Els presos independentistes, els detalls de camí al Suprem\nEls nou presos independentistes a Soto del Real i Alcalá-Meco matinaran per ser traslladats al Tribunal Suprem en la primera conducció del dia de la Guàrdia Civil, a les 7.30 hores. Un cop a l'Alt Tribunal, que reforçarà la seva seguretat durant el judici del 'Procés', menjaran un menú calent d'un càtering contractat per Institucions Penitenciàries.\nAl final de la jornada, tornaran a les seves cel·les en els mòduls de respecte, on tenen autorització per a disposar d'un ordinador sense connexió a Internet, segons han confirmat fonts policials i penitenciàries.\nEls presos del 'Procés' es troben en mòduls de respecte, de manera que, fins a la nit, no se'ls tanca les portes de les seves cel·les. A més dels ordinadors sense connexió a internet per consultar documentació en PDF relacionada amb el procés, el tribunal ha permès que disposin de dos dispositius d'emmagatzematge tipus pendrive de 64 Gb de capacitat cada un d'ells, sense que afecti les facultats de control que la legislació penitenciària preveu.\nEls magistrats han donat el seu vistiplau, a més, perquè les entrevistes a la presó amb les seves defenses les puguin realitzar amb un ordinador o tauleta electrònica i en una sala que permet la comunicació confidencial i sense vidre entre advocat i client. La legislació estableix que aquestes comunicacions siguin sense límit de temps.\nLes sessions del judici contra els responsables de declarar unilateralment la independència a Catalunya comencen aquest 12 de febrer i se celebraran a principi de dimarts a dijous, de 10.00 a 18.00 hores, amb un recés per menjar.\nAVANCEN L'HORA DE LLEVAR-SE A LA PRESÓ\nEls presos disposaran d'una sala al Suprem en què podran conversar amb els seus advocats i menjar un menú calent. Es tracta d'una pràctica habitual d'Institucions Penitenciàries en aquest tipus de judicis amb jornades maratonianes, segons expliquen les citades fonts. Quan es preveuen judicis amb menys trasllats se sol lliurar a la presó una bossa amb un menú fred compost per entrepà, beguda i peça de fruita.\nEls processats independentistes en situació de presó provisional seran traslladats des de les seves cel·les (que disposen de dutxa individual) al mòdul d'ingressos, sortides i trànsit. Aquí arribaran acompanyats per funcionaris de presons. Hauran de matinar, ja que l'horari comú fixa que els interns es despertin a les 7.30 ia aquesta hora els exdirigents catalans han d'estar sota custòdia de la UPROSE de la Guàrdia Civil, la unitat encarregada dels trasllats.\nLa seu del Tribunal Suprem en el centre de Madrid es troba a uns 40 quilòmetres de distància tant de la presó de Soto del Real, al nord de la capital, com de la presó de dones a Alcalá-Meco, a la sortida de l'A -2 en direcció a Barcelona.\nSENSE PLATÓS DE TV NI MANIFESTACIONS\nEl Ministeri de l'Interior ha disposat que es reforcin les mesures de seguretat des del mateix trasllat en sengles furgons de la Guàrdia Civil des de les presons de Soto del Real (set presos homes) i Alcalá-Meco (dues dones). A la Plaça de la Vila de París es troba la seu del Suprem i també de l'Audiència Nacional, per la qual cosa és una zona amb mesures de seguretat permanents.\nLa previsió és que s'utilitzin els calabossos de l'Audiència Nacional. Els presos arribaran des de les presons a aquestes instal·lacions i, des d'aquí, seran conduïts al Suprem.\nA més de reforçar controls i la presència policial, no s'ha autoritzat que cap televisió desplegament en aquesta plaça o els voltants del Suprem seus platós per cobrir informativament les sessions del judici. Tampoc es permetrà que es celebrin concentracions ni manifestacions de cap tipus.\nEls dies que no tinguin judici, els presos tindran la mateixa rutina que la resta de reclusos. La sirena matutina sona a les 7.30 hores. El menjar se serveix a les 13.30 i el sopar a les 19.30, ja que a les 21.00 hores tots ha d'estar de tornada a la cel. El Suprem vol que les sessions finalitzin cap a les 18.00 hores, de manera que si no arriben a l'hora del sopar, se'ls servirà a les seves cel·les.\nTots els mòduls de règim ordinari compten amb pati, biblioteca, menjador, sala de TV, economat, cabina de telèfon i lavabos. Processats i processades podran participar de les mateixes activitats ocupacionals o esportives que la resta d'interns.\nCOMUNICACIONS AMB ADVOCATS I FAMILIARS\nSegons el Reglament Penitenciari, els nou presos independentistes disposaran, com la resta d'interns, de locutori dues vegades a la setmana amb una durada de 20 minuts. Es poden acumular en una sola de 40 minuts i es permet fins a quatre persones al locutori. El 'vis a vis' està permès un cop al mes amb la seva parella, amb una durada d'una a tres hores.\nEls familiars poden també comunicar-se amb el pres un cop al mes amb una durada d'entre una a tres hores, i en un local adequat per a això. Aquells presos amb parella i fills menors de deu anys, disposen de locutoris de convivència un cop al trimestre, amb una durada de tres a sis hores i poden passar fins a sis membres d'una família.\nPer a les comunicacions telefòniques es disposa d'una targeta amb deu números autoritzats als quals poden trucar setmanalment. Les trucades tenen una durada màxima de cinc minuts. Envers els advocats, per la seva banda, el reglament preveu que tots els interns no tinguin limitats ni el temps ni l'horari.\nAquestes comunicacions amb les defenses es realitzen en locutoris especials, en què el funcionari només té control visual. En la seva estada anterior al trasllat a Catalunya, el jutge va autoritzar a més que les comunicacions poguessin realitzar-se en sala, sense barrera física entre lletrats i processats.\nTambé es permeten comunicacions institucionals. En aquest cas, Presons ha recordat que tindran lloc "a petició dels interns i internes i sempre que no entorpeixin les comunicacions de la resta d'interns i internes".


Comença la desfilada des del dic de Son Blanc – El Iris.cat – Digital d'informació i cultura\nComença la desfilada des del dic de Son Blanc Es tracta principalment de joves, arribats de Mallorca i que venen en grup a passar les festes de Sant Joan\nUn any més, i a pocs dies per la festa gran de Ciutadella es repeteix la desfilada de visitants que desembarquen al dic de Son Blanc i es desplacen a peu fins al seu allotjament. El perfil és semblant: joves – adolescents, la majoria- , provinents de Mallorca, venen en grup i duen una maleta de rodes amb el necessari per passar quatre o cinc dies. El primer és arribar a l’allotjament i ubicar-se i immediatament acudir al supermercat més proper a abastir-se de queviures. El tercer pas és anar a comprar alguna camiseta o capell amb disseny santjoaner. Després vindran hores de platja durant el dia i de festa durant la nit tot esperant el 23 de juny.\nEs Caragol des Born és el seu principal destí festiu, allà s’hi concentren la majoria d’aquests joves, també a sa Convidada i als Jocs des Pla, els actes que resulten més massificats.\nUna imatge que es repeteix any rere any i que ja forma part del preludi de Sant Joan, igual que ho era l’arribada al port vell del mític Rolón Plata als anys 90.\nArticle anterior Lagarde defensa la pujada de tipus del BCE davant eurodiputats: “Estem tornant a normalitzar la política monetària”\nSegüent article Per les festes cada detall compta


Sortides a Muntanya: Aneto (3404 mts.) 50ª ascensió i final de temporada esquí de muntanya 2017-2018.\nMapa Alpina 1.25.000.\nPrimer de tot, vull donar les gràcies a la Carme, la Teresa i el David per acompanyar-me en aquesta 50ª ascensió a l'Aneto, alguns de vosaltres ja hauríeu guardat els esquís fa un bon grapat de dies i us heu esperat per fer el cim tots junts.\nI s'ha de dir que les condicions no eren gens fàcils per anar-hi, s'havia de tenir molta moral i moltes ganes d'esquiar. Aquest any a causa de la quantitat de neu (desglaç) i les pluges d'aquestes últimes setmanes feia impossible poder pujar amb el cotxe fins a La Besurta (1920 mts.) punt de sortida habitual en aquestes dates. Ara hem de deixar el cotxe a l'aparcament que hi ha per sota de Los Llanos del Hospital (1720 mts.).\nA les 3 de la matinada sona el despertador al poble de Sesué i en 35 minuts ja estem tots 4 al cotxe per pujar fins a l'aparcament de Los Llanos. Quan passen uns minuts de les 4.30 sortim de l'aparcament (1720 mts.) i seguim la pista fins a arribar un centenar de metres abans del Pla d'Estanys on ja baixa aigua per tot arreu, al venir amb vambes i portar mitjons de recanvi a la motxilla, no ho dubtem i pel ben mig de l'aigua, és impossible intentar passar pel Pla d'Estanys per la quantitat d'aigua, per tant hem d'anar a buscar el GR que va des de Los Llanos fins a La Besurta, un cop l'agafem continuem fins a arribar a La Besurta (1920 mts.)\nContinuem direcció al Pla d'Aigualluts (2010 mts.), després de travessar tot el Pla, agafem el camí direcció a la Vall de Barrancs. Quan arribem a la cota 2200 ja veiem que és el lloc adequat per fer el canvi de vambes a les botes d'esquí i posar les pells per continuar amb esquís. Aquests primers metres són una mica emprenyadors per què les pluges d'aquests últims dies ha deixat uns grans canalons a la neu (per on circulava l'aigua) i fa la pujada una mica molesta, però tot s'acaba a l'arribar a la cota 2500, on l'aigua ha passat a ser neu i ens trobem amb una superfície molt llisa i amb una molt bona neu per pujar, i per baixar...............\nContinuem fins al Coll de Corones (3173 mts.) on fem una petita parada per beure i menjar una mica, continuem i superem les inclinades pendents després del Coll de Corones, deixem els esquís abans dels últims metres per arribar a l'avant cim els quals pugem amb grampons. Avui no hi ha massa gent per la zona, això de deixar el cotxe tant abaix, ha desmotivat molta gent. Ens ajuntem els 4 a l'avant cim i la Teresa ens comenta que no està al 100 x 100 per passar avui (s'habia de grimpar amb els grampons) i per fer un pas perillós com aquest (que no difícil, s'ha de diferenciar molt bé amb un Pas difícill o perillós. Aquest Pas sense caiguda mortal no seria el mateix, per això no s'ha de forçar mai a ningú quan el nivell de perillositat és elevat i la persona que ha de travessar no s'ho veu) has d'estar totalment convençut i amb la ment lliure. Però per nosaltres és com si haguéssim pujat els 4. Les fotos de rigor al cim de l'Aneto (3404 mts.) amb el dibuix de la Teresa i revisat per l'Ònia.\nTornem al lloc on hem deixat els esquís i després de beure i menjar una mica iniciem un descens gloriós, ni en els millors dels somnis podíem preveure això, molta neu i amb base dura, per la part superior ja s'ha desfet i queda una "moquette" impressionant, a mesura que baixem està una mica més pessada però podem gaudir igualment. Per sort el tram inferior on l'aigua havia fet aquells canalons ara el sol s'ha encarregat de desfer aquesta neu i ens permet baixar sense patir tant com pensàvem quan hem pujat. Ara podem exahurir una mica més i arribem fins a la cota 2150 mts. i sense fer cap ratllada a l'esquí.\nContinuem fins al Pla d'Aigualluts amb les botes, a l'arribar aquí i aprofitant el canvi de botes per vambes posem els peus en remull a les fredes aigües del riu Ésera. Ara només ens queda baixar fins a La Besurta i els 4 kilòmetres per anar a buscar el cotxe a l'aparcament per sota de Los Llanos de l'hospital.\nRecorregut: 28,2 Km.\nHorari: 13h, 2m.\nAmb aquesta sortida (han estat un total de 32 sortides) i després de 8 mesos, donem per finalitzada la temporada d'esquí de muntanya 2017-2018. Ara a preparar noves Sortides a Muntanya.\nMetres desnivell positius acumulats a la temporada d'esquí 2017-2018: 30.090 metres.\nKilòmetres recorreguts amb esquís temporada 2017-2018: 403,71 kilòmetres.\nAbans d'arribar al Pla d'Estanys ja trobem la pista plena d'aigua.\nLes muntanyes és reflecteixen a l'aigua i la llum frontal ressalta el verd de l'herba.\nEncara de nit arribem a La Besurta (1920 mts.)\nDeixem la desviació a La Renclusa i agafem el camí cap al Forat d'Aigualluts.\nA l'arribar al Pla d'Aigualluts (2010 mts.) podem veure l'Aneto (3404 mts.)\nEls primers raigs de sol ja toquen a l'Aneto.\nEn aquest punt agafem la desviació a mà esquerra cap a Barrancs.\nTot i haver plogut aquests dies enrere, a la cota 2200 ja podem calçar esquís.\nPodem veure que ha plogut pels canalons que hi ha a la neu, pels quals ha baixat l'aigua.\nLa vall que hi ha per sota nostre és la de Barrancs, nosaltres ens desviem per anar a buscar la glacera de l'Aneto.\nPer desgràcia nostra, deixem l'ombra i entrem al sol.\nLa neu marró d'aquests dies enrere.\nAl fons podem veure el cim de La Forcanada (2883 mts.)\nBona neu per pujar, i més bona per baixar...........\nTot això és el que ens queda per davant.\nLa muntanya està magnífica, verda a les parts inferiors i blanca als cims.\nArribant al Coll de Corones (3173 mts.)\nJa hem passat la Punta Oliveras (3298 mts.), a sota nostra, això vol dir que ja arribem.\nEl David en ple esforç, metres finals a l'Aneto.\nVinga que ja hi som.\nJo estic a meitat del Pas de Mahoma, la Carme iniciant el Pas.\nLa meva 50ª ascensió al cim més alt del Pirineu, l'Aneto (3404 mts.)\nMireu la menor quantitat de neu ara fa un any.\nDesprés de les fotos de cim, tornem a travessar el Pas de Mahoma.\nAl mig del Pas, a l'altra banda podem veure a la Teresa que avui ha preferit no passar.\nEls tres a la meitat del Pas.\nJa he acabat de travessar el Pas de Mahoma.\nFoto de celebració de tot el grup amb globus inclosos de la 50ª ascensió a l'Aneto (3404 mts.)\nPrimers girs per baixar fins a l'altura del Coll de Corones (3173 mts.)\nLa Teresa en plena acció, com has millorat aquesta temporada.\nLa Carme encara per damunt del Coll de Corones.\nDeixem les nostres traces a la neu.\nTota la glacera per nosaltres sols, no hi havia ni traces de baixada.\nEn aquesta neu "moquette" com diuen els francesos, que fàcil s'esquia.\nCarme, com gaudeixes en aquesta baixada.\nDavid, no t'ho pensaves trobar aquesta neu.\nFins aquí arribem amb els esquís, més de 1200 metres de desnivell.\nPunt on traiem els esquís, totes les motxilles amb els globus de la celebració.\nLa Teresa senyalant per on acabem de baixar...................\nAmb la Carme i la Teresa.\nAmb el zoom podem veure l'itinerari de baixada.\nA l'arribar al Pla d'Aigualluts, fem el canvi de botes per vambes.\nPla d'Aigualluts (2010 mts.)\nAbans de continuar, fem una parada per veure el descens realitzat.\nAbans d'arribar a La Besurta (1920 mts.) podem veure l'aigua acumulada (sembla un llac) per la qual cosa la pista esta tancada.\nHem de tornar pel GR que passa per sota del Pic de Salvaguarda. Aquí podem veure el Pla d'Estanys totalment inundat.\nPublicat per Josep Mª Moyà a 15:39\nJo també vull donar les gràcies, Josep Maria. Gràcies per les teves ganes contagioses, per preparar totes les sortides, per la teva conducció... i això en totes les sortides!!!!\nHa estat la millor sortida possible per tancar la temporada, gràcies Teresa, gràcies David.\n18 de juny de 2018 a les 8:55\nUn final espectacular d'una temporada espectacular .\nGràcies a tots vosaltres per les vostres classes magistrals.\nUn final amb molts riures Ahhh i no oblidem les sessions de Rock Simfònic Progressiu .\nAra ens veurem en un altre terreny.\n18 de juny de 2018 a les 22:20\nAhhhh. A La última foto hi ha una marmota. Aviam si la trobeu. És molt fàcil.\n19 de juny de 2018 a les 13:16\n▼ de juny 2018 (3)\nStaffal (1825 mts.)- refugi Gnifetti (3647 mts.)\nAneto (3404 mts.) 50ª ascensió i final de temporad...\nPic d'Arcalís (2776 mts.)


National geographic Natural 19L Negre, Dressinn\nNational geographic - Bolsos i maletes - Motxilles\nDescripció National geographic Natural 19L\nMotxilla, dos compartiments principals amb cremallera, dues butxaques obertes a l'interior, una butxaca interior amb cremallera, butxaca per tablet i compartiment portàtil.\nCompra National geographic Natural 19L que sempre has desitjat al preu més baix! La botiga de moda dressinn farà realitat els teus somnis! Troba Bolsos i maletes a preus imbatibles. Fes una ullada a la descripció del producte amb les característiques tècniques i les valoracions dels clients que ja han comprat National geographic Natural 19L. Aconsegueix les millors ofertes i descobreix les últimes promocions del catàleg online de moda !\nCaracterístiques National geographic Natural 19L\nSostenibilitat National geographic Natural 19L\n$ 37.1 $25.49\nNational Geographic Stream U-Shape Opening


També és coneguda com la inclinació sexual. L'expressió indica, principalment, si l'activitat sexual que té un individu és amb\nPersones de diferent sexe (heterosexualitat).\nDel mateix sexe: homosexualitat masculina (gais) i femenina (lesbianes).\nDe dos sexes (bisexualitat).\nLa bisexualitat, l'homosexualitat femenina o lesbianisme, l'homosexualitat masculina són variants del desig sexual de les persones, no són malalties. Obligar que algú es comporte de manera contrària a la seua naturalesa sí, posa en perill la salut i l'equilibri psicològic de les persones.\nÉs un error freqüent associar homosexualitat amb transvestisme (persones que imiten gestos, comportaments i vestits del sexe oposat) i transexualitat (persones que han nascut biològicament d'un sexe i se senten d'altre).\nTranssexual masculí (dona biològica que se sent i viu com un baró i desitja ser-ho. Per això s'hormonen, s'operen els pits i a vegades, també els genitals).\nTranssexual femenina (baró biològic que se sent i viu com dona. Desitja ser dona, per això s'hormona, es vist i fins i tot s'intervé quirúrgicament).\nEn la pubertat i en la preadolescència és quan pren consciència de l'orientació sexual. L'heterosexualitat és l'orientació sexual majoritària, però no l'única. Açò s'oblida freqüentment i amb això es contribuïx que molts jóvens i adolescents homosexuals se senten discriminats i reprimits.\nI si tinc una pràctica homosexual? I heterosexual?\nNo és el mateix orientació sexual que pràctiques sexuals. Les pràctiques homosexuals són aquelles relacions eròtiques que es donen entre dos persones del mateix sexe, ja siguen homes o dones. Estes pràctiques les realitzen, habitualment, gais o lesbianes, però també poden donar-se en persones heterosexuals. No cal confondre el que es fa amb què s'és. De la mateixa manera una persona homosexual pot tindre pràctiques sexuals heterosexuals.


Comprar Lluç amb salsa de gambes i arròs online a la Sirena\nInici > Productes>Plats preparats>Lluç amb salsa de gambes i arròs\nLluç amb salsa de gambes i arròs\nSi vols gaudir d'un bon menjar tradicional, et presentem un saborós plat de llom de lluç amb salsa de gambes acompanyat d'arròs. Tasta'l!\nEl peix és un dels millors aliats per consumir greixos saludables i certes vitamines i minerals que no es troben en altres aliments. També és una bona font de iode i fòsfor, molt important pel creixement.\nMicroones: No cal descongelar prèviament el producte. Obrir un mica la tapa sense retirar-la del tot. Escalfar a màxima potència (850W) aproximadament durant 7-8 minuts. Deixar reposar un instant i servir.\nAcompanya el plat d'una amida o unes torradetes per aconseguir un plat complet.\nLLUÇ AMB SALSA DE GAMBES I ARRÒS. ALIMENT PREPARAT ULTRACONGELAT. Ingredients: Lluç (33%), arròs (30%) (aigua, arròs, sal), gamba pelada (9%) [gamba, antioxidant (metabisulfit sòdic), estabilitzant (polifosfat de sodi)] tomàquet concentrat(8%)[tomàquet, correctiu de l’acidesa (àcid cítric)], nata pasteuritzada (6%), aigua, ceba prefregida (ceba, oli de gira-sol), oli de pinyolada d’oliva, pastanaga, vi blanc, midó d’arròs, sal, sucre, all i espècies (contenen api). SENSE GREIXOS HIDROGENATS..\nValor Energètic: 104 Qcal/437 Qj; Greixos: 3,5 g (dels quals, Saturats: 1,4 g); Hidrats de Carboni: 12 g (dels quals, Sucres: 1,5 g); Proteïnes: 5,7 g; Sal: 0,90 g.


Agrupament Escolta i Guia MontsantCim: Diada del Pensament - World Thinking Day\nDiada del Pensament - World Thinking Day\nEl proper dia 22 els escoltes i les guies d’arreu del món celebrarem la Diada del Pensament, la Diada mundial de l'Escoltisme i el Guiatge (World Thinking Day, en anglès)\nfundadora del guiatge respectivament.\nÉs un dia important per al moviment, ja que tenim una oportunitat per prendre consciència de la gran presència que té l’escoltisme i el guiatge arreu del món. També és una oportunitat per imaginar tots junts com hauria de ser aquest món millor que volem, i per començar a fer-lo realitat tot transformant el nostre entorn més immediat, començant pel nostre Agrupament, els nostres\nbarris, els nostres pobles, les nostres ciutats.\nEnguany, la diada està dedicada a la lluita contra la pobresa extrema i la desigualtat de gènere i el lema, escollit per l’Associació Mundial de Noies Guies (WAGGGS), és “Stop the violence”, i va lligat als Objectius del Mil·leni de les Nacions Unides.\nNosaltres ho celebrarem al cau amb tres activitats diferents:\n- Dia 22, divendres: Sopar d'ex-caps i caps actuals, organitzat per Antics i Amics.\n- Dia 23, dissabte: Descobrim una iniciativa interessant: el Banc del Temps.\n· Xerrada informativa per a pares i mares i tothom qui vulgui\n· Activitats i dinàmiques sobre el Banc del Temps per unitats.


Hi ha un candidat de cada gran família política: conservadora, socialista i liberal\nLeandre Ibar Penaba / Júlia Manresa Nogueras\nBarcelona / Brussel·lesEls rescats econòmics, els crèdits vinguts d’Europa, les condicions i, al cap i a la fi, les retallades, de l’anterior crisi econòmica es van coure a la cuina de l’Eurogrup, l’òrgan informal que reuneix els 19 ministres de finances de l’Eurozona. Amb ja gairebé els dos peus posats dins una recessió encara més profunda, l’Eurogrup busca president que a partir del 13 de juliol substitueixi el portuguès Mário Centeno. I la cursa oficial va començar ahir, amb la presentació de les candidatures de la vicepresidenta econòmica, Nadia Calviño, que haurà de competir amb l’irlandès Paschal Donohoe i el luxemburguès Pierre Gramegna, en una votació entre els mateixos 19 ministres el 9 de juliol.\nAquest dijous era la data límit per presentar les candidatures i el govern espanyol ha estat el primer en postular Calviño per ocupar el càrrec. La vicepresidenta espanyola ja partia com una de les favorites en totes les travesses per la seva experiència anterior com a directora general de pressupostos de la Comissió Europea, però també per la continuïtat que implicaria en els difícils equilibris polítics dins les institucions (Centeno també prové d’un govern socialista i d’un país del sud europeu). La Moncloa va emetre un comunicat on recordava que “és una responsabilitat que Espanya no ha exercit mai i que tampoc ha dut mai a terme una dona”.\nPerò malgrat estar molt ben situada, els equilibris no seran fàcils, perquè el fet que hi hagi tres candidatures ja implica que no hi ha prou consens al voltant de la seva figura. Calen 10 vot, i dels 19 ministres que formen l’Eurogrup, vuit provenen d’un govern conservador, cinc de socialistes, quatre són liberals i dos de coalicions nacionalistes o d’extrema dreta.\nEl candidat irlandès, Paschal Donohoe és qui forma part de la família conservadora i qui, a priori podria semblar que pot recabar més vots. Però no és tan senzill, perquè el color polític a Europa no sempre implica la mateixa línia en política econòmica i fiscal europea, com bé està demostrant la divisió entre estats per aprovar le pla de recuperació post-pandèmia.\nAlemanya, per exemple, dona suport a Calviño però el seu govern és una coalició de conservadors i socialdemòcrates on justament el ministre de finances és de la segona família. França, amb un govern liberal, també votaria en favor de Calviño encara que Luxemburg hagi presentat a Pierre Gramegna, ministre liberal que ja va competir amb Centeno en l’anterior elecció. I Grècia, amb un govern conservador, pot estar més interessada en la presidència de Calviño, perquè representaria els interessos del sud, malgrat que formalment la presidència de l’Eurogrup ha de representar els interessos dels 19 països. L’irlandès podria aconseguir el suport dels països nòrdics com els Països Baixos (govern liberal), però Irlanda també pugna per presidir l’Organització Mundial del Comerç, justament amb la ministra espanyola d’Exteriors, Arancha González Laya, cosa que podria influir en la negociació.\nEl repte en els propers dos anys i mig (prorrogables) per a la presidència de l’Eurogrup és justament intentar trobar el consens que ha faltat els últims anys per aprofundir en la unió fiscal i monetària. Tot i que de facto és l’ens on els governs de la zona euro prenen la gran majoria de decisions sobre política fiscal, l’Eurogrup és un òrgan informal. La seva existència no està regulada ni en els tractats fundacionals de la Unió Europea ni en cap altra legislació. Tampoc no es registren actes de les reunions, que són a porta tancada.\nDe fet, l’Eurogrup està al centre de les crítiques perquè és l’òrgan on s’escenifica la incapacitat dels governs de posar-se d’acord per trobar una sortida a la crisi econòmica derivada del covid-19 i sobre com s’han d’articular ajudes als països més afectats. A l’abril va aprovar una línia de crèdits per valor de 500.000 milions d’euros però van deixar en mans de la Comissió elaborar un pla de recuperació més ambiciós que no ha vist encara la llum per la divisió entre nord i sud, tant pel volum com per l’equilibri entre crèdits i transferències, com per les condicions lligades a l’obtenció dels diners. La tasca del relleu de Centeno serà, doncs, teixir aquest consens i per això en la carta de motivació que va enviar ahir, Calviño feia referència a la necessitat de trobar l’equilibri entre la protecció de l’economia i la sostenibilitat de les finances públiques.\nSuport del PP, C's, Podem i Vox\nEl portaveu del Partit Popular, Javier Maroto, ha elogiat "la capacitat tècnica" de Calviño i ha assegurat que la seva formació dona suport a la candidatura de la vicepresidenta. Segons Maroto, el PP mai vetarà un candidat socialista a una posició internacional "si és bo per a Espanya". També l'eurodiputat del PP Esteban González Pons ha piulat en suport de Calviño, com també s'hi ha pronunciat a favor l'eurodiputat de Ciutadans Luis Garicano, que ha assegurat que "té tant l'experiència de formar part d'un govern nacional com de les institucions europees". També Podem i Vox s'hi han pronunciat a favor.\nnadia calviño Govern espanyol eurogrup UE política econòmica Covid-19


Rebaixa dels requisits exigits als interins que han de cobrir baixes al sistema andorrà - Altaveu el diari digital d'Andorra\nEl Govern canviarà la llei perquè a les suplències de més de 15 dies hi puguin optar titulats de primer cicle sempre que aquest sigui de la matèria que han d’impartir\n16/09/2020 (20:33 CET)\nEl Govern vol reduir els requisits dels professionals interins que cobreixen baixes al sistema educatiu andorrà. L’objectiu es facilitar trobar suplents per a professors que demanen un atur temporal de llarga durada, ja que, en ocasions i sobretot en determinades assignatures, costa tenir-los en un termini breu de temps. Es vol trobar un sistema “més flexible” per a casuístiques ben controlades”.\nLa fórmula per impulsar aquesta mesura serà una modificació de la Llei d’ordenació del sistema educatiu andorrà. Actualment, el text fixa que aquests interins han de tenir la titulació d’un segon cicle universitari i que, com a mínim, un dels dos que hagin cursat sigui de l’àmbit de l’assignatura que han d’impartir. “Ens trobem que, en algunes especialitats, tenim baixes de docents que costa de cobrir amb la bossa d’eventuals”, ha explicat el portaveu del Govern, Eric Jover. El també ministre de Finances ha posat l’exemple de matèries con les matemàtiques, que té també una gran demanda al sector privat.\nEl canvi legal reduirà els requisits d’aquests interins per cobrir les baixes de més de quinze dies. Es permetrà que aquestes es puguin cobrir únicament amb professionals que tinguin només un primer cicle de l’especialitat.\nAixò afectarà les formacions de secundària, batxillerat, formació professional i equivalent. Jover ha deixat clar que “és una mesura que ens ha de donar flexibilitat per cobrir unes casuístiques molt controlades”.\nTambé en l’àmbit educatiu, el consell de ministres ha aprovat el pla d’estudis del bàtxellor en llengua catalana de la Universitas Europaea IMF. Es tracta de la segona formació validada per aquest centre, que ofereix ensenyament virtual, després del bàtxellor en administració i direcció d’empreses. Costarà de 180 crèdits, 168 obligatoris i 12 de lliure elecció.


Una auditoria interna va detectar els problemes i ara ja s'ha començat a aplicar un pla de xoc a Brians 1 i Quatre Camins\nRedacció 17/04/2017 - 16.51 Actualitzat 17/04/2017 - 21.53\nActivitats en grup, amb psicòlegs i educadors socials, adreçades als interns més violents i agressius\nLa Direcció General de Serveis Penitenciaris ha detectat deficiències als departaments de presons on hi ha els interns que no s'adapten al règim penitenciari, els interns més violents i agressius. I han ideat un pla de xoc que ja s'ha començat a aplicar als DERT (Departament Especial de Règim Tancat) que hi ha a les presons de Brians 1 i Quatre Camins.\nEntre els problemes detectats arran d'una auditoria interna hi ha el fet que "la majoria dels interns no tenen un programa individualitzat de tractament" i, per tant, això dificulta incidir en la seva problemàtica concreta. A més, hi ha centres penitenciaris que no fan activitats amb grup amb aquest col·lectiu.\nServeis Penitenciaris té previst dotar els DERT de psicòlegs i educadors socials propis per poder dur a terme aquests programes individualitzats. Fins ara, els DERT compartien els professionals de tractament amb la resta de mòduls del centre penitenciari.\nActualment, a Catalunya hi ha 150 interns als DERT, que representen l'1,7% de la població penitenciària. En els últims mesos han reduït la xifra, que el primer trimestre de l'any passat era del 2,4% i pretenen evitar tornar a superar el 2%.\nAquests interns es passen vint hores al dia dins les cel·les, que són individuals. Ara es pretén que estiguin dues hores més fent activitats o al pati; per tant, que estiguin sis hores al dia fora de la cel·la. Això implica, també, fer els àpats en espais comuns, com explica Amand Calderó, director general de Serveis Penitenciaris.\n"Cal dedicar, d'alguna manera, més esforços a aquest col·lectiu d'interns, que tenen una conducta més complexa."\nDe fet, l'auditoria interna va detectar que en alguns casos s'incomplia la llei penitenciària i l'intern no estava ni tres hores al pati. Els interns que\nestan als DERT estan en primer grau i han detectat que n'hi ha que no volen tornar al segon grau -el que estan la majoria de presos- perquè tenen deutes o problemes amb altres interns. El primer grau els proporciona un aïllament que els manté a l'empara de problemàtiques personals. I això és un dels aspectes que pretenen corregir.\n♦ Justícia preveu tenir connectades per videoconferència totes les presons catalanes amb els col·legis d'advocats el 2018\nL'auditoria interna també va detectar "conductes irregulars" per part de funcionaris. Serveis Penitenciaris va enviar dos expedients disciplinaris a la Fiscalia, que impliquen nou funcionaris. No han volgut identificar el centre o centres penitenciaris on s'han produït. D'aquests dos expedients, fiscalia n'ha arxivat un i estudia l'altre.\n"Estem molt convençuts de la bona feina que desenvolupen els funcionaris als centres penitenciaris i, en el cas que hi pugui haver males praxis, evidentment, no les hem de tolerar."\nI també estan investigant uns altres casos que denuncia l'Observatori del Sistema Penal i Drets Humans de la Universitat de Barcelona. Ho explica el director Iñaki Rivera.\n"En els últims tres mesos hem detectat set casos especialment greus que consisteixen en maltractaments físics."\nSegons Rivera, els set interns exposen haver estat víctima de maltractaments per part de funcionaris del DERT del centre penitenciari de Brians1. Els interns haurien identificat els funcionaris en qüestió, una desena en total, pel seu nom i serien treballadors d'una guàrdia nocturna concreta. En algun cas s'estan plantejant presentar querella per la via penal.\n♦ Els sindicats de presons alerten que tancar la Model portarà conflictivitat en altres centres\nArran d'un estudi de la Coordinadora Catalana de Prevenció de la Tortura, s'ha format un grup de treball dins la Comissió de Justicia del Parlament de Catalunya per avaluar els DERT. Aquest dimarts hi compareix el director general de Serveis Penitenciaris, Amand Calderó i s'ha demanat la compareixença del director del centre penitenciari Brians1 i també del responsable del DERT de la mateixa presó, que serà a mitjans del mes de maig.\nServeis Penitenciaris té previst que, el 2020, tots els treballadors dels centres penitenciaris hagin rebut la formació sobre el Protocol d'Istanbul i Drets Humans per prevenir identificar els tractaments cruels, inhumans o degradants. El juny passat ja van començar la formació.


La Secció Oficial de la Mostra de València va presentar el drama de l'acaçament sexual - Infoguiavalencia.com\nNotícies de València » Oci » La Secció Oficial de la Mostra de València va presentar el drama de l’acaçament sexual\nRecordem l’escàndol que va provocar el ‘cas Weinstein’. Una realitat que es feia pública i que acabe generant el moviment #Metoo. D’esta manera, milers de dones que alguna vegada han sigut assetjades van alçar la veu.\nEl tema de l’acaçament sexual i laboral arribà a la Secció Oficial de la Mostra de València a través de la pel·lícula italiana Nome di donna, del director Marco Tullio Giordana.\nSexe, poder, diners i autoestima\nEl film tracta del sexe, poder, diners i el combat de l’autoestima. Es narra la història narra les vivències d’una jove mare Nina (interpretada per (Cristiana Capotondi) que deixa Milà per a mudar-se a un xicotet poble de Llombardia. Allí troba treball en una prestigiosa clínica per a ancians on treballen moltes altres dones, però que amaga un fosc secret.\nNina descobrix que el director s’ha aprofitat sexualment de les cuidadores femenines de la residència durant anys. Un abús encobert tant pel personal com pel sacerdot local. Amb el suport d’una advocada de drets femenins, Nina trenca el silenci i s’enfronta als altres membres del personal i a l’Església Catòlica en el que promet ser un cas molt renyit.\nEl director explicà que “No volia fer una pel·lícula de denúncia militant sinó simplement presentar un personatge femení valent i lluitador i comptar també el que els ocorre a les dones que les rodegen”. “Volia retratar com estos abusos destruïxen l’autoestima de les persones. L’autoestima de les dones es veu atacada constantment”, va afegir.\nTullio va fer referència a que “La falta de treball ha accentuat l’acaçament en el mateix”. Un acaçament que és una forma de “fatxenderia d’impresentables”. “Volia parlar de la víctima que es rebel·la, que lluita. Empoderar a la dona enfront dels vilans”, va concloure.


Peyu: 'Tenim uns partits polítics que són el nostre Ibex 35'\nS'ha mort el periodista Ramon Mateu a 61 anys\tS'ha mort el periodista Ramon Mateu a 61 anys\nPeyu: ‘Tenim uns partits polítics que són el nostre Íbex 35’\nEntrevistem l'humorista osonenc que és a punt de començar una ronda amb l'espectacle 'El gallardo español' · També surt als programes 'Està passant' i 'Bricoheroes' de TV3\nLluís Jutglar, més conegut per Peyu, viu un moment dolç. A part l’èxit a TV3 amb programes com ara ‘Està passant’ i ‘Bricoheroes’, l’humorista de les Masies de Voltregà també omple teatres. El seu espectacle El gallardo español, una adaptació molt personal del clàssic de Cervantes, ha omplert de gom a gom la sala Pepe Rubianes del Club Capitol i ara prepara una ronda per Catalunya.\nEn Peyu ens rep als camerinos del Club Capitol, després de fer un cafè al costat del seu tècnic. L’espai és ple de guixades, renecs i dibuixos sexuals. Un enorme condom amb ulls i boca ens observa mentre fem l’entrevista. Un antic estadant del teatre, Toni Moog, és l’autor d’aquesta Altamira barcelonina amb tinta de retolador barat.\nAmb en Peyu parlem sobre l’espectacle, però també d’Osona, de política, de televisió, de cuina i d’humor.\n—Corre la brama que el vostre germà fa els millors peus de porc de la plana de Vic.\n—Pot ser. El meu germà és un geni en molts aspectes i un grandíssim cuiner. Ara, no puc corroborar que faci els millors peus de porc perquè a mi no m’agraden [riu].\n—He tastat més coses que prepara. Paelles, sopes de peix… tota mena de menjars. De fet, per Nadal cuina ell.\n—Per què es divorcien els fogons i en Peyu?\n—He viscut l’ofici de la restauració des de petit i has de ser ben boig si el vols continuar. Jo ho sóc una mica, però no tant com el meu germà. De totes maneres, a mi m’ha afectat el fet de tenir un restaurant a casa, perquè la majoria de cuiners són bastant llampats.\n—Tinc mil i una anècdotes. Un dels meus oncles és cuiner de tota la vida i és completament boig. L’he vist menjar-se les notes de la comanda perquè els clients havien arribat a les quatre de la tarda i ell estava fins als collons de cuinar [riu].\n—Deixem la cuina. Entre osonencs, quant d’odi sentiu per Barcelona?\n—No tinc odi per Barcelona. Això és un mite [riu]. Jo sempre dic que he intentat de viure a la ciutat i no me n’he sortit. Jo he nascut a Osona i per mi és casa i és on em sento còmode. Segurament és una limitació meva, eh? Sóc un animal molt simple. Com un gat que el canvies de pis i s’estressa. Necessito el contacte amb la natura. Tinc un ofici que és molt mental i això em fa sentir la necessitat de fer coses de veritat, és a dir, de fer servir les mans. Tenir l’hort, donar menjar a les cabres, remenar una mica la casa…\n—Difícil de fer a Barcelona.\n—Costa molt de trobar [riu]. A Barcelona també és on he desenvolupat sempre el meu ofici i m’agrada tornar a la comarca, on tinc els amics de sempre, que no tenen res a veure amb la meva professió. Gent una mica normal.\n—Una mica normal?\n—A Barcelona a vegades es creen uns cercles petits i endogàmics al voltant de la televisió i la ràdio, en què sembla que no existeixi res més. Per sort el món és molt més gran i divers.\n—Com us organitzeu, si heu de venir a Barcelona per fer teatre?\n—Baixo amb cotxe tranquil·lament fins a un punt concret del Vallès, que els tècnics i jo hem denominat ‘la droga’. És un polígon darrere del Brico Depot [Parets del Vallès], on sospitem que només es deu passar droga. Hi deixem un cotxe i venim tots plegats amb un de sol.\n—I on aparqueu?\n—Doncs… ahir vam estar de xamba i vam aparcar en zona de càrrega i descarrega, que és lliure a partir de les vuit. Si no cap a sota la plaça de Catalunya.\n—Això és una bona cleca…\n—Quinze o vint euros cada vegada.\n—Ara sempre que podeu treballeu d’Osona estant, no?\n—Ho intento. Ara a Barcelona només hi baixo el dimarts, per anar a l”Està passant’, tret de quan faig teatre. Miro de treballar des d’Osona i amb gent de la comarca també per descentralitzar la producció audiovisual, perquè sembla que no ets ningú si no treballes a Barcelona. El ‘Bricoheroes’, per exemple, és tot rodat en una masia de Gurb on tenim les oficines. Ho vam enregistrar a l’estiu i va ser una mica com unes colònies. Em costa d’imaginar un ambient millor per a fer un format tan basat en la improvisació.\n—Per què heu decidit de representar una obra de teatre com El gallardo español?\n—La idea surt perquè som en un context de repressió i persecució d’idees. I amb el director, en Joan Roura, ens vam imaginar que arribarà un moment, segurament no gaire llunyà, que a Catalunya si vols fer teatre només es podran representar clàssics de la literatura espanyola que vindran imposats per la Moncloa. En aquest context, vam decidir de fer El gallardo español perquè així evitem que ens censurin res.\n—Com es desenvolupa l’obra?\n—Es fa El gallardo español…\n—Però la funció comença quan l’obra ja s’ha acabat.\n—Sí, però si la gent ve d’hora encara poden veure alguna cosa [riu].\n—D’hora, què voleu dir?\n—D’hora vull dir l’hora que s’ha d’anar als llocs, que és d’hora [riu]. Si vas al teatre i l’obra és a les nou. A dos quart de nou hi has de ser.\n—I després què?\n—Llavors es fa un col·loqui, que és una cosa que s’ha posat molt de moda, i que amb el director també teníem ganes d’explotar. Ara se’n fan molts i sembla que a la gent li agrada molt preguntar. Als actors no sé si els agrada tant.\n—I del públic què me’n dieu?\n—Bé, bé, sempre hi ha preguntes.\n—No se us ha allargat mai? Avui l’obra comença a una hora criminal…\n—Dos quarts d’onze. Això és la magnífica Barcelona. Quan fem gira per Catalunya anem a hores més normals. Però aquí, com que la cultura està com està, i aquest teatre [el Club Capitol] en principi ha de tancar al juny, doncs es fan programacions dobles i triples perquè quadrin els comptes. Nosaltres actuem a dos quarts d’onze perquè abans ho fa en David Guapo. Això és així. És la manera que han trobat de sobreviure.\n—Què creieu que pensaria Miguel de Cervantes del vostre espectacle?\n—Si és que ens podem posar dins el cap d’una persona que fa quatre-cents quatre anys que és morta…\n—Diuen que era un home bastant llampat, però no sé si acabaria d’entendre l’espectacle…\n—Hi ha qui insinua que escrivia i parlava català…\n—I Colom també era català i nosaltres ho hem descobert tot en general [riu]. Però crec que li agradaria l’espectacle perquè té un vessant provocador.\n—Personalment, com veieu el moment político-judicial?\n—Amb ràbia i impotència, perquè hi ha una gent que hi ha perdut molt i que són tancats a la presó injustament. I després provo d’imaginar-me un futur, però no ho acabo de veure clar. En part perquè tenim una classe política molt mediocre. Quan ens van fotre la gent a la presó sabien molt bé què feien. Era ben certa aquella frase de Soraya Sáenz de Santamaría dient que havien escapçat els líders de l’independentisme. Ara crec que el moviment està bastant orfe de lideratges. En la política no es pot generalitzar mai, però crec que hi predomina la mediocritat, sobretot quan veus uns certs espectacles al parlament. A vegades penses: qui hagués nascut a Madrid… Potser estaríem més bé.\n—Home, si ja hi neixes… Jo ara ja sé què és ser català, i si em fan ser espanyol de cop i volta sí que m’emprenyaria. Però si ja hi neixes és diferent [riu].\n—Us veig una mica pessimista.\n—Tenim un problema, tenim uns partits polítics que fa molts anys que existeixen i que al meu entendre són el nostre Íbex 35. A més, a la seva manera, són segurament algunes de les empreses més grans de Catalunya. Han de mantenir tanta gent, tants càrrecs de confiança, tantes diputacions, tants consells comarcals i tantes merdes d’aquestes que fins que no desaparegui tot, no crec que puguem fer res de profit.\n—Cal foc nou?\n—Crec que hauríem de ser prou valents per a enviar tota aquesta gent a l’atur i fer foc nou. La situació actual requereix inventiva, fer alguna una cosa nova, però anem amb marcs antics. Ara, jo simplement faig teatre, no vull ser opinant polític, que ja en sobren en aquest país.\n—Tenint en compte el context de repressió i censura, què us sembla la denúncia de la fiscalia contra els vostres companys de ‘Està passant’?\n—No ho entenc, sincerament. No entenc que et denunciïn per un gag que compara els Mossos amb gossos.\n—Gossos d’Esquadra és una cosa que s’ha dit tota la vida…\n—Sí. I a part, no sé, els gossos tampoc no tenen res de dolent per ells mateixos, no?\n—Diuen que és el millor amic de l’home.\n—Exacte [riu]. Jo en tinc tres. Per sort no tinc tres mossos a casa. Però em sembla que hi ha una malaltia persecutòria. Per què? No ho sé. No sé si es deu a la falta d’autoestima o a alguna altra cosa. A mi em poden comparar amb el que vulguin. Crec que no denunciaria mai ningú fins que no m’apunyalessin o no em fessin alguna cosa que pensés: ‘Aquest malparit s’ha passat, ha estat a punt de matar-me.’ Però hi insisteixo, jo només faig teatre.\n—Quan feu humor us condiciona l’altaveu que feu servir? No és igual el Club Capitol que TV3.\n—Sempre dic que els límits de l’humor te’ls marca una mica el públic a qui et dirigeixes. Jo sé que a teatre la gent està més predisposada perquè han pagat una entrada per veure’m. A TV3, en canvi, el públic no el conec tant. De totes maneres, no em preocupa gaire si ofenc o no, perquè si no no podria ni treballar. La setmana passada a ‘Bricoheroes’ vam fer befa de la mort d’en Carles Sabater i efectivament es van ofendre uns quants groupies.\n—Sí, vaig rebre missatges per Instagram i Twitter de gent ofesa que em deien: ‘Amb en Carles Sabater no t’hi fiquis.’ A ‘Bricoheroes’, precisament, hem criticat a moltíssima més gent abans que ell i no s’ha queixat ningú. Però quan es toca una cosa tan nostra… Recordo un missatge que deia: ‘Hòstia, Peyu, em sorprèn molt de tu, a més a més, sent d’on ets.’ Què passa? Que com que sóc d’Osona no puc fer broma de Carles Sabater? I de la gent del Vallès Oriental sí? On és límit?\n—En aquest cas sembla que el límit és Aiguafreda…\n—I llavors vénen amb la cantarella, ell és mort i no es pot defensar… També ho és l’Amy Winehouse, que apareix al mateix gag, i no s’ha queixat ningú. La provocació i que algú es pugui ofendre és una cosa que va amb l’ofici.\n—Dins el món del teatre, ambicioneu res? Actuar en algun escenari o amb algú en concret?\n—M’agradaria, i de fet ho tinc en perspectiva, fer un dia una comèdia on es barregessin humoristes i grans actors de Catalunya. Però el que ambiciono realment és que això serveixi per a situar la comèdia a la mateixa categoria que el drama, perquè sembla que els que fem humor juguem sempre en una lliga inferior.\n—Què us semblen la nova fornada d’humoristes que han agafat ressò sobretot a les xarxes socials?\n—Molt bé. Hi ha gent molt bona i amb molt de talent. Però jo en general –en general, eh?, dic en general, i després et dic que no s’ha de generalitzar mai– trobo a faltar una mica que de professionalització de l’ofici.\n—Nosaltres hi dediquem moltes hores i molts diners. I no entenc això d’anar a un local de Barcelona a provar text. Que pot anar bé per agafar rodatge? Segurament. Però no conec cap ofici on puguis anar a provar coses. No he vist mai un mecànic obrir un taller abans d’estudiar mecànica, simplement perquè vol provar de reparar cotxes durant tres mesos. Suposo que són maneres de treballar, però nosaltres el rodatge el fem amb amics, amb assajos oberts… i el producte no l’ensenyem fins que no el tenim enllestit. Crec que és el més racional i la millor manera de dignificar la professió.\n—Qui us agrada d’aquesta nova fornada?\n—N’hi ha molts de bons. En Joel Díaz, per exemple, em sembla boníssim. El reportatge que fa a l’APM, jo seria incapaç de fer-lo. La barra que té i com se’n surt en situacions que a mi personalment em violenten molt. És tot mèrit. En Magí de l”Està passant’ també té una mena d’humor que em sembla sensacional.\n—Creieu que ara és més fàcil de triomfar?\n—No. Les xarxes socials donen més visibilitat, però l’espectador també té centenars de milers de coses més on posar els ulls i l’atenció. No crec que els sigui més senzill. Crec que la gent que acaba destacant en aquest ofici ho fa al marge de les possibilitats de difusió. Al final, com sempre, la millor arma continua essent el contingut. Si ets bo, ets bo, no et calen community managers que et diguin com fer viral el teu material.


El coneixement com a ancoratge - Alzheimer Catalunya\nEl coneixement com a ancoratge\nLa crisi del coronavirus ens porta a un escenari totalment desconegut: els confinaments. Això significa que no podem sortir de casa, les nostres relacions socials es limiten i l’ocupació del nostre temps es transforma en un repte. Pren, com mai, rellevància el terme “significatiu”. I, com aquest concepte es traspassa en el context residencial?\nEls qui portem anys observant per comprendre i acompanyar la vida d’aquells que tenen limitada la seva capacitat de relació, d’ocupar el temps de forma significativa, de fer us dels recursos que tenim, ara és el moment de posar-ho tot en marxa. Tots aquells coneixements que fa anys cultivem són el nostre ancoratge per contenir aquest moment.\nAra que pot semblar que ens quedem sense recursos, us volem recordar que portem anys dotant-nos d’eines i elements per apropar-nos a les persones ens situacions de crisi. La demència és una crisi que et qüestiona i que canvia el teu món natural. El coronavirus ens ha fet el mateix. Sense la restricció del deteriorament cognitiu i a una velocitat vertiginosa.\nL’ús de les relacions afavoridores, comprendre des de l’escolta activa l’angoixa de l’altre, significar i dignificar el moment vital, connectar amb l’estat emocional de l’altre, o fer ús del coneixement de la vida de la persona, és molt necessari per acompanyar aquests moments.\nSabem que és difícil. Perquè tot això s’ha de fer tenint en compte que tots nosaltres fem front a aquesta dificultat on es produeixen situacions d’angoixa en el sistema familiar, on tenim nens o persones grans a càrrec i la nostra feina ens requereix de presència. No podem deixar d’anar a treballar. Conciliar aquest moment emocional, amb la responsabilitat individual, requereix serenor i sobretot confiança en el sistema, en les persones i en les empreses.\nNosaltres confiem en tots els professionals que heu dedicat temps a comprendre i a fer la vida d’aquestes persones a qui acompanyeu molt millor. L’observació en aquest moment és crucial per continuar fent un acompanyament de qualitat i dotar de significat el moment que estem vivint. Observeu, i observeu-vos. Nosaltres continuem aquí, presents, i com sempre, podeu comptar amb nosaltres.\n2020-03-23T17:44:10+01:00Categories: Formació Alzheimer|Tags: Formació per a professionals, Programa Formació i Consultoria|


L’equip de PIERRE ADVOCATS està format pels següents professionals:\nSoci fundador i director de la firma\nDepartament Bancari, Mercantil, Concursal i Immobiliari.\nDepartament Bancari, Concursal, Herències, Família i Litigació.\nDepartament Mercantil, Corporate M & A i Noves Tecnologies.\nDepartament Bancari i Financer i Litigació.\nSòcia de la firma\nDepartament Penal i Litigació.\nDepartament Bancari, Segona Oportunitat i Litigació.\nDepartament Bancari, Herències i Litigació.\nDepartament Bancari i Financer, Concursal i Litigació.\nDepartament Immobiliari i Litigació.\nDepartament de Litigació.\nDepartament Mercantil e Immobiliari.\nLlicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona l’any 1974. Especialitzat en les àrees de dret mercantil, bancari, immobiliari, concursal i reestructuracions d’empreses. Exerceix d’assessor jurídic i secretari del consell d’administració de companyies mercantils, així també en l’assessorament legal de ports esportius. Coordina la defensa jurídica d’entitats bancàries en diferents tipus de procediments judicials i assessora jurídicament a les mateixes des de fa més de 30 anys.\nLlicenciat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona l’any 1990. Especialitzat en les àrees de el dret processal, dret civil i dret mercantil. Dirigeix la defensa i coordina tots els conflictes judicials i extrajudicials relacionats amb l’àrea civil i mercantil, especialment els relatius a la contractació bancària, procediments concursals, construcció, immobles, arrendaments urbans, dret successori i de família.\nLlicenciat en Dret per la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona l’any 1995. Advocat especialitzat en l’assessorament jurídic a empreses i corporacions. És assessor jurídic i secretari del Consell d’Administració d’empreses dels sectors de les noves tecnologies, indústria manufacturera, químic i serveis. Assessor de juntes directives de clubs esportius i centres educatius. Té una àmplia experiència en processos d’adquisició i venda de societats.\nLlicenciat en Dret per la Universitat Abat Oliba CEU – Barcelona l’any 2002. Advocat especialitzat en dret processal i dret bancari. Exerceix la defensa judicial d’entitats bancàries, empreses i particulars en nombrosos procediments judicials. Realitza assessorament en matèria de conflictes contractuals i societaris en companyies industrials i de el sector de l’automoció.\nLlicenciada en Dret per la Universitat Internacional de Catalunya l’any 2008. Postgrau de pràctica jurídica a l’ICAB. Màster en dret penal a l’ICAB. Curs d’especialització de Violència de Gènere a l’ICAB. Curs d’especialització per a compliance oficers i assessors jurídics d’empresa a la UIC. Advocada especialitzada en dret penal i dret processal civil. Dirigeix l’àrea penal del despatx i exerceix la defensa de particulars i d’empreses en procediments judicials penals, així com en procediments judicials civils especialment relacionats amb desnonaments d’ocupants il·legals i procediments de desnonament.\nLlicenciat en dret per la Universitat Jaume I Castelló l’any 2002. Màster d’Advocacia ISDE de la Universitat de Barcelona l’any 2005. Advocat especialitzat en dret processal civil. Compta amb àmplia experiència professional assessorant a empreses i particulars, havent centrat la seva pràctica en el dret processal, dret civil, dret bancari i dret de l’assegurança, dirigint la defensa lletrada en litigis civils i mercantils.\nLlicenciat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona l’any 1981. Ex Conseller de companyia de recobrament i ex director de Recuperacions d’entitat de crèdit. Advocat especialitzat en reclamacions de quantitat, i molt en concret en reclamacions de productes formalitzats per les entitats de crèdit.\nLlicenciat en Dret per la Universitat de Barcelona l’any 1987. Advocat especialitzat en assessoria jurídica processal, dret bancari i hipotecari i en recuperacions. Lletrat-tutor i director del departament d’assessoria jurídica, impagats i contenciós d’entitat financera durant 24 anys.\nLlicenciada en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona l’any 2003. Advocada especialitzada en dret immobiliari i bancari. Coordina l’àrea de Depuració i Protecció d’Actius.\nLlicenciada en Dret per la Universitat de Barcelona l’any 2017. Màster universitari d’Advocacia de la Universitat Oberta de Catalunya i Curs Pràctic en Dret Bancari i Mediació al Centre de Formació d’Advocats de Madrid. Advocada especialitzada en dret immobiliari i bancari, forma part de l’equip de Depuració i Protecció d’Actius.\nLlicenciat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona l’any 2016 i Màster de l’Advocacia per la UOC. Advocat de l’equip de processal i de l’equip de depuració i protecció d’actius.\nLlicenciat en Dret per la Universitat Autònoma de Barcelona l’any 2011. Postgrau en pràctica jurídica de l’Il·lustre Col·legi d’Advocats de Barcelona. Advocat especialitzat en dret mercantil i immobiliari.


Biblioblog – Fora del prestatge » Un home cau, Jordi Basté i Marc Artigau.\n« Jordi Morera i Javi Polinario: autors vilanovins\nAgustina Moya i Gina Peral: autores vilanovines »\nUn home cau, Jordi Basté i Marc Artigau.\nUn home cau és el primer llibre de ficció del periodista Jordi Basté, actualment director i presentador d’El món de RAC1, escrit, però, a quatre mans amb el dramaturg Marc Artigau. Tots dos es van conèixer ara fa quatre anys i, de l’amistat sorgida aleshores, veu la llum ara Un home cau. La idea primera va ser explicar un mateix fet des de dos punts de vista diferents i, amb aquesta intenció, van repartir-se les dues trames principals del llibre. Cadascun escrivia la seva part i, posteriorment, les posaven en comú.\nEl personatge principal d’Un home cau és el detectiu privat Albert Martínez. Un vespre del mes de maig, tot sopant amb un antic company d’Universitat en un restaurant de la Barceloneta, l’Albert Martínez és testimoni de com dues persones semblen discutir mentre passegen per l’espigó de la Mar Bella. El detectiu aparta la mirada només un segon per adonar-se’n, després, que només en queda una de persona. Accident o assassinat? Aquest és el punt de partida de la novel·la. Què va passar aquell vespre a l’espigó?\nEn Jordi Basté ha estat el responsable de desenvolupar la investigació del detectiu Albert Martínez, mentre que en Marc Artigau va ser l’encarregat d’endinsar-se en els secrets de la família de la víctima: una família benestant de la ciutat comtal plena de secrets, en el si de la qual l’eutanàsia i el fraticidi hi estaran ben presents. I, com no, tots dos fils argumentals aniran confluint a mesura que avanci la història.\nLa gastronomia té un pes ben especial a Un home cau, novel·la que acaba sent una declaració d’amor cap a la ciutat de Barcelona. Els autors s’han “passejat” des de l’Eixample fins a Gràcia, passant per Sarrià i hi aniran descobrint nombrosos racons i un bon nombre de restaurant de la ciutat comtal. I Un home cau no només destil·la amor per la ciutat, sinó que també és un homenatge cap a autors consagrats, com ara Eduardo Mendoza i Vázquez Montalbán, convertint Barcelona en l’escenari d’una novel·la policíaca.\nJordi Basté i Marc Artigau presenten la seva novel·la:\nUn home cau és la novetat de gènere negre d’aquesta setmana a la Joan Oliva. Ja podeu reservar-la!\ndimecres 12 d'abril de 2017 | Categoria: GÈNERE NEGRE,NO T'HO PERDIS!\t| Enllaç permanent\ncarmina diumenge 25 de juny de 2017 - 7:08 h\nvoldria saber a quin passatge del nou testament fa referencia la lectura que li fa a l’Oriol la seva mare.


L'Espai Antiracista denuncia que un terç de la població de Salt no podrà votar a les municipals - El Gerió Digital\nL'Espai Antiracista denuncia que un terç de la població de Salt no podrà votar a les municipals\nCritiquen que es tracta d'una situació antidemocràtica que només beneficia partits "xenòfobs o racistes"\nDiumenge, 10 de maig de 2015 15:36h\nUn instant durant la manifestació-cercavila © ACN\nL'Espai Antiracista de Salt i Girona ha denunciat que una tercera part de la població de Salt no podrà votar el pròxim 24 de maig a les eleccions municipals. Segons l'entitat, que va néixer ara fa sis mesos, aquests ciutadans no podran exercir el seu dret a vot per "problemes legals", ja sigui perquè no disposen de nacionalitat espanyola, per traves dels seus països d'origen o per qüestions de política internacional.\n"Que a un terç del municipi que està censat se li negui la possibilitat de tenir veu o representació política és un greuge molt important", ha subratllat un dels membres de la plataforma, Carles Serra. Per sensibilitzar la població aquest dissabte han fet una jornada reivindicativa.\n"Quan vam començar a treballar les eleccions municipals vam mirar el cens i ens vam adonar que un terç de la població en edat de votar no podrà fer-ho", ha explicat Serra. Des de l'entitat denuncien que es tracta d'un "greuge molt important" i que aquesta problemàtica només beneficia a opcions o partits racistes o xenòfobs que surten premiats. "Estan sobrerepresentats", ha afegit Serra.\n"No podem fer responsable a la població marroquina o gambiana que els seus països condicionen el dret a vot o no els deixin votar, això és una qüestió d'estrangeria o de política internacional", ha denunciat el membre de l'entitat. En aquest sentit, des de la plataforma han subratllat que, davant d'aquesta problemàtica, van decidir realitzar una jornada reivindicativa plena d'activitats a Salt per sensibilitzar i conscienciar la població sobre aquesta realitat. "Volem un tracte d'igualtat per la població immigrant i que els veïns de la vila es facin seves aquestes reivindicacions", ha assenyalat.\nDurant tot aquest dissabte, desenes de persones han participat en diverses activitats com una manifestació-cercavila, un debat popular, un dinar popular fet per les associacions El Amal i Dones Senegaleses i un debat electoral sobre el dret a vot amb representants de diversos partits polítics. El concert dels Diables d'en Pere Botero han posat el punt final a la jornada.


Isabel de Yzaguirre - La Colorista®: Consultoria de Color, disseny i Investigació de Tendències: Què és una Consulta de Color per a Interiors i Arquitectura.\nTriar i coordinar colors es fa d'acord amb les preferències del client, cal fer-ho amb harmonia i no és una tasca senzilla. Els exemples següents mostren els resultats que produèixen diferents combinacions de colors, per mitjà de petites escenografies que, sobre el fons gris, revelen el poder del color.\nEls colors mantenen unes relacions entre ells d'acord amb la seva situació al cercle cromàtic, i es poden crear harmonies segons unes formes estudiades.\nD'altra banda, es poden crear diferents menes d'ambients: per a uns, uns tons determinats; per a d'altres, vetllarem que el grau cromàtic de tots els tons emprats sigui semblant. I en altres casos mirarem que siguin variats, per evitar l'avorriment visual. I no oblidem la importància de la llum, natural i artificial. I que cal provar els colors amb mostres, que s'observaran durante alguns dies i en hores diferents, mostres que mai no es faran sobre els murs... per a evitar-nos sorprees desagradables quan vegem l'efecte del color sec.\nCom a mostra us exposo uns exemples d'una Consulta de Color realitzada per la Color Consultant Jean Molesworth Kee, australiana afincada als USA, concretament en un edifici històric, on s'han respectat els elements arquitectònics preexistents, tractats amb molta cura. Las fotografies de l'abans i el després parlen per elles mateixes:\nAquests són alguns dels molts aspectes que cal observar en triar els colors d'un interior. Per això, per la complexitat de la tasca, i per a evitar errors desagradables i costosos -com descobrir que aquell color que al catàleg semblava meravellós, en comptes de realçar el nostre interior l'apaga- es bo acudir a un/una interiorista, i si és especialista en color, o Color Consultant, millor.\nPerò aquest especialista també us pot ajudar a escollir els colors per al vostre exterior, on s'hi poden fer autèntiques meravelles. La meva opinió personal és que a casa nostra no es juga gaire amb els colors exteriors, i que una mica més de color no ens faria mal. Potser sigui pel clima i la situació geogràfica (amb menys hores de llum solar), però certament al Nod d'Europa i als USA i a Canadà es pinten les façanes de les cases -i els interiors- amb molt més atrevimient que aquí. Vegeu les imatges següents de la ciutat de Dresden:\nFont, Sensational Color\nHeus ací un exemple d'aplicació del color en edificis històrics, on els colors harmonitzen entre ellos per proximitat i es destaquen els detalls amb colors de l'arc complementari. Això és aplicable a qualsevol edifici i permet crear uns entorns arquitectònics més rics, tant si busquen la fusió amb l'entorn com si busquen un contrast harmònic.\nPersonalment, m'encanten algunes de les intervencions publicades al seu blog per l'esmentada Jean Molesworth Kee. Als USA la tipologia de les vivendes, que combinen obra vista i sovint fusta exclusivamente, ha afavorit la importància que s'atorga al color.I els propietaris no dubten ni un momento a sol·licitar el servei d'un/una Color Consultant. Ni escatimen en el pressupost per a dur a terme el projecte.\nPer acabar, us deixo un vídeo amb fotografies de les acolorides cases de l'illa de Burano, a Venècia, amb la petició que les mireu amb la ment oberta a uns contrastos als quals no estem avesats i tot evitant aplicar-los etiquetes de bon o mal gust.Senzillament, es tracta d'una altra manera de veure la realitat que us pot obrir la ment a noves harmonies de color.\nTant de bo que aquesta introducció a la Consulta de Color us hagi sigut interessant i us aclareixi com us pot ajudar un professional en un tema tan importante com és el disseny de la vuestra vivenda en tots els seus aspectos.\nI si el color de casa vostra us preocupa,no dubteu a contactar amb mi.Puc ajudar-vos!\nPublicat per IdeY a 18:52\nEtiquetes de comentaris: Ambients, arquitectònic, arquitectura, color, Consulta, Consultora de Color, decoració, disseny, interiorisme, producte, projectes, Tendències, tèxtils


Comença la Festa Major de Santa Cristina que compta amb una 50a d’activitats al programa | Nova Ràdio Lloret\nLa processó del 2018\nComença la Festa Major de Santa Cristina que compta amb una 50a d’activitats al programa\nEl regidor de Festes, Cristian Fernández, remarca que, des d'aquest dissabte fins al 27 de juliol, hi ha activitats de tot tipus i per a totes les edats.\nAquest cap de setmana es dona el tret de sortida a la Festa Major de Santa Cristina, amb una cinquantena d’activitats programades fins al 27 de juliol. El regidor de Festes, Cristian Fernández, remarca que hi ha activitats de tot tipus i per a totes les edats.\nL’epicentre de la celebració, com sempre, serà el dimecres 24, Diada de Santa Cristina. Entre els diferents actes de la jornada, hi haurà especial atenció a la processó per mar fins a l’ermita de Santa Cristina, al matí, i el Ball de Plaça, a la tarda. Recordem que des de la ràdio oferirem una programació especial al llarg de tota la jornada.\nBall de Plaça 2018 (Ajuntament de Lloret de Mar)\nA més, també destaca el dia 25, Diada de Sant Jaume, i el divendres 26, Diada de Sant Elm, en què es podrà gaudir del Ball de Plaça de concurrència popular, amb la Confraria de Sant Elm, i el Castell de Focs Artificials, entre altres activitats. El regidor convida a tothom a participar de la festa i fer-se-la seva.\nLes primeres propostes del programa comencen aquest dissabte. D’una banda, se seguiran disputant els partits de la 37a edició del Torneig de futbol sala, al pavelló del Molí. A més, hi ha la festa de la Mare de Déu del Carme -durant tot el dia al carrer del Carme- i l’audició de sardanes amb la Cobla Mediterrània, a les deu de la nit, a la plaça de la Vila.\nDe cara a aquest diumenge, a les nou del matí es farà una trobada de vehicles clàssics, a la plaça Pere Torrent i, al vespre, a partir de les vuit, hi haurà la ballada de country, a la Roca d’en Maig, amb el grup gironí The Country Revival Farmers.\nConsulta el programa de Festa Major aquí\nL’Ajuntament ha imprès el programa en paper, però també es pot consultar a la pàgina web municipal o bé a l’aplicació Lloret Smart.\nArticle anteriorAturem la C-32 organitza visites guiades pels terrenys per on volen prolongar l’autopista\nArticle següentRELIGIÓ EVANGÈLICA – 13 JULIOL 2019


La sostenibilitat, eix del pla estratègic de Damm | Damm Corp\nLa sostenibilitat, eix del pla estratègic de Damm\nLes diferents accions promogudes per la companyia tenen com a objectiu la reducció de la seva petjada ambiental\nAmb motiu del Dia Mundial del Medi Ambient, Damm reafirma el seu compromís amb la reducció del consum de recursos naturals, l'ús de fonts de generació d'energia renovable i el foment de la reutilització i el reciclatge de producte amb la finalitat de reduir la petjada mediambiental de la companyia.\n“Des de Damm, conscients del paper clau de les empreses en l'impuls d'una gestió ambiental eficient, treballem dia a dia per a minimitzar el nostre impacte i, alhora, impulsar projectes de conscienciació que promoguin la cura del medi ambient entre la ciutadania. Exemple d'això és la nostra campanya de reciclatge de llaunes, a través de la qual des de fa més de 25 anys col·loquem 349 punts de reciclatge de llaunes al llarg de la costa mediterrània. Amb aquesta iniciativa aconseguim reciclar al voltant de 500.000 llaunes cada estiu en el litoral mediterrani”, afirma Juan Antonio López Abadía, Director d'Optimització Energètica i Medi Ambient de Damm.\nEl mes d'abril passat, Estrella Damm va iniciar les proves del sistema LatCub® d'Alzamora, que permet agrupar els packs de llaunes amb un embalatge de cartró 100% biodegradable, fabricat amb 100% fibres naturals provinents d'arbres gestionats de forma sostenible i responsable que compten amb el segell FSC. En cas d'obtenir l'èxit esperat, el projecte permetria la reducció de més de 260 tones de plàstic a l'any.\nEntre les mesures impulsades per a eliminar el plàstic també destaca la substitució dels gots de plàstic utilitzats en esdeveniments per gots 100% biodegradables. Amb l'objectiu d'eliminar el plàstic dels festivals i esdeveniments esportius en els quals participa Estrella Damm, s'ha desenvolupat un "biogot" fet amb blat de moro i altres matèries primeres vegetals que, una vegada dipositats en contenidors orgànics, tornen a la terra a través d'un procés de compostatge industrial.


03/02/2015 – Els castells d’al-Azraq a vista de falcó | Espacio creativo de Just I. Sellés\n03/02/2015 – Els castells d’al-Azraq a vista de falcó\nBy Just I. Selles on 03/02/2015\nLa darrera Fira de Cocentaina vaig rebre la golosa proposta de Marc Hevesi, director de l’empresa HELIACTIVO, que em convidava a fer una volta en helicòpter -sense presses- pels territoris de La Muntanya; i eixa proposta és va materialitzar el passat diumenge 11 de gener.\nA l’helicòpter, un Robinson R-22, li vam adaptar una càmera GoPro 4 en el morro per tal de gravar tota la ruta. Tanmateix, li vam llevar una porta per a poder fer fotos com cal, sense cap vidre pel mig.\nSortírem des de l’heliport de Benidorm on HELIACTIVO té la seua base d’operacions i posàrem rumb terra endins, directes al cor de La Muntanya. La ruta era una i estava clara: recórrer els 8 castells del Pacte del Pouet (Perputxent, al-Qal’à, Margarida, Gallinera, Xeroles, Qashtal, Tàrbena i Pop) i algun altre també lligat a la vida del visir (Rugat i Laguar). I cap allà marxàrem…\nNomés alçar el vol, impressiona la quantitat d’urbanitzacions que tapissen les faldes de les serres costaneres, moltes d’elles assentades sobre terrenys d’elevat valor ecològic on mai s’haguera tingut que autoritzar la seua construcció. Aquesta aberració urbanística, que també amenaça les valls de l’interior, produeix un fort impacte visual en el paisatge que resulta del tot irreversible. Si ens importa la nostra terra, deuríem aturar aquesta malaltia.\nPosàrem rumb cap a l’exuberant Vall de Guadalest. Qashtal, primer castell de la ruta, ens esperava sobre el cim de la serra de l’Aixortà, enfrontat amb la canal de la Mallada del Llop. Qashtal és un d’aquells castells post-califals que s’alçaven sobre cotes absolutes per guaitar el territori, i al rodejar-lo des de l’aire vaig recordar com plovia la primera vegada que el vaig visitar, i com vaig haver de desmuntar el campament a mitja nit quan el vent amenaçà en traure’m volant dintre de la tenda.\nEncara que el castell d’Alfofra (Benifato-Confrides) no s’anomena al Pacte del Pouet, ens arrimàrem fins ell per gaudir de tan extraordinària construcció. Aquell dia, a l’igual que altres molts indrets, el castell d’Alfofra rebia visita d’un grup d’amants dels castells, doncs Alfofra està tan enlairat que cal ser molt entusiasta dels castells per atrevir-se a escalar-lo. Deixàrem enrere Alfofra per marxar cap al Pla de la Casa, on les restes d’una torre rectangular apenes es divisen des de l’aire, junt a aquest cim de la sempre espectacular Serrella. Els historiadors creuen que es tracta del castell de Xeroles, un dels huit castells que s’anomenen al Pacte del Pouet. Mai, mai oblidaré la tronada que em va sorprendre la segona vegada que vaig visitar les restes de Xeroles, ni els dos rellamps que vam caure sobre mi, segurament sobre la creu de ferro que remata el cim, a menys de cinc metres d’on jo em trobava.\nEls Frares de la Serrella ens esperaven a menys d’un minut de distància. Tal vegada, la seua majestuositat minva quan els contemples des del cel, perquè la seua grandesa es perd quan els mires en picat. Sí, les agulles de La Serrella són una formació geològica imponent que lluiria de debò si les gravàrem amb un dron.\nCreuàrem la recòndita vall de Seta i solcant la sempre sorprenent serra d’Almudaina isquérem a la vall de Travadell: Benillup, Benimarfull, Almudaina, Benialfaquí. A llevant, la baronia de Planes es mostrava deliciosa, i cap a ella marxàrem per fotografiar el fabulós penyal escindit de la serra de Cantacuc sobre el que s’assentava el castell de Margarida.\nLes penyes del Llombo ens mostraven el camí cap al paradís: Gallinera ens esperava: fonda, serena… I apuntant entre les penyes, desafiant la gravetat, el castell d’al-Qal’à ens donà la benvinguda. Mai pensava que es poguera aterrar al niu d’àguiles que és al-Qal’à, però Marc no va poder resistir-se a fer-ho per contemplar assossegadament la bellesa ancestral de Gallinera amb els peus afermats a terra. Ho reconec, estic enamorat de la Vall de Gallinera i de la seua gent…\nI de nou sobre l’helicòpter, ara rumb al barranc de l’Encantà, per cabusar-se entre els paisatges del Cantalar i l’Albureca i recórrer novament el paratge, aquesta vegada com una serp que fuig barranc avall. Recorde que al solcar com un falcó aquell territori agrest tantes vegades trepitjat des de la infantessa, els records vingueren a emocionar-me. Sí, com no, també estic enamorat dels paisatges de l’Encantà, sempre ho he estat.\nEl castell de Perputxent ens mostrà una cara que ja ens era familiar, doncs Perputxent està envoltat de cims des d’on es pot contemplar el castell com si fórem un ocell. Res nou si no fos perquè rodejar-lo dues vegades i contemplar-lo des de tantes perspectives diferents resulta d’allò més estrany i nou. Sí, Perputxent és extraordinari…\nEl castell de Rugat ens esperava a l’ombria del Benicadell, de modo que enfilàrem el barrancó que baixa des de la talaia d’Almaraién per remuntar la banda de la solana i plantar-nos sobre el llom d’una de les serres més emblemàtiques i llegendàries de la nostra terra. L’ampla Vall d’Albaida s’estenia sota els nostres peus, però nosaltres sols teníem ulls per aquell castellet enlairat sobre un turó on el rei Jaume I va tornar a nàixer.\nTornàrem a la bella Gallinera per visitar el castell que tanca la Vall per la banda de llevant. Altre castell enrocat, enlairat sobre un crestall de pedra viva, on sembla impossible que ningú adreçara cap construcció. El castell de Gallinera fou l’última fortalesa que xafà el visir al-Azraq, el lloc on Jaume I va assetjar el visir de La Muntanya abans de pactar amb ell les condicions del seu desterrament.\nI de Gallinera a Almiserat, i d’Almiserat a Ebo, i d’Ebo, Infern avall, fins la salvatge Vall de Laguar.\nDel castell que tancava la vall des de la costa (conegut també com castell de les Atzavares)apenes resten alguns murs de pedra, però al contemplar les parets rocoses sobre les que s’alça, vaig recordar aquella sessió fotogràfica nocturna amb el fotògraf Carlos Serrano quan de baixada, en una nit tancada i sense lluna, vam perdre el camí. No, escalar de nit mai no és bona idea.\nI de Laguar volàrem al castell del Pop, sobre els cim de la serra del Cavall Verd, lloc d’infaust record per a aquells valencians musulmans que al novembre de 1609 foren massacrats i exiliats de la seua terra.\nFinalment, arribàrem al castell de Tàrbena enaltit sobre un fabulós penya-segat. El castell de Tàrbena era el més meridional de quants dominava el visir al-Azraq i un dels que lliurà a l’Infant Alfons d’Aragó quan se signà el Pacte del Pouet.\nI ja de regrés a Benidorm gaudírem de les fabuloses vistes sobre la serra de Bérnia, l’Aixortà, el Ponoig i enlairat Puig Campana. Tot un goig guaitar la terra com una rapaç, i tot un disgust arribar a casa, bolcar les fotos en l’ordinador i comprovar que cap fotografia de les més de 200 que havia fet estava ben enfocada. Una llàstima no haver aprofitat aquesta oportunitat; això sí, ara ja sé com no s’ha de fotografiar des d’un helicòpter i si algun dia tinc ocasió de repetir no em tornarà a passar el mateix.\nFotografiar des d’un helicòpter no resulta gens senzill, encara que tampoc deuria ser en excés complicat si es tenen present algunes consideracions.\nUns dies abans de sortir, faig estar pegant-li voltes a l’assumpte de configurar adequadament la càmera per tal de no fallar. La primera qüestió que em faig platejar va ser quin objectiu anava a muntar. Descartat un teleobjectiu per la major dificultat d’enfocar i el major perill de trepidació a conseqüència de la vibració i el moviment d’avanç de l’helicòpter, i descartat també un gran angular per la poca versatilitat d’enquadrar sense que apareguen les hèlices o els patins de l’helicòpter, vaig optar per muntar un objectiu zoom de focal mitjana (Tamron SP AF 17-50/2.8 XR Di II), que va resultar una excel·lent elecció donat que no vaig tindre la necessitat de canviar-lo per altre en cap moment. L’helicòpter és un aparell molt versàtil en vol, per tant sempre podràs regular la distància al motiu per a adaptar-la a l’òptica.\nVelocitat d’obturació/apertura del diafragma/ISO\nConfigurar la càmera en modo automàtic és un risc que no estava disposat a patir. Per altra banda, configurar-la en modo manual (a ISO 100) tampoc convenia donat que les condicions de la llum i la distància focal anaven a canviar al llarg del viatge, obligant-nos a estar massa pendents de l’exposímetre i/o l’histograma en cada moment. La millor opció era fixar la velocitat d’obturació i deixar que la càmera, de manera semi-automàtica, escollira l’apertura del diafragma.\nEl dia era assolellat, el que ens permetria escollir una velocitat ràpida sense haver de pujar la ISO. Considerant que la distància focal no seria massa llarga (17-50mm amb una càmera APS-C) i que part de les vibracions provinents de les hèlices les podria amortir el meu cos si no el rescolzava en l’estructura de l’helicòpter, vaig considerar que 1/250sg a ISO 100 seria bona opció. Segurament, li haguera pogut ficar una velocitat més ràpida per a no xafar-me els dits, però això suposava treballar amb uns diafragmes molt oberts, allunyats del seu rendiment òptic òptim, o pujar la ISO un escaló. Ara sé que la meua obsessió per la nitidesa em va matar, que escollir 1/250sg. Sí, em vaig quedar curt perquè no vaig considerar la distància al motiu ni la velocitat de trasllat de l’aparell. Hui, després de vore el resultat a l’ordinador, li ficaria una velocitat de 1/640sg, encara que això m’obligara a pujar a ISO 200 o 400. A més, li demanaria al pilot que anara més espai mentre fotografie el motiu, inclús que el mantinguera estacionari l’helicòpter si trobara un enquadre clar.\nLes condicions canviants de la llum (direcció, intensitat i reflectància, fonamentalment) obliguen a estar molt pendents de l’elecció del diafragma que fa la càmera. Si, com és el meu cas, t’agrada treballar dintre del rang òptim de l’òptica per guanyar nitidesa (normalment entre f4.0 i f8.0, segons l’objectiu), seria molt convenient fixar també aquesta variable (juntament amb la velocitat) i no permetre que l’esculla la càmera automàticament. La solució podríem trobar-la treballant en modo manual amb una ISO automàtica, però hi ha un problema: si l’escena té molt contrast, la càmera sobreexposa les zones més lluminoses i no ens deixa compensar l’exposició. Llegint per internet les experiències d’altres fotògrafs amb aquesta qüestió, sembla que he trobat una manera de compensar eixa exposició que la càmera no ens deixa: fer una triple exposició (bracketing). D’aquesta manera, el fotògraf s’assegura que una de les tres fotos que dispara la càmera no tindrà sobreexposada les altes llums, el que no vol dir que la foto estiga ben exposada perquè les zones obscures podríen ennegrir-se. Açò ens confirma una màxima que tinc molt clara des de ja fa temps: els millors dies per a fotografiar un paisatge són els dies nuvolats, tancats, amb poc contrast de llum, millor encara si plou.\nSi tinguera l’oportunitat de tornar a fotografiar des d’un helicòpter escolliria sense dubte un dia nuvolat, amb poc contrast lumínic. Això em permetria treballar en modo manual, fixant la velocitat en 1/500sg (prèvia xarrada amb el pilot perquè rebaixe la velocitat de trasllat durant l’exposició, millor encara si roman parat al lloc amb una millor perspectiva), el diafragma fixe en f5.6 i la ISO automàtica. Això suposaria treballar a ISO’s superiors a 400, inclús 800 si el dia està molt tancat, que és el límit de treball de la meua càmera. No obstant això, hi trobaríem un aventatge sobre un dia assolellat: no suposaria cap problema disparar a contrallum, disposant de més perspectives i enquadres.\nRealment, si un vol fer un bon treball, amb un resultat professional, la millor opció seria alquilar un equip professional (p.e. Canon EOS 1D + Canon EF 24-70mm f/2.8L II USM) per oblidar-se de dues qüestions importants: la necessitat de treballar a una ISO elevada i d’obtindre un auto-focus de precisió.\n10/03/2014 – Foto-blog (336): Al-Azraq, in memoriam (III)\nPosted in: Castells, Fotografia\n« 22/01/2015 – Foto-blog (367): El talaier de La Safor (III)\n16/02/2015 – Foto-blog (368): A les portes de l’Infern (III) »


Política de privacitat | Smarthome\nEn compliment de la normativa de Protecció de Dades i tenint en compte les disposició del Reglament (UE) 2016/679 del parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques en el que respecta al tractament de dades personals i a la lliure circulació d’aquetes dades i pel que es deroga la Directiva 95/46/CE. A continuació se li proporciona la informació perquè conegui tot els element rellevants al tractament de les seves dades.\nAvinguda Diagonal, 612 Entresol 08021 Barcelona\nCarrer Orense, 68 9º 28020 Madrid\nLes dades de caràcter personal que ens ha facilitat son necessàries per proporcionar-li el servei contractat, son confidencials i podran ser utilitzats únicament per les següents finalitats:\nPrestar-li un adequat subministrament d’energia elèctrica y/o gas natural\nPrestar-li serveis addicionals (manteniment i emergència)\nSubministrar-li productes d’eficiència energètica com o sense instal·lació\nElaboració de perfils comercials\nEn el cas que ens hagi otorgat el consentiment per enviar-li promocions i ofertes relacionades amb els serveis contractats, la finalitat de tractament serà l’enviament de informació publicitària relacionada amb els nostres serveis.\nLa legitimació pel tractament se les seves dades es l’execució del contracte que vostè ha firmat amb FACTOR ENERGIA, S.A. i en el seu cas el compliment d’una obligació legal aplicable a FACTOR ENERGIA, S.A.\nAlhora, en el cas de que en hagi otorgat el seu consentiment exprés per enviar-li promocions i ofertes relacionades amb els serveis contractats, la legitimació del tractament de les seves dades estarà basada en el consentiment donat per vostè.\nFACTOR ENERGIA, S.A. podrà comunicar les seves dades al altres empreses del grup, per fins administratius interns, així com a companyies asseguradores, instal·ladors, electricistes i entitats privades o persones físiques o jurídiques que ens proporcionin un servei concret pel bon desenvolupament del contracte i la prestació dels serveis contractats per vostè. La comunicació de les dades es realitza complint les mesures de seguretat disposades per la normativa de protecció de dades.\nVostè te dret d’obtenir confirmació sobre si en FACTOR ENERIGA, S.A. este, tractant dades personal seves o no.\nAixí mateix, vostè te dret a accedir a les seves dades personals, així com a sol·licitar la rectificació de les dades inexactes o, en el seu cas, sol·licitar la supressió quan, entre altres motius, les dades ja no siguin necessàries per les finalitats pel que van ser recollides.\nEn determinats circumstàncies, podrà sol·licitar la limitació del tractament de les seves dades; en aquest cas únicament conservarem les seves dades per l’exercici o la defensa de reclamacions.\nEn determinades circumstàncies i por motius relacionats amb la seva situació particular, els interessats podran oposar-se al tractament de les seves dades. FACTOR ENERGIA, S.A. deixarà de tractar les dades, excepte per motius legítims, o en el exercici de la defensa de possibles reclamacions.\nAixí mateix, els interessats tenen dret a rebre, en un format estructurat, d'ús comú i lectura mecànica, les dades personals que els incumbeixin que ens hagin facilitat, i a transmetre'ls a un altre responsable.\nPodrà exercir aquests drets, mitjançant carta adreçada a FACTOR ENERGIA, S.A. en alguna de les següents adreces Avd. Diagonal, 612 Entresòl 08021 Barcelona o dpo@factorenergia.com.\nLa comunicació en la qual exerceixi els seus drets davant FACTOR ENERGIA, S.A., contindrà com a mínim la següent informació: i) el nom; ii) fotocòpia del seu DNI, passaport o un altre document vàlid que l'identifiqui, iii) petició en què es concreta la sol·licitud, iv) documents acreditatius de la petició que formula; i v) direcció a efectes de notificacions, data i signatura.\nSi vostè presta el seu consentiment perquè les seves dades personals siguin tractades amb finalitats comercials i promocionals, vostè té dret a retirar el seu consentiment en qualsevol moment i a oposar-se al tractament de les seves dades amb aquestes finalitats.\nSi està insatisfet amb la manera en què tractem la seva informació personal, pot comunicar-se amb nosaltres en qualsevol moment per resoldre l'assumpte. No obstant això, sempre té el dret de presentar una reclamació davant d'una autoritat de control en matèria de protecció de dades (Agència Espanyola de Protecció de Dades).\nFACTOR ENERGIA, S.A. es compromet a no utilitzar de forma deslleial la informació i les dades personals subministrades per vostè, així com mantenir la confidencialitat dels mateixos en totes les aplicacions que aquests requereixin. FACTOR ENERGIA, S.A. té implantat, en relació als documents i tractament de dades, les mesures de seguretat que la normativa vigent requereix, tot això segons l'estat actual de la técnica.\nLes seves dades seran conservades mentre es mantingui la nostra relació comercial o durant els anys necessaris per complir amb les obligacions legals. Així mateix, en el cas que hi hagi atorgat el consentiment perquè li informem dels nostres productes i serveis, conservarem les seves dades personals en tant vostè no retiri el consentiment vàlidament atorgat.\nFACTOR ENERGIA, S.A. té contractat un servei d'informàtica en núvol (Núvol), havent adoptat totes les mesures legals establertes en el RGPD a l'efecte de protegir les dades personals emmagatzemades en aquest servei.\nPolítica de privacitat octubre 14th, 2015dani grande\nApunta't i t'informarem de totes les novetats del projecte Smarthome!\nTots els drets reservats © 2015. Factor Energía S.A\nUtilitzem cookies per assegurar que donem la millor experiència a l'usuari al nostre lloc web. Si continua uitilitzant aquest lloc assumirem que està dacord.Estic dacord


El alquimista Cormelius: enero 2011\nMinistra Garmendia i llei de la ciència\nAquest matí, com cada dia, e pegat una repassada als periòdics estatals. Avui tenia interès en compartir una entrevista que li fan a la ministra Garmendia. En ella parla de la Llei de ciència que contempla la desaparició de la figura de 'Becari' per als investigadors, també parla de la necessitat dels mecenatge i es aquí on a mi se ma activat l'alarma.\nEl mecenatge, inversió privada al món de la ciència es una absoluta realitat-necessitat. La carença/omissió dels governs per apostar al ritme necessàri en I+D+i (Investigació+desenvolupament+innovació) obliga a les universitat, instituts tecnològics i en definitiva, centres d'investigació a buscar altres vies de finançació, (lògic).\nPerò no podem obviar que les inversions privades tenen com a fi obtindre beneficis d'allò en el que inverteixen i per tant, poc a poc, la investigació es centra en la demanda dels inversors.\nEl coneixement per coneixement (com s'ha conegut a la investigació científica) queda poc a poc relegada a la necessitat immediata de particulars per obtindre noves millores en el seu sector.\nEs obvi que la investigació busca trobar noves alternatives que milloren l'existent. Per millora es pot entendre, reduir processos, reduir impacte ambiental i/o reduir costos.\nPerò, on queda la investigació sense benefici empresarial? Es a dir, investigacions en camps com la filosofia, història, psicologia, filologia...\nAmb la incorporació d'inversions privades poc a poc, enfoquem la investigació cap allò que rebote en un rèdit econòmic, aparcant aquelles investigacions que no siguen rentables.\n(Enllaç al periòdic Elmundo.es on es pot trobar l'article-entrevista).\nPublicado por Paco Corma en 8:59 1 comentario:\nEtiquetas: ciència, Universitat\nCom s'obté el café descafeniat?\nEstem al període d'examens i per tant es dispara el consum d'excitants amb la finalitat d'obtindre major nombre d'hores de vigília per poder estudiar i menys hores de son.\nEntre els excitants més emprats estan el café i les begudes dolçes amb quantitats aberrants de cafeína, taurina, etc, etc...\nDavant d'una taça de café em vingué un dubte, com s'obté el café descafeinat?\nUna volta més mitjançant la química i/o la física podem obtindre resposta.\nEl procés de descafeinització té lloc mitjançant el tractament dels grans de cafè amb un dissolvent. Seguidament, s'eliminen les restes de solvent dels grans.\nHi han dos mètodes principalment:\nDescafeinització amb reactius químics:\nEn primer lloc, els grans verds son tractats amb vapor, baix pressió. Aquest tractament unfla els grans, incrementant l'àrea de la superfície, fent que la cafeïna siga fàcil d'eliminar. El següent pas és l'extracció de la cafeïna emprant un solvent, novament baix pressió, a una temperatura proper a al punt d'ebullició del solvent.\nIdealment, el solvent deu eliminar la cafeïna selectivament, sense afectar al cafè de ninguna manera. Després del descafeïnat sols xicotetes traces del solvent queda en el cafè. Encara que, el reactiu emprat deu ser segur, per a que aquestes traces no afecten la salud d'algú que prenga cafè descafeïnat. Les traces de cafeïna que queden adherides als grans son eliminades mitjançant l'ús de vapor.\nEls reactius emprats per al descafeïnat son clorur de metilè i acetat d'etil, majoritàriament.\nLa cafeïna retirada per els reactius químics pot ser emprada comercialment com saboritzants.\nDescafeinització mitjançant gasos supercrítics:\nA temperatura i pressió sobre el punt crític, els gasos es comporten més be com líquids i poden ser emprats com solvents. El CO2 supercrític s'empra com un solvent selectiu per a la cafeïna. Es aplicat al cafè verd prèviament tractat amb vapor a temperatures al voltant de 70 ºC i elevada pressió. La cafeïna es separada del gas per rentat o per adsorció i el gas reciclat. En aquest mètode la capa permeable del gra de cafè es preserva i per tant sols la cafeïna és eliminada.\nPublicado por Paco Corma en 9:10 No hay comentarios:\nBlog tancat per reflexió acadèmica\nNo cregueu que el blog romandrà tancat durant molt de temps. Es tracta d'una jusitificada absència degut al període d'examens.\nDisculpeu les molèsties a tots aquells que seguiu de forma continuada el blog (mode irònic on/off).\nPròximament tornarem amb entrades tan curioses com "com s'obté el café descafeïnat?" "Es podrien explicar les psicofonies mitjançant la física?" i d'altres articles culturals que tan vos agraden.\nEns veiem a finals de mes!\nPublicado por Paco Corma en 16:56 2 comentarios:


Més mentalitzats per evitar el desaprofitament d’aliments al restaurants\nLes xifres sobre desaprofitament d’aliments al món són espectaculars. I ho són especialment en una planeta on al voltant de 800 milions de persones pateixen de fam.\nEn aquest marc cobren especial importància aquelles polítiques i accions que lluiten per evitar aquesta malversació d’aliments que potser són comercialment limitats però segueixen essent vàlids per alimentar-nos. Per això, les grans cadenes de supermercats apliquen protocols en productes, entre d’altres, amb data de caducitat propera. L’objectiu: reduir al màxim la quantitat d’aliments que es llencen.\nDetectat aquest focus d’aliments malversats, un equip de desenvolupadors de Dinamarca van crear el 2016 l’app TooGoodToGo.\nEvitem el desaprofitament: TooGoodToGo\nResulta evident que els locals de restauració no estan exempts de la corresponent responsabilitat en la gestió de les seves existències d’aliments. És totalment normal, ja que es realitzen compres segons previsions que a vegades poden no complir-se. Detectat aquest focus d’aliments malversats, un equip de desenvolupadors de Dinamarca van crear el 2016 l’app TooGoodToGo. L’aplicació mòbil ve a formar part d’aquelles que ofereixen menjar per recollir amb la peculiaritat que els seus preus són reduïts (al voltant d’una tercera part de l’import original), ja que es fan servir productes al límit de la seva validesa de consum.\nEl servei, que es va implantar amb èxit inicialment a Dinamarca i el Regne Unit, ja ha conquistat gairebé tota l’Europa occidental amb més de 5 milions d’usuaris i va arribar fa poc a Espanya, on compta amb més de 50 establiments que ofereixen productes a Madrid. Encara no hi ha cap negoci que ho ofereixi a Catalunya, però probablement serà qüestió de temps que els primers negocis es donin d’alta al servei.\nL’avantatge pels establiments adherits és que permet donar sortida a molts aliments que d’altra manera es malgastarien (suposant una pèrdua) rebent una compensació econòmica mínima. A més el fet d’estar adherit no obliga a res: els negocis decideixen quan i quins productes posen a disposició dels compradors.\nDes del seu lloc web s’afirma que d’aquesta manera, a més de crear un cicle alimentari més just en el qual no es llença menjar, s’aconsegueix reduir les emissions de CO2 relacionades amb el desaprofitament d’aliments (generalment relacionat al transport de les mercaderies que finalment no han estat aprofitades).\nPer tal que el projecte sigui real es pretén que els negocis no posin a la venda productes “normals” sinó productes amb data de consum propera. No volen ser una JustEat més en el mercat. És per això que demanaran comentaris als usuaris per tal d’avaluar el servei i productes oferts pels establiments i així evitar que l’app sigui una porta d’entrada a la nova creació de menjar (que redundaria en la generació de més productes desaprofitats).


Nord-est Llibertari: Albiol aterra a Girona per afirmar que mentre governi el PP a Espanya “ningú farà un referèndum”\nAlbiol aterra a Girona per afirmar que mentre governi el PP a Espanya “ningú farà un referèndum”\nEs lamenta que el Nord-est de Catalunya sigui el territori del Principat “amb més independentistes”.\nTambé, que és difícil ser del PP a Catalunya.\nTRAMUNTANA VERMELLA MAIL 04/03/2017\nSegons un despatx de l’Agència Catalana de Notícies el coordinador general del Partit Popular en el Principat, Xavier Garcia Albiol, assegura que el president de la Generalitat, Carles Puigdemont “està aïllat del món” i l’acusa de portar Catalunya “al precipici”. Albiol ha carregat contra Puigdemont a qui considera “presoner de la CUP” i ha lamentat que “només sigui president de la meitat de catalans”. El líder del PP a Catalunya ha fet referència al dictamen del Consell de Garanties Estatutàries (CGE) i ha recordat que “ja no és ni la Fiscalia ni el Govern espanyol” qui adverteixen a Puigdemont de la il·legalitat del referèndum. Albiol considera que “saltar-se a la torera” el dictamen “no seria propi d’un règim democràtic”.\nNova càrrega del coordinador general del PP català, Xavier Garcia Albiol, contra el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, i el govern que lidera. Aquest cop ha estat des de Girona i acompanyat d’una vintena de militants del partit, on el líder del PP al Principat ha acusat Puigdemont d’estar “aïllat del món” i de pensar “només en el referèndum” oblidant-se dels problemes reals de la gent. Albiol considera que l’executiu de Puigdemont “porta Catalunya cap a un lloc sense retorn” alhora que “es desacrediten” des d’un punt de vista democràtic. I ha assegurat que al Principat de Catalunya hi ha quatre milions de persones “que volen viure en pau” però que “són presoneres de Puigdemont”. En aquest sentit, Albiol ha comparat al president de la Generalitat amb un maquinista que “porta el tren cap a un mur”.Tot i això, el líder del PP al Principat ha assegurat que mentre governi el PP a Espanya “ningú farà un referèndum” que “només serveix” per fracturar la societat catalana. “A Catalunya sobren repartidors de carnets de la pàtria”, ha etzibat.\nREFERÈNCIA A PSC i CIUTADANS\nEn l’acte, Albiol ha demanat al PSC que “s’oblidi de confrontacions” i que “es prengui una posició” en la qüestió del referèndum, però també ha tingut paraules per Ciutadans, a qui ha acusat de ser un partit que “vol ser l’hereu de CiU” a Catalunya. En referència al partit que lidera Albert Rivera, ha demanat que “respectin la presumpció d’innocència” en relació al president de la Comunitat de Múrcia. Albiol ha afirmat que “no és el moment que es distreguin en qüestions no prioritàries”.\nNO ÉS FÀCIL SER DEL PP A CATALUNYA\nUna de les crítiques d’Albiol s’ha centrat en “les enormes dificultats” que tenen els simpatitzants del PP a Catalunya. “Molta gent ens demana que no defallim però ens ho diuen fluix, perquè no volen que se’ls reconegui”, ha afirmat. En aquest sentit, Albiol ha estat encara més contundent a l’hora de valorar el fet de ser de Girona. “Aquesta és la demarcació amb més independentistes, per això vosaltres teniu un gran mèrit”, ha comentat Albiol, que ha lloat en repetides ocasions la vintena de simpatitzants i militants que s’han reunit en un hotel de la ciutat.


Cronica de 2 mesos de Campanya Solidaria | Solidaritat amb els Solidaris\nCronica de 2 mesos de Campanya Solidaria\n30/12/2013 · Filed under Països Catalans\nIniciem un nou any, però la situació continua sent la mateixa. Fa poc més d’un any, els nostrescompanys Ferran i Gregori, van rebre una carta del fiscal de l’Audiència Nacional en la quedemanava l’obertura del judici oral, sense cap mena d’acusació en particular, pels fets ocorreguts durant l la Diada de l’11 de setembre de 2012.\nEls dos membres de la colla bastonera “Cop a Cop” van estar participant en tots els actesconvocats per l’Esquerra Independentista; van participar d’una mostra de ball de bastons junt amb\nles companyes de la colla bastonera de Sant Andreu, van portar l’estelada que encapçalava lamanifestació, i, al finalitzar l’acte de l’Esquerra Independentista al Passeig del Born, mentresonaven els himnes, els dos companys van pujar amb les fotos de les preses polítiques catalanes\nun delicte d’enaltiment de terrorisme. Acusació greu i embogida que els va obligar a participard’unes declaracions el 23 de gener en la Ciutat de la Justícia, a petició del tribunal d’excepció que\nés l’Audiència Nacional, i restar a l’espera d’un judici on la Fiscalia demana pena de presó de dosanys, inhabilitació durant 8 anys i una fiança de 3000 euros per cadascun.\nUna vulneració que, pel simple fet de ser preses polítiques, les porta a complir condemna acentenars de quilòmetres de casa o a no rebre l’atenció sanitària bàsica.\nPer donar resposta a aquesta acusació embogida presentada per l’Audiència Nacional, el passat 18de novembre, es va presentar a l’Euskal Etxea de Barcelona el grup de suport dels bastoners solidaris. Sota el lema “Solidaritat amb els solidaris”, es va donar el tret de sortida a la campanya de suport als companys.\nLes mostres de suport ens arriben de tots els racons dels Països Catalans i de més enllà. Les companyes d’Euskal Herria o d’Andalusia ens han fet arribar la seva solidaritat a través de diferents mostres de suport.\nEspecialitzat en dret penal, s’ha centrat especialment en temes de terrorisme i criminalitatorganitzada. Darrerament va ser qui va encapçalar el grup de vuit jutges de l’Audiència Nacionalque es van posicionar en contra de l’aplicació de la sentència del Tribunal dels Drets Humans\nsentència del TEDH (http://es.wikipedia.org/wiki/José_Ricardo_de_Prada).