FONERS I ALTRES HISTÒRIES: 2011\nUN NOCTURN DE TRAMUNTANA\nLa casa, vella, sacsejada pel pas del temps, gemegava per l’embat de la ventada. Els esvorancs de les finestres resseques, les clivelles de la fusta recremada, els badalucs de les portes desencaixades, les contrafinestres de llibret que ja no ajusten; tot plegat donava veu a un cor de laments, vida a una simfonia inacabada que jo, absent de tramuntanes i enyorat de temporals com aquell, havia perdut el costum de sentir. I, per açò, en silenci, arraulit sota els llençols de cotó blanc de ma mare, maldava per no perdre’m cap d’aquells crits intemporals, cap d’aquelles recances.\nLa tramuntana havia arribat d’amagat, ajupida darrere d’una calor interminable. L’estiu passat ens havia dut una sequera engoixant, enemiga mortal de camps i de velleses, i havia aconseguit que qualsevol racó de ca nostra, qualsevol forat, per minso que fos, s’eixamplés fins esdevenir camí franc per a ràfegues descontrolades. I la casa, obstinada en la seva decrepitud, envoltada per un regust de temps descuidat, rost infinit, es deixava fer sense oposar-se a que l’oratge li netegés els passadissos, a que li garnés les cambres.\nL’exèrcit de portes interiors, una formació estricte d’ullals envidrats, responia al pas de les corrents d’aire tot tremolant de por, com si qualsevol d’aquells embats imprevistos pogués rompre cristalls o rebassar-les de les frontisses i enlairar-les. El pas d’aquelles forces invisibles s’obstinava en recordar-me que, per sort, era a redossa de les parets envellides de ca nostra i que, allà defora, les fulles de palma es barallaven contra un vent que volia esporgar-les, fer-les prendre el vol com un esbart de coloms que han perdut guiatge. Aquell bategar constant de portes i finestres enutjades, les corredisses dels testos desbocats de les terrasses, els cruiximents de racons de ca nostra que ni tan sols recordava, m’allunyaven del son i m’omplien d’un desassossec mancat del costum, una inquietud que no desapareixia ni per l’embolcall de les fustes restaurades del llit de ma infància.\nLa primera nit de tramuntana, llarga, fosca, sorollosa, se’m va fer interminable. Però aquella mateixa vigília, aquell escoltar l’avanç dels esperits del vent per entremig dels ossos gastats de la casa, van tenir un efecte contrari al que, d’entrada, m’esperava. La mà de la tramuntana, freda i alhora enyorada, em va acaronar tal si jo fos una més d’aquelles fustes desgastades. I, tot obeint al sotrac de la seva empenta, em vaig veure impulsat a aixecar-me i, a les palpentes, agafar aquells fulls en blanc que tinc a la tauleta per tal d’emular, encara que només sigui en açò, al nostre poeta: “sempre amb ploma i papers enllibrats vora el llit”. I, joiós i sord de renous incòmodes, m’endins entremig dels tirabuixons dels mots, i escric elucubracions potser sense sentit, paraules que, per bo o per dolent, naixien bressolades per la ventada. I, sense remei, retorn al vers i pens que quanta raó té en Pons quan anuncia que “un vent xorc i assassí destraleja aquesta illa”. Ca nostra n’és testimoni, d’aquesta veritat.\nFinalment, agraït per tant soroll d’aparença fantasmal i gratificat per la redescoberta de sensacions oblidades, vaig saber que aquell vent tenia la virtut de fer-me enfora de tot allò que m’amoïnava. Sí, en aquella nit tan fosca, la tramuntana m’havia retornat a ca nostra.\nEN MÈLKISH I EL MERCADER BOMÍLCAR\nImatge de mercaders fenicis. El nostre Bomílcar era un d'ells.\n  Un cop acabada la cursa de la Muntanya, quan el capvespre mudava cap el fosquet i les boires s’omplien dels reflexes rogencs de la posta, es va reunir una gentada vora la renglera de tendals on es servien les begudes més fortes i els menjars més saborosos de l’illa. Tavernes els deien, nom desconegut a l’illa fins que no l’havien dut els mercaders hel•lens de la Magna Grècia. A aquella hora, aquelles tavernes eren el lloc més freqüentat del Festival, caramull de gent disposada a rallar del què fos, a comentar la jornada, a divertir-se i beure fins a reventar.\nDavant d’un d’aquest taulells —on un taverner de Màrish servia un vi espès i caríssim de les illes gregues—, en Mèlkish es va trobar amb Bomílcar, el mercader gadirita que representava l’exèrcit púnic d’Ibèria. Els acompanyaven altres notables bàlar, tots satisfets per la victòria d’en Kàstysh a la cursa.\n—T’ho vaig dir o no? Som els millors! —cridava en Mèlkish mentre aixeca una copa de ceràmica decorada.\nEl gadirita va riure i va fer una llarga glopada d’aquell líquid vermellós. Tot d’una va amagar un gest de disgust: quin vi més dolent, per Baal!, es va dir. Com els enganyaven, a aquells ignorants!\n—Avui heu guanyat, però encara queda demà. No frissis tant, Mèlkish —va fer, tot empassant-se el disgust pel vi. Mentrestant, la beguda se li escolava pels llavis i li embrutia la barba punxeguda i ben retallada.\n—Noltros hem guanyat primer, Bomílcar, i açò és el més important. El meu nebot, en Kàstysh, ha humiliat aquests ponentins tan creguts. Demà... —Mentre no deixava de beure, va assenyalar el mercader amb el dit i va afegir—: Espera i veuràs com els apallissam demà. La prova de tir no tindrà color.\n—I ara que ja has vist de què som capaços, els bàlar, beu, que avui toca xalar: la nit és llarga, amic Bomílcar i el vi del millor. Ei, què hi deis, vol-tros? —va dir alhora que es girava cap els dirigents, els quals estaven dis-posats a rure-li qualsevol gràcia—. Després ja cridaré qualque joveneta perquè ens alegri el vespre —i tothom va esclartaa a riure una altra vegada.\n—Bevem, idò, —respongué Bomílcar, en un balear sense gairebé gens d’accent peninsular. Es va apropar la copa als llavis i just se’ls va mullar—. Però, escolta, hauríem de rallar d’altres coses: de negocis, per exemple. Què me’n dius de la lleva? Serà bona? Molts joves?\n—Potser ho dubtes? —En Mèlkish no el va deixar continuar—. Ba, deixa de banda les tonteires i explica’ns noves d’Ibèria. Com va la guerra? Tanta urgència té d’homes, l’Estrateg?\n—Res d’urgències; previsió se’n diu. Amílcar està capficat en pacificar les tribus ibèriques. Potser emprarà pactes, potser sí —afegí tot clucant l'ull—, però... En fi, que requereix homos de qualitat per dissuadir-los. —I, com qui no fa, en Bomílcar afegí—: I voltros, teniu noticies d’Àfrica?\n—Gairebé no ens arriben mercaders des d’allà. N’hauríem de tenir, de notícies? Res que ens afecti?\n—Bé, no ho sé. Els regnes númides són un bullit de conspiracions i bufen vents de rebel•lió. L’Estrateg no se’n refia. Dos fronts allunyats volen dir més homes i, sobretot, han de ser de confiança.\nMentre en Bomílcar dissertava sobre la política dels Barca i afegia tot d’elogis per ensabonar els illencs, en Mèlkish l’escoltava embambat. Tot allò que succeïa més enllà de les terres illenques li interessava molt. No debades els conflictes púnics eren una font d’ingressos extraordinària, la millor, i l’illa els necessitava, aquells ingressos. Les lleves implicaven beneficis, més esclaus i servents per obrir terres noves al conreu, egües i sementals nous per millorar la raça de les bísties, metalls per fer eines més bones, més joies per mostrar els mèrits dels grans i, com no, més dones per millorar la sang reclosa dels illencs. Pel seu costat, en Mèlkish es fregava les mans perquè, per a ell, també volia dir més al•lotetes foranes per fornir el seu gineceu particular. Ah, pensava el bàlar mentre escoltava el púnic, com li agradaven aquelles filletes a mig fer!\n—Crec que aquesta vegada us oferirem una bona remesa de foners —va deixar de fantasejar, en Mèlkish, per mostrar tot l’orgull que sentia—. Els meus nebots hi aniran, i tal vegada el meu fill gran. I ja els has vist: per molt que els nurair siguin bons...\n—Els teus nebots, dius? Vols dir aquests que han guanyat avui? Però si són al•lotets! —En Bomílcar es mirava sorprés en Mèlkish mentre aquest afirmava amb el cap i no deixava de beure.\n—Demà passat en Kàstysh ja serà tot un homo; i amb açò n’hi ha prou per embarcar-se, no?\n—Com vulguis; voltros sabreu... Quan s’obrí la temporada de navegació, tornarem; llavors, podran embarcar-se, ell i tots els que tenguis.\n—Rallaràs amb els nurair, també?\n—Què t’has pensat? —Ara, en Bomílcar somreia de costat i es fregava el barbó. La copa havia quedat sobre el taulell i el púnic intentava ni mirar-se-la, no fos que el fessin tornar a beure aquell líquid horrorós—. O és que sou els únics foners de l’illa? L’Estrateg els valora molt, els nurair. Són molt valents; potser els més valents.\n—Escolta, púnic! —va cridar en Mèlkish alhora que s’inclinava cap el mercader. Els ulls semblaven a punt de sortir-li de les òrbites—. No ens comparis amb aquest pocacosa de ponent. Els bàlar som els millors!\n—Tranquil, homo, que no n’hi ha per tant. Saps que ells pensen igual? Però d’ells, és clar. I és que, a la fi, tots sou iguals... —Aquell somriure sornaguer no li desapareixia. En Bomílcar va trobar que tocava tornar a remullar els llavis, no fos que aquell bèstia s’ho prengués malament—: Per cert, tinc un col•lega a l’illa germana per anunciar la lleva, però es veu que se li han complicat les coses.\n—I açó? —Els ulls d’en Mèlkish començaven a mostrar l’embull del vi.\n—Alguns clans s’han tornat molt bel•licosos. De vegades, no ens deixen ni desembarcar.\n—Idò, veniu aquí. No us acollim bé o què?\n—Però ells són més.\n—Mai seran tan bons com noltros; açò ja ho saps. La bona vida els ha estovat. —En Mèlkish es va apropar al mercader i va afegir en veu baixa i embullada—: A més, tenen tractes amb els romans —i es va fer enrere mentre afirmava amb el cap.\n—Res seriós, segur. Voltros, sou germans de sang dels de la Major, no?\n—Psss... —va fer en Mèskish mentre gesticulava amb les mans—. També hi mercadegem. No vol dir res, açò. —I, de cop, va semblar com si el dirigent bàlar hagués descobert un secret ben amagat—. Escolta, no serà que els romans paguen millor que voltros?\n—Ara sí que m’has defraudat, Mèlkish —i en en Bomílcar va fingir sentir-se ofès—. Pensava que lluitàveu per la glòria. I resulta que...\n—Prou de bajanades, púnic, hi ha altres coses a més de la glòria. Noltros volem guanyar, i ho farem amb voltros o sense voltros; només al costat del guanyador hi ha benefici. Mentre n’Amílcar segueixi mostrant-se invencible, els millors foners lluitaran per a ell.\n—Que així sigui, bàlar. —I en Bomílcar va aixecar la copa en un brindis per, tot seguit, mirar pels voltants—: I ara, on són aquestes femelles de les que ralles? Les tastarem o què?\nAQUESTA JA NO ÉS LA MEVA ADREÇA\nFeia un any que no hi eren. I cada dia, un rere l’altre, ell regirava el pis com ànima en pena. Primer, l’estança que havia compartit amb la Senda, vestidor y lavabo inclosos; després, les tres habitacions: les dels nens i la dels convidats; la sala de jocs i els altres dos lavabos; fins i tot s’havia atrevit amb la cambra de la minyona —poc més que un rebost—, per veure si de qualsevol recó sorgia aquell habitual “buenos días, señor, ¿le preparo...?” Però sempre acabava igual: sol, destrossat al sofà i amb els calçotets rebregats, els mateixos des de no sabia quan, aquells tan elegants que li havia regalat la Senda pels Reis.\nPassava les hores enfonsat davant del home cinema apagat, inútil i enorme, en front del qual, la nit abans de l’últim dia de la seva vida, ell havia intentat gaudir de la trilogia del “Senyor dels anells” —versió estesa, per descomptat, quina altra, sinó?—, mentre ella posava morros i comentava que “si no et canses de veure sempre el mateix?” A la sala de jocs del costat, plena de trastos i andròmines infantils, els nens es barallaven, ploraven i grunyien al mateix temps que en Gandalf cridava aquell “no pasarás” que sempre li havia posat la pell de gallina. Ah, la Comunitat, com li hagués agradat ser un d’aquells herois!\nHavien passat els mesos, i des de la sempiterna perspectiva del sofà, els passadissos de les seves Mines de Moria particulars eren caramull de capses de pizzes a mig menjar i de carmanyoles de plàstics del xino, mostoses d’agredolç, les quals duien camí de convertir-se en més pudentes que les deixalles d’una horda d’orcs. I les ampolles, quantes n’havia? Amuntegades per qualsevol recó, rodolaven i dringaven cada cop que ell —com en Merry i en Pippin provant de fugir dels uruk-hai—, intentava arrossegar-se fins el llit. Whisky, vodka, gin, rom, absenta; de tot. L’antídot ideal pel licor de vida dels ents de Fangor.\nAquella nit, la trucada dels mossos l’havia deixat estabornit, sense saber què fer. No tornarien mai més, no s’ho podia creure. Desorientat, s’havia deixat caure al llit i havia estirat el braç, cercant la Senda, però no hi era. El seu cos, calentonet i esquerp alhora, no hi era. Si algú pocs dies abans algú li hagués jurat que la notaria a faltar, li hagués dit que estava boig, però en aquell moment era ell qui embogia per tornar a escoltar la veu endormiscada però plena de duresa de la Senda dient-li que “avui no, que demà hem de matinar”. I havia enyorat el regust agre de l’enuig de cada cop que el rebutjava. I havia plorat per no poder donar-se la volta amb una revolada de llençols blancs, teatral i mesurada pel costum, d’aquells llençols de cotó que tant li agradaven a ella, brodats amb fil blau amb les inicials FR en cal•ligrafia rocambolesca, que ni les seves inicials s’havia dignat a posar aquella bruixa de la seva sogra.\nI, més tard, aquella mateixa nit interminable en que havia sabut que no tornarien, havia tornat a veure la Senda asseguda al butacó del tocador, envoltada de pots i flascons inexplicables, davant del mateix mirall que ara dormia recobert d’abandó. I havia reviscut tot el seu ritual: com es desmaquillava, com es raspallava mil vegades la cabellera negra i se la recollia en un monyo complicat, i com s’omplia la cara de potingues llefiscosos que deia que li refermaven la pell. Però, quina mena de refermamanet necessitava, la Senda, si els seus trenta-un anys eren plens de fermesa? Que ni marques del part tenia, ni estries, ni pits despenjats, ni cel•lulitis, ni res de res. Era preciosa, la Senda, la miressis per on la miressis. I ell havia tornat a arrufar les celles i havia reviscut les seves mirades de cada dia, ara al llibre, ara al tocador, ara als hobbits, ara a la preciositat amb que s’havia casat. Però mai més no podria retrobar el reflex de la Senda entre les motllures rococó, sinó que per sempre més hi hauria una buidor que sabia impossible d’omplir. Mai més podria tornar-se a dir que què guapa, la Senda! Ni tampoc aquell quan acabarà? mig somrient.\nDesprés va venir la bessonada, i les nits sense dormir tot gronxant nadons i embogint pels plors d’aquell parell de salvatges que havia parit la Senda, que vés a saber a qui havien sortit aquells dos, perquè la seva mare sempre li havia dit que ell no era gens ploraner de petit. A la família d’ella, segur, que es pensen molt i són poc, que pensen que els diners ho són tot, que criden en lloc de parlar perquè així pensen que tenen més raó. Ben Feliu, els bessons, o Rocabruna, que tant se val, perquè a la sogra deixa-la anar, amb aquell sempitern monyo groc pallós i aquella veu de pito que no hi ha qui l’aguanti.\nI ara què?, es deia mentre els esquitxos d’aigua sabonosa i pasta de dents resseca del mirall del lavabo li amagaven una presencia desfigurada. “Després de tant patir-vos, ara què? On sou? Per què em vas deixar, Senda? Per què te’ls vas endur? Que injust...”\nAl despatx li havien dit que tranquil, que “no pasa nada. Cógete unos días, los que necesites”. Però, i els clients? “Nada, tranquilo, tu, ahora, a reponerte” i, mentrestant, el González, el Cap d’Area, li posava la mà sobre l’espatlla i li donava copets. “Cuando vuelvas todo te estarà esperando”, i els ulls d’en González cercaven no sé què a la taula del despatx.\nPerò no havia pogut tornar-hi. Havia intentat fer-ho però mai no ho havia aconseguit, que un dia s’havia posat l’americana i tot, però la porta li havia barrat el pas. I, després, cada dia el maleït ring-ring de la sogra o la cunyada, o vés a saber quina de les amigues de la Senda. No, no volia sentir a ningú. Alguna vegada havia despenjat, però mai no havia contestat: no sabia què dir. La sogra..., segur que li donaria la culpa. I la cunyada, ploraria i s’oferiria a fer-li companyia, a consolar-lo. I no eren consols que volia; era recuperar-los, patir-los de nou, tornar a sentir-se desgraciat al seu costat, això volia.\nAls tres mesos el González li havia trucat. Que “no voy a poder cubrirte más”. I ell, sense deixar-lo acabar, havia llençat el telèfon i havia agafat l’ampolla més propera. Mirant-se l’aparell destrossat havia brindat pel malparit d’en González i la puta empresa dels collons i havia buidat l’ampolla, així, d’una glopada. Al dia següent, havia rebut la notificació certificada: despatxat. I què, qui volia una feina com aquella? L’havia mantingut només per a ella, per poder dur-la al Liceu, per la hipoteca d’aquell palauet del mal gust on havien viscut sis anys. A la merda tot, a la merda el Liceu i les hipoteques, a la merda els bancs i tots els González del món. I es va tornar a amorrar a l’ampolla, la de vodka marca no t’hi fitxis, que mesos enrere li hagués fet fàstic i ara li semblava la millor: pur alcohol de cremar, de cremar records, per convertir-los en cendres i que se’ls endugués aquell oratge de barri benestant que entrava per uns finestrals que la Senda ja no podria tancar mai més.\nI un dia havia arribat la carta del banc. Una setmana, li donaven una setmana o tindria que deixar la casa, que s’havien esgotat els terminis i mil romanços més que no va poder llegir. Però una cosa sí que quedava clara: el fotien fora, fora d’aquella casa que la Senda havia triat i que a ell sempre li havia semblat exagerada. “Els papàs ens ajudaran”, havia dit ella mentre el petonejava davant del somriure còmplice del jove encorbatat de la immobiliària. “I estarem prop dels papàs. No et fa il•lusió?” Il•lusió? I li havia contestat que no saps quanta; però no el trobes una mica... “Ideal, és ideal; i a la mamà li ho semblarà, també”. I tant que li va semblar ideal, tan ideal com deixar de pagar les factures quan ell també ho va deixar de fer. Va ser quan després que no li obrís obrir la porta, i ella pica i torna a picar, que fins i tot ho havia provat amb la clau de porter. Però ell havia barrat les tanques de seguretat i els hi havia cridat que “deixeu-me en pau, que ves-te’n, mala puta, ves-te’n a follar amb el teu puto amant”.\nLa imatge que aquell dia li retornava el mirall era la d’un home derrotat, un home que s’havia sentit desgraciat quan ells vivien però, des que aquell camió els havia escapçat la vida, malvivia ensorrat. Ell no havia volgut anar-hi, que “a mi no se m’ha perdut res a Llavaneres, i saps que no l’aguanto, la teva mamà”. I, un cop sol, havia decidit posar-se per enèsima vegada la trilogia, cavalcar de nou el meara blanc d’en Gandalf per terres de Rohan i llançar-se coster avall contra les hordes de la Mà Blanca a l’abisme de Helm; i si no es dormia, potser arribaria a reptar al Senyor Fosc a les portes de Mordor mentre en Frodo s’arrossegava per les faldes de la Muntanya del Destí. Llavaneres... que se li havia perdut a Llavaneres?\nI en aquell moment va arribar el cop, un cop fort i sec, i unes veus que van cridar el seu nom. Ell i els calçotets de la Senda van trontollar fins la porta i van intentar escoltar rere el núvol alcoholitzat que l’envoltava. Feia molt que només obria al pizzero i al xino del restaurant, però aquells cops no sabien a chop-suei ni a una margarita.\nDesnonament, o això li va semblar que deien. Mentrestant, els seus ulls celest i enterbolits van entreveure el sobre del banc. Per molt que les lletres saltironejaven esbojarrades, s’entrecreuaven i es difuminaven de forma totalment aleatòria, encara va poder llegir aquella adreça que tan bé coneixia, la seva: Ganduxer... I va repetir-se-la una i una altra vegada com per no oblidar-la, alhora que el cos li relliscava contra la porta cuirassada que els de fora eren incapaços de forçar. Ganduxer..., “aquesta ja no és la meva adreça”.\nArrufat al terra, perdut entre capses de pizzes plenes de mosques i pots d’arròs tres delícies a mig buidar, es va adonar que el terrabastall de fora s’havia aturat. Animat per aquella pau momentània va regirar-se les butxaques i va trobar dues monedes, les últimes. Les he d’aprofitar, es va dir entre rots d’agredolç passat i bafarades d’alcohol. Quina pizza hauria demanat en Frodo abans de salpar des dels ports?\nPublicat per Unknown a 16:46 2 comentaris:


Prop de 800 persones participen en les enquestes de l'Olot Pedala\nOLOT 'Ciutat dels Detalls' - 08/04/2021 - 13:15\nEn menys d'un mes s'han portat a terme aquestes dues enquestes en les quals hi ha participat un total de 792 persones\nLa sostenibilitat, la comoditat i rapidesa a l'hora de realitzar els trajectes són els principals beneficis que destaquen els usuaris habituals de bicicletes i patinets d'Olot. Aquest dijous 8 d'abril es porta a terme la tercera sessió d'Anàlisi i diagnosi que aprofundirà en diagnosi de la mobilitat interna de la ciutat.\nCom ens movem per Olot i quines millores en matèria d'infraestructures es poden portar a terme a la ciutat? Aquestes són només dues de les preguntes que els prop de vuit-cents veïns i veïnes de la ciutat han respost a través de les dues enquestes sobre mobilitat sostenible realitzades en el marc de l'Olot Pedala. Unes enquestes que formen part de la primera fase d'aquest procés participatiu per a la redacció del Pla de foment de la mobilitat amb bicicleta i vehicles de mobilitat personal (VMP) d'Olot i que ha permès identificar com es fa servir la bicicleta, les mancances i les necessitats en matèria de mobilitat, però també les oportunitats de millora.\nEn menys d'un mes s'han portat a terme aquestes dues enquestes en les quals hi ha participat un total de 792 persones. En el cas de l'enquesta de mobilitat a les famílies, s'hi van sumar 639 membres de tots els centres educatius i d'infants de totes les edats. A grans trets, gairebé la meitat dels enquestats, un 42%, asseguren que es desplacen fins a l'escola en cotxe perquè consideren que és el mitjà més ràpid mentre que el 40% es mouen fins al centre educatiu a peu. El 5% dels enquestats es desplacen en bicicleta i un 3,4% en patinet. La sostenibilitat i la velocitat són les principals raons que impulsen els usuaris i usuàries a agafar la bicicleta per desplaçar-se fins a l'escola mentre que la comoditat i la rapidesa són els motius més comuns d'aquells que prefereixen utilitzar els patinets.\nIncrementar la seguretat en els trajectes així com la creació de carrils bici segregats del trànsit rodat, augmentar el nombre d'aparcaments per a bicicletes prop de les escoles i l'adaptació de la normativa per afavorir l'ús d'aquests mitjans de transport més sostenibles han estat els principals suggeriments de millora que, segons els enquestats i enquestades, permetrien contribuir a incrementar l'ús de la bicicleta a Olot.\nPel que fa a l'enquesta sobre mobilitat quotidiana, la iniciativa va aglutinar un total de 153 respostes, un 57% d'elles per part de veïnes de la ciutat (i la resta, dels municipis de l'entorn). Més de la meitat d'enquestats, d'entre 35 i 54 anys, asseguraven utilitzar la bicicleta per als seus trajectes habituals per Olot per motius de sostenibilitat, rapidesa i comoditat i, habitualment, confirmaven que circulaven per la calçada en comptes de pels carrils bici, aparcant-les a la via pública. La majoria d'enquestats van decidir fer el pas cap a la bicicleta per motius de sostenibilitat i salut. De nou, l'increment de quilòmetres de carril bici ha estat un dels suggeriments de millora més comuns entre els ciclistes d'Olot que van participar d'aquesta proposta.\nLes enquestes realitzades formen part de la Fase 1 d'Anàlisi i diagnosi del procés participatiu Olot Pedala que es portarà a terme fins al mes de juny.\nAmb la voluntat i objectiu d'involucrar al màxim nombre de veïns, veïnes, entitats i col·lectius d'Olot el procés també compta amb sessions participatives telemàtiques entorn la mobilitat urbana, la mobilitat interurbana o sessions d'avaluació de les infraestructures Fins ara, ja s'han portat a terme dues de les sessions de treball, el 16 i 25 de març en les quals hi han participat 25 persones; membres d'entitats, empreses o a nivell particular. De manera complementària s'han fet sessions de treball amb la comunitat educativa com la Comissió de famílies el passat 3 de març; les persones amb diversitat funcional a través de la trobada amb la coordinadora d'entitats, la sessió de diversitat funcional del 17 de març i les entitats veïnals a través de la xarxa de barris el passat 22 de març. Està previst portar a terme una nova sessió amb el col·lectiu de joves i adolescents. Totes les idees, propostes i conclusions de cada una de les trobades i sessions realitzades es poden consultar a través de la web pedala.olot.cat.\nAvui, dijous 8 d'abril, està previst a les 19 h la sessió de treball sobre la mobilitat interurbana i infraestructura ciclista d'Olot. Totes les persones interessades a participar-hi només han d'inscriure's a través d'aquest enllaç.\nLes següents fases de treball que es portaran a terme durant els mesos de maig i juny permetran establir els objectius, estratègies i línies d'actuació fins el 2030 així com definir les actuacions concretes i els espais de governança amb els quals materialitzar-les. Per últim, el pròxim mes de setembre està previst realitzar l'última fase de retorn i tancament del projecte on es revisarà el contingut i la redacció definitiva del document final que inclourà actuacions de formació, difusió i pedagogia per al foment de l'ús de la bicicleta, actuacions en les infraestructures de la ciutat i altres elements com revisió de la normativa i serveis municipals relacionats amb la mobilitat.\nA part de la participació en les diverses taules, trobades i sessions de treball, totes les persones interessades també poden formar part del grup motor de l'Olot Pedala enviant un correu electrònic a olotpedala@olot.cat. Aquest equip s'encarrega de treballar amb els tècnics municipals fent un seguiment el procés i impulsant les accions en l'àmbit operatiu i d'organització.


Elter, el portal d'Osona - Borgonyà continua aquest cap de setmana amb els actes de la Festa Major\nBorgonyà continua aquest cap de setmana amb els actes de la Festa Major\ndijous 24 de juliol de 2008 18:19h\nDiumenge a les 10 de la nit actuarà el grup de Calella de Palafrugell, Els Cremts\nCarrers de Borgonyà\nMarta Amargant, membre de la Comissió de festes\nBorgonyà, | Tot i que va començar el passat cap de setmana passat s’allarga encara fins dilluns que ve amb activitats per a tots els públics. En destaca, per exemple, el festival de Festa Major que tindrà lloc aquest divendres a les 10 de la nit al teatre i que estarà basat en bandes sones de grans pel•lícules o la segona edició del tobogan boig que tindrà lloc el dissabte a la tarda.\nEl dissabte aplegarà el gruix important dels actes. Al matí hi haurà una guerra de globus d’aigua i una festa de l’escuma i a la tarda, a més del tobogan boig també hi haurà un espectacle infantil. Al vespre arribarà la música amb l’Orquestra Venus. A les 8 tindrà lloc el concert i al vespre el ball de gala.\nDesprés del ball es farà un bibag al camp de futbol que comptarà amb la projecció d’una pel•lícula de terror per esperar la despertada general del diumenge a les 7 del matí. Un xocolatada i una cercavila de gegants amb els grallers de Torelló donaran pas a la tarda a un bingo i un triangular de futbol. A les 10 de la nit i com a novetat, actuarà el grup d’havaneres de Calella de Palafrugell ‘Els Cremats’.\nFinalment una caminada i el castell de focs tancaran els actes aquest proper dilluns.\n- Enric Casasses i Pol Guasch enceten el cicle «Els Vespres Malgastats» a Manlleu (24 de juliol de 2008)\n- El Teatre Centre presenta una obra de creació pròpia pel Dia Internacional de la Dona (24 de juliol de 2008)\n- Toca «Jam Session» al Manlleuet (24 de juliol de 2008)\n- Una trentena de dones exposaran a Can Puget pel Dia Internacional de la Dona (24 de juliol de 2008)\n- 4a Jornada de Serveis a la Comunitat de l'Institut Antoni Pous (24 de juliol de 2008)


L’AUDIÈNCIA PROVINCIAL DE GIRONA | Colònico\nL’AUDIÈNCIA PROVINCIAL DE GIRONA\nEl Centre d’Estudis Colònico va presentar el passat dissabte 16 de novembre, a la sala Fontova, el llibre L’Audiència Provincial de Girona, que ha escrit el periodista i vicepresident de l’entitat, Albert Vilar.\nUs reproduïm els mots de presentació que va fer en Joan Molla Callís sobre el llibre de l’Albert Vilar Massó\nÉs un dels fills de l’erudit Lluis Vilar Subirana, primer President de Colònico. L’Albert Vilar Massó nasqué a Calonge l’any 1961, i viu a Palamós des de que es va casar amb Marta Pi, amb qui té dos fills: Judith i Joan.\nLlicenciat en Història Contemporània per la Universitat Autònoma de Barcelona, fou periodista del Diari el Punt entre els anys 1987 i 2012.\nHa escrit articles diversos en els volums de l’Institut d’Estudis del Baix Empordà, a la Revista de Girona, a la Revista del Baix Empordà i a Les Gavarres.\nHa col·laborat en diversos llibres, i ell n’ha escrit uns quants d’història local tan de Palamós com de Calonge: La Guerra Civil a Calonge; Sant Antoni, de Calonge a Mar; Pere Caner, l’homenot de Calonge; Calonge, terra de músics; i Unió Esportiva Calonge, 50 anys (1963-2013), presentat fa una setmana.\nRelació de l’autor amb el presentador\nAmbdós som investigadors de la història local de Calonge. La nostra relació sempre ha estat de cooperació. Per exemple el volum 2013 dels Estudis del Baix Empordà publicarà un article de l’Esther Loaisa Dalmau i un servidor sobre els cavallers Bedós a la carena de Sant Daniel en els segles XIII i XIV, on fem pública la descoberta per l’Albert Vilar de restes humanes darrera de l’actual ermita de Sant Daniel. També per part nostre li hem facilitat informació en algun punt concret per l’elaboració dels seus articles o llibres.\nPerò una cosa és la bona relació entre companys investigadors de la història local de Calonge i una altra cosa són les visions de certs fets històrics de vegades diferents entre l’Albert Vilar i un servidor. Ningú estranyi les crítiques que he fet i continuaré fen de algunes concepcions històriques de l’Albert Vilar, qui a la vegada pot replicar-me.\nL’Albert Vilar fa el salt de la història local a la història provincial, amb el llibre que m’ha demanat presenti sobre l’Audiència Provincial de Girona.\nCom Advocat de tan en tan entro en alguna llibreria especialitzada i miro les novetats sobre Dret, i aquesta primavera ensopego amb el llibre que ara presento. Que hi fa un llibre de l’Albert Vilar en aquests prestatges?\nLa meva sorpresa puja de to quan comprovo que està editat per Tirant lo Blanch de València, una de les més importants editorials del món del Dret a Espanya, i avui considerada la més important en obres del Dret català. Vaig comprar el llibre, i a casa a estones el vaig anar llegint. Les meves impressions us les resumeixo avui i confio us serviran de presentació.\nPer comprendre el llibre, us recomano llegiu una presentació del degà del Col·legi d’Advocats, un pròleg del President de l’Audiència Provincial de Girona i una introducció del mateix Albert Vilar.\nEl llibre ha estat patrocinat pel Col·legi d’Advocats de Girona, al qual professionalment pertanyem l’Alcalde, la Regidora de Cultura i un servidor. El nostre Degà en la seva presentació ens diu: “… creiem és la primera vegada que es porta terme el treball d’un llibre sobre una d’aquestes institucions, heus aquí la Història de l’Audiència Provincial de Girona …” Amb breus antecedents des del segle XVIII fins a finals del segle XIX, aquesta història pionera de l’Audiència Provincial de Girona comprèn des del 1883 fins ara, seguida d’unes biografies dels successius Presidents.\nPer aconseguir-ho l’Albert Vilar ha fet una feixuga recerca, tal com consta al final de l’obra en l’epígraf bibliografia i fonts, en total ha consultat 49 arxius i hemeroteques de tota Espanya, i amant de les fonts orals, ha entrevistat a 24 persones.\nPer la seva part en el pròleg l’actual President de l’Audiència Provincial de Girona sobre aquesta obra de l’Albert Vilar afirma: “És tan clara i senzilla de llegir, i a més està adornada de fotografies i esdeveniments històrics, …” En efecte es tracta d’un esforç de divulgació pedagògica del que ha sigut el món jurídic de la província.\nEl propi Albert Vilar en la seva introducció ens diu: “en cap moment en el llibre s’intenta fer un repàs de la jurisprudència”. Per tant recomano a tothom llegeixi aquest llibre sense cap por de que se li indigestin les cites legals.\nVisió personal sobre el present i futur dels Jutjats de La Bisbal d’Empordà i de Sant Feliu de Guíxols.\nEl Poder Judicial a Espanya comprèn quatre jurisdiccions ordinàries (civil, penal, contenciosa – administrativa i social) i la militar.\nPerò a la nostra comarca del Baix Empordà només funcionen set Jutjats de Primera Instància (civil) i d’Instrucció (penal), per tant mixtes, de manera que si cal discutir altres assumptes, siguin mercantils, o bé contra Administracions Públiques, o també conflictes laborals (treball i seguretat social), s’haurà d’anar als Jutjats especialitzats de Girona.\nAls pobles del Baix Empordà hi vivim professionals de diferents disciplines, alguns integrats en activitats culturals. Un exemple el món sanitari, que compte amb l’Hospital de Palamós. També la xarxa d’Advocats, Procuradors, i altres professions connexes, en bona part lligades al funcionament dels set Jutjats mixtes de Primera Instància i Instrucció. Però degut a la nova situació econòmica (retallades), quin futur els hi espera?\nLa supressió d’aquests Jutjats implicaria la fugida de professionals, també dels que contribuïm al món de la cultura.\nJoan Molla Callís


Oliveri Vacanze Oliveri Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Garibaldi 10, Oliveri, Oliveri, Itàlia, 98060 - Veure al mapa\nMés informació sobre Oliveri Vacanze\nConvenientment situat a Oliveri, Oliveri Vacanze és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nOliveri Vacanze ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, plat de dutxa, banyera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Oliveri, faci de Oliveri Vacanze la vostra llar.


El Quadern d'Enric : Gabinet Premsa Ajuntament, VISITES COVA BOLOMOR\nL’Ajuntament organitza noves visites a la cova del Bolomor i ofereix rutes pel terme\nLes visites al jaciment arqueològic i les rutes pel terme de Tavernes són activitats emmarcades en el conveni de col·laboració de l’Ajuntament amb la Diputació de València per a promocionar turísticament Tavernes.\nL’Ajuntament de Tavernes, a través del projecte anomenat “Dinamització del turisme de Tavernes de la Valldigna”, comença noves visites guiades a la cova del Bolomor, així com també excursions al Racó de Joana, l’Ullal Gran i de les Penyetes.\nEs tracta d’activitats subvencionades pel Patronat de Turisme, amb la finalitat de donar a conèixer els atractius del nostre municipi, tant als veïns de Tavernes i la Valldigna com als que ens visiten.\nLes primeres visites al jaciment del paleolític començaran este dissabte 21 de novembre. La visita és gratuïta, només pagaran 3 euros els interessats a assistir als tallers didàctics de talla lítica amb sílex i de foc prehistòric per fricció, que es faran en la Casa de la Cultura. Els grups majors de 10 persones tindran un descompte d’un euro. El dissabte 5 de desembre i el dilluns dia 7 continuaran els tallers i les visites.\nLes rutes ecoturístiques als tres paratges s’iniciaran el dia 29 de novembre i es reprendran el 13 i 27 de desembre. Els excursionistes aniran acompanyats d’un guia que els explicarà l’entorn i la vegetació, per un preu de 2 euros cada u.\nAmb estes dos iniciatives s’aconseguirà que el nostre municipi tinga més projecció turística i, a més, posarà en relleu el patrimoni històric, cultural i natural de Tavernes.\nLes inscripcions es faran en la TouristInfo de la platja de Tavernes.


Svetislav Pesic dirigirà el Barça Lassa fins a final de temporada\nEl tècnic serbi, que va dirigir el Barça del 2002 al 2004 i va guanyar la primera Eurolliga, torna a la disciplina blaugrana fins al 30 de juny del 2018\nSvetislav Pesic torna a la banqueta del Barça Lassa. El Club i l’entrenador serbi, de 68 anys, han arribat a un acord perquè Pesic torni a asseure’s a la banqueta blaugrana fins al 30 de juny del 2018.\nAquesta serà la segona etapa de Pesic al Palau Blaugrana, on es va estar del 2002 al 2004. Amb Pesic a la banqueta, el Barça Lassa va aconseguir la primera Eurolliga de la història de la secció el 2003 en una Final Four celebrada al Palau Sant Jordi. A més, en el seu primer curs com a entrenador, Pesic va aconseguir el triplet, ja que va guanyar també la Lliga ACB i la Copa del Rei en una temporada de somni.\nPosteriorment, el curs següent, el 2003/04, Svetislav Pesic també va assolir una altra Lliga ACB.\nI és que Pesic compta amb una grandíssima experiència a les banquetes. Va començar la seva trajectòria com a tècnic al Bosna Sarajevo (1982-1987), i posteriorment va ser seleccionador d’Alemanya fins al 1993, any en què va guanyar l’Europeu. Del 1993 al 2000 va ser l’entrenador de l’Alba de Berlín, amb el qual també va aconseguir diferents títols (4 Lligues alemanyes, 2 Copes i 1 Copa Korac).\nDel 2000 al 2002 va ser el seleccionador de l’antiga Iugoslàvia, amb la qual es va proclamar campió d’Europa el 2001 i del Mundial el 2002. El curs 2001/02, a més, va entrenar el Colònia.\nDesprés de l’etapa al Barça Lassa (2002-04) va entrenar la Virtus Roma (2004-06), el CB Girona (2006/07, guanyador de la FIBA Eurocup), el Dinamo de Moscou (2007/08), l’Estrella Roja (2008/09 i 2011/12), el València (2010-11) i el Bayern de Munic, el que ha estat el seu últim equip (2012-2016) i amb el qual també va aconseguir una Lliga alemanya.


Entrada 30 Mar 2015 Sortida 31 Mar 2015 Nits\nRESERVI ARA LA\nSpa SpaExcellenceTractamentsFacialCorporalMassatgesRitualsSpa ManicuraSpa PedicuraDepilaci�MaquillatgeHidroter�piaPacksDr Perricone MDYogaOfertes i PacksSol�licitud de TractamentsClub MajesticSpaClients VIPNovetatsPromoci� del mesSpa per a grupsXec regalProtocolBoutiqueContacte Newsletter\nDilluns a Dissabte: 9:00h a 21:00hDiumenges: 9:00h a 20:00h\nTel�fon: +34 93 496 77 18Fax: +34 93 488 18 80E-mail: spa@hotelmajestic.es\nHome > Spa > Tractaments > Packs\nDesintoxicantEl m�s popularOpcional temps expressRelaxantTot tipus de pellsAntiarrugues\nDurada: 4h 30min.\nPrepareu la vostra pell, relaxeu el vostre cos, gaudiu daquests moments abans d�aquest dia tan especial. P�ling corporal, Massatge relaxant amb oli d�arg�nia, Tractament facial amb hidrataci� Vel de Col�lagen, Manicura i Pedicura Spa.\nMoment Recupera la L�nia\nTractament localitzat. Programa personalitzat que combina 6 sessions per remodelar la l�nia, refermar el cos i aturar l'acumulaci� de cel�lulitis.Programa complet i efectiu per drenar, esculpir i refermar les zones afectades amb diversos tractaments corporals. No dubti de demanar m�s informaci�.De dilluns a divendres.\nara399,00€ Reservar Tractament\nPer a ella i per a ell\nMoment Rom�ntic (2 persones)\nUn moment inoblidable per compartir en parella. Sessi� d�hidroter�pia en zona privada, i massatge relaxant. Finalment, delecteu els vostres cors amb un detall delicatessen.\nMoment entre amigues\nUna escapada per compartir entre amigues. Una excusa excel.lent per quedar i explicar-vos els vostres secrets. Sessi� d'hidroter�pia per a dues persones, massatge relaxant i pedicura a la zona VIP Pedi Spa degustant un c�ctel de vitamines.\nDurada: 3h 20min.\nUn circuit a l�spa per relaxar les tensions abans de lesdeveniment amb tractaments de bellesa i benestar. Ritual corporal, tractament facial desintoxicant i manicura.\nEl millor tractament per relaxar les cames, ajudar a millorar la circulaci�, i per descomptat, continuar cuidant-vos. Massatge circulatori de cames, pedicura i depilaci� (dues zones petites + mitja zona de regal).\nMoment princesa - Adolescent\nPresumida i coqueta, un tractament facial purificant, amb sessi� d'automaquillatge.\nMoment princesa - Nena\nSorpreneu-la amb una manicura fruitera, mentre degusta un batut de xocolata.\nDurada: 3 h 30 min.\nMoment volta al m�n\nDos dies de relaxaci� i benestar relaxant el vostre cos i la vostra ment amb diferents t�cniques de massatges del m�n: Jap�, Europa, �frica i Sib�ria.


Guanyem Badalona en Comú proposa presentar-se amb ERC i ICV-EUiA a les municipals del 2019\nL'espai integrat pels comuns i la CUP situaria Dolors Sabater com a candidata a la reeleció\nL'alcaldessa de Badalona, Dolors Sabater, en una imatge d'arxiu FRANCESC MELCION\nBarcelonaEl govern d'esquerres que va aconseguir fer fora Xavier García Albiol de l'alcaldia de Badalona vol allargar el seu mandat amb una fórmula que li garanteixi l'èxit electoral. La plataforma Guanyem Badalona en Comú, integrada pels comuns i la CUP, proposa presentar-se a les eleccions municipals del 2019 en coalició amb la resta de forces que són al govern municipal: Esquerra i ICV-EUiA.\nEn una assemblea celebrada aquest diumenge, l'espai de l'esquerra transformadora va abordar els contactes que Guanyem Badalona en Comú està mantenint amb diferents forces polítiques i moviments socials de la ciutat. Fonts consultades per l'ARA apunten que s'ha parlat també amb el PSC i el PDECat, tot i que són forces amb qui hi ha una "distància més gran" i la prioritat és arribar a un acord amb els partits que formen part de l'executiu. "L'assemblea considera necessària una candidatura que es presenti a les eleccions municipals de l’any vinent on s’uneixin les forces polítiques que conformen l’actual govern municipal, així com gent provinent dels moviments socials i gent encara no mobilitzada", especifiquen en un comunicat.\nSobre els eixos programàtics que han de guiar aquesta coalició, "la formació municipalista aposta perquè aquesta candidatura àmplia tingui com a base programàtica la radicalitat democràtica, la justícia social i un procés constituent republicà des de la base per continuar el canvi iniciat a les passades eleccions municipals".\nDolors Sabater al capdavant\nLa cara visible del govern municipal a Badalona és Dolors Sabater, una persona independent que s'ha posicionat a favor del referèndum de l'1 d'octubre i que considera necessari que Catalunya esdevingui una república per decidir després si ha de ser independent o bé s'ha de federar amb Espanya. La proposta de Guanyem Badalona en Comú és que Sabater repeteixi al capdavant de la candidatura.


HI HAVIA UNA VEGADA….. – CETR\nA les muntanyes de Vindya hi havia un camperol molt ric que va perdre una moneda de coure. Com que era molt garrepa va començar a buscar-la desesperadament enmig d’uns espessos matolls, mentre pensava: amb aquesta moneda podré fer algun negoci i n’obtindré quatre monedes més i després vuit, i després encara més i més. Va buscar la moneda durant tres dies sense adonar-se que la gent se’n reia d’ell per aquesta ocurrència tan estúpida. Després de quatre dies, en comptes de la moneda tan desitjada, el que va trobar va ser una gemma preciosa. La va agafar i se’n va tornar cap a casa.\nQuè és el que va fer que trobés aquella pedra preciosa? –preguntà Vashista- Sens dubte, la seva avarícia, que el feia rastrejar el bosc nit i dia. De la mateixa manera, el deixeble que escolta els ensenyaments d’un mestre, obté una cosa ben diferent de la que cerca. Però l’avar Kirata no hauria trobat la pedra preciosa si no hagués buscat tenaçment la seva miserable moneda de coure durant tres dies.\n(Yoga Vâsishta: un compendio. Madrid, Etnos, 1995. p.415)\nUn camperol viva amb el seu fill a la muntanya tenint cura dels animals. D’entre tots, el cavall era el que més necessitava per realitzar les seves tasques de cada dia.\nUn matí, quan el noi se’n va anar a treballar, es va adonar que el cavall havia desaparegut. Ple de desconsol, va anar a trobar el seu pare.\n-“Mala sort” dius? Qui sap!- va ser tot el que li va respondre el vell. I va continuar ocupat en el seu treball.\nAl cap de pocs mesos, el cavall va tornar a la granja, acompanyat d’una euga. El fill, feliç, va avisar immediatament el seu pare. ”Mira quina sort, pare! ”\n-”Bona sort”? Qui sap!- va ser tot el que va dir.\nAl cap de poc, el fill va caure de l’euga i es va trencar una cama, i es va quedar inútil per al treball durant una bona temporada. “¡En temps de sega! ¡Quina mala sort!” –li deien els veïns al seu pare.\n-”Mala sort”? Qui sap…\nPassades unes setmanes arribaren els soldats per endur-se’n els joves a la guerra. No va quedar ni un noi al poble, tret del jove amb la cama trencada que havia de menester crosses per caminar.\n– Tú si que has estat de sort! –li deien.\n– Potser sí. Qui sap? –va respondre el noi. Havia après la lliçó…\n(Narració popular xinesa)\nEl gramàtic i el barquer\nUn gramàtic va pujar dalt d’una barca. Tot orgullós, es va girar cap al barquer i li va preguntar: “Has estudiat gramàtica”? “No”, li va respondre el barquer. L’altre li va dir: “¡doncs has perdut la meitat de la teva vida! quina llàstima!”.\nEl barquer s’entristí però no va respondre res. Amb aquestes que el vent se’n va endur l’embarcació cap a un remolí. Llavors el barquer va dir cridant al gramàtic: “Digues savi, que saps nedar?” “No”, va respondre el gramàtic. “Doncs em sembla, eloqüent i ben plantat gramàtic, que has perdut la vida sencera, doncs aquesta barca s’enfonsa!”\n(Rumi. Mathnawi. Ed. Sufi, v.I, p.224)\nEl gat del veïnat\nConten que, quan un guru s’asseia en el temple per pronunciar les seves oracions, un gat del veïnat acostumava a entrar i distreia els assistents. Fins que finalment el guru va ordenar que lliguessin el gat a una columna mentre durava el servei diví. Després de la mort del guru, el gat va continuar lligat durant les oracions. Mort l’animal, els deixebles van dur al temple un altre gat, que lligaven mentre tenia lloc el culte. Segles més tard, els deixebles del guru van escriure saberuts tractats sobre el significat litúrgic de lligar un gat a la columna durant el servei diví.\n(narració tradicional hindú)\nGuru Nanak –el fundador del Sikhisme- va fer llargs viatges amb el seu amic Mardana, a la recerca dels ensenyaments dels mestres. Van conèixer monjos renunciants, van preguntar a sacerdots en els temples, es van instruir en la interpretació de les diverses escriptures sagrades; van indagar el sentit de les pràctiques ascètiques, dels cultes i les devocions, cercant respostes a les seves inquietuds. Conten que a Haridwar, a les ribes del Ganges, van trobar un grup que, en les seves ablucions, escampava l’aigua en direcció al sol ixent, en honor als avantpassats. Nanak s’hi va apropar i va començar a tirar aigua en la direcció contrària.\n(narració de la tradició sikh)\nLa saviesa a hinduisme, més tradicions


Tech Spirit Barcelona ha exhaurit les entrades al congrés pocs dies després que s’iniciés el termini d’inscripció i ja no es poden reservar a través de la web. L’alternativa al saló Four Years From Now, que forma part del Mobile World Congress (MWC) ja anunciava el dijous que, en les dotze primeres hores des que s’havia obert el registre, ja se superaven els 2.500 inscrits, mentre que el divendres ja havien rebut més de 4.000 registres.\nEl Tech Spirit és una iniciativa sorgida de manera espontània després de la suspensió del Mobile –i, per extensió, de les seves branques– pel coronavirus. Es farà del 23 al 27 de febrer i està destinat al sector emprenedor. L’escenari principal del certamen serà la Llotja de Mar, tot i que també hi haurà activitats en altres punts de la ciutat.\nFins al moment s’han programat un centenar d’esdeveniments i hi ha confirmats una seixantena de ponents i un centenar d’inversors de capital risc. El xef Ferran Adrià, el professor de la Universitat de Berkeley Jerome S. Engel, el publicista Toni Segarra, el futbolista Esteban Granero o el cofundador de Mediapro Tatxo Benet són alguns dels noms confirmats.\nLa iniciativa, la idea de la qual va néixer del mateix sector emprenedor després de la cancel·lació del Mobile, compta amb l’impuls de les administracions local, autonòmica i estatal, de Mobile World Capital Barcelona –entitat impulsora del Mobile World Congress–, del Consorci de la Zona Franca i de la Cambra de Comerç de Barcelona, entre d’altres. Per pal·liar els efectes de la cancel·lació del congrés de mòbils, el consorci Turisme de Barcelona ha impulsat una setmana d’ofertes per atraure visitants a la ciutat.


Nova decoració dels plafons laterals de l'Altar del Santíssim de la Parròquia de Santa Maria d'Arenys de Mar\nEnviat per Benet Coll el Dc, 13/08/2014 - 10:50\nNova decoració dels plafons laterals de l’altar del Santíssim de la Parròquia de Santa Maria D'Arenys de Mar.\nOli sobre fusta de 5 mm.\n2 de 110x110 cm.\nS'ha optat per deu figures eclesials vinculades especialment amb el sagrament eucarístic, cinc santes i cinc sants. Podien haver sigut uns àngels adorant, però el sagrament concreta la fe i la vida cristiana que els sants exemplifiquen.\nEstan representats amb els corresponents símbols i actituds:\nSta. Teresa de Jesús, d'Àvila.\nSta.Caterina de Siena,\nSt.Bernat de Claravall,\nSta.Margarida Maria Alacoque, i\nSt.Pasqual Baylón .\nSta.Gemma Galgani, i\nSt.Pius de Pietralcina.\nEstan emmarcats dins el temple, com a comunitat eclesial, presidits per la representació de l'Esperit Sant que és el Protector enviat per Crist, conductor i vivificador de l'Església, simbolitzat, el primer, amb el vent suau, "pneuma" aire,buf,esperit, i l’altre amb el foc manifestat als apòstols en forma de llengua ígnia.\nNo s'ha expressat amb la forma "com de colom" com relata també a l'evangeli, perquè aquesta, és exclusiva en el moment del baptisme de Jesús per Joan.\nA la franja de la base hi han escrits els noms, i uns quadrats que signifiquen les “pedres vives” de l’església de Déu, és a dir tots els sants i santes que al llarg de la història han enriquit i aportat en el conjunt de la cultura d’occident i de l’orient mitjà, significat amb lletres hebraiques, gregues, llatines i ciríl·liques.\nBreu nota santoral:\nCaterina de Siena (Siena, 25 de març de 1347 – Roma, 29 d'abril de 1380) va ésser una monja terciària dominicana, del Tercer Orde de Sant Domènec. És venerada com a santa i fou proclamada Doctora de l'Església Catòlica.\nEl mateix 1374 va tenir una visió mística i rebé els estigmes. Segons va dir en les seves obres escrites, Crist li comunicà que de llavors endavant treballaria per la pau i mostraria que una dona feble podria fer avergonyir l'orgull dels forts.\nMargarida Maria Alacoque (Verosvres, 22 de juliol de 1647 - Paray-le-Monial, 17 d'octubre de 1690) va ser una monja i mística francesa, de l'Orde de la Visitació. Va promoure la devoció al Sagrat Cor de Jesús, juntament amb sant Joan Eudes.\nPasqual Baylón Yubero (Torrehermosa, província de Saragossa, 16 de maig de 1540 - Vila-real, 17 de maig de 1592) fou un frare franciscà descalç, germà llec.\nEs el patró de les obras, associacions y congressos eucarístics, i de la diócesis de Segorbe-Castellón.\nSt. Tarsici - nom derivat de la ciutat grega de Tars - fou un màrtir cristià del segle III. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes. La seva historicitat és provada per un poema que li va dedicar el papa Damas I a mitjan segle IV, i que féu inscriure a les catacumba de Sant Calixt. Segons aquesta font, el jove acòlic o diàca Tarsici va preferir de morir abans que lliurar les sagrades formes que duia a sobre perquè hi combreguessin els presos cristians, La multitud, en no voler lliurar-les, el van lapidar.\nTomàs d'Aquino (Rocasecca, Laci, 1225 - Fossanova, 7 de març de 1274) fou un dels filòsofs-teòlegs més important de l'edat mitjana. Va proporcionar bases importants per a la teologiacristiana, en incorporar gran part del llenguatge i les idees aristotèliques.\nTomàs d'Aquino rebé també influències destacables de Plató (tot i que volia mostrar més aviat un aristotelisme, hi ha una petja platònica en el seu pensament), Agustí d'Hipona, i també Averrois i Maimònides, que prenia com a autoritats. Respecte a aquest punt, s'observen moltes similituds entre la Guia de perplexos de Maimònides, i la Summa contra gentils, de Sant Tomàs, en la necessitat d'imposar un cert ordre davant dels desorientats.\nTomàs d'Aquino també va ensenyar a Roma, Bolònia i Nàpols. Les seves obres més importants foren la Summa Theologica, que quedà inacabada, on feu diversos comentaris a la filosofia d'Aristòtil.\nClara d'Assís (Assís, 1193 - 1253), fou la millor intèrpret dels ideals de Francesc d'Assís i fou la fundadora de l'Orde de Germanes Pobres de Santa Clara, o Clarisses. És una de les dones santes més documentades de l'hagiografia medieval, tant per l'abundor d'escrits com per la qualitat excepcional i la garantia històrica.\n-Santa Clara és la protectora de les telecomunicacions: un dia del Nadal, Clara no va poder assistir a la missa que deia Sant Francesc, ja que era malalta al llit. Volent poder veure-la, va tenir una visió de la celebració, podent-hi "assistir" de lluny. Per aquesta tradició de "retransmissió", va ser anomenada, en 1958, patrona de la televisió i les telecomunicacions.\n-Els sarraïns havien fet una incursió i eren a les portes d'Assís, assetjant San Damiano. Clara va prendre la custòdia i va mostrar-los als invasors des d'una finestra. Una llum cegadora va fer fugir als musulmans d'Assís.\n-Gregori IX la visità al convent i li demanà que beneís el pà. Quan Clara el beneí, aparegué una creu a sobre.\nGemma Galgani (Capannori, província de Lucca, 12 de març de 1878 - Lucca, 11 d'abril de 1903) va ser una jove, mística vinculada a la congregació de les Religioses de la Passió de Jesucrist.\nEs va distingir per la seva pietat i la devoció envers Crist i l'eucaristia i freqüentava l'església de Santa Maria della Rosa. Va rebre els estigmes: tres dies la setmana, durant almenys tres anys, Gemma tenia estigmes a les mans i als peus, que després desapareixien. També es va fer famosa per les visions que tenia de l'Àngel de la Guarda. El 1902 Gemma va tenir una visió segons la qual Crist volia que es fundés un convent de monges passionistes a Lucca, dedicant des de llavors els seus esforços per aconseguir-ho.\nPius de Pietrelcina, conegut com el Pare Pius, nom de pila Francesco Forgione, (Pietrelcina, 25 de maig de 1887 — San Giovanni Rotondo, 23 de setembre de 1968) fou un caputxí italià. Encara en vida, va tenir una veneració popular de proporcions extraordinàries.\nVa entendre que la seva missió era alleujar el sofriment del poble de Déu. Lliurat al ministeri de la confessió, també va construir un hospital, anomenat "Casa Alleugeriment del Sofriment".\nEntre els senyals miraculosos que presentà, hi ha els estigmes, que va tenir durant cinquanta anys, entre el 20 de setembre de 1918 i el 23 de setembre de 1968), a més del do de la bilocació. Entre els miracles, el guariment del nen Matteo Pio Colella, de San Giovanni Rotondo. Entre els relats de bilocació, hi ha l'explicat per Luigi Orione, també proclamat sant. Deia que el 1925, quan era al Vaticà durant les celebracions per la canonització de Santa Teresa de Lisieux, el pare Pius va aparèixer davant seu. El pare no havia sortit mai del seu convent des que hi havia entrat el 1918. El poble se l'estimava molt, i no va deixar que el canviesin de lloc.\nConèixer les vides dels sants és edificant, en les Biblioteques i llibreries especialitzades, podem trobar hagiografies en format de descripció breu, i llibres biogràfics més exhaustius.


L’anella cicloturista Pirinexus, a punt per primavera – Comunicatur\nHome/Destinacions/Destinacions/L’anella cicloturista Pirinexus, a punt per primavera\nLa pròxima primavera entrarà en servei Pirinexus, l’anella cicloturística transfronterera que connecta les comarques gironines amb el sud de França aprofitant les xarxes de vies verdes i de cicloturisme existents.\nAquest projecte el desenvolupen, conjuntament i des de fa dos anys, el Consell Général des Pyrénées-Orientales, el Pays Pyrénées-Méditerranée i el Consorci de les Vies Verdes de Girona.\nEstà previst que aquesta ruta cicloturística s’acabi el 31 de març de 2013. Tindrà 353 kilòmetres de llarg, passa per 53 poblacions diferents i 8 comarques i la senyalització comptarà amb 700 indicadors.\nSegons el Consell Comarcal de l’Alt Empordà, molt implicat en el projecte, “la ruta Pirinexus és una eina dinamitzadora del territori, que posa en relleu el gran patrimoni natural i cultural de la zona per on passarà a les dues bandes de la frontera, i considerem que contribuirà a atraure un turisme actiu i de qualitat, sostenible i respectuós amb el medi”.\nCOMUNICATUR creix un 33% en visites durant el 2012\nAndorra entra en recessió turística\nBarcelona suma magnituds turístiques


XAREL·10: Els llibres d'en Jan McPetit  (V)\nQuina sort que no hagis decapitar cap click... podia ser delicte d'odi...\nFa dies que no llegeixo res de la Maria Barbal, i l'altre dia me'l vaig estar mirant i ara m'hi a acabes d'animar. A veure si me'l compro!\nCARME: Jo també feia molt de temps (anys) que no llegia cap llibre de Maria Barbal i em va cridar prou l'atenció aquesta seva última novel·la per fer-la entrar a la meva llista de lectures. Si la llegeixes, ja ens diràs que et sembla.\nPel que fa al click... me l'estimo massa per arrencar-li el cap. :-)))\nHi ha persones més mereixedores de ser decapitades... Per sort ja no s'estila.\nSóc l'únic a qui li ha preocupat l'anorèxia dels cavalls dels clicks?\nXAVIER: Sí, certament és una sort que les decapitacions hagin passat de moda... ;-)\nPONS: És lloable la teva preocupació pels animals però mira-t'ho des del punt de vista dels clicks. Amb un cavall menys prim, els ninotets haurien d'eixarrancar-se massa. :-D\nEl llibre no m'acaba d'atreure, però també et diré que m'he quedat tranquil de saber que no s'ha maltractat cap clic durant la redacció d'aquest post...\nXEXU: És un llibre que, explicant una història personal, et fa ben present com la guerra civil i la postguerra va afectar als que la van perdre. Millor estar una mica interessat en el tema per agafar-lo.\nSort en tenim que les eines de manipulació d'imatges permeten aconseguir l'efecte (de decapitació, en aquest cas) sense alterar la integritat física del subjecte. En Jan McPetit encara té ganes de continuar llegint llibres i necessita el cap a lloc per fer-ho. :-DD\nMolt fan del teu Jan Mcpetit!!\naquest cop no m'anoto les recomanacions perquè estic saturada amb les lectures pendents.\nJOMATEIXA: El vam conèixer gràcies a tu i el teu joc però ara ja ha agafat vida pròpia. Em diverteixo fent-li treure el cap pel blog de tant en tant, així que encara podem comptar amb la presència del meu click lector durant algun temps més. :-)\nLa llista de lectures pendents, si et descuides, pot arribar a créixer d'una manera vertiginosa. Fas bé d'intentar controlar-la una mica.


El PSC de Girona proposa crear espais ''dog friendly'' - El Gerió Digital\nReclamen àrees d'esbarjo per als més de 3.000 gossos censats a la ciutat\nDivendres, 31 d'agost de 2018 16:15h\nActualment Girona compta amb alguns parcs on és prohibit l'accés a gossos © ACN\nEl grup municipal del Partit Socialista de Catalunya (PSC) a Girona proposa un pla perquè l’Ajuntament converteixi la ciutat en “dog friendly”. La proposta socialista es concentra en la remodelació dels actuals espais per a gossos a Girona i en la creació d’altres de nous a cadascun dels barris de la ciutat. “A Girona, hi ha d’haver espais apropiats per a ciutadans amb gossos, tal com succeeix a les principals ciutats europees”, ha dit el regidor Quim Rodríguez.\nUna ciutat “dog friendly” té espais diversos ben situats i delimitats, per a gossos, com a servei al conjunt de la ciutadania. Aquestes zones són àmplies i amables, tenen terra natural o de sauló, disposen de doble porta per facilitar el trànsit i d’abeuradors especials, a més de zona de jocs, bancs, Hombres, punts de recollida de femtes i papereres adaptades. “Aquests espais contribueixen, no només a poder tenir una vida més amable per als propietaris de gossos, sinó a ser un actiu per al conjunt de la ciutat”, apunta Quim Rodríguez.\n“Hem detectat 6 punts a la ciutat on seria interessant i possible fer aquests espais. Qualsevol ciutadà hi tindria un accés ràpid i fàcil. Es tractaria d’aprofitar entorns naturals. Els entorns de les Ribes del Ter són adequats, però n’hi ha d’altres que sense ser perifèrics, són ideals per tenir-hi llocs on els propietaris de gossos s’hi puguin trobar”, assenyala el regidor socialista. Aquests espais són una opció més per als propietaris de gossos, que hauria d’estar acompanyada de la posta en marxa d’una targeta, que pogués oferir avantatges als propietaris a les botigues d’animals de la ciutat.\nLa creació urbana d’aquests espais específics per l’esbarjo dels gossos suposaria una modificació de l’Ordenança municipal de protecció, control i tinença d’animals en el seu article segon; animals a les vies i/o espais públics, per introduir la figura de la zona d’esbarjo i regular-ne els usos a benefici dels objectius indicats. Moltes ciutats catalanes en els darrers anys ja han regulat aquestes zones i poden ser models a l’hora de fer les pertinents modificacions de l’ordenança de tinença d’animals.\n“Ciutats grans com Barcelona o Madrid, i d’altres de mides més reduïdes com Barberà, Martorell, Rubí o Sant Andreu, han implementat aquestes zones amb èxit i han regulat el seu ús mitjançant ordenances i horaris d’accés”, ha explicat el regidor socialista. “Aquests espais contribueixen a què hi hagi un major civisme per part de tothom i, alhora, tenen la important avantatge de tenir espais amables, a on hi hauria pogut haver indefinició o abandó, on després hi ha persones i activitats”, conclou Rodríguez.


REOBERT EL TÚNEL DEL BORDAR, TOT I CONTINUAR ELS TREBALLS A LA ZONA – Pirineus TV\nREOBERT EL TÚNEL DEL BORDAR, TOT I CONTINUAR ELS TREBALLS A LA ZONA\nAquests dimarts es durà a terme el canvi d'enllumenat de l'interior del túnel del Bordar, a la carretera N-145 entre els termes municipals de la Seu d'Urgell i les Valls de Valira. Val a dir que el túnel es va reobrir al trànsit divendres a la tarda després de l'esllavissada de pedres i terra a la boca sud que va obligar a tallar la circulació el 3 de juny.\nDurant els treballs en l'enllumenat, només hi haurà un carril obert a la circulació i està previst que aquest dimarts els vehicles procedents d'Andorra s'hauran de desviar per l'exterior de la infraestructura segons han explicat tècnics de la unitat de carreteres.\nNo és l'única actuació a la zona, tot i la reobertura del túnel, continuen les tasques d'estabilització com també d'arranjament d'una conducció del reg de Santa Llúcia, que passa uns 100 metres per damunt de la galeria.\nLes obres de construcció del túnel del Bordar van tenir un cost de 27,6 milions d'euros, amb un 10% més del pressupost inicial. Els treballs van començar l'any 2009, i es van allargar el doble del previst, fins al 2013.


Sobre nosaltres - Obres i Promocions Pons\nObres i Promocions Pons SA és una empresa gironina, consolidada en el sector de la construcció des del 1955, i amb una clara vocació de lideratge en el marc de la promoció integral de l’habitatge: projecció, construcció de l’immoble, venda, post-venda, etc… L’experiència, l’absolut control sobre tot el procés, i la contrastada professionalitat dels nostres industrials en els seus respectius àmbits, repercuteixen directament en la qualitat de l’obra, esdevinguent alhora una garantia pels nostres clients.\nEl nostre objectiu és oferir als nostres clients l’habitatge que busquen. Habitatges amplis, folgats, amb una distribució racionalitzada, adaptables a les necessitats de cadascú. Procurant-los-hi un tractament respectuós amb el seu entorn i un disseny modern i agradable, però funcional. En aquesta pàgina trobareu tot tipus d’informació de les obres que estem promovent actualment: plànols, fotografies interiors i exteriors, façanes,… Esperem que siguin propostes engrescadores, a la mida de la vostra exigència, i que dipositeu la confiança en el nostre equip humà i tècnic.\nOferim un tracte personalitzat i adaptat a cada client, informant de tots els aspectes –tant tècnics com legals- que envolten la compravenda d’un habitatge, procurant que se sentin acompanyats durant tot el procés.\nDes del començament... fins al final! La nostra feina no s’acaba amb la signatura de la compravenda; ens importa el client i volem que parli bé de nosaltres. Seguim, doncs, en contacte pel que pugui necessitar, ja sigui en relació a la comunitat o amb els industrials que han intervingut a l’obra.\nEn el cas dels habitatges de nova construcció, el període de garantia es troba regulat per la llei 38/1999 d'ordenació de l'edificació que preveu uns terminis d'un, tres i deu anys en funció de la tipologia i origen del defecte.


FGC renova els trens de la sèrie 112 de la línia Barcelona-Vallès - El diari digital de Sabadell - iSabadell\nAquests treballs, pressupostats en 33 milions d’euros, abordaran tan qüestions de revisió tècnica de les unitats per mantenir la fiabilitat i la disponibilitat, com una renovació en profunditat de la imatge i dels serveis que s’ofereixen als viatgers.\nLa primera actuació que es durà a terme serà la revisió general de les portes de passatge. Amb aquesta operació, les portes es revisen completament en les seves parts mecàniques i elèctriques per tal de minimitzar el nombre d’avaries i reduir les afectacions que aquest tipus d’incidències poden causar en el dia a dia del servei a la línia. Aquests treballs s’han adjudicat a l’empresa Faiveley, fabricant original de les portes de passatge i cabina d’aquestes unitats, per un import de 820.605 euros. Els treballs començaran el mes de maig.\nPer tant, amb la futura entrada en servei dels nous combois 115, la flota d’aquesta línia estarà formada per 65 trens: 22 trens de quatre cotxes de la sèrie 112, 19 trens de quatre cotxes de la sèrie 113, cinc trens de tres cotxes de la sèrie 114 i els 19 trens de quatre cotxes de la sèrie 115.\nFoto portada: sortida d’un tren, a Sabadell Nord. Autor: J.d.A.


Substitució del pagament d'una sanció de civisme per treball comunitari. Ajuntament de L'Hospitalet\nSol·licitud per a substituir el pagament de la sanció econòmica de civisme per treball comunitari o tasques socioeducatives.\nAquesta mesura de substitució no serà possible quan l'Administració tingui coneixement d'una conducta reiterada o reincident en la comissió d'infraccions de l'Ordenança del civisme i la convivència per part de la persona infractora, llevat que aquesta sigui menor d'edat..\nLa persona denunciada o, en el cas de menors d'edat, el seu tutor/a legal.\nEn qualsevol moment del procediment sancionador i fins a un mes després de la notificació de la resolució de la sanció..\nA la sol·licitud CAL RECONÈIXER EXPRESSAMENT la responsabilitat sobre la infracció comesa per tal que es pugui concedir la substitució de la corresponent sanció econòmica per la realització de treballs en benefici de la comunitat o de tasques socioeducatives.\nDeclaració de responsabilitat en una infracció de civisme\nEl termini legal de resolució és de tres mesos des de la data de registre de la sol·licitud.\nEl temps de resposta per part del departament és d'entre 15 i 30 dies.


AL CANNES LIONS 2015, MICROSOFT VA MOSTRAR LES INNOVACIONS QUE PERMETEN LA CREATIVITAT, ELS CONEIXEMENTS I FER EL BÉ\nMicrosoft és a Festival Internacional de la Creativitat de Cannes Lion en un esforç per atraure les empreses de publicitat i les empreses de comunicació creativa mostrant noves tecnologies i col·laboracions.\nEl Festival Lion de la Creativitat de Cannes és una de les trobades professionals més grans d'anunciants i màrquetings digitals d'arreu del món. Avui, Microsoft va anunciar a la comunitat no publicitària més detalls sobre la seva participació a Cannes Lions . Frank Holland, vicepresident corporatiu de Microsoft Advertising and Online, va escriure al bloc de Microsoft Advertising que Microsoft és a Cannes Lion per ajudar els professionals creatius a convertir els seus conceptes en realitat amb tecnologia innovadora. Holland diu que 'a Cannes, estem aquí amb la nostra tecnologia més recent per ajudar els líders globals de la comunitat creativa a oferir campanyes més impactants, ajudar-los a aconseguir més i fer el bé'.\nAlgunes de les tecnologies que es mostraran al Microsoft Beach Club de Cannes Lion són:\n'...un mural de llum interactiu que utilitza Kinect, una experiència de realitat augmentada amb blippAR i Windows Phone, tecnologia de seguiment Eye Gaze a Microsoft Surface per enviar tuits amb només els teus ulls i una àrea de demostració de Windows 10 per fer una idea del que vindrà. .'\nMicrosoft també va dir que mostrarà als professionals de la publicitat com col·laborar al Surface Hub, així com proporcionarà més informació sobre l'ús de les dades per part dels anunciants. Les seves pantalles inclouran, a més, el seu projecte Consumer Insights Research per ajudar a 'apoderar els venedors amb una comprensió més profunda de les persones que formen el seu públic'.\nLes presentacions al Microsoft Beach Club també inclouran socis de Fast Talks, com ara The Walking Dead, Coca Cola i MTV International. Una presentació es dedicarà específicament al treball de Microsoft amb Create Good partnership, una iniciativa per combinar creatius del món de la publicitat amb causes de bé social, com ara: Paleo-oncology Research Organization, School of Choice i Rainforest Partnership.\nQuè en penseu de l'última presència de Microsoft a la comunitat de publicitat i màrqueting digital? Feu-nos-ho saber a la secció de comentaris.\nhalo 5 forge xbox one\nEls equips de Microsoft suprimeixen el fil de xat\nel motor irreal 5 serà gratuït


Mantenir una conversa financera ens pot dur a millorar la nostra economia\nFa uns dies un client em va fer un comentari força encoratjador. Em va dir que en la nostra primera conversa financera li havia agradat la humanitat del tracte. Considero que això defineix amb precisió bona part de la feina que fem a acOnseguir.\nEl primer pas en un procés de coaching és adonar-se que cal fer un canvi. És aquella sensació de “fins aquí hem arribat!”. Us ressona? A partir d’aquest punt, en l’àmbit que ens ocupa és bàsic permetre’ns un espai per a reflexionar sobre la pròpia economia. Una conversa financera és una eina òptima per a dur-ho a terme. El seu impuls és màgic, i produeix avanços espectaculars. Em venen al cap diversos casos reals amb clients que m’ho demostren.\nVaig llegir fa unes setmanes sobre el significat de la paraula alemanya “schuld”. Resulta molt revelador que per una banda es tradueixi per “culpa” i, paral·lelament, també per “deute”.\nSovint la culpa és el primer que cal abordar en una conversa financera. El passat només serveix per a aprendre de cara al futur. Si carreguem amb una culpa per decisions que ens han perjudicat, necessitem alliberar-nos-en. I si va associada a un deute, cal veure com reduir-lo. Al final, no som perfectes i no sempre encertem com voldríem. La humanitat del tracte a la qual feia referència al primer paràgraf passa per reconèixer-ho. Si la culpa representa un gran pes, ens costarà seguir caminant.\nComencem la conversa financera: “vostè és aquí” i objectius\nLlegim la frase entre cometes de l’anterior títol a qualsevol mapa o planell per a indicar-nos el punt de partida. L’inici és sempre saber on som. Quina és la nostra foto financera actual.\nA continuació, cal determinar on volem anar. Els diners només són un mitjà per a aconseguir objectius. N’hi haurà a llarg termini, a mig i a curt. I la planificació financera hauria de dependre en gran mesura d’ells.\nQuè és el que impedeix aconseguir les nostres fites? De manera paradoxal, tendim a sabotejar-nos. Ens hem acostumat a viure d’una determinada manera i els canvis ens fan por. Fins i tot quan sabem del cert que aquests ens beneficiaran. Portem al damunt tota una sèrie de creences que recolzen que actuem així. Al final de l’entrada hi ha algun enllaç amb aquest mateix blog que en parla. L’experiència demostra que quan donem el primer pas en una bona direcció, la vida ajuda.\nLa superació de problemes ens transforma\nValorem més allò que aconseguim amb esforç que no pas el que ens regalen. Enfrontar-nos als obstacles que ens anem trobant pel camí ens modela per a no caure en futurs paranys. Heu sentit mai històries sobre persones a les quals els han tocat molts diners en jocs d’atzar per a acabar arruïnats? Senzillament, no havien passat pel procés d’esforç que els hauria permès una millor gestió de la seva suposada sort econòmica. Al final de l’entrada trobareu un interessant article de la UOC al respecte.\nA una conversa financera, una possible eina consisteix en escriure en un full tres columnes:\nA la primera, hi llistarem els obstacles que impedeixen assolir els objectius que ens proposem.\nA la segona, què ens està demanant la vida que canviem per a superar cada obstacle.\nFinalment, a la tercera quines accions concretes emprendrem per a posar en pràctica aquests canvis.\nFe i perseverança protagonitzen tota conversa financera\nQuan tenim fe, gaudim de confiança i voluntat de creure que el que desitgem passarà. D’altra banda, la perseverança ens manté en el camí que hem planificat. Una actitud de fe i perseverança és imprescindible per a l’èxit. A nivell econòmic o en qualsevol altre aspecte vital.\nCompletem tot el contingut anterior amb un parell de links. En primer lloc, em remeto una altra entrada d’aquest mateix blog relativa a creences. I, a nivell de curiositat, l’article de la UOC al què feia referència amb anterioritat.\nPer a acabar, posem a la teva disposició el nostre servei de Coaching en economia domèstica, que permetrà veure els sorprenents resultats que deriven d’una bona conversa financera.\nTags: coaching financer, consciència, proactivitat, problemes econòmics


L’Art Palma Brunch celebra 10 anys\nL’art contemporani fa festa a Ciutat aquest dissabte presentant 17 exposicions a un públic divers\nANNA MASCARÓ Palma 03/04/2014 00:00\n260x366 Els galeristes amb Antoni Vera (IEB) i el regidor de Cultura, Fernando Gilet. / E. CALVO Els galeristes amb Antoni Vera (IEB) i el regidor de Cultura, Fernando Gilet. / E. CALVO\nTot està a punt per a la celebració de la desena edició de l’Art Palma Brunch. Setze galeries i espais de Ciutat obriran les portes al públic aquest dissabte entre les 11h i les 14h, aprofitant un dematí primaveral. L’associació de galeristes Art Palma Contemporani ha coordinat un total de desset exposicions de pintura, fotografia, vídeo i totes les branques de l’art contemporani a disposició d’un públic que de ben segur serà divers, entre col·leccionistes i crítics d’art, curiosos i famílies. Cadascuna estarà acompanyada d’una degustació gastronòmica que donarà especial importància al vi, que enguany serà de la DO Binissalem.\nUna cita cultural especialitzada\nEl president d’Art Palma, Xavier Fiol, assegurà ahir en una roda de premsa que l’objectiu de l’associació és “consolidar” l’Art Palma Brunch perquè es converteixi en una cita cultural obligada a Ciutat, juntament amb la Nit de l’Art i el PalmaPhoto. Ara bé, cal que mantingui el to diferencial: “El perfil dels assistents a aquest esdeveniment és més especialitzat. Per això volem que amb el temps s’internacionalitzi i es posicioni al panorama artístic mundial”, digué. Continuant amb la premissa que la unió fa la força, l’Associació Independent de Galeries d’Art (AIGAB) tornarà a tenir presència en el festival després de ser-ne apartada l’any passat per Art Palma.\nAmb motiu del desè aniversari de la trobada artística, l’Ajuntament de Palma repartirà 3.000 catàlegs amb informació sobre les exposicions i 6.000 fullets que, a manera de mapa, donen la direcció de cada galeria o centre cultural.\nDe les 17 exposicions que s’oferiran al públic, 13 s’inauguren dissabte especialment per al festival. Les galeries Aba Art Contemporani, Horrach Moyà, Kewening, La Caja Blanca, Maior, Pelaires CCC i Xavier Fiol participaran en la jornada. AIGAB estarà representada pels espais Fran Reus, Joan Oliver Maneu i Gabriel Vanrell. A més, hi debutarà la galeria Louis 21 amb la inauguració de la mostra Su aparente fragilidad sólo rehusaba la monotonía, del xilè Alejandro Leonhardt.\nEl museu Es Baluard oferirà dues exposicions en lloc d’una. També hi prendran part el Casal Solleric, la Fundació Pilar i Joan Miró i el CAC les Voltes. Així, l’Art Palma Brunch torna a tenir el suport de les institucions. El Consell de Mallorca hi aportarà, per part seva, l’exposició Un-Balanced, una mostra de les escultures de la mallorquina Lara Fluxà, a la capella de la Misericòrdia, i també ha organitzat el concert del grup Perikas Jazz Reunion, que tindrà lloc dissabte a les 12h a la Misericòrdia. L’Institut d’Estudis Baleàrics ha finançat part de l’organització de l’esdeveniment.\nEntre les novetats destaca la mostra col·lectiva de la galeria Horrach Moyà, titulada Les belles infidèles; l’obra de l’egípcia Yara El-Sherbini, que s’exposarà a La Caja Blanca, i les Versiones d’Esperança Lliteres, a la Fran Reus. En la mateixa línia, Gabriel Vanrell inaugurarà Mompó, i Joan Oliver Maneu farà el mateix amb Me importa un huevo, selecció d’obres de Miquel Piñeiro. A més, Xavier Fiol presentarà la performança The Last Dance, de Concha Vidal.\nCom a preàmbul de l’esdeveniment, avui horabaixa es du a terme la segona jornada d’ studentstrip : uns 50 alumnes d’estudis vinculats amb les arts plàstiques visitaran les galeries participants amb la finalitat de conèixer el procés d’organització de la trobada artística.


Quin cotxe elèctric em compro? - Cotxes Electrics\nInici » Quin cotxe elèctric em compro?\nEs l’hora de comprar un cotxe?\nAra que alguns no podrem circular per Barcelona, ja sigui per la conscienciació mediambiental, les restriccions de trànsit a les grans ciutats, o altres motius relacionats amb la renovació forçada dels automòbils… pot ser interessant plantejar-se quin vehicle convé adquirir, dins del ventall dels cotxes nets, elèctrics o híbrids endollables. Però, és l’hora de comprar-se un cotxe elèctric?\nPer diferents motius, potser ens vam avançar tractant la temàtica dels cotxes elèctrics, aquest blog va quedar una mica parat, però de fet tan parat com la intenció de compra d’un cotxe elèctric. I és que la pregunta que ens plantejàvem, encara no té resposta.\nComparativa personal de cotxes elèctrics\nFa un parell de mesos que m’he quedat amb el cotxe al garatge, sense ús. Es tracta d’un cotxe de més de 10 anys, però tot i que va bé, i passa les ITV’s, aviat tindrà prohibit circular per Barcelona, i qui sap si per tota Catalunya.\nAra que la Generalitat s’anima a oferir ajudes per a la compra d’un cotxe elèctric he tornat a plantejar-me la possibilitat, i per tant de tornar a dinamitzar el blog, i mirar de trobar les respostes necessàries per determinar si val la pena o no, en l’àmbit personal, comprar un cotxe elèctric ara, abans que tot estigui realment preparat per a donar servei als usuaris elèctrics, perquè no oblidem que es tracta d’un canvi de filosofia, i ens caldrà punts de recàrrega, serveis addicionals, i elecricitat\nAquestes seràn algunes de les preguntes que ens interessarà tenir resposta:\nEls beneficis de la mobilitat elèctrica\nPros i contres dels vehicles elèctrics\nOn i com carregar un acte elèctric?\nQuant costa un cotxe elèctric?\nQuines marques tenen cotxes elèctrics?\nD’aquesta manera, amb la comparativa, podré veure si només compleixo la condició de disposar d’un cotxe de més de 10 anys, i segueixo amb el dubte sobre que faran les elèctriques quan tothom tingui un cotxe, o una moto elèctrica… i és que tot i que queda una mica de camí per recórrer encara, val la pena fer-lo estan ben informat.


EL BÚNQUER: Papusza (2x160) - Video youtube - EMTV.\nVideo Youtube EL BÚNQUER: Papusza (2x160)\nQue no us enganyi el subtítol del programa: “Papusza, la primera poeta gitana”. Això no és un documental del “Sense ficció”. En aquest capítol es ve a patir, avui només aprendrem una sola cosa: que la condició humana és una fatalitat. D’aquest capítol no en traurem res de bo! És una història com “La llista de Schindler”, en blanc i negre. I grisa, molt grisa. Només cal saber que la Papusza va ser expulsada del seu clan perquè va aprendre a llegir i a escriure d’amagat, una cosa que estava molt mal vistos pels gitanos.


Llibertat, igualtat... ¿i fraternitat? - Informacion.es\nLlibertat, igualtat... ¿i fraternitat?\njosep miquel bausset 25.10.2016 | 04:04\nAquest va ser el lema de la Revolució Francesa, que posteriorment ha esdevingut el de la República Francesa i, curiosament, també el de la República d´Haití. Dic curiosament pel que fa al país caribeny, ja que en aquest poble, assotat per la pobresa i pels desastres naturals (el terratrèmol de 2010 i l´huracà Matthew d´aquest mes d´octubre) no hi ha ni llibertat, ni igualtat, ni fraternitat.\nHe recordat aquest lema de la Revolució Francesa, pel fet que fa uns dies la senyora Manuela Carmena, alcaldessa de Madrid, va participar en un acte («Somiem la ciutat, la construïm junts») organitzat per la Universitat de Comillas, la universitat dels jesuïtes.\nDesprés d´unes paraules de benvinguda del jesuïta P. Julio J. Martínez, que defensà un «diàleg que és intercanvi honest i sincer de paraules i de discursos, per discernir, per conèixer millor la realitat i per servir millor», l´alcaldessa Manuela Carmena va insistir en la necessitat de tindre uns «governs transparents, participatius, on no hi haja cap mena de corrupció». Per això digué que la seua preocupació com a alcaldessa és «cuidar els veïns, els ciutadans» i «estimar-los». L´alcaldessa Manuela Carmena també es va mostrat preocupada per l´agressivitat creixent que hi ha a la nostra societat, i demanà el control de la violència, «per tal de poder-la evitar».\nPerò la part del seu discurs que més em va agradar, va ser quan afirmà que «no és possible fer una tasca de progrés, si no recuperem un humanisme, si no recuperem la fraternitat». Per això l´alcaldessa Manuela Carmena digué que «les revolucions fracassen, perquè demanen llibertat, igualtat, però s´obliden de la fraternitat».\nTrobe que l´anàlisi de l´alcaldessa de Madrid és molt encertat. El nostre món necessita més llibertat i més igualtat, però encara més que tot això, necessita fraternitat. Perquè sense la fraternitat, l´altre, com deia l´escriptor Jean Paul Sartre, sempre serà l´infern. O com deia Plaute, l´home és un llop per a l´home sense la fraternitat.\nEl cristianisme, malgrat les pròpies incoherències i els errors que hem comès els cristians al llarg de la història, ens encoratja a vore l´altre, no com un enemic, ni tant sols com un adversari, i molt menys com l´infern, sinó com un germà. La fraternitat que Jesús va oferir en la seua predicació, constitueix el nucli de la nostra fe. I és que el manament nou de l´amor, ens fa germans els uns dels altres: «Aquest és el meu manament: que us estimeu els uns als altres, tal com jo us he estimat» (Jo 15:12 ). I és que com ha dit el papa Francesc, «qui vulga viure amb dignitat i plenitud, no té altre camí que reconèixer l´altre i buscar el seu bé». I això només s´aconsegueix veient l´altre com a germà.\nCertament que les relacions personals i internacionals canviarien i molt, si a més de lluitar per la llibertat i per la igualtat, lluitàrem també per fer possible la fraternitat entre pobles i cultures.\nAmb un gran sentit comú, i sense cap mena d´anticlericalisme, Manuela Carmena afirmà també que ella no és creient, «però he acceptat participar en actes religiosos perquè crec que a molts ciutadans de Madrid els agrada que la seua alcaldessa estiga en un acte religiós». De vegades, per un respecte (que cal tindre) a l´article 16 de la Constitució Espanyola que proclama l´aconfessionalitat de l´Estat, alguns polítics, ben lícitament, renuncien a assistir (no a presidir!) a actes religiosos com processons o misses. Però la senyora Carmena, sensible a una part de la ciutadania, també vol fer-se present, si la conviden (ja que ella no és creient) a actes religiosos, sense cap mena d´escarafalls.\nUns dies després de llegir aquest discurs de la senyora Carmena, el diari Levante (21 d´octubre 2016) publicava un interessant article, La igualtat ens farà feliços, del senyor Alberto Ibáñez, on feia referència al dia dels hòmens per la igualtat. És veritat que la igualtat ens farà feliços. Com també ens farà feliços la llibertat de les persones i dels pobles. Però és la fraternitat allò que farà que el nostre món siga diferent: més just, més lliure, més harmònic, allunyat de la mentida, de la corrupció, de la violència.\nTant de bo que les paraules encertades de la senyora Carmena en la seua defensa de la fraternitat, és a dir, de l´humanisme, arrelen en la nostra vida.


La roda de premsa de la PAC\nLa Plataforma d’Afectats per la Crisi (PAC) ha emès un comunicat públic mostrant la seva preocupació davant el que consideren un greu problema de l’habitatge i davant el silenci de les administracions públiques, que diuen que no fan res per solucionar-ho. És per això que exigeixen diverses mesures com la planificació d’un pack d’habitatges de lloguer de les que disposi l’Ajuntament, que aquest inverteixi 3 milions d’euros per comprar pisos i que, seguidament, cedeixi el seu ús als que necessitin un habitatge social. També exigeixen que les taules d’emergència siguin més curtes perquè tarden molts mesos a ajudar famílies que han perdut habitatge i demanen que els regidors del govern es reuneixin amb la PAC per fer-los arribar la seva demanda i resoldre el problema.\nHan informat que, després d’estudiar com viuen nombroses famílies de Mataró, han detectat que moltes d’elles lloguen pisos que no són habitables i que tenen moltes mancances. D’altres, a més, directament no disposen d’accés a l’habitatge.\nUn estudi del lloguer\nDes de la PAC han fet un estudi dels anuncis d’habitatge de les revistes de tirada municipal i han detectat que els preus han augmentat de manera molt destacada. “Abans podies trobar pisos de lloguer per 500 euros, mentre que ara tots valen entre 750 i més de 1.000 euros”, ha explicat Maia Sedano en la roda de premsa de la PAC. Alerten que el ciutadà amb un sou mig haurà d’invertir el 70% del seu sou al pis de lloguer i que, per tant, la crisi sacsejarà més famílies. A més, denuncien que aquestes persones no podran optar a lloguer social i a ajudes de lloguer.\nUn govern sense solucions\nCritiquen, a més, la inactivitat del govern municipal del PSC davant l’emergència. Aquest dijous està prevista l’aprovació dels pressupostos del 2018, els quals no inclouen una planificació adequada davant aquest problema segons la PAC. Critiquen també que el Pla Local per l’Habitatge de Mataró no s’actualitza des del 2005 i que l’Observatori Municipal de l’Habitatge tampoc s’ha actualitzat des del gener de 2015. És per tot això, que aquest dijous dia 15 de febrer convoquen des de la PAC una concentració davant de l’Ajuntament a les 19h, coincidint amb l'inici del ple per a l’aprovació pressupostària.


'La investigació de Sabadell corrobora la vox populi' - VilaWeb\n'La investigació de Sabadell corrobora la vox populi'\nParlem amb Xavier Oca (CUP), Carme Garcia (ICV) i Virgínia Domínguez (Entesa) sobre el cas de presumpta corrupció de Sabadell\nL'escorcoll de la casa de la vila de Sabadell i la imputació de Manuel Bustos, el batlle de la ciutat, i de gairebé una trentena més d'implicats, entre empresaris i càrrecs públics, no sembla que hagi sobtat gaire els veïns. 'Tothom ho sabia', deien ahir en una improvisada concentració a la plaça de Sant Roc.\nEfectivament, ja fa uns quants anys que activistes i partits de l'oposició denuncien una gestió pública irregular. De fet, tot indica que l'operació 'Mercuri' arrenca d'una denúncia de pràctiques anòmales entre l'ajuntament i alguns empresaris que ICV va presentar a la fiscalia el 2010.\n'És curiós que, dos anys després, les investigacions corroborin la vox populi de Sabadell. La sorpresa hauria estat que ni amb denúncies el cas no hagués arribat més enllà.' Ho diu a VilaWeb Xavier Oca, de la CUP i ex-regidor de Sabadell per l'Entesa (1999-2003). Recorda que, quan ell va entrar a l'ajuntament, a final dels noranta, 'hi havia veus a la ciutat' que insinuaven possibles irregularitats, i que entre determinats sectors, com el dels empresaris, corria la veu que per a aconseguir llicències d'obres i serveis 'calia entendre's amb l'oncle d'en Bustos'. Però mai no van tenir cap document ni prova escrita que ho confirmés.\n'Quan vam entrar a l'ajuntament el 1999, l'aliat més fiable que tenia Bustos era un regidor del PP, com ara, que es deia Andreu Gil; un senyor amb un passat tèrbol, constructor, i que des del 2009, si no l'han trobat, és en cerca i captura, acusat de delictes mercantils.' I continua: 'En aquells anys tot just es començaven a gratar, aquestes qüestions... Poc després, va saltar el cas de la fundació Barnola: teòricament una fundació sense ànim de lucre, però que, ves per on, es dedicava bàsicament a la compra-venda d'habitatges i immobles. Es va investigar i es van demanar explicacions, que no van arribar mai, però sí que alguns dels patrons van augmentar substancialment el seu patrimoni immobiliari.'\nICV va denunciar a la fiscalia un cas de presumpta corrupció el 2010\nCarme Garcia, portaveu municipal d'ICV, conta que alguns empresaris els havien notificat que l'ajuntament els exigia comissions per a poder accedir amb avantatges a contractacions públiques. Aquesta pràctica, el grup va portar-la a la fiscalia l'any 2010. Garcia recorda que tota la informació que havien anat recollint, algú va provar de robar-la entrant a la seu sabadellenca del partit i se'n va endur dues torres d'ordinador i expedients de la caixa forta. En la denúncia interposada als mossos consta que els panys no s'havien forçat, i per això van sospitar d'algú que tingués la clau de la seu. Concretament, dos ex-membres d'ICV que foren expulsats del partit per deslleialtat i que, més endavant, van passar al PSC. Malgrat el robatori, Iniciativa va poder fer arribar la documentació a la fiscalia perquè en tenia una còpia.\n'Tard o d'hora havia de sortir a la llum alguna cosa'\nVirgínia Domínguez, regidora d'Entesa per Sabadell, es confessa molt sorpresa pels fets d'ahir, encara que ja fa temps que pensava que tard o d'hora 'sortiria a la llum alguna cosa' --si bé deplora que encara no tinguin informació oficial de l'operació. Tot amb tot, recorda que feia anys que constataven irregularitats, sense que mai poguessin demostrar que fos corrupció. Un botó de mostra: 'l'urbanisme a la carta'; és a dir, canvis de qualificació de terrenys 'per a afavorir determinats sectors privats', fet que sempre han comunicat a la Generalitat quan s'hi han trobat. 'Però això d'ara va molt més enllà; això no és una irregularitat i prou. Ens temem que no sigui molt més greu que no sospitem.'\nNo diu gaire res més, llevat repetir que l'operació 'té un abast molt gran'. Per això l'Entesa ha demanat el nomenament d'un alcalde accidental fins que no s'aclareixin els fets, i que Bustos es retiri temporalment. 'A Sabadell no ens podem permetre un alcalde imputat. És l'abecé de la corrupció. Els partits sempre parlen de mesures contra la corrupció i a l'hora de la veritat, què fan? Nosaltres respectem la presumpció d'innocència, però demanem que tant Bustos com els altres regidors implicats es retirin dels càrrecs públics temporalment', recalca.\n'Bustos ha teixit una xarxa d'amiguisme i clientelisme'\n'Manuel Bustos ha anat teixint una xarxa de clientelisme que li ha servit molt per moure's per la ciutat. Però suposo que ha arribat un moment que hi havia massa boques a alimentar i alguna es deu haver enfadat --diu Xavier Oca--. Quan va arribar, vam interpretar que l'ajuntament havia quedat en mans d'una gent que tenia com a únic interès fer-se rica. Amb molts pocs principis polítics i dubtosos principis morals. Un exemple: fins aleshores donaven els diners que els regidors rebien de dietes a cooperació internacional; això es va acabar. També es van augmentar les assignacions i l'ajuntament anava gastant diners per comprar voluntats i mantenir una mena de 'star system' sabadellenc que va ser un pèl escandalós. Des d'un punt de vista moral, no em sorprèn gens això que ha passat. És més, tenia la recança de si al final això els sortiria de franc o no.'\nBustos va adjudicar obres a tres organismes presidits pel seu oncle\nL’oncle de Bustos reelegit president del Gremi de Constructors\nEl secretari d'Organització i dos batlles del PSC, encausats per una trama corrupta a Sabadell (28.11.2012)\nLa societat civil i els partits d'esquerres de l'oposició exigeixen la dimissió de Manuel Bustos (27.11.2012)


Invenció de formigó - Pàgines  - Coneixement enciclopèdic del Món\nInvenció de formigó\nEs va situar com a organismes vius - plantes, gràcies als seus "peus" - l'arrel del suport al cas\nPluja i encara imponents i fixos, car "primer" estand.\nUn gran nombre d'arrels de les plantes en el tram de sòl en totes direccions, com els milers d'ancoratges com "agafar" sòl viu, la planta fermament fixat a la terra, de manera que les grans arrels donarien el seu sobre el sòl per a resistir les tempestes capacitat i acceptar assolellat, gaudir de la fotosíntesi.\nAquesta poderosa fixació d'arrels de les plantes, de manera que la humanitat obtenir lliçons útils: el segle 19, els francesos han trobat un jardiner que moltes plantes estan de peu a la tempesta i es combinen amb el terra de les arrels, de manera que pensar en això plantes modelades construir llits de flors formes. El ciment (com a terra) del cable (com arrels de les plantes) embolicat, creant un llit de flors es pot lluitar contra el vent i la pluja l'erosió, que va inventar reforçat els materials de construcció de formigó.\nCategoria :[Ciència][Ciència aplicada][Natural][Recursos naturals]


Treballem a favor de la concienciació medioambiental reduint el malbaratament alimentari: Tapper - aracoop\nTreballem a favor de la…\nTapper és un projecte social a favor de la conscienciació mediambiental amb l’objectiu principal de reduir el malbaratament alimentari en els petits establiments d’alimentació i hostaleria.\nEl servei consisteix en una app que connecta establiments alimentaris amb excedent de producte fresc o prop de la fi de la seva vida útil amb possibles consumidors que els vulguin comprar a un preu rebaixat. A més, la plataforma permet posar en contacte els establiments amb entitats benèfiques per donar l’excedent no venut.\nLa idea sorgeix per part de la Sara Lagoa i el Jesús González i més tard s’incorpora el Massimo Casalegno. Sara és professional de la indústria alimentària i en el seu dia a dia observava com es tiraven a les escombraries quilos i quilos d’aliments aptes pee al consum humà. Entre ella i el Jesús li van anar donant forma a la idea, buscant una eina per conscienciar sobre aquest problema i ajudar el medi ambient mitjançant l’optimització dels recursos.\nL’aplicació ajuda els establiments alimentaris que vulguin promocionar i donar sortida als seus excedents. Aquests es poden donar d’alta gratuïtament a www.tapper.es i així publicar ofertes, que els permetran obtenir un benefici extra, a la vegada que redueixen els seus residus i contribueixen a millorar el medi ambient.\nD’altra banda, els usuaris de l’app podran trobar aquests productes per geolocalització, reservar-los i passar a recollir-los. D’aquesta manera, a més d’accedir a descomptes, indirectament van sent més conscients de la seva petjada mediambiental.\nDe moment l’app funciona a Catalunya, però l’equip té previst introduir l’app a altres comunitats, donar-li un impuls en comunicació i dur a terme altres activitats relacionats amb la conscienciació sobre el malbaratament alimentari.\nAnteriorEntrada anterior:Fer possible un servei entre totsSegüentEntrada següent:Aigua.coop, la cooperativa de la ciutadania


Publicació informes 16 i 17/2020, Consell Comarcal Garrotxa i Institut d'Estudis Espacials - Inici - Sindicatura de Comptes\nPublicació informes 16 i 17/2020, Consell Comarcal Garrotxa i Institut d'Estudis Espacials\nPublicats els informes sobre el Consell Comarcal de la Garrotxa i sobre l'Institut d'Estudis Espacials de Catalunya\nBarcelona, 28 d’octubre de 2020\nLa Sindicatura de Comptes ha emès l’informe 16/2020, relatiu al Consell Comarcal de la Garrotxa, exercici 2017, i el 17/2020, relatiu a la Fundació Institut d’Estudis Espacials de Catalunya, exercici 2017. Ambdós informes han estat tramesos al Parlament de Catalunya, que els ha admès a tràmit.\nL’informe 16/2002 és un treball de fiscalització financera limitada sobre el Consell Comarcal de la Garrotxa, centrat en la revisió de la liquidació del pressupost i del compliment de la legislació aplicable en els àmbits de la contractació i del personal.\nLa fiscalització l’ha dut a terme el departament sectorial F, dirigit pel síndic Miquel Salazar, qui té atribuïda la fiscalització de les entitats que formen part del sector públic local supramunicipal.\nL’informe 17/2020 és una fiscalització limitada relativa a la Fundació Institut d’Estudis Espacials de Catalunya. L’objecte del treball ha estat fiscalitzar les despeses i les inversions d’aquesta fundació pública i el compliment de la legislació aplicable en els àmbits comptable, pressupostari, de contractació i de personal.\nL’auditoria l’ha fet el departament sectorial D de la Sindicatura, sota la direcció del síndic Jordi Pons i Novell, que és competent per auditar les entitats del sector de la cultura i del món universitari.