quan, per motius que es desconeixen, una de les polvoreres –les cantimplores o sarrons on es guarda la pólvora– s’ha incendiat i ha provocat un efecte dòmino: s'ha calat foc a la resta de polvoreres que duien penjades tots els galejadors presents en aquell moment.\nCom a conseqüència de l’explosió, nou persones han acabat ferides amb cremades, quatre de les quals en estat molt greu, i han sigut evacuades pels serveis d'emergències a l’Hospital de la Vall d’Hebron de Barcelona. Segons informen fonts de Vall d'Hebron, tres dels ferits es troben en estat greu i dos ferits de menys gravetat.\nPossible origen: una polvorera mal tancada\nL’incident s’ha produït cap a les dotze del matí i, durant tot el dia, al poble no s’ha parlat de res més: “Què pot haver passat? Com s’ha produït l’explosió?”, es pregunta tothom. Un dels galejadors que eren al campanar en el moment dels fets, Jaume Genescà, tampoc no s’explica com s’ha originat el foc. Segons ha relatat, eren una quinzena de membres i estaven repartits entre el pis de dalt del campanar, on hi ha una espècie de terrassa, i el de sota, on hi ha les campanes. “Nosaltres érem al pis de dalt quan de cop hem vist que sortia una fumera molt gran del pis de sota i ens hem adonat que havia passat alguna cosa, perquè no era normal”, ha indicat.\nEls Mossos d’Esquadra han obert una investigació per intentar esclarir les causes de l’accident, però per a Genescà i un altre galejador, Joan Planas, serà molt difícil saber l'origen de l'explosió, tot i que valoren algunes possibilitats. Les polvoreres tenen un forat pel qual es treu la pólvora amb una mesura. De vegades es queda encallada i no s’acaba de tancar bé o queda una mica de pólvora per fora. “Pot haver caigut una espurna a una polvorera mal tancada i l’ha fet explotar. Al campanar estem molt junts, perquè és molt petit, i fàcilment el foc pot haver saltat d’una polvorera a l’altra”, han apuntat. Una altra teoria seria que una polvorera hagués explotat o que algú estigués fumant en el moment dels fets.\nAra bé, el que ha apuntat el capità dels galejadors, Josep Giol, és que s’ha produït en el pitjor lloc possible: “El campanar és com una ratera, has de pujar i baixar per una escala de cargol, i estem molt junts. Si hagués passat al bosc o a la plaça segurament només s’hauria incendiat una sola polvorera”. Per la seva banda, l’alcalde, Josep Paré, ha assegurat que s’han complert “totes les mesures de seguretat” i que només es plantegen introduir nous requisits si es demostra que ha sigut una negligència i no un accident.\nUna vegada es faci el trasllat de tots els ferits, s’entrarà el pi a l’església en silenci. pic.twitter.com/ZdQXOAcxsa\n— Ajuntament Centelles (@aj_centelles) 30 de diciembre de 2019\nPoc després de l’incident, l’Ajuntament de Centelles ha decidit suspendre la festa i ha anunciat que l'únic que es faria seria entrar el pi dins de l’església a la tarda. A diferència d’altres anys, l'acte s’ha dut a terme en silenci i sense celebracions, en solidaritat amb els ferits. Tot el poble estava trist i encongit per l’incident: la Festa del Pi és la festa major d’hivern a la població, amb uns orígens centenaris, i tothom se la sent molt seva. De fet, són moltes les famílies que formen part de l’associació de galejadors, que suma uns 300 membres, i és una tradició que passa de pares a fills. La Festa del Pi d’aquest any ningú la podrà oblidar. “La malastrugança ens ha traït”, lamentaven els veïns, que no entenen què pot haver passat dalt del campanar per acabar causant una explosió que ha posat fi a una de les celebracions més esperades de l'any.\nCentelles successos explosió


Institut Bellvitge – A PLENA MARXA EL PROJECTE URIB AL LABORATORI\n2021-06-21T11:13:42+00:009 febrer, 2021|\nLa URIB, Unitat de Recerca de l’Institut Bellvitge, integrada pel nostre alumnat de 3r d’ESO, ha iniciat la seva tasca experimental al laboratori. La URIB està integrada pels nostres científics i científiques de Tercer. La Unitat de Recerca està associada a l’IDIBELL, l’Institut d’Investigació Biomèdica de Bellvitge, amb què fem tàndem i gaudeix de la seva orientació i assessorament.\nLa URIB va néixer el curs passat en ple confinament . Quan vivíem tots i totes els moments més durs del confinament, el Tàndem educatiu format per l’Institut Bellvitge i l’IDIBELL, va llançar un repte als i les alumnes de 3r d’ESO:\nVoleu investigar sobre el nou coronavirus? Esteu preparats per formar part de la URIB?\nLa proposta situava els i les nostres alumnes en el rol de científics i científiques de l’IDIBELL que rebien del centre de recerca l’encàrrec de dissenyar i gravar un audiovisual de divulgació científica que ajudés la resta de la població a entendre els aspectes més importants de la Covid-19 i el SARS Cov2, amb informació fiable i combatent les fake news.\nEn aquest nou curs, la URIB segueix la seva tasca científica. I els nostres científics i científiques ja són a plena marxa al laboratori. Aquí podeu veure’ls en acció explicant-vos com extreure l’ADN d’unes maduixes.\nEl projecte experimental de la URIB és a plena marxa!


El mag gironí Fèlix Brunet explica en un llibre com es pot viure de la màgia - Butaques i somnis\nEl mag gironí Fèlix Brunet explica en un llibre com es pot viure de la màgia\nElisa Díez 14:26 espacios, Girona, magia, Noticias, otras disciplinas\nFont: Xavier Castillón (elpuntavui.cat)\nFèlix Brunet celebra aquest any el seu vintè aniversari en el món de la màgia –el 1993 va fer la seva primera actuació– i ja fa dotze anys que és professional del món de l'il·lusionisme. Durant tots aquests anys voltant pels escenaris, Brunet (Girona, 1971) ha après unes quantes coses: no només molt trucs per sorprendre el públic, sinó també uns quants recursos i habilitats per tirar endavant una carrera artística com un professional autònom que no només s'ha de preocupar de renovar periòdicament el contingut dels seus espectacles, sinó de moltes altres coses del dia a dia: els contractes, la difusió, la logística, la competència dels altres mags “legals o pirates”...\nAra Fèlix Brunet ha decidit explicar als futurs mags tot el que ell ha après a dalt i a baix dels escenaris en un llibre titulat Cómo vivir de la magia (... y no morir en el intento), que ha publicat Ediciones Marré, una editorial especialitzada en llibres d'il·lusionisme. El llibre de Brunet, que té 148 pàgines i es pot comprar a botigues de màgia com la gironina Zeppelin, s'ha publicat en castellà, però està previst que surti en català per Sant Jordi. Brunet subratlla que el llibre “no explica cap truc de màgia”. “En el llibre jo exposo tota una sèrie de coses que considero importants per a algú que es vulgui dedicar a la màgia o fins i tot a altres tipus d'espectacles com els monòlegs. Són coses que, de vegades, són de sentit comú, però tot i això jo m'he trobat amb molta gent que no les fa, de vegades en detriment de la imatge de tota la professió”, diu Brunet.\nIl·lustrat per Miquel Rabert i escrit per Brunet amb un estil molt amè i divulgatiu, el llibre s'obre amb un pròleg d'Enric Magoo, i a continuació l'autor es presenta (“He actuat en nou països i puc fer el meu espectacle en cinc idiomes”) i entra en matèria: explica com triar el nom artístic, quan fer el salt a la professionalitat, o les diferències entre un espectacle “de batalla” i un “número tancat tipus congrés”. Llavors arriben les “set preguntes màgiques” fonamentals: qui et contracta? Com t'han conegut? Quin tipus d'esdeveniment? Per a quin tipus de públic? Horari del xou? En quina ubicació? Quina situació tenim: és una sorpresa, està anunciat, és un acte gratuït o es cobra entrada?\nBrunet parla de publicitat –incloent-hi internet i les xarxes socials–, dels preus, de l'equip de so i també del “kit de supervivència del mag”, que pot incloure des de tovalloletes humides d'aplicacions múltiples fins a barretes energètiques per si et contracten en un poble on no hi ha ni un bar obert. “El teu aspecte importa!”, afirma en un dels capítols en què parla de la importància de la higiene personal en algú que treballa a prop del públic: un dels seus trucs no màgics és posar-se colònia Nenuco per guanyar-se la confiança de les noies que treu a l'escenari. “Inconscientment, intueixen que no sóc perillós.”\nTags # espacios # Girona\nPublicado por Elisa Díez en 14:26\nEtiquetas: espacios, Girona, magia, Noticias, otras disciplinas


2 T-NOTES DE TALL\nQUIN MÀSTER ESCOLLIR?\nAl nostre país hi ha més de 3.500 màsters. Escollir el més valorat per les empreses és tot un repte. Per això a Talenn t'orientem per a que trobis els 8 millors per a tu, en funció dels teus objectius.\nLa millor manera d’entendre la finalitat d’un Màster és observar com ho fan els països del nord d’Europa (Finlàndia, Dinamarca, Holanda…). Aquests països disposen d’un Sistema Educatiu molt avançat i han implantat l’estructura 3+2, és a dir, obtenir un títol universitari en 3 anys, i un de màster en màxim 2 anys.\nL’alumne inicia els estudis a la Universitat durant tres anys, en els quals obtindrà un coneixement generalista dins del seu àmbit (economia, psicologia, enginyeria, etc… ) i el títol corresponent a Grau Universitari.\nPosteriorment haurà de decidir la seva especialització que durarà 2 anys més. D’aquesta manera obtindrà la titulació de Màster. En el nostre país, Escoles de Negoci de prestigi com ESADE porten anys aplicant aquest sistema, on en 5 (3+2) anys l’alumne obté la titulació de GRAU + MÀSTER.\nQUÈ ÉS UN MÀSTER?\nUn Màster és una especialització en una àrea concreta de coneixement. Molts dels alumnes qe orientem a Talenn coincideixen que han après més en un any de màster que en els 4 d'universitat. La seva projecció professional i el seu currículum els permet accedir a posicions de responsabilitat donada la seva preparació.\nHi ha tres aspectes importants a l'hora d'escollir un màster:\nPrestigi de la titulació\nNetworking o capacitat de fer contactes de valor\nCal valorar el sector, l’empleabilitat, el prestigi, el professorat i sobretot els contactes. Un Màster de prestigi ha de permetre l’alumne fer de 100 a 200 nous contactes del seu sector. S’estima que una vegada acabat el Màster l’alumne opta a feines de major responsabilitat i millor retribuïdes (+25% d’increment de mitjana).\nSempre pots passar-te hores i hores comparant el que t'aportarà cadascun dels 3.500 màsters existents. Talenn porta 10 anys analitzant els màsters amb més futur, seleccionant aquells amb una relació qualitat-preu-coneixement més favorables per a tu. Per això, no només comparem els màsters nacionals sinó que també aquells que s'ofereixen a nivell internacional. El preu d’un Màster pot oscil.lar entre 3.000€ i 75.000€, per això t'ajudem a decidir quin és el millor per a tu.\nT'expliquem com escollir el millor màster. T'informem sense compromís\nLes meves dades seran tractades segons la normativa europea de protecció de dades. *\nVols que et truquem gratis?\nAquesta web compleix amb la normativa europea vigent.


Mancomunitat Penedès Garraf Acte de cloenda projecte CuEmE de l’escola mediterrània a Les Roquetes\nActe de cloenda projecte CuEmE de l’escola mediterrània a Les Roquetes\nL’acte ha tingut lloc aquest dimecres al matí a la façana del Mercat Municipal La Sínia.\nLa fira que ha servit com a fi de curs del projecte de cultura emprenedora de l’Escola Mediterrània s’ha tancat amb èxit de públic i de vendes. Els alumnes de 5è de primària d’aquest centre de les Roquetes, que durant el curs han anat seguint totes les passes necessàries per crear 3 cooperatives, han aconseguit vendre tots els productes exposats.\nConcretament, hi participaven 3 cooperatives: MFactory SCCL; Minions Shop SCCL i EMA SCCL. L’escola Mediterrània ha estat la primera del municipi en prendre part del programa CuEmE, una acció de la Diputació de Barcelona que ha comptat amb el suport de l’Ajuntament de Sant Pere de Ribes i la Mancomunitat Penedès Garraf i que té com a objectiu promoure els valors de l’emprenedoria i l’economia solidària i cooperativa.\nCom a projecte de final de curs els estudiants han celebrat una fira per donar a conèixer els productes de les seves cooperatives. A l’acte, que s’ha celebrat aquest dimecres 1 de juny al matí, hi ha assistit com a representant de la Mancomunitat Penedès Garraf, el seu coordinador, Rafael Roig; i per part de l’Ajuntament de Sant Pere de Ribes el regidor d’Emprenedoria, Promoció Econòmica i Turisme, Antonio Martín, i la regidora de Serveis Socials i Educació, Paqui Carrasquilla. També han estat presents les tutores dels 3 grups de 5è de l’Escola Mediterrània de les Roquetes que s’han encarregat de recollir els diplomes que rebran els alumnes participants en aquesta iniciativa.


El FC Barcelona estudiarà la proposta d'una nova seu esportiva per l'ABJ - ABJ\nAgrupació Barça Jugadors 15,219\nHomeNotíciesNotíciesEl FC Barcelona estudiarà la proposta d'una nova seu esportiva per l'ABJ\nEl FC Barcelona estudiarà la proposta d'una nova seu esportiva per l'ABJ\n10/12/2014 | 00:00\nProposta del president de l'Agrupació al Sopar Anual\nImatge virtual de la possible nova seu esportiva de l'ABJ.\nZona d'entrenament de la possible nova seu esportiva de l'ABJ.\nSala social de la possible nova seu esportiva de l'ABJ.\nEl president de l'Agrupació, Ramon Alfonseda, va presentar en l'últim sopar anual un nou projecte de la junta directiva perquè l'Agrupació disposi d'una seu esportiva pròpia. L'equip de Clip Arquitectes i Helman Creative han treballat en un espai meitat esportiu meitat social, en què l'exjugador del FC Barcelona es trobi com a casa.\nLa proposta, que es troba en fase inicial d'estudi, inclouria com a mínim un camp de futbol, una zona social, un espai de vestidors, gimnàs i sala de fisios. Tot plegat pensat perquè en pugui fer ús diàriament el col·lectiu d'exjugadors del FC Barcelona. Tal com va dir Alfonseda al sopar anual, "el nostre somni és tenir una seu esportiva pròpia al Nou Espai Barça o a la Ciutat Esportiva per poder entrenar cada dia. Necessitem uns equipaments d'alçada: vestidors, sala de fisios, un local social generós... no volem tallar les nostres aspiracions".\nDe la seva banda, el president del FC Barcelona, Josep Maria Bartomeu, va recollir la proposta i es va comprometre a estudiar-la, amb la finalitat de satisfer les necessitats dels veterans del Club, i de preveure la seva publicació a la Ciutat Esportiva. "En el projecte del Nou Espai Barça ja vam preveure una nova seu social més gran i confortable, però és veritat que a la Ciutat Esportiva disposem ara dels nous terrenys de Tennis El Forn per fer el nou Miniestaid i allà podríem ubicar aquest espai del que parla el president de l'Agrupació". "De tot manera - va afegir- és un tema que encara s'ha de parlar en junta directiva".\nSopar Anual i somni d'una seu esportiva


«Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» | Irene ramentol | El Punt Avui\n«Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» «Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» «Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» «Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» + «Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» E-mail\n27 octubre 2009 2.00 h\nMembres dels Diables ahir a la barraca. M. LLADÓ.\n«Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» «Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» «Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» «Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» «Treballem per donar personalitat a la nostra barraca» E-mail\nDiables de l'Onyar és una associació juvenil sense ànim de lucre amb més de vint anys de vida. Està constituïda per una trentena de persones i són un dels clàssics a les barraques de la Copa.\n–Quants anys fa que tenen una barraca per les Fires?\n–«Fa molts anys. És una gran oportunitat per poder autogestionar nous projectes tenint en compte els ingressos que s'obtenen.»\n–Què ofereixen a la parada?\n–«Intentem desmarcar-nos una mica de les barraques convencionals. Oferim menjar i beguda com la resta però sempre fugint dels distribuïdors habituals. En general, procurem donar una mica de contingut propi al nostre espai. Per exemple, quan es fa la distribució de les barraques, ens esforcem per aconseguir un espai allunyat de l'escenari i dotar-lo de personalitat pròpia.»\n–En quines activitats participen?\n–«Participem en el correfoc juntament amb d'altres col·lectius. Aquest any, hem incorporat una vessant més artística i política, ja que hem volgut fer visible la nostra reivindicació respecte a la nova normativa del foc. Aquest divendres organitzem l'espectacle de foc a la Copa. I, a més a més , procurem sortir sempre a tocar per la zona de barraques per tal de sorprendre la gent.»\n–Com valora l'experiència de tenir un espai a la fira?\n–«Personalment és un desgast considerable. Però pel que fa al col·lectiu, ens enforteix molt. Incorporem dinàmiques de funcionament intern.»\nEl Punt. Comarques Gironines 27-10-2009, Pàgina 5\nBBVA se suma al Black Friday i retornarà 15 euros als nous clients que facin una compra amb la targeta Aqua\nAjuda municipal a Càritas i a Impulsa, a Olot\nEl govern anuncia una llei per regular el tercer sector social\nEl tercer sector reclama la gestió d’habitatge social\nNeguen nexes terroristes d’Es-Satty amb Bèlgica


La Diputació de Barcelona es posiciona radicalment en contra de la línia de molt alta tensió que trinxaria al Baix Llobregat i el territori - Llobregat Digital\nLa Diputació de Barcelona es posiciona radicalment en contra de la línia de molt alta tensió que trinxaria al Baix Llobregat i el territori\nDivendres, 15 d'octubre de 2021 - 12:00h\nEl ple el va demanar ERC presentant una moció al respecte i es va celebrar a paranimf de la Escola Industrial.\nEl ple extraordinari d’aquest dijous ha aprovat una moció d’ Esquerra amb esmenes del PSC i amb les abstencions de C’s i PP, per tal de «manifestar el rebuig i total oposició a la construcció de les línies aèries elèctriques de molt alta tensió (MAT) que es projecten per la demarcació de Barcelona i la resta del país», a més d’expressar el «suport a les comarques i municipis afectats».\nEl plenari de la Diputació també ha acordat presentar al•legacions als projectes de línies elèctriques de molt alta tensió que es projectin a la demarcació en cas de no haver-hi un procés de consens amb el territori previ.\nI continuar impulsant i participant de l'estratègia conjunta i coordinada d’oposició a la construcció d’aquestes línies; així com demanar-ne la retirada i instar als governs espanyols i català l’elaboració d’una estratègia coordinada amb el territori que permeti fer-ne partícip als diferents agents afectats.\nA més de reiterar el compromís de la Diputació de Barcelona amb la transició energètica i el compromís, tal com estableixen els objectius de l’Agenda 2030 de l’ONU, per un territori neutre en emissions el 2050; el ple ha instant als governs a crear una estratègia sobre renovables i a seguir impulsant mesures encaminades a assolir els objectius d’emissions per a 2030.\nA mateix temps que s’ha demanat a les administracions públiques la priorització d’ús dels espais antropitzats a l’hora d’aprovar projectes de producció i distribució d’energies renovables, com a mesura per protegir els espais agrícoles i forestals d’alt valor i minimitzar l’impacte paisatgístic i territorial dels mateixos.


Els tractaments contra l’hepatitis C disminueixen la hipertensión portal | ASSCAT\nEls tractaments contra l’hepatitis C disminueixen la hipertensión portal\n31/01/2018 | Notícies de premsa\nUn estudi assegura que eliminar la malaltia amb teràpies antivirals aconsegueix, també, revertir la cirrosi.\nEl tractament antiviral contra l’hepatitis C disminueix la hipertensió portal (la pressió a les venes) en pacients amb cirrosi. Aquesta és una de les conclusions de l’estudi dut a terme per l’Hospital Clínic-IDIBAPS i publicat a la revista ‘Gastroenterology’.\nLa investigació, coordinada per Juan Carlos García-Pagán i Sabela Lens, demostra que l’eliminació de l’hepatitis C gràcies als tractaments antivirals actuals aconsegueix disminuir l’hipertensió portal i revertir la cirrosi en alguns pacients.\nLa infecció crònica pel virus de l’hepatitis C és la principal causa de cirrosi i trasplantament hepàtic, però el tractament antiviral amb fàrmacs orals des de finals del 2014 ha suposat un gran avenç en aquest camp de l’Hepatologia. La presència d’hipertensió portal, una de les principals complicacions de la cirrosi, es considerava una contraindicació pel tractament antiviral degut a l’alta probabilitat de desenvolupar efectes adversos greus com infecció o descompensació clínica.\n“L’impacte de la curació sobre la pressió portal en els pacients amb una malaltia hepàtica tan avançada no havia estat analitzat amb detall”, ha explicat Sabela Lens.\nEn l’estudi han participat 226 pacients amb cirrosi produïda pel virus de l’hepatitis C de sis centres espanyols, als quals van avaluar el canvi en la pressió portal a les 24 setmanes de finalitzar el tractament antiviral en pacients amb hipertensió portal clínicament significativa (HPCS). Tots els pacients amb aquesta malaltia van aconseguir la curació de l’hepatitis C després del tractament antiviral.\nEls resultats de l’estudi van demostrar que la curació del VHC aconseguia una reducció significativa en la pressió portal i que en un 60% la reducció era de més del 10% respecte al valor basal. No obstant, 176 pacients encara presentaven HPCS al finalitzar el tractament i, per tant, continuaven en risc de desenvolupar descompensació clínica a curt termini.\nSegons els investigadors, d’aquests resultats es desprèn que la cirrosi hepàtica és un procés reversible si s’elimina el factor que la causa, tot i que no succeeix en tots els pacients, bé sigui perquè es requereix de més temps o perquè en alguns casos el dany produït en el fetge és irreversible.\n“Les dades són rellevants a nivell pràctic, ja que implica que malgrat l’eliminació del virus C hi ha una proporció significativa de pacients que han de continuar en seguiment”, explica Sabela Lens. “Està previst un nou estudi hemodinàmic amb aquesta mateixa cohort de pacients als 2 anys des de finalitzar el tractament per avaluar l’efecte de la curació sobre la pressió portal a llarg termini”, ha conclòs l’hepatòloga.\nSegona crònica de la Cimera Mundial de l’Hep...


Per Lila Thomàs. Publicat a la secció d'Opinió de dBalears el 27 de febrer de 2018.\nFred de febrer, pitjor que el de gener. No podia acabar aquest mes sense el darrer refrany amb què he encapçalat aquests articles. I enguany ha estat cert, el fred de febrer pitjor que el de gener, perquè també ens ha gelat l’ànim, l’esperit.\nEl febrer ens ha duit la confirmació de la sentència a Valtonyc, raper pobler, per partdel Tribunal Suprem. Tres anys i mig de presó per una cançó. Una cançó de rap, que potser no agrada a molta gent, però només és això. Una cançó, una creació artística, una manera d’expressar allò que es pensa i sent.\nUn jove mallorquí condemnat a tres anys i mig de presó, que si el recurs d’empara al Tribunal Constitucional no ho canvia, haurà de complir. Un pres polític amb totes les lletres, com ho són els Jordis, Cuixart i Sànchez, Oriol Junqueras i Joaquim Forn.\nEl febrer ens ha gelat l’ànim, amb la retirada a la Fira d’art ARCO de Madrid, d’una obra on hi figuraven les imatges dels presos polítics de l’Estat espanyol. Una retirada vergonyosa per part dels responsables de la Fira, que ha merescut el rebuig d’artistes, creadors, i de la batlessa de Madrid, Manuela Carmena que es va negar a comparèixer a la inauguració per fer el passeig amb els reis.\nEl febrer ha estat pitjor que el gener. Han prohibit una publicació, una jutgessa gallega, Fariñas, altre atemptat contra la llibertat de creació i d’expressió.\nI ens trobam a un estat europeu, en el segle XXI. Tres fets en molt pocs dies que han mogut respostes immediates per part de la gent vertaderament demòcrata. A Mallorca, el dissabte 24 una vintena de concentracions a les places davant els Ajuntaments, des de Palma fins a Artà, passant per Bunyola, Sineu, Alaró... Divendres 23 a Barcelona, a la plaça de Catalunya.\nConcentracions de suport i solidaritat amb en Valtonyc i de resposta a aquests fets injustos de totes totes, malgrat que siguin decisions de persones que exerceixen la justícia.\nI més encara, la Directora insular d’Igualtat na Nina Parron ha de dipositar una fiança de 30.000 euros abans de respondre a una denúncia contra ella per haver expressat la seva opinió sobre una Carta al Director d’un senyor que qualificava de crimen pasional la mort de na Xue Sandra a Alcúdia. Li hem mostrat la meva solidaritat i suport, com tantes feministes li han fet arribar.\nMés fredor a l’ànim, fred de febrer. Només aconseguim vèncer-lo amb l’escalf de la resposta ciutadana, de tantes persones demòcrates de veres que surten als carrers, amb fred, a cridar Llibertat d’expressió! Llibertat presos polítics! Llibertat, llibertat, llibertat!!!, com es cridava en els obscurs temps de la dictadura i que hem hagut de reiterar en temps actuals.\nHaureu llegit articles als mitjans de comunicació de prestigiosos juristes, doctors en dret, professors d’universitat que han explicat clarament la seva opinió sobre les decisions dels magistrats del Suprem. Si no, cercau-los a les xarxes, com el publicat per Antoni Llabrés Fuster els diumenges 18 i 25 de febrer. No es pot dir més clar.\nVivim temps foscos, freds, que gelen els ànims. Cerquem l’escalf de la resposta als carrers, la solidaritat amb el jove raper, sumem-nos a les concentracions als carrers, que en Josep Miquel Arenas Beltran, en Valtonyc, sàpiga que som moltes i moltes persones amb ell, persones que independentment de la nostra opinió sobre les seves cançons, volem que les canti amb llibertat!


Les sardanes dels dimecres a Castelló tornen a partir de demà - Castello.cat\n30/06/2020\tCultura, Festes i Patrimoni històric, Setac\nA l’estiu, les sardanes dels dimecres a la plaça dels Homes de Castelló ja són tradició. Enguany, les circumstàncies han obligat a fer alguns canvis tant en el format com en la ubicació. De moment, i mentre no hi hagi novetats amb referència a la situació de la pandèmia provocada per la Covid-19, les sardanes es faran en format concert i a la plaça Joan Alsina.\nPodeu consultar la programació de tot l’estiu al cartell. En el cas que els protocols de la Generalitat ho permetin, es preveu que es pugui tornar a fer ballada i recuperar l’espai habitual de les sardanes.\nA partir de demà, dimecres 1 de juliol, i fins al 31 d’octubre, es podran presentar les sol·licituds per a les subvencions de la zona blava


Els avisos per manca de subministraments han fet avançar les compres de Nadal i Reis | RTVVilafranca\nAl voltant d’aquestes dates sempre hi ha una gran demanda de productes, que pot comportar dificultats per trobar-ne, però aquest 2021 sembla que s’hi ha afegit alguna problemàtica de subministrament.\nJa fa temps que es parla de la manca de subministraments en alguns sectors, ja sigui a causa de dificultats en el transport o en l’arribada de components relacionats amb l’electrònica.\nAquesta situació es deixa notar en la majoria de sectors, i ha provocat en molts casos que els compradors hagin estat més previsors i hagin avançat les compres per assegurar-se trobar els productes que volien. A la botiga Juguettos de Vilafranca, per exemple, comentaven que tot i que la campanya de Nadal i Reis és la més forta de l’any, aquests dies el volum de compradors era inferior que altres anys. La seva encarregada, Montse Sánchez, apuntava aquesta previsió en les compres davant els anuncis de manca de material de cara a les festes.\nSánchez remarca que les dificultats i retards en l’arribada del material les han tingut tot l’any, i que tot i que en general no cal patir per quedar-se sense joguines, alguns productes sí s’estan retardant més del normal.\nReconeix que tot i que s’ha donat algun cas, tenen pocs productes que s’hagin esgotat i no tinguin previsió que tornin a arribar.\nCom cada any hi ha algunes joguines que són les que tenen més demanda, sempre variables per franges d’edat. Apunta aquestes com les que estan tenint més sortida.\nLes botigues d’electrodomèstics són algunes de les que també han notat aquesta preocupació per una possible manca de producte. A Eurònics, Jordi Bertran apuntava que segueixen la mateixa tendència de vendes de l’any passat, tot i reconèixer que les darreres informacions en relació a les restriccions i la pandèmia no ajuden a motivar el consum.\nEn el seu cas explica que han notat alguna dificultat a l’hora d’oferir productes de les gammes més altes; però que en general han pogut atendre totes les demandes.\nI aquesta preocupació per els subministraments també s’ha deixat sentir en algunes llibreries.\nEn el cas de la llibrera El Gerd, especialitzada en còmics i manga, comenten que han tingut molts encàrrecs ja mesos abans de festes, sobre tot per la por a quedar-se sense algun títol que pogués trigar en arribar, com apunta David Lozano\nLozano remarca que en el seu sector aquests dos darrers anys ja estant patint problemes per rebre alguns títols, i les editorials els estant posant en alerta que la situació pot acabar comportant pujades de preu en alguns productes.\nAixí doncs, ha coincidit més d’una circumstància que ha portat en aquests darrers mesos alguns problemes d’abastiment de productes en una època també de forta demanda com és la de Nadal i Reis.\nabastiment, compres, David Lozano, El Gerd, escassedat, Jordi Bertran, Juguettos, Montse Sánchez


Nova visita guiada al jaciment ibèric de la Mota de Sant Pere, aquest diumenge 11 d’abril | Ràdio Cubelles\nNova visita guiada al jaciment ibèric de la Mota de Sant Pere, aquest diumenge 11 d’abril\nLa regidoria de Patrimoni té a punt una nova visita guiada al jaciment de la Mota de Sant Pere que té per objectiu donar a conèixer la història i la cultura locals. La visita a les restes iberes, que està programada per aquest diumenge 11 d’abril, es realitzada en dues sessions, a les 10 i a les 12h. L'activitat es realitza en grups reduïts i amb totes les mesures de seguretat necessàries. Per prendre-hi part cal fer una inscripció prèvia des del formulari web que trobareu a cubelles.cat.\nMireia Sabaté ha apuntat també què és el que més interessa a les persones que visiten el jaciment.\nD'altra banda, des de fa unes setmanes s’estan realitzant nous treballs al jaciment de la Mota de Sant Pere. Es tracta d'una actuació que consisteix en la restauració i consolidació dels murs i l'altar presents a l’estructura 1 del jaciment (anomenat "edifici 1"). La finalització d’aquests treballs està prevista per aquesta setmana.\nInscripcions a la visita guiada de l'11 d'abril, a les 10h\nInscripcions a la visita guiada de l'11 d'abril, a les 12h.


AUDI CREA IL·LUSTRACIONS DE LES SEVES MODELS més icònics PER PINTAR A CASA\nBrowse: Home » AUDI CREA IL·LUSTRACIONS DE LES SEVES MODELS més icònics PER PINTAR A CASA\nL’Audi quattro S1, l’Audi TT i el nou Audi Q3 Sportback, els protagonistes d’aquesta iniciativa de la marca dels quatre cèrcols. Les il·lustracions es poden descarregar en https://bit.ly/ColoreaTuAudi. Audi convida a compartir els dibuixos acolorits amb el hashtag #ColoreaTuAudi a la xarxes socials.\nAudi posa en marxa una divertida iniciativa per fer més suportables aquests moments en què cal quedar-se a casa. La marca dels quatre cèrcols ha creat unes il·lustracions d’alguns dels seus models emblemàtics, que es poden descarregar de forma gratuïta a internet per pintar i compartir en xarxes socials.\nTres són els models protagonistes d’aquesta iniciativa, que busca faciliar als pares una eina per compartir i entretenir els seus fills.\nD’una banda, el mític Audi quattro S1, L’evolució més radical i extrema de l’Sport quattro, que va forjar la seva llegenda en els ral·lis a mitjans de la dècada dels anys 80 fent valer la supremacia de la tracció quattro d’Audi, que celebra aquest any el seu 40 aniversari. La imaginació també podrà volar per donar color a l’Audi TT Coupé, tota una icona de el disseny la primera generació va debutar el 1998, tres anys després de l’aparició de l’concept sobre el qual es va basar finalment el model de producció. Un esportiu que representa el pur plaer de conducció, especialment en la il·lustració per pintar, corresponent a l’Audi TT RS Coupé. L’Audi Q3 Sportback és un altre dels models disponibles per descarregar. Els “petits artistes” poden reflectir amb la seva imaginació a força de color la força i precisió que transmet el primer crossover compacte de la marca dels quatre cèrcols.\nPer acompanyar als seus seguidors i a tots els apassionats de el món de l’motor, Audi convida a descarregar les il·lustracions en https://bit.ly/ColoreaTuAudi i a compartir els dibuixos acolorits amb el hashtag #ColoreaTuAudi, difonent aquesta divertida iniciativa a les xarxes socials.\n← LES VENDES DE VEHICLES USATS REGISTREN UNA CAIGUDA DEL el 63% EN LA PRIMERA SETMANA DE L’ESTAT D’ALARMA\nFCA ESPANYA EN SUPORT A LA LLUITA CONTRA EL COVID19 →


Karmele a Brussel·les: "Defensaré Catalunya amb ungles indepes"\nEl '30 minuts' dels atemptats interessa més que Évole i Risto Marc Villanueva\nBelén Rueda: “M’insultaven i em deien “zorra” pel carrer” Jennifer Navarro\nKarmele Marchante va néixer a Tortosa fa 71 anys. Tota la vida guanyant-se les garrofes al món rosa li han suposat amics i enemics però el seu independentisme l'està reconciliant amb mig Catalunya. Ja quan va concedir a En Blau una entrevista exclusiva es va enjoiar amb unes arracades independentistes. Ha viatjat a Brussel.les amb 45 mil manifestants més a favor de la independència. Allà ha concedit una entrevista a Espejo público que mereix els 90 segons que cal dedicar-li. No només pel que diu sinó pel look: a les arracades hi afegeix unes ungles quatribarrades que seran tendència aquest cap d'any:\n"Soc independentista, Puigdemont té el caliu dels que l'estimen i no sembla belga, espero que guanyin els contraris al 155 i que perdi el tripartit PP-PSOE-C's, sento que visc en una república catalana lliure, feminista i laica". Una màquina d'oferir titulars, es temia que Antena 3 la censuraria però les TV privades no desaprofiten res. Karmele era de l'escuderia Tele5 i Antena3 aprofita per fer-se-la seva.\nArracades estelades i ungles quatribarrades. Karmele ha anat al míting de Carles Puigdemont i tot i que no ha demanant el vot explícitament per JuntXCat se li ha entès tot. La llista del president té de tot: directors teatrals, ninotaires, seleccionadores de sincro, corresponsals de TV3, directors de RAC1... Li faltava una cronista del cor. Llàstima que Nuria Roca va ensorrar l'última secció de crònica rosa a TV3. Podríem veure Karmele a la Cortelera ara que 8tv ha restat pressupost i durada a Arucitys.\nCasa Reial Letícia caçant animals ensorra la imatge de la monarquia Marc Villanueva\nTelevisió Jordi González: "No soc independentista, com tampoc no crec en els horòscops" Arnau Vila\nPremis BAFTA Polèmica pel vestit verd de Kate Middleton als BAFTA Jennifer Navarro\nKarmele ets una tía collonuda


Els infants seran els protagonistes de l’encesa de l’enllumenat de Nadal - Ajuntament de Rubí\nEls infants seran els protagonistes de l’encesa de l’enllumenat de Nadal\nEls infants seran els protagonistes de l’encesa de l’enllumenat de Nadal La presidenta d’UNICEF a Catalunya, Anna Folch, serà aquest divendres a la plaça de Pere Aguilera per oficialitzar el reconeixement de Rubí com a Ciutat Amiga de la Infància https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/els-infants-seran-els-protagonistes-de-l2019encesa-de-l2019enllumenat-de-nadal https://www.rubi.cat/@@site-logo/ajuntament-de-rubi.svg\nLa presidenta d’UNICEF a Catalunya, Anna Folch, serà aquest divendres a la plaça de Pere Aguilera per oficialitzar el reconeixement de Rubí com a Ciutat Amiga de la Infància\nL’encesa de l’any passat ja va comptar amb la participació del Consell dels Infants (foto: Localpres)\nRubí donarà el tret de sortida a les festes de Nadal aquest divendres a la plaça de Pere Aguilera amb la tradicional encesa de l’enllumenat. El d’aquest any vol tornar a ser un acte participatiu adreçat a tota la família però molt especialment als més petits, que podran gaudir un cop més de la màgia del Carilló de Nadal de La Tal.\nLa cita s’iniciarà a les 17.30 h amb l’espectacle de la companyia rubinenca i estarà marcada pel reconeixement de Rubí com a Ciutat Amiga de la Infància. Així, hi haurà la presència destacada de la presidenta d’UNICEF Comitè Catalunya, Anna Folch, i es descobrirà una placa a la façana de l’Ajuntament que acredita aquesta distinció. L’acte es desenvoluparà, a més, amb la participació activa dels membres del Consell dels Infants i Adolescents de Rubí, que seran els encarregats d’encendre els llums juntament amb l’alcaldessa, Ana María Martínez.\nUn cop il·luminada la ciutat, els assistents podran tornar a gaudir d’un passi del Carilló de Nadal i es produirà l’arribada del Tió gegants dels comerciants, que guiarà els assistents fins a la plaça de Catalunya per poder gaudir d’una xocolatada popular.\nD’aquesta manera arrencarà també La Nit Oberta, en què els comerços locals ompliran el Centre d’activitats i promocions especials.\nEnguany s’han decorat els mateixos carrers però s’han ampliat el nombre de figures en alguns punts concrets: rambleta Joan Miró, carrer Bartrina i Sant Jordi Parc. Tots els llums són de led excepte els dels dos avets instal·lats a la plaça de l’Ajuntament i Pitàgores.\nL’enllumenat funcionarà fins al 9 de gener, la majoria dels dies de 18 a 22 h, els divendres i dissabtes fins a les 23.30 h, i els dies 24 i 31 de desembre i 5 de gener fins a les 3 h.


S SA 2 Imatges 2 Col·laboradors 119 Visites Bústia de suggeriments\nEl territori que amb el temps configurà el poble de Sant Mateu d´Albarca no és precisament abundant en restes arqueològiques, per la qual cosa és ben difícil poder precisar-ne els primers pobladors. Un misteri de la història són les torres d´en Lluc (Lluc, torres d´en ), situades a la mola d´Albarca, l´extrem de la qual rep el nom de cap d´Albarca o cap des Mossons; la primera referència bibliogràfica és d´Artur Pérez-Cabrero (1909), que relaciona aquestes restes defensives amb forma de murada amb la paret que envolta la propera illa Murada, ja a la costa de Sant Miquel de Balansat. De manera tangencial s´hi referí J. Marí Cardona (1974), per situar-les prop de la cova d´en Jaume Orat, que era l´objecte del seu estudi, basant-se en un expedient del Sant Ofici de 1682, a la recerca d´un tresor. També Eduardo J. Posadas (1989) les va esmentar encara que sense poder donar una raó exacta de la seua utilitat. El 1994 s´hi realitzà una intervenció dirigida per Joan Ramon Torres, que diu que es tracta d´un tram de murada, d´uns 100 m de longitud, amb dues torres conservades, que podrien situar-se, cronològicament, entre la baixa antiguitat i els primers segles posteriors a la conquista catalana. A mitjan dècada dels anys cinquanta del s XX José María Mañá de Angulo realitzà excavacions arqueològiques a can Callarga, amb resultats discrets. Després de la conquista catalana de 1235 i en la relació de rafals i alqueries que varen correspondre a Benizamid, es troba el nom de Beniabarchy, que sembla que ha de correspondre a l´alqueria que després s´anomenà d´Albarca; cal pensar que aquesta alqueria, juntament amb les de Besora, Mitjana, sa Noguera i Alcalà i el rafal de Gomar, formaren la gran vénda d´Albarca, que amb el temps va esdevenir la parròquia de Sant Mateu. Tot i les dificultats que presenta l´abrupta costa del poble, hi ha notícia que el 1552 hi desembarcaren uns setanta turcs (diu el document) i foren derrotats en arribar al pla; aquest atac és una prova que les terres eren ben conreades i poblades, perquè els enemics no atacaven les terres ermes o desertes. A començament del s XIX, una comissió francesa encapçalada per Francesc Aragó, Jean-Baptiste Biot i José Rodríguez González s´instal·là as Campvell per tal de relacionar una nova i universal unitat de longitud, el metre, amb les dimensions de la terra, treballs que s´havien iniciat a Dunkerque. Entre octubre de 1806 i abril de 1807 també s´instal·là as Campvell, a can Lladalt, casa que després sempre s´ha conegut com casa de sa Comissió. El 1785, Manuel Abad y Lasierra, referint-se al seu projecte d´aixecar una parròquia en aquell indret, diu: “A tramuntana de l´illa, en un extrem de la feligresia de Sant Miquel, es troba l´indret anomenat Albarca, que és una vall molt fèrtil, on les cases no es troben molt allunyades les unes de les altres. L´extensió d´Albarca és d´una llegua de llargària i mitja d´amplària: les famílies que hi viuen no són més que unes cent vuit. Un lloc tan adient i la distància que separa aquells pobladors de l´església de Sant Miquel aconsellen instituir-hi una parròquia dedicada a sant Mateu apòstol, que confinarà amb la de Santa Agnès, de nova creació”. El 1787 ja s´havien començat les obres del temple nou; mentre duraven, se celebrava missa a la casa d´Antoni Cardona, el 2011 coneguda com ca n´Esperança, casa propera al temple; el 1796 sembla que ja s´havia acabat. És un temple de traça molt semblant a les de Sant Llorenç i Sant Carles. El primer presbiteri era molt més petit que no el que es conserva els primers anys del s XXI, ja que no comprenia gaire més que la tarima de l´altar major; el 1873 se li donà la nova forma. El porxo és posterior a 1867, amb tres arcs exteriors i cinc d´interiors, es va construir els anys 1884-1885; així, s´entén per què l´arxiduc Lluís Salvador no els pogué veure quan visità la parròquia el 1867 i no l´inclogué en la làmina que realitzà aquell any; tenen la coberta de bigues i tegells de savina i, curiosament, no hi ha pedrissos per seure-hi, com a altres esglésies. L´altar major fou reformat el 1968 i les columnes que el sostenen procedeixen d´una perforada d´un pou que es va fer al pla cercant aigua viva. L´església té les següents capelles: a la dreta del presbiteri hi ha la capella Nova o de la Mare de Déu de Montserrat, que és la més fonda de totes i per la part exterior ressurt notablement del murs mestres; després ve la del Roser, també fonda i segurament del mateix temps que la de Montserrat, del Sant Crist i la de Sant Josep. A l´esquerra es troben les capelles del Cor de Jesús, de Sant Vicent, de la Mare de Déu del Carme, de Sant Joan i de Sant Jaume. El campanar és d´altura considerable, però ben proporcionat a la façana principal del temple; la campana s´hi pujà l´any 1864. Les primitives véndes del poble (1786) eren Albarca (amb 31 famílies), Rubió (21) i es Camp Vell (55), amb un total de 107 famílies. Uns pocs anys després els empadronaments ja anoten 119 famílies. El 1794 les véndes de sa Noguera i d´Alcalà apareixen amb les famílies de la desapareguda vénda des Campvell. Esporàdicament apareix la vénda de Portmany, amb famílies que, de la mateixa manera, es troben a la vénda d´Alcalà. Definitivament, la vénda de Portmany s´ha convertit en la vénda de Benimaimó. El 1860 la vénda de Cas Turs (18 famílies) se separà de les d´Albarca i des Rubió, la de Besora substituí la des Rubió (14), la vénda de Can Miquel Cires es formà amb famílies de la d´Alcalà (9) i la vénda d´Alcalà prengué el nom de Racó d´Alcalà. El 2011 les set véndes del poble són Albarca, sa Noguera, Can Miquel Cires, es Racó d´Alcalà, Besora, Cas Turs i Benimaimó. L´antic cementeri era situat al NO de l´església, a la banda de Cas Turs; l´any 1948 el bisbe determinà que com més aviat millor se n´havia de fer un de nou, perquè el vell era massa reduït i tenia un aspecte deplorable; les obres del nou cementeri s´iniciaren cap a 1953 i s´inaugurà el 1964; està situat al pla, no gaire allunyat del temple parroquial i del pavelló esportiu polivalent. [JMC/EEiF]


allloro 5 juny 2011\nMalalties inflamatòries intestinals prèvies: Les persones amb malaltia inflamatòria intestinal (colitis ulcerosa o malaltia de Crohn) presenten més risc de tenir càncer colorectal. Per això són recomanables colonoscòpies seriades a partir dels deu anys del diagnòstic d’alguna d’aquestes malalties per poder fer-ne una detecció precoç.\nEdat: És el principal factor de risc. La majoria de casos de càncer colorectal es detecten en persones de més de 50 anys.\nLa diabetis mellitus: Incrementa la possibilitat de càncer colorectal entre un 30 % i un 40 %. Ho contrasto amb l’autora de diabetis, ja que crec que ella no en diu res d’això.\nDieta: El consum excessiu de carn vermella (vedella, xai, porc) i greixos d’origen animal, i les dietes hipercalòriques s’associen a un risc més gran de càncer de còlon. El consum de fibres vegetals augmenta el volum de la massa fecal i la potència del peristaltisme, i per tant, disminueix el temps de permanència de la femta a l’intestí. Determinats hàbits dietètics com menjar fruites i verdures, i aliments d’origen vegetal com pa, cereals, pasta, arròs o llegums, actuen com a factors protectors.\nVida sedentària: L’exercici físic té un paper important a l’hora de prevenir el càncer de còlon. El risc de contreure càncer de còlon entre les persones que fan exercici regularment es redueix a la meitat en comparació amb les persones sedentàries. L’exercici augmenta la freqüència dels moviments de l’intestí i això ajuda a eliminar les toxines i els agents cancerígens, tots dos factors que poden causar càncer.\nObesitat: L’obesitat augmenta el risc de càncer de còlon.\nConsum de tabac i alcohol: El consum d’alcohol i tabac s’ha associat amb el risc de tenir càncer colorectal.


rba salut i gestió: El Blog compleix dos anys\nJa fa dos anys des que em vaig decidir a fer aquest blog. Han estat dos anys complicats per la sanitat catalana ateses les dificultats pressupostàries i la conflictivitat de moltes de les mesures que el Departament de Salut ha hagut d’endegar per fer front a la situació.\nSegurament aquesta conflictivitat està en la base dels motius pels quals el blog ha anat guanyant mica en mica lectors fins arribar a aquests més de 16.300 visitants que a dia d’avui s’acumulen. Tenint en compte que el primer any el blog va registrar un total de 5.076 visites, això vol dir que aquest segon any el nombre de visites ha estat de més d’11.000 fet que més que dobla les visites del primer any. Gràcies doncs a tots aquells que han contribuït a consolidar el blog. Intentaré mantenir l’interès dels lectors de cara al futur.\nEvolució del nombre d'entrades al blog\nHi ha tanmateix un aspecte que voldria millorar: És el referent a la participació. Aquest últim any, la participació dels lectors en el blog ha estat superior a la de l’any passat però no ha arribat ni de bon tros als nivells que m’agradaria arribar. L’objectiu del blog és la sanitat, i els problemes de la sanitat poden tenir diferents lectures. Aquesta varietat en la manera d’interpretar els fets del dia a dia és la que ens pot enriquir a tots plegats més enllà dels enfocaments monolítics que un pot tenir. És per això que com l’any passat vull animar als lectors a ser més actius a l’hora de manifestar les seves opinions, ja sigui en la línia del que es diu o especialment en una contrària. La diversitat d’opinions amplia l’horitzó de les nostres ments i això és sempre positiu. Espero doncs per l’any 2013 un increment important de les opinions, especialment de les contraries a les que jo pugui manifestar.\nAquest any 2012 el blog ha experimentat una novetat: l’he obert a altres persones amb temes interessants per dir i d’aquesta obertura n’han sorgit alguns articles que han despertat l’interès dels lectors fins el punt que un d’ells és avui l’article més llegit del blog (el d’en Toni Iruela sobre les EBA). Pretenc seguir la mateixa línia per l’any 2013 amb l’objectiu d’oferir visions diverses sobre qüestions sanitàries. Si algú creu que té coses interessants a dir i les vol compartir amb els lectors del blog, es pot posar en contacte amb mi per publicar-ho.\nCom a fets destacats de l’any, i en la vessant positiva hi posaria el desplegament del Pla de Salut 2011-2015 que en Carles Constante i la seva gent estan desenvolupant amb èxit. Caldrà poder avaluar-ne els resultats, però pel moment les sensacions són positives. En el que seria la vessant negativa hi haig de posar les retallades, però no per les retallades en si mateixes i que molta gent en compartim la necessitat, sinó per la manca de lideratge de com han estat explicades.\nTambé haig de criticar la manca de sensibilitat del Departament d’Economia dirigit pel millor conseller del ram en tota la història de la Generalitat moderna. El professor Mas Colell. I dic manca de sensibilitat per que en aquests moments moltes institucions sanitàries estan al límit de les seves possibilitats econòmiques. Amb tants aplaçaments de pagaments, retards,mensualitats no pagades etc., el sector està verdaderament al límit. Si no es troben millors solucions, al 2013 podem patir autèntics drames quan alguna institució no pugui assumir els seus compromisos de pagaments de nòmines i proveïdors.\nEl professor Mas Colell no té prous diners per pagar els\ncostos de la sanitat catalana: aquest és el millor resum\nde l'any 2012, i sembla que també del 2013\nPer tancar el resum de l’any, haig de parlar dels sindicats. Sembla que encara no s’han assabentat de la realitat econòmica del país, o no volen assabentar-se’n. El camí que han decidit emprendre no porta enlloc, ni porta res de positiu pels treballadors del sector sanitari. Val a dir que la reforma laboral els ha agafat amb el pas canviat. El 7 de juliol de 2013 s’acaba laultra activitat del conveni actual. Serà un moment important que caldrà seguir amb atenció. Afortunadament alguns comitès d’empresa molt més sensibles a la realitat de les seves empreses que els seus respectius sindicats, estan pal·liant els dèficits negociadors dels sindicats i estan propiciant acords que si més no asseguren en el curt termini la viabilitat de les seves empreses.


Un expert diu que Andorra assolirà la normalització econòmica per l'acord amb la UE\nL'acord d'associació amb la Unió Europea tindrà molts beneficis per a Andorra. Ho ha assegurat un dels principals experts en el tema, el professor i investigador principal del Real Instituto Elcano, Ignacio Molina, en una conferència a l'ambaixada espanyola, la novena del cicle 'Diàlegs europeus a Andorra'. Per a Molina, Andorra assolirà la normalització econòmica amb l'acord d'associació amb la Unió Europea (UE). Molina ha afegit que es culminarà la transformació del model productiu. Creu que la negociació va pel bon camí però que amb el Brexit s'ha endarrerit el debat sobre la lliure circulació de persones.\nEl professor del departament de ciències polítiques i relacions internacionals de la Universitat Autònoma de Madrid ha aprofitat la seva presència al país per reunir-se amb diversos ministres i amb consellers generals. També ha mantingut una trobada amb els responsables de l'Institut d'Estudis Andorrans (IAE) perquè s'està elaborant un informe sobre les negociacions amb Europa en col·laboració amb el Real Instituto Elcano. A la conferència, que té el suport de Crèdit Andorrà, hi ha assistit una nodrida representació política i ha comptat amb la participació de la ministra d'Afers Exteriors, Maria Ubach, i de l'ambaixador espanyol Manuel Montobbio.\nDurant la seva ponència, Molina ha explicat que la Unió Europea ha pogut recuperar-se després del Brexit. “Ha sabut reaccionar i ho ha fet amb optimisme. Hi ha contribuït la victòria de Macron a les darreres eleccions presidencials a França. Ara és el moment de la consolidació de l'euro i de l'acostament de la institució als ciutadans. Ara com ara el principal perill són els populismes. En temes de seguretat o defensa, on hi ha grans consensos, “es pot avançar molt”, assegura l'expert. En relació al Brexit ha opinat que “va ser una mala notícia per a la Unió Europea però pels britànics encara més”.\nArtículo anterior378.000 niños rohingya se enfrentan a las bajas temperaturas del invierno sin ropa de abrigo ni mantas\nArtículo siguienteFundación ONCE otorga 71 becas a estudiantes con discapacidad


Última hora: Augmenta la xifra de morts i contagis per coronavirus a Tarragona\nLa demarcació de Tarragona supera els 1.400 contagis en coronavirus i arriba a les 138 morts\nAquest dissabte 11 d'abril hi ha hagut 70 positius nous i 10 morts\ndissabte, 11 d’abril 2020 - 19:00h\nLes dades de coronavirus a Tarragona de l'11 d'abril de 2020 | TarragonaDigital\nAquest dissabte s'ha registrat la xifra de morts per coronavirus més baixa des del 23 de març a Espanya. En total, 510 persones han perdut la vida per la Covid-19 entre el balanç del Divendres Sant i aquest dissabte. Pel que fa a Tarragona, el Departament de Salut ha informat dels nous casos positius, així com les morts que s'han registrat en les darreres 24 hores a les comarques de Tarragona.\nA les regions sanitàries del Camp de Tarragona i Terres de l'Ebre hi ha hagut 66 casos nous de coronavirus i 10 morts. La xifra se situa als 1.420 contagiats i 138 èxitus en conseqüència del virus.\nPer regions sanitàries, a la del Camp de Tarragona s'han confirmat 66 casos de SARS-CoV-2 i, en total, hi ha 1.272 persones contagiades pel virus. De tots aquests, 236 es troben hospitalitzats, dels quals 58 estan a la Unitat de Cures Intensives (UCI). Aquest dissabte s’han registrat 9 noves defuncions i la xifra total de morts al Camp de Tarragona és de 127.\nA la de les Terres de l’Ebre les xifres són més baixes. En les darreres 24 hores s’han confirmat 4 casos nous de coronavirus, que eleven el total d’acumulats a 148. Hi ha 31 pacients hospitalitzats, dels quals 9 es troben a la UCI. En les darreres hores hi ha hagut una defunció, deixant en 11 el nombre de morts acumulades.