Per primera vegada des que sóc a Alemanya vaig menjar peix relativament fresc. No del congelat. No aquell salmó pròxim a la textura del paper de xarol ni les varetes de peix arrebossat adaptades del menú infantil de qualsevol restaurant que duu el mateix nom que el propietari introduït per la paraula “casa”. No, no. Fa cinc dies en Wolfgang va perdre l’oremus, es va dirigir al mercat de peix de Munic i va tornar amb tres truites de riu de les grosses. Inèdit. Probablement no torni a passar fins que torni a casa -a la meva, a la catalana-.\nTruita de riu, crec, mai n’havia menjat. Té un gust similar a l’emperador però més suau, i té més espina que carn. Però què li he de dir jo al pobre Wolfgang? si després d’escoltar la meva veu en forma de trepant, després que li expliqués com m’havia inflat de peix i marisc durant les festes de Nadal per obra i gràcia (i gràcies) de la meva mare, a l’home se li va fer la boca aigua i va escapar-se al mercat per intentar superar-la. Evidentment no va poder. La cuina a casa supera els límits d’all, pebre i sal permesos per l’estat. La meva àvia ens reitera sempre que “el pebre destria la sang”. Ella ho diu en clau positiva, però no sé exactament què vol dir amb aquesta frase. En tot cas, aquí tenim la sang més destriada del planeta i, probablement, els alès més pudents de la regió. No rentar-se les dents abans de sortir de casa és un risc mortal per a l’interlocutor.\nPerò en tot cas, si alguna cosa troba a faltar un amant de la cuina mediterrània fora del seu hàbitat natural és el peix. La varietat i el gust del peix a les costes catalanes és admirable i, com en molts altres casos, d’aquells plaers de la vida que es valoren més en la seva absència.


El triomf de Rouco\n30 setembre 2020 12:07\nLlorenç Capellà | 23 agost 2011\nQui comanda a Son Ribot, l'amo o l'al·lot? Si l'amo i l'al·lot són Zapatero i Rajoy, ni l'un ni l'altre. Qui comanda és Rouco i, per sobre Rouco, la diplomàcia vaticana. Les Jornades Mundials de Joventut han deixat la sensació que l'Església acaba de fer una passa de gegant envers la recuperació del nacionalcatolicisme. A les concentracions de Madrid s'han vist més banderes que imatges sagrades, s'han escoltat més eslògans (sempre banals, pròxims a l'arenga) que oracions. I, sobretot, s'ha vist una voluntat explícita per part dels organitzadors d'arraconar la ciutadania en general, de combatre la dissidència, de prendre possessió del territori. El folklore embafador dels joves amb motxilla i les manifestacions dels laics, algunes farcides de tòpics, han dissimulat l'astorament d'una població que ha vist com els carrers principals de Madrid s'omplien en ple mes d'agost de passos de Setmana Santa, com els legionaris desfilaven entre Cibeles i Colón i com els avions militars volaven en formació.\nEl cel i la terra han tornat a confraternitzar amb el vistiplau i la col·laboració servil d'un govern socialista que, curiosament, era l'únic convidat fora de context a la festa de les sotanes. Tot just baixar de l'avió, el Sant Pare va enviar una andanada contra el materialisme que, a Espanya, té el seu màxim exponent (per paradoxal que sembli) en Josete Zapatero, a causa de la militància marxista de Pablo Iglesias. En realitat, els socialistes confiaven que, a canvi de fer el nyeu-nyeu, l'Església els donaria un cop de timó que els permetés redreçar el rumb del partit amb vista al 20-N, però el Papa ha volat a Roma i el PSOE navega com la barca de Lope: "Pobre barquilla mía/ entre peñascos rota/ sin velas desvelada/ y entre las olas sola".\nRubalcaba, vist el risc d'impactar contra les roques (el 20-N és a tocar!) ha pretès desvincular les responsabilitats de Moncloa de les de Ferraz, però l'elector ja n'està tip, de martingales. A qui s'apropa electoralment el PSOE, al moviment antisistema del 15-M o als joves de la motxilla? Els uns i els altres no caben en el mateix cabàs, i tantes anades i vingudes d'aquí i d'allà fan palesa la indefinició socialista, la falta d'un lideratge sòlid. Que contrasta amb el pas ferm per camí asfaltat de la Conferència Episcopal Espanyola. Rouco ha treballat per la dreta-dreta, la de les grans empreses i dels llinatges estantissos, amb una efectivitat encomiable. Ara sols li resta esperar el 20-N per a recollir-ne els fruits. Quan Rajoy entri a la Moncloa convençut que ningú no el supera, Rouco no el conduirà a la finestra, com va fer Cisneros amb els nobles quan, a la vista de les tropes, els va etzibar allò d'"estos són mis poderes". Però li regalarà una còpia del vídeo de Cuatro Vientos. I probablement la política conservadora sobre l'avortament, els anticonceptius, la família, etcètera, esdevindrà més dogmàtica, més restrictiva. A bons entenedors, poques paraules basten.\nAixò ha estat un Congrés Eucarístic de falsos "mau maus". Igual de quan jo era un jovenet. Marketing de la dreta, hipocresia religiosa, farsa, una pocavergonyada com les que es feien en els temps del nacional-catolicisme espanyol.\nVaja un fàstic!!!\n"Jornadas Mundiales de la Juventud".Els de les motxilles.\nÉs, realment, el triomf de l'església més rància, un acte d'autoafirmació i la justificació de la manca total d'autocrítica. A Jesucrist no se'l va veure per enlloc.\nPer Pregunta, fa mes de 9 anys\nMolt bé, Llorenç. Algú pot explicar que vol dir JMJ? L'altre dia una televisió d'aquestes fatxes, posava aquestes tres lletres al costat del logo.\nQuina vergonya!.Aquest socialistes sembla que estan acovardats i amb la "sindrome d´Estocolm"Lo de Rubalcaba a hores d´ara fa de mal creure i lo de estomacar als de la marxa laica es indignant.De jutjat de guàrdia la brutícia i la tudadissa de menjar que varen deixar els jovenets de la JMJ , els de la brigada de neteja estaven indignats( mentre tant a la banya d´Africa es moren de fam) , i amb un milló de persones i amb la calor que feia les autoritats madrilenyes del PP no es varen plantejar la questió sanitària com varen excusar per atropellar els joves del 15M .ESTAT LAIC, JA!.


Llei 34/2015, de 21 de setembre, de modificació parcial de la Llei 58/2003, de 17 de desembre, General Tributària (BOE del 22 de setembre de 2015)\nEntrada en vigor: 12/10/2015. Les infraccions administratives de contraban i la regulació de les sancions corresponents (que es modifiquen en els articles 11 i 12 de la Llei Orgànica 12/1995, de 12 de desembre, de Repressió del Contraban) entren en vigor el 22/12/2015. Les modificacions de l’art. 29 (desenvolupament reglamentari d’obligacions tributàries formals que s’hagin de fer per mitjans telemàtics) i l’art. 200 de la Llei General Tributària (regulació de la infracció tributària per incomplir obligacions comptables i registrals) entren en vigor el dia 01/01/2017.\nPreveu diverses normes transitòries d’interès en les inspeccions, comprovacions i altres actuacions de l’Administració Tributària endegades amb anterioritat a la seva entrada en vigor.\nModifica la LECrim, establint especialitats en la tramitació de procediments penals per delictes contra la Hisenda Pública. Modifica la Llei de repressió del Contraban i també la LJCA (respecte l’àmbit de la jurisdicció contenciosa administrativa en el cas de delictes contra la Hisenda Pública i quan el recurs contenciós-administratiu tingui per objecte un acte administratiu que, respecte un deute duaner, estigui vinculat a una decisió adoptada per les institucions de la Unió Europea). També modifica la Llei de l’impost de societats.\nCal remarcar algunes reformes importants que s’introdueixen en la Llei, com ara la facultat de la DG de Tributs per dictar disposicions interpretatives, la modificació del règim anomenat com a “conflicte en l’aplicació de la norma”; la distinció en matèria de terminis de prescripció, entre l’anomenat “dret a comprovar” i el “dret a liquidar” de l’Administració tributària. També es preveu la publicació periòdica de llistats de deutors tributaris.\nPer altra banda, es modifiquen els terminis del procediment inspector, ampliant els terminis màxims (dels 18 mesos amb caràcter general, fins als 27 mesos, en casos especials). També es modifica el règim jurídic de les reclamacions econòmic-administratives, la seva tramitació i recursos. A més, es modifica el dret sancionador tributari, incrementant el nombre d’infraccions i ampliant també l’agreujament de les sancions i s’incorpora un títol específic, regulador de les actuacions i procediments d’aplicació dels tributs en casos de delicte contra la Hisenda Pública.


UN VIATGE A L’ÀFRICA: UGANDA | Agrupació Astronòmica d'Osona\nUN VIATGE A L’ÀFRICA: UGANDA\nEl dimarts dia 8 a les 8 de la tarda hi haurà la conferència on line: UN VIATGE A L’ÀFRICA: UGANDA.\nPer què Uganda? És la pregunta que se’ns feia.\nEn Winston Churchill va batejar aquest país com la “perla d’Àfrica” i una mica encara és això.\nUganda és un país relativament petit que té una gran diversitat de paisatges. Té una mica de tot: la típica sabana africana oriental, com la de Kènia o Tanzània, els boscos tropicals com els del Congo o Rwanda, i molt territori agrícola i ciutats amb els seus mercats i el desordre circulatori típic.\nÉs un país que està a l’equador, però amb una alçada mínima aproximada de 1.000 metres, i no hi fa excessiva calor. La temperatura és uniforme i la diferència climàtica està en les temporades plujoses i seques.\nTé una ubicació única entre la sabana africana oriental i els boscos equatorials, entre el fabulós llac Victoria i els cursos fluvials del Nil i el rosari de grans llacs de l’oest (Edward, George i Albert), a part de les muntanyes que poden arribar als 5.000 metres sobre el nivell del mar, a est i oest del país.\nÉs, en aquests moments, un país tranquil i on el viatger s’hi troba segur i ben acollit. El turisme és encara incipient. Disposa de grans parcs nacionals on es pot veure la fauna en llibertat sense cap mena d’aglomeració turística i que permeten, en algunes zones, poder trepitjar la sabana.\nVisitar Uganda és tota una experiència africana. A càrrec de, Eduard Botey i Montse Bundó, Geògraf i Enginyer Tècnic Agrícola, jubilat i mestra, jubilada i socis de l’entitat.\nAquesta entrada s'ha publicat en notícies d'actualitat el 01/06/2021 per astroosona.net.\n← Conferència: La historia de la secció d’Astrofotografia (de Josep Orri) Conferència de Eduard Botey →


naturalesa humana i constitució.2 i fi – PENSAMENTS DIVERGENTS\nnaturalesa humana i constitució.2 i fi\nHe pretès relacionar aquests temes des de una perspectiva divergent i sovint fora del que es considera políticament correcte.\nEl meu objectiu era únicament fer reflexionar des de l’esmentada perspectiva, la decisió binaria que hem de prendre davant de la possibilitat de que Catalunya sigui un nació independent, amb un estat lliure i sobirà per poder administrar millor els interessos dels seus ciutadans i de les persones residents en el seu territori. La decisió que individualment prenguem tindrà un impacte rellevant en cada un de nosaltres, però el tindrà encara si cap més rellevant en les persones que ens han de succeir.\nTot i fer sovint referències a la història i als fets que són la seva essència no ho fet amb afany de demanar un rescabalament per les parts implicades dels danys o guanys que s’hagin pogut generar. Si que és cert que els he qualificat amb paraules incloses el DIGEC-2 ja que la seva definició s’ajusta als fets i que poden ofendre a algunes persones, si és així ho sento sincerament, però sempre intento apartar-me de la tècnica comunicativa en expansió que utilitza eufemismes d’una manera indiscriminada. Si juntem eufemismes amb fal·làcies, per no ofendre, o directament per negar fets contrastats, no arribarem mai a conviure amb una pau verdadera.\nCom persones que som ens afecta la <naturalesa humana>, i el marc moral temporal sota el que actua, marc que ha anat canviant en positiu al llarg del temps amb el reconeixement de nous drets i obligacions per part de tots plegats. Recordem els fets que es van produir, i fem l’exercici de pensar en que si hores d’ara serien moralment acceptables, si la resposta és si, admeteu de facto que el manteniment del seu impacte és èticament insostenible. Aquest argument és el que em costa més de comprendre, ja que nega el progrés en termes morals que ha fet la humanitat, però el que no es pot negar és que som lliures de pensar i actuar en el nostre marc moral i d’acord amb la nostra ètica personal o l’admesa col·lectivament avui en dia.\nPlantejo una visió d’un nou present, sense retrets, ni ràbia, ni rancor, tan sols he fet esment a la necessitat de les persones hem de tenir una consciència plena del que som i del que desitgem ser. Aquest nou present esta al tombar la cantonada, no sabrem que hi ha fins que hi siguem, però el que si és un fet que si no tombem continuarem per un present conegut i que per molts toms que hi donem no ens portarà en lloc.\nRosendo Oliva 5 d'octubre de 2016 12 de setembre de 2017 de nacions i constitucions\n← naturalesa humana i constitució.1\nun mateix →


Taurus Zero | Elisava\nEstudiant/s: Souleimane Cheikh, Fernando Crespo, Ignasi Coca, Ricardo Ferrándiz, Pablo Regaño\nTutoritzat per: Xavier Ruidor\n‘Zero’ és un projecte d’aspirador per a la marca Taurus que neix amb l’objectiu de marcar un canvi de paradigma per aconseguir una optimització en les tasques de neteja per a joves que no volen renunciar a la simplicitat i a l’estètica. Es tracta d’un disseny creat a través de la barreja entre l’escombra i el recollidor tradicionals i els nous aspiradors sense cables.\nEl disseny, elegant i lleuger, proporciona un projecte fàcil d’utilitzar i sense cables. Consta d’un sistema de ventilador amb dipòsit i un raspall perquè l’usuari l’utilitzi com si fos una escombra.\nEl mànec està format per un botó que permet engegar-lo, activar la seva funció ECO i apagar-lo, un llum LED i un conjunt de bateries alineades a la part superior. Les bateries es carreguen per contacte i el LED indica en quin estat de càrrega es troba.


Elliot Fernandez » UAB\n30/09/2008 El professor de l’Autònoma Ferran Gallego ha publicat recentment la seva última obra: “El mito de la transición” (Ed. Crítica). Especialista en el nacionalsocialisme, el professor Gallego canvia de registre per apropar-nos a la història de la transició espanyola d’una forma molt diferent a l’explicada fins ara. La transició s’ha mitificat fins a tal punt […]\nEstudiants o hooligans?\n04/03/2008 Aquest matí alguns “companys” de la Facultat de Lletres han protagonitzat una acció totalment lamentable a la Universitat Autònoma de Barcelona. No aprovo de cap de les maneres les formes de la protesta, que han consistit en tancar-se dins la facultat de lletres (i en un primer moment impedint la sortida de tots els estudiants […]


Parlem de com era el Poble Sec quaranta anys enrere... - Endrets - Geografia Literària dels Països Catalans\nParlem de com era el Poble Sec quaranta anys enrere...\nAutor:Passarell i Ribó, Jaume\nObra:Homes i dones de la Barcelona d’abans (segona part) (p. 28-29)\nIndret:Carrer de la França Xica (Poble Sec)\n¿Parlem de com era el Poble Sec quaranta anys enrere, o potser més?\nEl d'ara és molt diferent del d'aleshores i no ens agrada. El d'aquell temps, sí. El veiem, en perspectiva, que rancieja una mica. I sempre fa bonic recordar les coses passades. De més a més era molt millor que el d'ara. En aquell temps era una barriada barcelonina gairebé suburbial molt quieta. Com qui diu, un poble forà, de costums patriarcals, enganxat, si us plau per força, per mitjà del Paral·lel, a la ciutat trepidant. Tot i el contacte que mantenien, i que era continu, el Poble Sec encara no s'havia encomanat ni una de les nafres de la gran ciutat. Allà la calma i cap aquí l'esbojarrament. I que no li anessin amb orgues, ni que fos el que grinyolava tothora al vestíbul del Pabellón Soriano, perquè el Poble Sec se li girava d'esquena i, si calia, es tapava les orelles per no sentir-lo. Hom se l'imaginava, si no el veia, aclofat al peu de la muntanya de Montjuïc, i vigilat per les tres xemeneies de la fàbrica d'Electricitat. Separat del Moll per l'anomenada Terra Negra i, a la banda de dalt, espiat pels campaments de gitanos que li barraven el pas cap a l'Exposició d'Indústries Elèctriques. Aleshores de Pobles Secs n'hi havia dos. El que entrava pels ulls, que era el que es veia des de la vorera del Cafè Espanyol, brut del fum que llançaven les xemeneies de la fàbrica d'Electricitat i del polsim de la terra negra, i un altre, més recòndit, menys conegut, absolutament menestral, que vivia reclòs a casa seva i que tenia, com ja hem dit fa poc, habituds de poble forà.\nDuia, de dies, la cara bruta, com els manyans quan pleguen de la feina. Però se la rentava al vespre, i després es perfumava una mica amb la sentor bosquetana que baixava a la quieta de la muntanya, o amb la dels rosers florits que hi havia escampats pels patis, pels terrats i pels balcons de les seves cases.\nEl Poble Sec, l'antic raval enclavat darrera el Paral·lel, a tocar de la Bretxa de Sant Pau, i empalmant amb el carrer Nou, i consegüentment amb el districte suspecte de la ciutat, era barceloní únicament per una qüestió de topografia, car tant pels seus costums com pel seu tarannà era més aviat una vila forana, i l'única afinitat que tenia amb Barcelona era que es donaven les mans en trobar-se en aquells llocs.\nL'habitant del Poble Sec se n'anava a dormir de bona hora i es llevava dejorn. A l'estiu, després de sopar, pujava a prendre la fresca al terrat o baixava al carrer, en cos de samarreta, i es jugava una síndria al tuti, sota la claror dels fanals o de la lluna, a tres partides i amb revenja. Les nits dels dissabtes arraconava els jocs de cartes i ballava com un desesperat al carrer. A l'hivern s'amagava al pis, com les tortugues dins la closca, i no en sortia fins que venia el bon temps. Anava poc de nits. "Únicament quan en Redondo cantava la Katiuska al Victòria, i alguns dijous escadussers perquè anava a veure en Santpere al teatre Espanyol.\nEl Poble Sec era menestral malgrat l'afegit estrafolari del carrer de Blasco de Garay, que li devia haver encolomat algun malintencionat. El niu de cupletistes, de ballarines, de duets, i de cambreres de music hall, proveïdor exclusiu de material humà femella de tots els establiments conceptuals graciosament com alegres del Paral·lel, del carrer Nou, i del districte cinquè.


Donald Trump contraprograma els Oscars | Internacional | EL PAÍS Catalunya\nEl president organitza per al diumenge a la nit el Ball dels Governadors\nDonald Trump i Melania Trump a Washington D. C. Cordon Press\nNueva York 24 FEB 2017 - 20:33\tCET\nQui ho havia de dir. Donald Trump, el mateix que es passejava per les catifes vermelles de tots els premis en l'època en què volia ser estrella mediàtica amb el seu programa The apprentice, va descobrir en la seva campanya presidencial una cosa que potser no sabia: la mania que gran part dels Estats Units té contra el món de la faràndula hollywoodiana.\nEs van acabar els cameos a Zoolander o a Sol a casa. Es va acabar, fins i tot, ser comentarista per a Fox de la gala –i els seus consegüents atacs a guanyadors estrangers com Alejandro González Iñárritu–. Ara més que mai Hollywood és l'enemic i un dels principals bocs expiatoris en la seva reivindicació de la població blanca oblidada. Que segueixin amb els seus Oscars de la inclusió, que donin suport a Hillary Clinton o que Meryl Streep digui el que vulgui als Globus d'Or. Estan al bàndol dels perdedors. Són l'anatema del seu “Make America great again”.\nPer això, que el president dels Estats Units hagi convocat la primera gran festa a la Casa Blanca de la seva era diumenge a la nit, mentre es lliuren els eunucs daurats, no sembla tant una contraprogramació com una crida al públic que aquesta nit se senti desatès. Gairebé l'equivalent al concert de Lady Gaga a la mitja part del partit de la Super Bowl. I, per descomptat, aquest ball anual dels governadors, que suposa una trobada informal entre els líders dels 50 estats del país, serà el fil musical perfecte perquè a Trump no li xiulin les orelles mentre la comunitat artística li llança, previsiblement, una pulla rere l'altra.\n“Estem en un país lliure”, va dir amb sorna el secretari de premsa de la Casa Blanca, Sean Spicer, quan li van preguntar la seva opinió sobre els discursos dels actors contra Trump. “Hollywood és conegut per tenir unes opinions esquerranes”, va afegir. Però el veritable titular el va deixar per al final: “Crec que el president posarà el Ball dels Governadors aquella mateixa nit. La senyora Trump està desitjant fer un acte fenomenal. La primera dama hi ha dedicat molt temps perquè sigui així i per donar la benvinguda a Washington a tots els governadors de la nació”, va assegurar.\nDe tota manera, per les dates en què se sol celebrar aquest ball, no pot dir-se que Trump hagi forçat gaire l'agenda per fer-lo coincidir amb els premis de l'Acadèmia. De fet, això ja havia passat abans, només que l'actitud d'altres inquilins de la Casa Blanca havia estat ben diferent. Així, el 2013, Michelle Obama va sorprendre el món (i també es va guanyar un bon grapat de crítiques) en interrompre la feina d'amfitriona al ball oficial per lliurar via videoconferència l'Oscar a la millor pel·lícula per Argo.\nTrump obre la porta a les deportacions massives d’indocumentats


Jessica Vall: "Mai havia pensat que competiria en uns Jocs Olímpics" | L'Exprés de Sant Andreu\nFinalment, la nedadora va arribar a l’elit esportiva als 24 anys, una edat inusual el món de l’alt rendiment. Això sí, per la porta gran: medalla d’or al seu debut als Jocs del Mediterrani 2013. Des d’aquell moment, Vall no ha fet més que afegir victòries al seu palmarès fins arribar als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro l’estiu passat. Actualment continua fent gala de la perseverança que la caracteritza i, quan no entrena a la piscina, treballa de tècnica de laboratori al Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona.\nQuines són les teves metes més properes en la natació?\nDesprés dels Jocs Olímpics, hem començat la temporada una mica més tranquils, i de moment tenim com a objectiu principal el proper campionat del món, que serà a Budapest. Ara acabem de competir a Canadà, a piscina curta, i ens podem permetre estar uns temps més relaxats i treballar simplement per anar millorant.\nHas passat de veure els Jocs Olímpics per la televisió a viure’ls en primera persona. Com ha estat l’experiència?\nVa ser una experiència molt especial, jo mai havia pensat que competiria en uns Jocs Olímpics. Veure que ho has aconseguit és molt maco i el que implica a nivell emocional és molt intens. També és cert que esperava que fos més espectacular pel fet de ser en Rio de Janeiro, però no va ser tan gran com podia haver estat a una altre seu.\nAlgunes veus de la selecció de natació han criticat la manca de suport per part de la Federació Espanyola a la natació. Ho comparteixes?\nSé que la federació ens ajuda en el que pot, però és cert que la natació espanyola dóna molts bons resultats i necessitaríem més mitjans per seguir millorant i treballant en aquest línia.\nMireia Belmonte també es queixava de la poca visibilització de les dones en el món esportiu.\nPenso que, en concret, en el nostre esport es valora igual que una medalla sigui masculina o femenina. Crec que tenim la sort de ser un dels pocs esports on no hi ha aquesta discriminació, que sí que és més evident en d’altres. Però sí que és cert que necessitem tenir molts èxits per aconseguir una certa visibilitat i aparèixer als grans mitjans. En general, en natació has de fer una cosa molt especial per poder sortir a televisió.\nDesprés d’aquests anys d’èxits amb la selecció espanyola, ha canviat la teva relació amb el Club Natació Sant Andreu?\nPer res. La meva relació amb el grup segueix sent molt bona. El club és on entreno cada dia i on practico el meu esport. A part, quan toca vaig de concertació amb la selecció o faig algunes coses al CAR (Centre d’Alt Rendiment) perquè allà disposo d’altres mitjans. Però el club ens dóna un suport enorme. Sempre intenten ajudar-me en tot el possible i, en general, les instal·lacions estan preparades pel que necessito. És veritat que s’ha de fer una petita inversió en certes coses, però és simplement per filar més prim i poder seguir millorant com hem fet fins ara.\nCom és aquest equip encapçalat per l’entrenador Jordi Jou?\nSom un equip que en part es manté des que vaig començar a Sant Andreu, fa set anys, i hem anat veient com ens hem fet grans. És maco haver anat creixent tots junts perquè portem molts anys treballant i podem veure els resultats.\nCombines el treball de tècnica de laboratori amb la natació. Com és el teu dia a dia?\nÉs una mica dur. Des de l’any passat estic amb un contracte de col·laboració, pel que no estic tan vinculada al laboratori com ho estava abans. La natació m’implica marxar contínuament i ja vaig haver d’estar quatre mesos fora de casa. Es fa molt difícil poder mantenir una feina d’aquest tipus… He passat molt de temps entrenant de sis a nou del matí, anant a treballar des de les 10 fins a l’hora de dinar i després entrenant de nou durant tota la tarda.\nÉs com viure en dos mons alhora…\nSí, però crec que precisament el que m’ajuda és tenir aquests dos mons diferents. M’obliga a desconnectar i a evadir-me de la natació quan treballo i a la inversa.\nCom en la natació, suposo que en la recerca també has de tenir uns objectius molt definitis.\nDurant aquest temps he estat treballant en un projecte de nous mètodes de detecció de molècules i ara l’hem finalitzat amb el corresponent article publicat. De moment, estem esperant que arribin els diners per fer un altre projecte. Ens trobem una mica en stand by, com li passa a moltíssims investigadors avui en dia.\nA llarg termini, seguiràs amb un peu a la piscina i l’altre al laboratori?\nNo sé si seguiré treballant com a tècnica de laboratori. Potser buscaré un altre tipus de feina que també estigui relacionada amb els meus estudis, però tinc la intenció de treballar i entrenar. No em dedicaré només a una cosa. I quan hagi de deixar la natació, doncs em dedicaré a treballar com fa tota la resta de la població (riu).\nQuè et diuen els que t’envolten d’aquest ritme de vida tan frenètic?\nEls meus pares estan molt contents amb el que faig, però em demanen que em relaxi i que pensi en el present. Que no faci tants plans de futur i gaudeixi del dia a dia. Al final el que vol la gent que t’estima és que siguis feliç i jo ho sóc.\nTags: cnsaJessica VallJocs Olímpics\nNotícia anterior Notícia anterior: L’Ajuntament dóna suport al conseller que va cremar fotocòpies del rei\nNotícia següent Notícia següent: El Festival Dau converteix la Fabra i Coats en un gran tauler de joc


La crisi climàtica redueix la mida del salmó d'Alaska\nLa crisi climàtica redueix la mida del salmó d'Alaska, segons un estudi\nL'augment de temperatura del mar i la competència entre espècies fa que els exemplars tornin abans a aigües dolces\nReuters / Yereth Rosen\nAnchorage 21 de d’agost del 2020. Actualitzada 22 de d’agost del 2020 a les 20:43\nEl molt preuat salmó d’Alaska, un dels preferits dels amants dels productes del mar a tot el món, s’està fent més petit i el canvi climàtic n’és un presumpte culpable, segons un nou estudi de la Universitat d’Alaska que documenta una tendència que pot representar un risc per a la indústria pesquera, els pobles indígenes i la biodiversitat.\nCientífics de la Universitat d’Alaska a Fairbanks (UAF) han descobert que quatre de les cinc espècies de salmó salvatge d’Alaska han anat reduint la seva mida mitjana durant les últimes sis dècades i el retard en el creixement es pronuncia més des del 2010.\nEl més afectat és el salmó Chinook, també conegut com ‘salmó rei’, l’espècie més popular d’Alaska. Els Chinooks són, de mitjana, un 8% més petits del que eren abans de 1990, segons l’estudi, publicat dimecres a la revista ‘Nature Communications’. També s’estan reduint el salmó vermell, el platejat i el keta d’Alaska, segons l’informe. Les troballes es basen en dades de 12,5 milions de mostres recollides durant sis dècades.\nJa feia temps que els habitants d’Alaska, amb generacions de tradició salmonera, advertien la tendència. «La gent entra als seus fumadors i ja no s’ha d’ajupir. Els peixos són més petits», afirma Peter Westley, de la Facultat de Pesca i Ciències Oceàniques de l’UAF i coautor de l’estudi.\nAtribueix el fenomen a l’augment de la temperatura de l’aigua i a l’augment de la competència entre totes les espècies de salmó. Els salmons maduren a l’oceà a edats més primerenques i tornen a l’aigua dolça més joves i més petits que antigament, va trobar l’estudi.\nEn vies fluvials com el riu Yukon, famós pels seus Chinooks, ja no es veuen els «peixos realment grans» que en passen set o vuit anys a l’oceà, va dir Westley, sinó exemplars amb només quatre anys.\nPotència als EUA\n29 de juliol: un dia crític per al planeta\nAlaska produeix gairebé tot el salmó salvatge dels EUA. L’any passat, els pescadors comercials van capturar més de 206 milions de salmons i els van vendre per 657,6 milions de dòlars, segons dades oficials. El salmó també és un aliment bàsic per a alguns pobles indígenes d’Alaska i el territori canadenc del Yukon.\nEls ossos d’Alaska i altres animals salvatges també mengen peixos de polpa vermella. Els més petits aporten menys nutrients a aquests animals i també menys ous de salmó, cosa que pot tenir conseqüències a llarg termini per a la vida salvatge que se n’alimenta, va dir Krista Oke de la UAF, autora principal de l’estudi.


Classes | Tècnica Alexander Barcelona\nTothom pot aprofitar la Tècnica Alexander\nEn una classe de Tècnica Alexander millorem la manera com fer servir el nostre organisme. Per tant, cadascú millora el seu ús i la qualitat de vida a partir d'on es troba en aquell moment.\nDe manera que si algú té un problema de salut causat per un mal ús de la persona -com ara mal d'esquena, rigidesa, estrès o afonia- es pot minimitzar i fins i tot desaparèixer.\nSi algú es troba bé també pot aprendre la Tècnica Alexander i veurà com aconsegueix un grau més alt d'eficiència en les seves activitats. És per això que molta gent utilitza la Tècnica Alexander per millorar en la seva activitat professional -teatre, música, dansa, periodisme- o per prevenir problemes de salut.\nCOM ÉS UNA CLASSE DE TÈCNICA ALEXANDER?\nA classe aprenem a pensar en nosaltres mateixos d'una forma conscient amb l'ajut del mestre. Ens observem mentre estem drets, asseguts i estirats. Observem el suport que tenim en cada situació, aprenem a inhibir hàbits i a buscar una resposta millor que ens connecti amb nosaltres mateixos i amb l'entorn.\nEl professor -com un catalitzador- t'ajuda a retrobar l'equilibri i t'ensenya les eines per gaudir de la teva pròpia autonomia. El coneixement més valuós que podem tenir és la saviesa de ser conscient de l'estat del nostre organisme i de les eines que ens permeten canviar.\nUna classe dura aproximadament uns 45 minuts que és el temps en que podem tenir un aprenentatge òptim amb una bona concentració.\nQUÈ PORTEM A CLASSE?\n· Es necessita roba còmoda. A l'estiu, les samarretes seran de màniga curta, no de tirants.\n· Es recomana portar mitjons.\n· Si portes els cabells llargs, pots fer-te una cua.


Apartment Marija Selce Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nŠpanskih Boraca 3, Selce, Selce, Croàcia, 51266 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Marija\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Selce, no busqui més enllà de Apartment Marija. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Marija també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Selce. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Marija no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (4) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (2)


Les autèntiques tortugues de Parvulari - Escuelas Pérez Iborra\nLes autèntiques tortugues de Parvulari\nSom el Tor, la Tuga i la Lisa, les tortugues de Parvulari. Molts de vosaltres ja ens coneixeu, ja que ens heu cuidat un temps mentre estàveu a les classes de P3, P4 i P5, però alguns altres potser no ens coneixeu tant. És per això que ens ve de gust presentar-nos. Les mestres de Parvulari sempre expliquen que quan vam arribar a l’escola érem ben petites, menys de la meitat del que som ara. Érem molt porugues i sovint ens amagàvem quan s’apropava algú.\nDe mica en mica això va anar canviat. Ens hem acostumat a rebre les “carícies” dels més petits de l’escola, a veure els seus caps sobre el nostre terrari per donar-nos menjar i a què ens agafin (alguns amb una mica de por) quan les senyoretes necessiten ajuda per canviar l’aigua que ja és bruta.\nQuan arribem a P3, sabem que l’Alba ens presenta als nous Pingüins perquè coneguin els nostres noms, com som i que necessitem la seva ajuda per poder rebre menjar i estar ben netes. També explica als nens i nenes la importància de respectar-nos, no cridant, no donant cops a la gàbia, ni tirant coses a l’aigua que ens poden fer mal.\nA P4, la Noèlia aprofita que som Tortugues com la seva classe i passem, mínim, tot el primer trimestre ajudant a les Tortugues a entendre com som. Ens toquen, ens giren, miren les nostres urpes, miren com és la nostra closca, què mengem, com fem pipi i caca, etc. És la manera perfecta de poder aprofundir en el projecte de principi de curs amb una experimentació directa.\nI ja quan els nens i nenes arriben a P5 podem dir que són uns autèntics experts en tortugues. Ajuden molt la Dolors, tenen sempre disposició per tenir cura de nosaltres i, a més, són una mica els nostres “protectors”.


Calebs Camp Palawan Filipines - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLusong Island, Coron, Palawan, Filipines, 5316 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Calebs Camp?\nMés informació sobre Calebs Camp\nRenovat l'any 2014, el Calebs Camp garanteix els seus hostes una estada plaentera a Palawan tant per negocis com per oci. Situat només a 42.4 km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCalebs Camp ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, instal.lacions de barbacoa, visites turístiques, s'admeten animals de companyia, zona de fumadors.\nL'hotel compta amb 10 precioses habitacions, i totes inclouen habitacions per a no fumadors, escriptori, balcó/terrassa, ventilador, articles de tocador. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Palawan, el Calebs Camp és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Un control excessiu pot provocar problemes d’ansietat, autoestima i la ruptura del sistema de valors\nNi és bo posar-ne moltes ni posar-ne. // CC0\nLa Vanguardia / Mamás y papás\nActualitzada el 01-10-2021 10:58\nEstablir límits saludables és necessari, no només per mantenir una convivència desitjable a la llar, també perquè els nens siguin capaços de desenvolupar-se amb èxit en societat. Així i tot, introduir massa regles en la vida quotidiana dels petits pot provocar problemes d’autoestima i faltes de respecte cap a ells mateixos i els altres; una cosa que també passa quan les regles escassegen.\nEncara que al·ludir al sentit comú és una cosa que pot ajudar a establir regles de manera equilibrada, són els mateixos petits els que poden donar pistes de si els límits marcats funcionen. “Hi ha alguns símptomes que poden alertar que el nen està sotmès a massa regles”, diu Sònia Martínez, psicòloga infantil dels centres Crece Bien .\nUna llar amb massa regles pot provocar problemes d'autoestima del menor i falta de respecte cap a ells mateixos. // CC0\nHi ha alguns símptomes que poden alertar que el nen està sotmès a massa regles. Per exemple, si està molt alterat la major part del temps\nSònia Martínez psicòloga infantil\nMÉS INFORMACIÓ - Frases tòxiques que no hauríem de dir a la canalla\nPer exemple, si està molt nerviós o alterat la major part del temps, i arriba a tenir conductes compulsives com repeticions contínues d’un gest. També si es mostra bloquejat, no respon tret que obtingui el vistiplau dels pares o si es mostra irritat la major part del temps.\nQuan s’observa algun d’aquests comportaments convé “revisar la política de límits perquè potser cal flexibilitzar-la una mica”, explica Martínez.\nEstablir límits saludables ajuda a desenvolupar actituds com la paciència. // CC0\nLímits, sí, però pocs i clars\nLes normes no s’imposen per caprici. Tampoc per les preferències individuals dels pares. L’objectiu és que els nens aprenguin a desenvolupar-se amb seguretat i identifiquin el seu entorn com un lloc estable. A més, establir límits saludables ajuda a desenvolupar actituds com la paciència i la repercussió que tenen els seus actes sobre ells mateixos i els altres.\n“La psicologia evolutiva indica que els límits i les normes són necessaris quan es tracta d’educar els més petits. Els permet entendre el que és adequat en cada moment i aprendre a frustrar-se i orientar-se en el complex món social desenvolupant les seves habilitats socioemocionals alhora que adquireixen valors i respecte cap als altres”, comparteix Irene Solbes, doctora en psicologia evolutiva de la Universitat Complutense de Madrid.\nEls límits i les normes són una via per aprendre què és la frustració i treballar les emocions. // CC0\nEl canvi de paradigma en l’educació, més respectuosa i positiva, de vegades provoca malentesos respecte a les normes perquè queden associades amb el model impositiu de dècades anteriors. “Quan els pares i mares són excessivament permissius, no introdueixen cap mena de límits a les seves filles o fills (perquè creuen que no cal, o perquè ja les integraran tots sols amb el temps o perquè els faran patir), estan cometent una negligència”.\nQuan els pares i mares no introdueixen cap mena de límits a les seves filles o fills, estan cometent una negligència\nIrene Solbes doctora en psicologia evolutiva\n“D’aquesta manera no permeten que la seva descendència adquireixi la capacitat necessària per desenvolupar-se en societat, cosa que implica autocontrol i disciplina. I no s’ha d’entendre com a autoritarisme, sinó com una adquisició de normes que regeixen la convivència en la família, amb els iguals, a l’escola...”, aclareix Solbes.\nA l’extrem contrari se situa la imposició de normes sense control, moltes de les quals s’escapen de la lògica. “El problema dels límits és com s’apliquen i expliquen. La manera antiga d’aplicar els límits, imposant moltes normes estrictes, sense cap mena d’afecte o explicació, no és bona per al desenvolupament afectiu i social dels més petits”, continua.\nNo s'ha de caure en l'autoritarisme, però tampoc en la falta de normes i regles. // CC0\nQuina mena de normes no ajuden els nens?\nSi es té la sospita que l’educació s’està desenvolupant amb massa restriccions, convé analitzar la política de normes infantils i la manera com s’introdueixen. Repassem els senyals que indiquen els límits que sobren per a un desenvolupament saludable.\n1. EVITAR QUE EXPRESSIN LES SEVES EMOCIONS\nPer a un òptim desenvolupament emocional és important que el nen expressi allò que sent. També l’enuig, la ràbia, la frustració o la tristesa, que acostumen a mostrar a través del plor. “Mai ha s’ha d’impedir a una nena o nen expressar les seves emocions perquè això s’interposa amb el seu desenvolupament afectiu”, exposa Solbes. El focus en aquestes circumstàncies cal posar-lo en la gestió de les més desagradables i intrusives com la ira. Per això, convé compartir amb ells la manera adequada d’expressar les emocions, per exemple, canviar els crits o violència per una comunicació assertiva.\nÉs important deixar que l'infant expressi allò que sent. // CC0\n“El nen no tria les emocions i si li prohibim sentir-les, es tornarà insegur”, indica Martínez. Així mateix, la psicòloga aconsella no posar límits en el moment en què el nen està desbordat per les seves emocions: “Hem d’esperar que la càrrega emocional sigui menor, perquè si no, únicament estarem provocant un enuig més gran, o fins i tot tristesa. Si un nen està molt alterat, podem indicar-li que triï un lloc per tranquil·litzar-se si això l’ha d’ajudar, però no castigar-lo deixant-lo sol. I pel que fa al plor, podem oferir-li una abraçada, un got d’aigua, o animar-lo a fer una volta perquè ell mateix es pugui relaxar”, afegeix.\nEl nen no tria les emocions i si li prohibim sentir-les, es tornarà insegur\n2. POSAR LÍMITS A POSTERIORI\nIntroduir un límit en plena crisi de comportament no resulta efectiu. Aquesta manera d’actuar incideix sobre la inseguretat dels nens. “És a dir, no li poso límits o normes per regla general i només ho faig quan ja ha fet alguna cosa. Resulta més positiu establir els límits a priori. Per descomptat, hi ha límits que es posen a posteriori perquè no s’ha previst una situació, però no hauria de ser la manera de funcionament general”, diu Martínez.\nMostrar-los afecte en plena rebequeria els demostra que ens desagrada el que fa, no ell. // CC0\n3. NEGAR-LOS AFECTE\nMoltes de les etapes evolutives dels nens estan lligades a comportaments rebels per reafirmar la seva independència i que desafien l’autoritat o persegueixen l’atenció de maneres poc ortodoxes. Però això no implica que els pares no es mostrin propers quan això passa. “No hem de negar-los l’afecte quan les seves conductes no són les adequades. Creuran que el teu afecte és depenent de com es comporti i que no és incondicional”, exposa Martínez.\n4. POSAR LÍMITS QUE NO COMPRENEN\nEncara que quan són molt petits els nadons no arriben a comprendre el motiu dels límits, tan aviat com comencen a adquirir el llenguatge s’ha de compartir amb ells les raons per les quals es marquen les normes. Establir regles sense motius desenvolupa una relació amb els fills autoritària i impositiva. “Hem de mirar de comunicar les raons per les quals una cosa és bona o dolenta i per què delimitem les conductes”.\nD’aquesta manera, a poc a poc transitaran d’un control extern (no faig alguna cosa perquè si m’enxampen em castiguen) cap a un altre d’intern (no faig alguna cosa perquè he entès que puc fer mal als altres, que em puc fer mal a mi mateix, o que té conseqüències negatives a llarg termini que he de sospesar)”, manté Solbes.\nHem de mirar de comunicar les raons per les quals una cosa és bona o dolenta i per què delimitem les conductes\nCal comunicar i recordar les raons per les quals posem límits. // CC0\n5. LES AMENACES\nL’objectiu de les normes és ajudar a fixar l’aprenentatge, però quan arriben a través d’amenaces o de males maneres no s’aconsegueix i, a més, no són vies positives per al desenvolupament infantil. “En aquests casos, els petits obeeixen per pressió, però quan aquesta figura d’autoritat no hi sigui present, deixaran de portar-se bé perquè depenen dels altres per regular la seva conducta”, matisa Solbes.\n6. VETAR LES SEVES OPINIONS I GUSTOS\nA vegades, la manca de costum que un nen expressi la seva pròpia opinió o que mostri desacord amb la gent gran pot resultar incòmode per als adults. Malgrat això, que els petits manifestin la seva voluntat fomenta l’autoestima i la capacitat crítica. “Mai s’ha d’impedir a ningú que expressi la seva opinió; si ho ha fet d’una manera inadequada convé indicar que la manera no és correcta i que hi ha alternatives respectuoses”, comparteix Solbes.\nL'amenaça no és una bona via perquè les criatures només obeiran per pressió. // CC0\nEls nens poden pensar de manera diferent d’un adult, tenir les seves idees i també els seus gustos. “Aquests gustos s’han de respectar, si no, no sabran prendre bones decisions en el futur, ni sabran què els agrada o no i tindran dubtes quan siguin grans. Per exemple, si trien un joc per a nadons, com a adults els podem indicar que està pensant per a edats més primerenques o que l’acostumen a triar nens petits, però reafirmant que és el seu gust i és únic i independent de l’edat o sexe“, afegeix Martínez.\nMai s’ha d’impedir a ningú que expressi la seva opinió; si ho ha fet d’una manera inadequada convé indicar que la manera no és correcta i que hi ha alternatives respectuoses\n7. BLOQUEJAR LES SEVES PREGUNTES\nLa curiositat forma part de les habilitats necessàries per al desenvolupament evolutiu de l’infant. “Preguntar és una eina bàsica dels éssers humans per aprendre i conèixer el món que ens envolta. Això no vol dir que hàgim d’estar disponibles sempre per atendre els dubtes i preguntes dels petits. Les persones adultes també tenen vida i dret al seu propi espai i temps”, manté Solbes.\nA partir de certa edat podem convidar els fills a buscar la resposta tots sols a determinades preguntes. // CC0\nQuan els nens pregunten en moments inadequats se’ls pot instar a fer-ho en un altre espai temporal. Segons indica la professora, “també es pot establir un temps concret per parlar de coses que els inquieten cada dia o suggerir que a partir d’una edat busquin aquesta informació pel seu compte de manera autònoma”.\nTambé es pot establir un temps concret per parlar de coses que els inquieten cada dia\n8. EVITAR QUE COMETIN ERRORS\nL’experiència demostra que un codi de regles massa estricte limita el desenvolupament dels petits. “Una via d’aprenentatge molt important és l’error. Si no permetem que experimentin per si mateixos les conseqüències dels seus actes (sempre que siguin segures), els privem d’una experiència que els permet créixer i enfrontar-se a la complexitat de la vida i les relacions socials”, indica Solbes. De fet, l’aprenentatge que s’obté a través d’una equivocació és molt més gran que no pas no fer res perquè no és adequat per a les figures d’autoritat.\nCom es poden imposar límits saludables?\nLes pedagogies més respectuoses com la disciplina positiva o l’educació conscient insisteixen en la necessitat de les normes i els límits. Així mateix, posen el focus en la metodologia que s’aplica per introduir-los. “Fan èmfasi en el fet que s’ha d’aconseguir a través del respecte mutu, l’empatia, la cooperació i la comprensió de les raons per les quals aquests límits existeixen”, explica Solbes.\n05-05-2021 17:38 RAC1.CAT


Des de l'ONG també estudien implantar un servei d'àpats a domicili\n4 min. Andorra la Vella 09/02/2020 07:57\n651x366 El director general de Creu Roja, Jordi Fernández. / M. F. (ANA) El director general de Creu Roja, Jordi Fernández. / M. F. (ANA)\nLa Creu Roja Andorrana va dur a terme l’any passat un total de 389 serveis de transport social, una xifra que representa un 31% més que l’any anterior. Però des de l’ONG consideren que poden anar més enllà i que cal cobrir una necessitat existent, ja que constaten que “hi ha una gran mancança de transport social”, tal com assenyala el director general de Creu Roja Andorrana, Jordi Fernández. D’aquesta manera, l’ONG estaria disposada a assumir l'increment d'aquest tipus de servei però destaquen que per fer-ho necessitarien recursos econòmics.\nAixí, Fernández posa en relleu que hi ha “molta gent” que necessita un tipus de transport que vagi més enllà del sociosanitari, que és el que porta els pacients a rebre algun tipus de tractament mèdic, i que cal recordar que Creu Roja també efectua a l'espera de veure com queda definitivament el nou model que vol impulsar el Govern. En aquest sentit, es mostren a l'expectativa ja que el que no voldrien és competir amb empreses privades en un concurs, tenint en compte que el seu model és el de col·laborador del Govern i no veuen de bon ull "competir" amb privats. "És una qüestió moral", remarca el director general de l'ONG.\nPer defensar que cal potenciar el transport social Fernández posa com a exemple el cas de persones que precisen anar a la perruqueria i que cal que algú els hi porti. D’aquesta manera, reivindica que la Creu Roja compta amb els vehicles i “les persones formades” per efectuar aquest servei que ara com ara ja duen a terme, però que consideren que caldria potenciar molt més. Per fer-ho, però, caldrien recursos econòmics. Sense el suport del Govern, destaca Fernández, és complicat que puguin ampliar aquest transport, ja que el que no volen és “treure diners d’un altre programa que està funcionant” per dedicar-lo a aquest. La proposta sembla que només resta pendent que des de l’executiu s’hi puguin destinar recursos econòmics, ja que tal com concreta Fernández, hi ha “bona sintonia” entre ambdues parts i des d’Afers Socials es veu de bon ull la iniciativa. Des de la Creu Roja es comprometen a “muntar l’ estructura necessària” per potenciar aquest transport, amb més personal dedicat i també amb un centre regulador, si fos necessari. I és que tal com explica Fernández ara com ara ja existeix un centre regulador però els criteris que es fan servir per concedir aquest servei estan “més pensats” en la part sociosanitària i no tant en la social.\nUn altre projecte que des de la Creu Roja voldrien tirar endavant però que estaria lligat també a la disponibilitat de recursos econòmics és el d’ àpats a domicili. Es tractaria de facilitar que persones grans o amb discapacitat poguessin gaudir a casa seva d’un servei de menjar, ja que tal com manifesta el director general de l’entitat, els consta que hi ha persones que no surten de la seva llar “i no mengen o no mengen bé”. Ara estan estudiant què suposaria econòmicament dur a terme aquest servei ja que tal com reconeix Fernández “és car” i, tot i que la necessitat “hi és”, els hi caldria “suport econòmic” per materialitzar aquesta iniciativa.\nD’altra banda, a finals de l’any passat la Creu Roja va posar en marxa el programa ‘ Sempre acompanyats’, després de detectar que hi havia aquesta necessitat, és a dir, en comprovar que “hi ha moltes persones que passen moltes hores soles”. Des de llavors s’estan fent 28 acompanyaments i la voluntat de la Creu Roja és continuar impulsant aquest programa i seguir combatent “la soledat no volguda”. En el moment en què el programa es va posar en marxa es va fer una crida als voluntaris i va haver una molt bona resposta, si bé des de l’ONG es voldria que hi hagués més persones que puguin disposar d’hores lliures entre setmana, ja que és ara com ara on hi ha més mancances. Es tracta de casar la disponibilitat dels voluntaris amb les necessitats de les persones que viuen soles. En definitiva, de dedicar a aquestes persones un temps “que complementa la visita de la família i altres atencions; no és un servei assistencial”, aclareix Fernández, afegint que es fa un acompanyament com el faria “un amic”. “L’èxit” de la proposta, declara, és “que hi hagi persones soles que vulguin rebre aquesta companyia” i que hi hagi voluntaris que vulguin compartir una o dues hores amb aquests beneficiaris. “Tenim força demanda, sobretot entre setmana”, concreta el director general de la Creu Roja.


llançar una piràmide: hiperlita ultamid 2 revisió de tendes - Tendes De Campanya\nTotes les fotos d'Andy Cochrane; foto superior: La tenda Hyperlite Mountain Gear UltaMid Pyramid 2 a Mèxic\nEl minimalisme compleix la funcionalitat de tota la muntanya en la propera gran línia de tendes multisport.\nAmb 1,19 lliures, la tenda de piràmide UltaMid 2 es troba entre els refugis més lleugers que es pot confiar per mantenir-la seca. Fins i tot amb la seva inserció i terra de malla combinada d’1,3 lliures, no deixa de ser una opció amigable. Després d'una àmplia utilització a Mèxic, Utah i Colorado, he cregut que és una obra mestra de l'enginyeria.\nEn resum: Hyperlite Mountain Gears UltaMid 2 és una de les carpes més ràpides a configurar que he utilitzat mai. A més, és increïblement lleuger (es basa en la configuració dels bastons de senderisme / esquí o de pàdel) i el seu disseny senzill evita els errors sense que necessiteu fragments innecessaris. Una de les principals advertències, però, és el seu car preu de 1.110 dòlars, degut en part al seu material més fort que l’acer Dyneema.\nRevisió: Carpa d’Uterlid Mountain Gear UltaMid\nPer ser sincer, vaig ser escèptic quan vaig veure l’UltaMid 2. Per primera vegada, una tenda lleugera que es basa en un pal de senderisme, una paleta o un pal d’esquí per col·locar un cim central no és la meva idea típica de disseny resistent a les bombes.\nRespecto el compromís d’Hiperlites amb materials refinats i la innovació, però he necessitat de provar-ho per mi mateix. La meva norma general és quan aneu completament amb l'ètica lleuger, probablement veureu sacrificis en el rendiment i la versatilitat. No confiava que el seu material exclusiu per a extracció (que inclou un Dyneema extremadament durador) i el seu disseny de piràmide sobresortissin en totes les condicions.\nPer a la meva sorpresa i delit, no va ser el cas de l’UltaMid 2. La tenda és sorprenentment fàcil de muntar, sobretot amb dues persones. La part superior de la tenda està dissenyada per subjectar perfectament el pal, i la part inferior està reforçada per a la durabilitat.\nCom que no és una tenda autònoma, haureu de trobar roques per mantenir les cantonades cap avall o prou toves com per jugar.\nComplement UltaMid 2: inserció i terra de malla\nL’inconvenient més gran de l’UltaMid 2 és el preu per combinar-lo amb un terra d’errors i terra. Amb un import de 1.110 dòlars combinats, el paquet és de dues a tres vegades més car que els seus competidors, de manera que es converteix en una inversió real per a tots els compradors interessats.\nAixò es deu principalment als seus materials. La tenda de campanya està fabricada amb Dyneema, un polietilè de gran pes molecular que és molt resistent. Es considera la fibra més forta del món, té una resistència a la tracció més forta que l’acer (per pes).\nPer a la prova, vaig combinar la tenda de piràmide UltaMid 2 amb inserció i terra de malla d’hiperlites: faig prou càmping en condicions humides perquè això sigui imprescindible. Durant els últims dos mesos, vaig anar a un viatge d’embalatge a Mèxic, a un viatge de temporada fluvial a les Serres, al desert de Utah i a un càmping de neu a Colorado. La seva superació de totes aquestes proves amb força facilitat.\nAmb aquest sistema, Hyperlite va dissenyar i construir una obra mestra que faci bé a la pluja, al vent, a les nits fredes, als matins de rosada i als gruixuts eixams de bestioles. L’UltaMid és força càlid: vam mantenir la mosca quan vam poder viatjar a Mèxic i vam quedar gratament sorpresos quan l’utilitzem per acampar a l’hivern. Va funcionar bé amb vent, tot i que no vam passar nits super gustoses. En general, se sent ben construït i durador.\nL’UltaMid 2 està completament segellat i té moltes línies d’home per assegurar-lo bé, una porta amb cremallera impermeable i obertures de punta que es poden obrir i tancar. El més important, hi ha un espai saludable entre la tenda i l’inserció de malla de manera que la condensació no s’acumula i s’escorre a la tenda.\nPes d’inserció de malla: 1,37 lliures. | 21,91 oz | 621 g\nPes de la tenda: 1,19 lliures | 19,01 oz | 539 g\nAmplada: 193 cm, 76 '(llargada: 96' (243,8 cm), Alçada: 64 '(162,6 cm)\nMaterial: Teixits compostos Dyneema DCF8 (abans fibra cubana)\nMida del paquet: 8,5 'x 6' x 5,5 '| 21,6 x 15,2 x 14 cm\nSuperfície: 63 peus quadrats.\nPreu: Inserció: 395 dòlars, carpa: 715 dòlars\nConclusions:La simplicitat de disseny UltaMids i els materials superiors creen una tenda que és ideal per a viatges d'alta muntanya, motxilla de llarga distància, embalatge, excursions en esquí.\nÉs una inversió important per assegurar-se, però per al sistema de tendes UltaMid 2, obtindreu una tenda lleugera i duradora adequada per a qualsevol aventura.\nTerreny: No sobrecarregueu el vostre estenedor


Estem súper contents!!\nJa tenim aquí el primer dels 10 vídeos que mica en mica us anirem presentant. Els 10 vídeos de Ritmes i Rialles que hem pogut fer gràcies a l’ajuda dels mecenes de verkami i un equipàs de professionals, DDM VISUAL i l’il·lustrador Guillem Moner.\nSi us agrada, compartiu-lo, comenteu-lo i sobretot disfruteu-lo!\nPer estar al dia de totes les notícies i actuacions, segueix-nos a facebook.


Girona signa la Declaració de l’Assemblea Internacional de Ciutats Associades amb Kharkiv - Ajuntament de Girona\nGirona signa la Declaració de l'Assemblea Internacional de Ciutats Associades amb Kharkiv\nAquest manifest té com a objectiu reivindicar el rol dels municipis a l'hora de crear vincles de cooperació amb altres territoris i vetllar per la pau al món.\nL’alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, ha signat aquest matí la Declaració de l’Assemblea Internacional de Ciutats Associades amb Kharkiv. La firma d’aquest manifest s’ha dut a terme a Kharkiv, població ucraïnesa que des d’avui i fins dimecres acull aquesta assemblea internacional. La trobada s’organitza enguany en aquest municipi d’Ucraïna per commemorar el 25è aniversari de la independència del país.\nGirona ha estat convidada a l’esdeveniment amb motiu de la seva condició de població guardonada amb el Premi d’Europa aquest 2016, ja que Kharkiv ostenta actualment la presidència de les localitats que han obtingut aquest reconeixement. “El Premi d’Europa permet la projecció internacional de Girona, un fet que hem d’aprofitar per donar a conèixer la ciutat i el país. La declaració que hem signat avui és una mostra més del compromís amb els valors de pau i drets humans de la nostra ciutat”, ha ressaltat l’alcaldessa.\nLa Declaració de l’Assemblea Internacional de Ciutats Associades a Kharkiv té com a objectiu principal reivindicar el rol dels municipis i les administracions locals en el manteniment de la pau al món. El compromís amb els principis d’igualtat, independència, resolució pacífica dels conflictes, ajuda mútua i tolerància, o la voluntat d’enfortir els vincles de cooperació intermunicipal per augmentar el coneixement d’altres cultures i territoris són dos dels punts que els signants de la declaració han subscrit.


Policia Nacional desmantella un punt de venda de droga “a la menuda” i deté a quatre membres d'una família | Valencia Extra\nAgents de la Policia Nacional han desmantellat a Torrent (València) un punt de venda de substàncies estupefaents “a la menuda” i han detingut a quatre persones de la mateixa família, un matrimoni i els seus dos fills, un d’ells menor d’edat. En el registre s’han intervingut 57 dosi de marihuana, quasi quatre grams de cocaïna i 128 bosses de tancament hermètic.\nLes investigacions es van iniciar al juliol, en tindre coneixement els agents que una família resident en un cèntric carrer de la localitat de Torrent es podria estar dedicant a la venda de substàncies estupefaents possiblement cocaïna i marihuana, i que la majoria dels seus compradors eren menors d’edat.\nEls agents van dur a terme una extensa investigació en la qual van comprovar que efectivament des d’eixe domicili es distribuïa droga i que un dels fills del matrimoni, un jove de 15 anys, realitzava les “passades”, a altres menors en els voltants de l’habitatge, mentre altres compradors pujaven a comprar-la.\nFinalment a mitjan aquesta setmana es va realitzar una entrada i registre en el domicili, en el qual es va detenir al matrimoni i els dos fills com a presumptes autors d’un delicte de tràfic de drogues i es van intervenir 57 dosis de marihuana, quasi quatre grams de pel que sembla cocaïna i 128 bosses de tancament hermètic.\nEs continuen amb les investigacions, ja que durant aquestes, els agents han tingut coneixement que els sospitosos podrien haver amenaçat i insultat a diversos veïns de la finca, arribant a escopir a un d’ells.\nEls detinguts, sense antecedents policials, tres han quedat en llibertat mentre que la mare ha passat a disposició judicial.


Spain Select Los Caballos Randa Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCalle Las Vegas s/n, La Cimada, Randa, Espanya, 29394 - Veure al mapa\nMés informació sobre Spain Select Los Caballos\nAl visitar Arriate, vosté es sentirà com a casa a Spain Select Los Caballos, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Spain Select Los Caballos, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, s'admeten animals de companyia, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Piscina exterior de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Spain Select Los Caballos és una selecció idònia per a la vostra estada a Arriate.


La problemàtica arrenca amb un desacord amb la facturació. Es dóna la coincidència que el dia anterior als talls de llums, l’Ajuntament de la Torre de Capdella va rebre la resposta a la consulta vinculant que havia formulat a la Direcció General de Tributs sobre l’aplicació de l’IVA en el seu contracte del 1927. La resposta a aquesta consulta referma la postura que defensen els veïns de la Torre de Capdella.\nmunicipi pallars ajuntament llum endesa torre\nEls tècnics d'Endesa que s'han desplaçat a la Vall Fosca per tallar la llum\nACN La Pobleta de Bellveí .- L'equip municipal de la Torre de Capdella, al Pallars Jussà, amb el seu alcalde al capdavant, i un grup de veïns han evitat, aquest dijous, que Endesa talles la llum a 16 habitants del municipi. Endesa havia comunicat als afectats que els tallaria la llum si en un termini de deu dies no abonaven l'import que de les factures emeses des del 2009 fins a la data. Tècnics de la companyia s'han presentat a la Vall i han tallat la llum a una casa i una granja d'Espui, sense avisar. En assabentar-se dels fets l'equip municipal ha fet pressió per evitar deixar sense llum la resta de veïns avisats. La problemàtica arrenca amb un desacord amb la facturació. Els veïns i l'Ajuntament demanen que l'IVA s'apliqui sobre la tarifa bonificada que tenen des del 1927 com a conseqüència de les obres de la central de Capdella.\nLa companyia també ha avisat l'Ajuntament, però en aquest cas li ha donat un mes de marge per fer els pagaments dels equipaments municipals. La companyia elèctrica reclama als veïns més d'un milió d'euros i a l'Ajuntament uns 250.000.\n20.000 km de camins ramaders


octubre 2019 • Osona Turisme\nEl Camí Oliba és un gran sender d'interès per conèixer la història de Catalunya que travessa les comarques del Bages, Osona i el Ripollès. És una oportunitat per descobrir algunes de les obres més emblemàtiques de la zona. L'art romànic…\nArriba la ‘Setmana Bio per l’alimentació ecològica’\nConeixes la 'Setmana Bio per l'alimentació ecològica'? És l'esdeveniment on es celebren tot un conjunt d'activitats per tot el territori català, amb l'objectiu de promocionar i donar a conèixer la producció i alimentació ecològiques. Les activitats són ben variades per…\nLa castanya és un producte fonamental de la tardor, i aquest any pots gaudir de la seva varietat i qualitat del 12 d'octubre al 10 de novembre a una nova edició de la 'Campanya gastronòmica de la castanya'.La campanya iniciada…


Pla d'Ajuda al Retorn de la Generalitat - Moncat\nPla d’Ajuda al Retorn de la Generalitat\nEl Pla d'Ajuda al Retorn (PAR) consisteix en un seguit d'actuacions i mesures de suport als catalans i catalanes que decideixen retornar a Catalunya per establir-hi la seva residència i que es troben en situació de necessitat o desprotecció.\nAquest pla preveu que les persones catalanes retornades puguin accedir a les actuacions següents:\nUna prestació econòmica de pagament únic, només per als casos en què s'acredita manca de recursos econòmics.\nEls serveis i prestacions públics que facilitin la integració a Catalunya.\nTotes les altres actuacions que es considerin pertinents.\nPer acollir-s'hi cal, entre altres requisits, haver residit a l'estranger, com a mínim, 6 anys continuats immediatament anteriors al retorn a Catalunya; o bé haver residit en un estat estranger 10 anys no continuats, i d'aquests, els 4 darrers immediatament anteriors al retorn a Catalunya.\nEn aquest enllaç trobaràs la informació de qui s'hi pot acollir, quines són les actuacions i en què consisteix la prestació econòmica.\nPer accedir-hi, en primer lloc has de sol·licitar el reconeixement de la condició de persona retornada, en el termini dels 6 mesos següents al retorn a Catalunya.\nA més, si vols sol·licitar la prestació econòmica has de presentar una altra sol·licitud, específica per a aquesta prestació, dins el termini de 2 anys des de l'endemà de la data del retorn definitiu a Catalunya.\nEn aquest enllaç trobaràs tota la informació que et cal per poder presentar les sol·licituds.\nNOTA: No has de confondre aquest certificat de persona retornada amb el certificat d'emigrant retornat, que expedeix l'Administració General de l'Estat i que permet accedir a les prestacions per desocupació. En trobaràs més informació al servei d'aquest portal anomenat “Prestacions per desocupació” / “Prestacions si retornes d'un estat que no és UE, EEE, ni Suïssa, ni Austràlia”.


‘‘Volem fer el campionat d’Europa” - L'Eco de Sitges\nBenjamín Diz, gallec afincat a Sitges, és el president del Club de Mar des de finals del passat mes d’agost, quan es va imposar en unes eleccions a l’anterior presidenta\nAra fa vuit mesos que Benjamín Diz, un gallec enamorat de la mar que va arribar a Sitges fa més de 30 anys, és el president del Club de Mar de Sitges, entitat sitgetana creada l’any 1952.\nEl club, amb dos grans vessants, la social i l’esportiva, celebra aquest any els 25 del seu esplai estiuenc, mentre esperen com els afectarà la Llei de Costes.\nEls preocupa la Llei de Costes?\nNosaltres, en l’actual junta directiva tenim en aquest cas concret una vicepresidència full time al que és el concepte de la concessió i en aquest cas està representada magníficament per José Antonio Gilabert, que és el que d’alguna manera està en el dia a dia de totes les actuacions i compromisos relacionats amb el tema de la concessió, que no és solament un tema del nostre club, sinó que engloba a tots els clubs de platja de Catalunya.\nPerilla el Club de Mar?\nEntenc que no perilla perquè d’alguna manera, les mateixes administracions sempre intenten trobar una solució. Ja sigui mitjançant la condició de ser considerat Bé d’Interès Cultural local, mitjançant l’Ajuntament o la pròpia Administració de l’Estat.\n‘‘El club no perilla, les administracions volen una solució satisfactòria”\nEl club també té un important entorn social.\nAl voltant de la vela hi ha un factor social molt important. Estan les criatures amb el tema dels cursos de vela a l’estiu, i sobretot, el més important, hi ha una escola de vela on es forma a futurs esportistes d’elit. El Club de Mar, precisament, és un dels pioners en Patí a Vela i tenim campions d’Europa.\nL’esplai també és important per fomentar la vela entre els més menuts.\nHi ha una clara barreja entre l’esplai i la vela. Estan interrelacionats perquè evidentment has de pensar que això ens permet fomentar la vela en aquells nens que vénen a una edat primerenca i que poden iniciar-se perfectament bé. I enguany celebrem el 25è aniversari de l’Esplai, amb un grapat d’activitats que desvelarem ben aviat.\nQuines proves esportives faran enguany?\nEn la temporada actual tindrem tres campionats aquí. A finals d’agost organitzarem el campionat de Catalunya de Patí a Vela; després de la diada de Catalunya, a mitjans de setembre, organitzarem la IV regata Guifré el Pilós, i per últim, el Memorial Juan Carlos Elías a l’octubre. El Juan Carlos era un soci de tota la vida que ens va deixar ara fa un any i li volem retre homenatge. En un futur a dos o tres anys volem organitzar el campionat d’Europa i per això volem fomentar el nostre equip de competició.\nPer què decideixen agafar les regnes del Club de Mar a finals de l’estiu passat?\nTeníem un clar projecte per posar en solfa el club: crèiem que havíem de potenciar l’entorn social i obrir el club a la societat sitgetana.\nQuins són els grans objectius del club?\nEl gran objectiu de la junta, entre altres, és la nostra filosofia com a club de vela. Aquí, el gran objectiu és potenciar-la i continuar mantenint aquesta fantàstica imatge que tenim en aquests moments, representat pels regatistes en totes les categories i sobretot la projecció dels joves, que en aquests moments estan fent un paper extraordinari pel qual concerneix la modalitat de patí català.


Monitor d'ordenador - L'Enciclopèdia, informació lliure en valencià\nEl monitor d'ordenador, encara que també es comú nomenar-ho "pantalla", és un dispositiu d'eixida que, per mig d'una interfaç, mostra els resultats del processament d'un ordenador. Els més comuns solen ser els que tenen tubos de rajos catòdics (CRT), encara que en l'actualitat esta aumentant llentament l'utilisació dels que es basen en les tecnologies LCD i plasma.\nPer lo general tenim en conte el tamany del monitor en el moment de la seua elecció, existixen diverses característiques que hi ha que considerar per a determinar la seua calitat. El tamany, que es medix en polzades (es dir la llongitut de la diagonal) i que generalment solen variar entre 14 i 21 polzades, encara que hui en dia tenim fins a 32 i encara més. Pero eixa llongitut no sol ser l'àrea visible ya que en els que posseïxen tubos, la seua llongitut és realment la zona útil del monitor. La nitidea de l'image és el tamany del punt (dot pitch): definix la distancia entre dos punts del mateix color. Quant menor siga el tamany, més precisa és l'image i ademés és fixa, a diferencia del pixel, en el que se'l sol confondre, que és variable i que de la seua cantitat dependrà la resolució de la pantalla.\nObtingut de «http://www.lenciclopedia.org/index.php?title=Monitor_d%27ordenador&oldid=149127»\nEsta pàgina fon modificada l'última volta el 21 abr 2019 a les 19:49.


TAC12 TV - S'esperen 4.500 casos nous de càncer durant el 2019 a la demarcació\nS'esperen 4.500 casos nous de càncer durant el 2019 a la demarcació\nDilluns, 04 Febrer 2019 13:33\nEls experts calculen que a la demarcació, a finals de 2019 a 44.300 persones se’ls haurà diagnosticat un càncer al llarg de la seva vida. Des del punt de vista de la incidència en la població des que l’any 2001 el càncer va augmentar notablement, fins a un 2,6% en el cas dels homes, aquest s’ha mantingut estable a l’alça. També es manté estable la incidència en el cas de les dones.\nLes estimacions per aquest 2019 preveuen el diagnòstic de més de 4.500 casos nous, el 60% dels quals en homes. L’envelliment de la població és un dels factors que condiciona les estadístiques.\nSeria el cas per exemple del càncer de colon i recte, que amb una perspectiva de gairebé 800 casos nous, serà el més diagnosticat.\nTot i això, els tipus de càncer més freqüent en el cas dels homes serà el de pròstata, i en el de les dones el de mama. En ambdós casos, se’n preveu la detecció de més de 500 casos nous. El càncer de mama, amb gairebé 9.000 casos, el de colon i recte, i el de pròstata, amb més de 6.000 casos seran els més habituals.\nMés en aquesta secció: « L'aeroport de Reus ja ofereix vols xàrter a les Illes Balears El CAT demana reduir l'aigua que surt de l'Ebre per a la indústria tarragonina »


CAMINADES 2X2: 2010\nCAMINADES 2X2: CRÒNICA DEL CAMÍ DE RONDA\nTorrevalentina a Platja d'Aro\nUn dia plujós del mes de Desembre. Un dia espectacular de mal temps. Una humitat de llevant i l'olor i l'onada que es trenquen. A l'hivern els camins de ronda tenen això.\nNo era massa prudent fer el previst i vàrem canviar l'itinerari. Direcció nord. Des de la Fosca a mig camí de Cap Roig un cop passada la platja del Castell.\nLa cala de pescadors de l'Alguer, la platja del Castell, les restes del poblat iber i al bosc humit, la barraca d'en Dalí que té la porta que es tanca sola. Sense molla.\nTot plegat una altra matinal de descoberta.\nPublicat per Grup de comunicació d'Alternativa Lliçà per a tots. a 15:34 Cap comentari:\nSORTIDA CAMINADES 2X2 CAMÍ DE RONDA DE TORREVALENTINA A PLATJA D'ARO\nEl camí de ronda, un passeig vora el mar\nAllà on els pins esguarden el mar, on sembla que les puntes de les seves copes vulguin atansar les ones, trobem un ecosistema únic i de gran bellesa: l’essència mateixa de la Costa Brava, recorreguda en aquest tram pel camí de ronda entre Sant Antoni de Calonge i Platja d’Aro. L’itinerari que ara proposem el recorre completament. Una col·lecció de cales de dimensions diminutes i mitjanes s’intercalen amb el camí de ronda per interrompre’n els tons verds i bruns amb els grocs apagats i les aigües cristal·lines. Sens dubte, un gran aliat estival dels excursionistes d’aquest camí són aquestes refrescants aigües...\nNo oblidem que gaudir de la natura no és incompatible amb fruir d’unes agradables vacances, al contrari.\nBalconada de roca granodiorítica sobre la nostra Costa Brava, aquest itinerari se’ns mostra com una excel·lent oportunitat per tenir un primer contacte, senzill i fructífer, amb la diversitat d’animals i plantes, dels penya-segats costaners, uns hàbitats tan emocionants i rics com força desconeguts. La possibilitat d’observar a la vegada plantes i animals, tan d’ambients costaners com forestals, és segurament l’atractiu més important d’aquest itinerari.\nAquests passos van ser dibuixats per la gent de fa més de cinc segles, quan el perill venia del mar, guiat pels pirates i els corsaris més temibles. Es feien rondes per entre els penya-segats, els més propers a la ribera, per avisar de la presència dels forasters. En aquesta època es basteixen les torres de guaita o de defensa.\nLes nostres botes es començaran a gastar a l’extrem sud de la platja de Sant Antoni, just sota la torre Valentina, un itinerari també recomanat per a fer en caiac. Després de comprovar que portem aigua per al recorregut, només ens cal començar. Allí s’inicia aquest itinerari amb unes esplèndides vistes sobre el mar, la costa i les diferents cales.\nPLATJA DE TREUMAL O DE SES TORRETES.- Hi ha un càmping a la dreta. Es travessa longitudinalment per la sorra. Al mig hi ha un promontori rocós amb una barana. S'hi pot pujar o bé passar per la sorra. Al costat sud de la platja surten 2 trams d'escales, el sender segueix pel segon tram.\nMés endavant es passa per l'istme de la península formada pel Cap Roig, i després per la seva platja.\nPLATJA DE BELLADONA.- Cap el sud hi ha els illots Belladona Petita i Belladona Grossa. Cap a la meitat de la platja es retroben les escales del camí de ronda i del GR 92. Se segueix la costa sobre petites caletes cap a la Punta dels Escuits.\nEn sortir d'un túnel es troba la cala del Pi (Pitxol o Vilaret) de la qual se surt per un bon tram d'escales. Continuen els túnels, alguns d'ells amb finestres sobre el mar .\nPublicat per Grup de comunicació d'Alternativa Lliçà per a tots. a 22:15 Cap comentari:\nFEU UN CLIC AQUÍ PER MÉS INFORMACIÓ\nPublicat per Grup de comunicació d'Alternativa Lliçà per a tots. a 18:55 Cap comentari:\nPublicat per Grup de comunicació d'Alternativa Lliçà per a tots. a 20:15 1 comentari:\nSORTIDA CAMINADES 2X2 CAMÍ DE RONDA DE TORREVALENT...


ERC veu el rei espantat i CiU, aferrat a la Constitució convertida en “una paret” | El Cau del Llop\n← La Penya viu una situació econòmica amb un “futur difícil” i Villacampa es planteja dimitir\nCatalunya presenta signos de vigor, hay que defender el Estatut →\nPuigcercós creu que el discurs de Nadal de Joan Carles I avisa el PSOE i el PP que “el temps s’acaba” per a l’encaix de Catalunya a Espanya. Duran i Lleida coincideix a llegir el missatge com un advertiment als dos partits espanyols. Artur Mas només estaria d’acord amb el monarca si “els diferents pobles de l’Estat” tinguessin cabuda a la Constitució\nConsciència o orelles sordes a la Zarzuela? El missatge de Nadal del rei espanyol no ha aclarit la posició de Joan Carles I respecte dels problemes d’encaixe entre Catalunya i Espanya. Almenys és el que es desprèn de la interpretació que n’han fet els líders i candidats a la presidència de la Generalitat dels dos partits que aspiren a disputar-se la majoria de vots catalanistes.\nPer Joan Puigcercós, les paraules de Joan Carles de Borbó en referència a la Constitució i al TC, són un advertiment al PP i al PSOE i mostren que la Casa del Rei és “conscient” del moment polític de Catalunya, informa l’agència Efe. Per Artur Mas, en canvi, el discurs reial va demostrar, una vegada més, que la Constitució espanyola “s’està interpretant més com una paret” que com un marc de convivència, segons paraules recollides per Europa Press.\nEls dos líders han respost així a les preguntes sobre el discurs del rei que els han fet els periodistes que els esperaven en l’acte d’homenatge a Francesc Macià al cementiri de Montjuïc, on cada any per Nadal es commemora la mort del primer president de la Generalitat restaurada.\nPer Puigcercós, el rei, que ahir va demanar sumar voluntats en els grans temes d’Estat, en realitat avisava el PP i el PSOE que l’Estatut de Catalunya és “l’última oportunitat” per a l’encaix a Espanya. Per això, el republicà està convençut que Joan Carles I és “conscient” que “el temps s’acaba”. “Catalunya va estendre la mà [a Espanya] amb l’Estatut”, i després de tres anys pendents de la sentència del TC i amb indicis que el text serà retallat tot i haver estat referendat pel poble, “cada dia hi ha més catalans que veuen la independència com a única fórmula per desenvolupar la nostra economia i la nostra cultura”, ha sentenciat el president d’ERC.\nPel president de CiU, només es “podria estar d’acord” amb el missatge de Joan Carles I si en la Constitució hi tinguessin cabuda “els diferents pobles de l’Estat espanyol” i les aspiracions d’autogovern de Catalunya.\nEl secretari general de CiU, president d’UDC i portaveu de CiU al Congrés, Josep Antoni Duran i Lleida, ha valorat també pel seu compte el discurs reial. En un comunicat, Duran s’acosta a la idea de Puigcercós, ja que creu que les referències de Joan Carles I a la independència de les institucions i el respecte que se’ls deu van adreçades al PP i al PSOE, ja que són els dos partits que “es barallen pel poder deixant al marge les institucions i desgastant-les”.\nPer això, el líder democristià manifesta que el respecte pel TC que va demanar el rei “exigeix que els seus membres compleixin els seus mandants i que no s’hi allarguin”. I afegeix que que “han estat el PP i el PSOE els que no han estat capaços de complir amb la Constitució i renovar” els membres del tribunal.\nPel que fa a l’Estatut, Duran espera que “s’emmarqui en la reflexió del rei en què assenyala que la Constitució garanteix un ampli ventall de drets i llibertats i fonamenta una avançada articulació de la nostra rica diversitat territorial”.\nAquesta entrada s'ha publicat en Independència, Nacionalisme, Política i etiquetada amb Artur Mas, autogovern, Casa del Rei, Catalunya, CIU, Constitució, ERC, Espanya, Estat Espanyol, Estatut, Francesc Macià, Generalitat, Joan Puigcercós, Josep Antoni Duran, Juan Carlos I, PP, PSOE, Tribunal Constitucional, UDC. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


La CUP estudia demanar la dimissió de Buch\nCarles Riera, en un moment de la seva intervenció | Jordi Borràs\nRiera acusa el conseller d'Interior de ser el "braç executor" del Ministeri de l'Interior\nper ACN 22 d’agost de 2018 08:26\nEl diputat de la CUP Carles Riera ha exigit al conseller de l'Interior, Miquel Buch, que esculli si vol seguir sent el "braç executor" del Ministeri de l'Interior a Catalunya o bé posar la conselleria i el cos dels Mossos d'Esquadra "al servei de la defensa dels drets democràtics del poble català". Per a Riera, Buch ha de decidir si vol mantenir la posició de defensa del marc constitucional i estatutari i l'ha avisat que "no hi ha punt entremig". "Si no tria el costat adequat en demanarem la dimissió", ha assegurat en una entrevista a l'ACN. El diputat ha criticat la posició "equidistant" d'Interior respecte als atacs "antidemocràtics" de l'extrema dreta. En aquest sentit, des de la CUP han lamentat que els Mossos exerceixin més accions "preventives" i "repressives" al moviment independentista que a l'extrema dreta.\nRiera ha recordat que a finals de juliol la CUP ja va demanar una compareixença de Buch a la comissió corresponent del Parlament per donar explicacions per la "manca" d'actuacions dels Mossos en relació als incidents feixistes. I ja ha avançat que continuaran insistint perquè es produeixi aquesta compareixença a la cambra catalana. El diputat cupaire ha lamentat que es tracta d'un fenomen que va a l'"alça" i ha considerat que està "més organitzat" i "vinculat" amb les "clavegueres de l'Estat".\nSegons Riera, l'extrema dreta està creixent perquè està avalada políticament pel PP i Cs per "crear confrontació, fractura, conflicte i violència". "L'Estat vol aparèixer com a mediador necessari. Hem de respondre amb acció no violenta per no caure-hi", ha concretat.\nAcabar de forma "fulminant" i "massiva" amb l'extrema dreta\nRiera ha criticat que l'acció dels Mossos d'Esquadra i de la conselleria d'Interior sigui "més punitiva" amb el moviment independentista que amb l'extrema dreta. "L'extrema dreta actua explícitament de forma violenta i considerem que l'acció d'Interior no és justa", ha dit. Riera ha defensat que l'acció de la policia catalana contra l'extrema dreta "ha de ser fulminant i massiva" i que el Govern hauria d'acabar amb la seva presència al territori de forma "eradicativa".\nLa CUP demana a Interior que es posicioni\nSegons la CUP, la conselleria d'Interior està aplicant el marc jurídic-polític de l'Estat a Catalunya amb un esquema "repressiu" que no reconeix el dret a l'autodeterminació ni el dret a decidir. Per això, insten Buch i la policia catalana a posicionar-se i a concretar si estan al costat de la legalitat espanyola per aplicar-la "com estan fent" o si volen que els agents dels Mossos estiguin "al servei de la defensa dels drets democràtics i el dret a l'autodeterminació del poble català".


Morera: “Rajoy ha vingut a la cloenda d’uns jocs florals on no s’ha parlat de solucions ni d’acabar amb la corrupció” – Compromís\nMorera: “Rajoy ha vingut a la cloenda d’uns jocs florals on no s’ha parlat de solucions ni d’acabar amb la corrupció”\nEl portaveu de Compromís en les Corts Valencianes, Enric Morera, considera que Rajoy ha assistit hui a la cloenda “d’uns jocs florals del PP, on tot el món és bo i ho fan molt bé, però ací no han donat respostes a les preocupacions reals de la societat valenciana. No ens han donat terminis d’un bon finançament i no s’ha parlat clarament d’ètica, de transparència i de persecució dels casos de corrupció que han ajudat a saquejar les arques públiques valencianes. Una prova, que a la primera fila del míting de Rajoy de hui hi havia quatre imputats”.\nSegons Morera, “després d’escoltar les paraules de Fabra i de Rajoy sols s’arriba a una conclusió: sense Zaplana, Olivas, Camps, Barberà, els Fabra i el PPCV, el poble valencià viuria molt millor i, de segut, tindríem més treball, més dignitat, no seríem la riota d’Europa, no tindríem corrupció i guanyaríem en benestar”.\nRajoy ha visitat hui la província de Carlos Fabra, “i no ho ha pogut fer amb avió. Tampoc ha eixit al carrer per a parlar amb la gent que està sense faena, amb la gent que reclama millors infraestructures i amb la gent que està en contra del fracking, eixa tècnica tan agressiva que ara al PP li sembla bé”, en declaracions del síndic de Compromís.\nPer al portaveu de la coalició, “és una broma de mal gust que el PPCV celebre una convenció política, sense netejar primer sa casa de tots els antipolítics que en té, eixos que estan imputats i acusats, eixos que han vingut a la política a servir-se i a servir als amics i no a la ciutadania i per això, el president Fabra no pot mirar a la cara als ciutadans, perquè no ha complit cap de les seues promeses d’exemplaritat i transparència, el PP continua negant informació a l’oposició en les Corts Valencianes i els imputats continuen ocupant escons i cobrant de l’erari públic”.\nMorera ha insistit en que en els discursos de hui, “ha tornat a tindre un protagonisme molt especial la realitat paral•lela del PP, eixa que sols existeix en les seues ments és molt perillosa per al progrés del poble valencià. Hui Fabra ha parlat del Corredor Mediterrani com si fóra una realitat, un corredor que no sabem on està, perquè encara no s’ha fet i que hauria d’estar fet des de fa 30 anys. Quan manava el PP amb Aznar, no es va fer res per eixe corredor, amb Rajoy, el govern d’Espanya s’ha posicionat a favor del corredor central i a Europa a votat en contra del mediterrani, per tant, que parlen d’això com d’un èxit és d’una hipocresia extrema”.\nEn referència al finançament, Morera ha afirma que Fabra diu que Rajoy “ens portarà el finançament que ens mereixem. Evidentment, això no s’ho creu ni Fabra perquè una prova de que no ens donarà eixe finançament és com ens ha marginat el PP als pressupostos generals de l’estat, on no han acceptat esmenes i on els diputats del PPCV han callat d’una forma servil i traïdora. El PP va fer un model de finançament que ens perjudicava amb Aznar i ara amb Rajoy, tot continuarà igual o pitjor, perquè l’endeutament que patim per culpa d’uns mals gestors i d’uns balafiadors dificulta moltíssim el bon funcionament del nostre autogovern”.\nLes al•lusions a les lloances de Rajoy al PPCV també han estat comentades pel portaveu de Compromís: “Clar que Rajoy coneix molt bé el PPCV, amb la trama Gürtel li han fet mítings i actes de campanya, i encara està per pagar una factura a la Fira de València, una factura de 568.511,94 euros, amb data de 30 de juny de 2008 que, quasi cinc anys després ni s’ha pagat ni es pagarà. Eixa és la dubtosa carta de presentació de Mariano Rajoy i del seu equip”.\nCom a resum de la convenció política i de les intervencions de Fabra i de Rajoy, Morera ha assegurat que, al remat, “ni Gürtel, ni Over Marketing, ni cas Fabra, ni Cooperació, ni Nóos… Cap reacció als casos de saqueig de les arques públiques valencianes. Si això no li interessa a Rajoy i al PPCV és perquè no els interessa defensar al poble valencià i el seu benestar”.


Paco Membrado. Il·lustració del conte "La nit de les llaunes" - Imatgies. Els dictats de la natura\nJesús Bernat Agut 8 juny 2020 8 juny 2020\nPaco Membrado Guinot és un artista que ens demostra, dia a dia i dibuix a dibuix, que per ser-ho també cal ser bon artesà; menestral de baix a dalt! Tant se val que siga llapis, tinta xinesa o colorins Alpino. Res li fa que el paper siga, Canson, Guarro o asseat; l’estima que posa en cada traç aconsegueix que ens estimem tot allò que fa i que ens estimem Paco. Només cal veure els seus dibuixos darrers dels TERRATS CONFINATS per trobar amor en cada punxa d’un càctus, en la volta d’una teula o en la ratlla d’una antena… i poesia en una pinça d’estendre… Tot ho recorde mentre vas estenent la roba.\nI si ara no toca que us recorde quina portada més estimada guarda el llibre El camí i la mar... sí que us diré que també ens va regalar un altre dibuix per a un conte que ens parla d’una aventura de son tio Ximo, “La nit de les llaunes”.\nArticle Anterior Amat Bellés. Il·lustració del conte “El sinyo Pepe”\nArticle Següent César Canós. Il·lustració del conte “Maremar”


Google no vol que se li escapin els 'wearables'\nGoogle no vol que se li escapin els ‘wearables’\nGoogle vol actuar aviat per evitar que el camp dels smartwatches i altres wearables se li escapi per no tenir una plataforma estandarditzada, permetent a altres sistemes prendre aquest terreny per assalt.\nComencen a proliferar els rellotges intel·ligents i les polseres d’esport, i no totes porten Android o una variant d’aquest. Rellotges com el SmartWatch de Sony o l’I’m Watch munten una variant de la plataforma de programari del robot verd, però altres com Pebble munten una plataforma pròpia o, en el cas de Samsung, empren el sistema operatiu Tizen.\nTot és qüestió de disponibilitat d’eines, interessos, voluntat d’innovar o comercialitzar una plataforma determinada, o de vincles comercials.\nÉs per això que Google es vol posar seriosa en aquest tema, i ho ha comunicat a la conferència SXSW que se celebra aquests dies a Austin, Texas (Estats Units), mitjançant Sundar Pichai, Vicepresident Sènior d’Android, Chrome i apps de la companyia, en una xerrada que tenia concertada en aquest esdeveniment dedicat a la música, el cinema i la interactivitat.\nSamsung Galaxy Gear Fit, pulsera de fitness de Samsung amb sistema operatiu propietari que no és Android\nPichai ha anunciat la publicació, en un termini d’unes dues setmanes, d’un SDK per a Android dedicat als dispositius ‘wearables’ (literalment, vestibles) per poder crear una versió d’Android a mida en aquests, segons informa el Wall Street Journal a través del seu blog Digits, dedicat a les noves tecnologies.\nEls desenvolupadors de smartwatches, per exemple, es troben amb el handicap de les petites pantalles dels seus desenvolupaments, que no poden allotjar icones i elements de la mateixa mida que la pantalla d’un smartphone.\nPer tant, Google busca facilitar la tasca dels fabricants abans que altres plataformes se li puguin avançar i fer-se un lloc important en el mercat, quedant com referència.\nA més, des del Journal, així com des d’altres mitjans, donen com a segura la irrupció de la companyia del cercador en el camp dels wearables amb el seu propi smartwatch. És més, fins i tot des de la publicació dedicada a l’àmbit econòmic li posen nom al fabricant: LG.\nSi s’acompleix aquesta predicció, Google s’estrenaria en els rellotges intel·ligents amb el mateix procés que ha seguit amb els smartphones de gamma Nexus, encarregant la fabricació d’un model de referència a una empresa externa.


DIFOMA, un lamentable esdeveniment sexista que reprodueix patrons opressors contra la dona | contrainfo.cat | Projecte contrainformatiu autogestionat de Mallorca\nPàgina principal » Difusió i pensament crític, Feminisme, sexualitats i antipatriarcat, Illes Balears i Pitiüses, Pollença\nPublicat per Embull dia 1 abril 2016 – 16:05Cap comentari | 300 views\nComunicat del Col·lectiu l’Aurora contra el sexisme i l’ús de la dona que fan els organitzadors i participants de DIFOMA, esdeveniment de fotografia que es realitza a partir d’avui fins diumenge al Port de Pollença.\nDes del Col·lectiu l’Aurora, organització feminista de Pollença, es fan públiques les següents consideracions:\nCartell de l’esdeveniment on podeu veure les empreses que hi participen.\n1- DIFOMA, Diada Fotogràfica de Mallorca, és un lamentable esdeveniment sexista que utilitza la fotografia com a excusa i justificació per a la reproducció de patrons opressors contra la dona.\nLa trobada consisteix, bàsicament, en fotografiar cossos de dona, des d’una perspectiva que la cossifica (dona-objecte) i que, per altra banda, la continua fent víctima de la pressió estètica a què està sotmesa socialment. Cal dir que un dels factors que fan possible la violència sistèmica contra la dona és, precisament, la seva deshumanització (que s’aconsegueix fent-la cos, objecte sexual, cosa i no persona), fet al qual contribueix irresponsablement aquest esdeveniment fotogràfic.\nL’eina promocional de l’esdeveniment a les xarxes és la sexualització de la dona, i es van publicant reiteradament el nom i imatges de les models perquè els participants vagin «obrint boca». Trobam gairebé nul·les referències a tècniques d’il·luminació, flash… en una trobada en què, suposadament, allò important és la fotografia.\n2- Més penosos encara ens semblen els intents barroers de l’organització per intentar dissimular el què realment és aquest esdeveniment.\nPer una banda, donant-li el nom de «Fotografía de Moda y Glamour», quan és ben evident que la roba no hi juga cap paper; del maquilladors, estilistes i dissenyadors de moda, no en sabem res; les revistes de moda no publiquen fotos com les que fan i l’única revista que han esmentat en la promoció a les xarxes ha estat la Playboy.\nPer altra banda, publicant un article patètic en què, a banda d’oblidar les propietats textuals (coherència i cohesió), intenten defensar-se dient que no els etiquetem de masclistes, perquè no ho són. Un article que és un menyspreu a la intel·ligència, que parla d’«aquest tema tan mediàtic com és el masclisme», que ni tan sols pot respondre’s l’autopregunta de per què les models són dones i els fotògrafs homes i que, en definitiva, és buit i no diu res.\n3- Finalment, valoram positivament que l’Ajuntament de Pollença li hagi negat el suport institucional que per desgràcia ha tengut en els darrers anys. Malauradament, no ho tenen tan clar certs particulars que prioritzen l’interès econòmic (Duva Hotels, Foto Ruano…) i que quan la seva cosina, germana, filla o neboda sigui víctima de violència es demanaran, astorats, sorpresos, com és possible que passi això al segle XXI.\n4- Animam totes les organitzacions feministes que donin suport a aquesta lluita contra la societat patriarcal, de la qual l’actual organització de DIFOMA n’és un engranatge més.