un blog imprescindible Descans: el blog d'un home que descansa: Això del toreig\nHe estat informant-me del tema, en relació a la prohibió a les Illes Canàries, i m'he quedat flipat. En el seu dia l'assumpte no li va importar a ningú. Per cert ¿sabies que el promotor de la prohibició va ser un membre del PP?.\n1 d’agost de 2010, a les 23:58\nL'únic aprofitable de la Monumental van ser els mítics concerts de Monster of Rock!. O era a Arenas?\n2 d’agost de 2010, a les 0:04\nEl sistema polític español és tricameral: Congreso, Senado i el Tribunal Constitucional que funciona com a cambra de bany on es pixa i es passa pel cul totes les lleis que els convé.\n2 d’agost de 2010, a les 0:06\nPodria traslladar-s'hi la seu del PP. Els de la gavina s'hi trobarien com a casa, tant acostumats com estan a torejar el que aprova el Parlament.\nLlàstima que la prohibició els lliurés de la "cornada" en baixar a l'arena...\n2 d’agost de 2010, a les 0:07\nAquesta setmana he descobert un fet estrany.\nPel que sembla molta, molta, moooolta gent del meu poble, malgrat la distància, anava sovint a Barcelona a veure corregudes de toros...\nNomés aquest fet explica el cabreig que tota aquesta gent mostrava davant la prohibició...\n2 d’agost de 2010, a les 0:31\nSi als d'Antena 3, Tele 5, Veo 7 i Intereconomía els agrada tant les corrides de toros, com és que no en retransmeten cap a les seves respectives cadenes de televisió? `\nSerà que tenen poca audiència? Serà que tampoc interessen a la majoria d'espanyols? Llavors per què fan tants escarafalls, per què la llei l'han aprovat al parlament català?\n2 d’agost de 2010, a les 1:06\nSi es vol mantenir la tradició el mes assenyat seria instal·lar-hi un putiferi. Tot sigui per que les "corridas" no s´extingeixin.\n2 d’agost de 2010, a les 2:39\nJo només faig cas a l'opinió objectiva i extremadament intel·ligent d'aquest home.\n2 d’agost de 2010, a les 4:11\nNo cal recordar on alguns membres del Constitucional van anar a celebrar la retallada de l'estatutet. És més: jo crec que els del PSOE han reaccionat en general d'una foram tan tranquil·la perquè ja els va bé que el PP els faci la feina bruta i porti la prohibició al TC, tal com ells volen. Coms empre, el joc del "poli bo, poli dolent".\n2 d’agost de 2010, a les 7:47\n1. Tenint en compte l'historial de Dom Alfredo potser els que han votat per prohibir els toros els enterren a la cuneta amb dues saques de cal.\n2. Les indemnitzacions: es podrien aliar amb els empresaris del cinema i així canviaríem els doblatges de Joan Pera pels mugits d'un morlaco.\n3. Gires de comiat: discursos electorals complets de Joan Saura, Carod-Rovira...\n4. Usos alternatius: uns lavabos públics, perquè els jóvens tinguin un lloc on follar i drogar-se.\n2 d’agost de 2010, a les 11:51\nA mi sempre m'ha agradat aquell tòpic que diu que "un govern és tan avançat com ho és la seva sensibilitat envers els drets dels animals".\nParadoxa: sap qui van ser els primers en promoure els drets dels animals? Els nazis...\n2 d’agost de 2010, a les 14:28\nSi a tot company...\nQue facin "Corridas de travelos en caretos de Peperos".\nFot fastig tot plegat.\n3 d’agost de 2010, a les 0:41\nEfectivament, se la petaran la llei aquesta.\nI farem una mani i aquestes coses.\n3 d’agost de 2010, a les 14:14\nbé, supose que allà no es va vore com una cosa antiespanyola. Ja se sap, el PP és aixina.\nara em deixa vostè en bragues... S'han fet concerts de mètal a una plaça de toros?\ndoncs la tercera càmara és la menys democràtica de totes.\nper cert, d'ací a 50 anys tindran sentit les metàfores taurines?\nhe he he... sí, ARA TOTHOM hi anava tot sovint. I feia mooolta despesa a Barcelona... i ara Barcelona s'arruïnarà... en fi....\ntotalment d'acord, i m'ofereixo voluntari!\naaagh!! Quin iuiu!!\nperò bòfies, al cap i a la fi.\nbones pensades, sí senyor!\nde QUINS animals??\ngràcies! I bona idea, sí senyor.\n15 d’agost de 2010, a les 8:13\nHola Josep, arribo tard, però és estiu i ja se sap.\nRespecte a les indemnitzacions ja s'hi poden posar fulles, de fet és al revés, deixarem de pagar, no massa mentre no es prohibeixi a tota la península, però deixarem de pagar.\nRespecte a l'ús de la Monumental, la darrera vegada que hi vaig ser vaig veure el Festival Mundial del Circo, i si tan mal van donades sempre podran fer un centre comercial.\nRespecte a que sigui un fet cultural, no ho nego, sempre i quan m'acceptis com a fet cultural fer que els lleons es mengessin els cristians (de fet no estaria malament fer-ho amb alguns cristians actuals ...) però es tracta de d'un tret cultural a eradicar, com el garrote-vil o la Santa Inquisició (perdó, ara és la Congregació per a la doctrina de la Fe).\n23 d’agost de 2010, a les 10:39\nPer cert, canviant de tema i per pura curiositat, quina és la B del teu cognom?\n23 d’agost de 2010, a les 13:46\nFaig servir la B tant pel meu segon nom, Benet, com pel meu primer cognom, Borrajo (sí, com l'humorista tot i que no som família) que deixa clar l'origen dels meus ancestres (anomenats gallecs, i que es defineixen per menyspreuar la seva terra mentre hi són i adonar-se de l'error quan l'han abandonat)\n24 d’agost de 2010, a les 5:49


A Lleida podi de la Sacha i en Wifi, en Jordi com a jutge, llac ...\n27 set 15 La setmana passada el club La Daga va organitzar una priova en el Camping La Noguera on va poder-se combinar l'agility amb altres activitats lúdiques com el bany al llac. La Sacha, que va venir amb el seu promés finlandés, va guanyar en grau III, en Wifi va fer podi i en Jordi va debutar com a jutge a Espanya plantejant unes pistes que van agradar molt.\nEl passat cap de setmana, del 18 al 20 de setembre, estava convocada una prova pel Club Agility La Daga amb un doble atractiu. Per una banda, es celebrava en el Càmping La Noguera, a la falda del Montsec i amb un llac molt a la vora i, per altra s’estrenava com a jutge de la RSCE el nostre profe i company Jordi Boix. I allà estàvem els equips Sacha-Paco, Bandido-Rola, Wifi-Tina, Striptease-Carme, Collie-Sam i, com a convidats, el promès de la Sacha, l’Esso, amb la seva guia Jade que formen part de l’equip de Finlàndia del proper campionat del món.\nEl divendres per la tarda es va celebrar un KO amb gossos de molt bon nivell. Els nostres gossos es varen defensar amb més o menys sort però al final es van endur el pernil de premi l’Esso i la Jade. Res millor que conquistar el cor de la nostra Sacha!\nEl dissabte pel mati vàrem aprofitar l’estona de lleure per gaudir de les instal·lacions del càmping i arribar-nos fins el llac perquè els gossos es poguessin banyar. Per la tarda, la prova va començar per grau II, on la Collie en estàndard i el Wifi en mini varen tenir una actuació espectacular, completant l’agility a 0 i marcant tots dos el millor temps de la seva categoria.\nEn el jumping també ens varen oferir unes pistes ràpides i ben conduïdes mantenint l’emoció fins el final: el Wifi va tirar el penúltim salt però tot i això va finalitzar la prova en tercer lloc de la categoria midi-mini. El Sam li va posar més emoció i després de completar la pista superant totes les trampes va enganyar a la Collie i va fer que s’eliminés.... en l’últim salt!. El Bandido va fer les seves dues pistes a la velocitat que ens te acostumats amb alguna falta i algun refús que no desmereixen el gran potencial que té aquest equip. L’Striptease continuava estant de vacances i va sortir despistada i a més saltant-se la zona a la passarel·la. Cap problema, la repetim i ens eliminem.\nEn grau III la Sacha i el Paco varen tenir un d’aquells dies que tot surt tal i com ha de ser, potser per impressionar a l’Esso, i malgrat tractar-se de pistes amb uns quant punts de dificultat, varen aconseguir un doble 0 i el primer lloc de la categoria mini-midi.\nEl diumenge, en Jordi ens va plantejar unes pistes molt interessants però en general la sort no ens va acompanyar. En grau II, tots quatre, l’Striptease, la Collie, el Bandido i el Wifi varen penalitzar en diversos punts de la pistes però no varen desaprofitar l’ocasió de reforçar tant les zones com la conducció i, si més no, deixar bon sabor de boca de l’experiència.\nEn grau III, la Sacha, tan espectacular com sempre, va penalitzar en les seves pistes. De fet, ja li tenia el cor robat a l’Esso i va deixar que fos ell que s’endugués el primer lloc de la categoria.\nPer acabar, en el pre-agility va participar l’Eva amb la Collie per posar un bon punt final a aquest cap de setmana.\nCom a resum, molt bones sensacions per tot el cap de setmana: lloc, ambient, jutge, pistes i resultats!


Inici / Actualitat / Notícies del Col·legi / Noemí Carreras: “Treballar a presons és molt enriquidor, és una feina que enganxa”\nNoemí Carreras Corchado és infermera de l'Equip d'Atenció Primària Penitenciària (EAPP) Barcelona 2, al Centre Penitenciari de Dones de Barcelona Wad-Ras, on treballa des de fa 20 anys i és un referent en la infermeria penitenciària. Anteriorment va treballar al Centre d’Acollida Els Llimoners atenent nens i nenes de zero a tres anys tutelats per la Generalitat.\nQuin tipus de centre penitenciari és Wad-Ras?\nÉs l’única presó preventiva que només acull dones a Catalunya. Són dones que procedeixen dels jutjats, que ingressen en el centre per ordre judicial, i algunes d’elles han estat detingudes a l’aeroport per tràfic de drogues i queden lluny de les seves famílies durant molt de temps. Les dones que ingressen a Wad-Ras, un cop estan penades, quan ja han tingut un judici i una condemna, es traslladen a un centre penitenciari de penats de Catalunya, normalment Can Brians, on tenen un mòdul separat per a dones. De vegades les internes poden estar al nostre centre dos anys a l’espera de judici.\nEl centre té la capacitat d’acollir 150 internes repartides en diferents mòduls i és l’únic de Catalunya que disposa d’un departament de mares, on es trasllada qualsevol interna, preventiva o penada, embarassada i on poden estar amb els seus fills fins a l’edat de tres anys. Les gestants segueixen els controls amb la ginecòloga i la llevadora al centre. Amb la finalitat d’evitar la possibilitat d’un part al centre, a les 38 setmanes de gestació, les internes es traslladen a la Unitat Penitenciària de l’Hospital de Terrassa.\nLa població penitenciària de dones és molt minoritària, només representa el 7 %, però requereix una atenció diferent. No és el mateix ser un home a la presó que una dona. La majoria de dones quan entren a presó venen amb càrregues familiars; la majoria són mares. El nostre objectiu i actualment el de la Conselleria de Justícia és poder construir una presó exclusivament de dones per poder dur a terme polítiques de gènere des de tots els àmbits: psicològic, social, educatiu i de salut.\nFuncionem com a l’atenció primària, som l’Equip d’Atenció Primària Penitenciària (EAPP) Barcelona 2, i fem consulta mèdica, infermera i urgències cada dia. També treballem en equip amb els especialistes que venen al centre a visitar setmanalment o mensualment. A la consulta de la infermera funcionem igual que qualsevol Equip d'Atenció Primària (EAP), tot i que podem tenir més demanda aguda d’episodis d’ansietat, lesions i autolesions, intents d’autòlisi, sobreingesta de fàrmacs, sobredosis, etc.\nSer un centre petit té avantatges, que podem fer un treball interdisciplinari i més personalitzat, les coneixem totes i ens permet tenir un major control sobre la seva salut. Realitzem molta més feina d’educació sanitària i de promoció de salut, però a diferència d’un EAPP, nosaltres les tenim al centre i podem accedir a elles més fàcilment.\nSer un centre petit també té dificultats, totes les tasques i responsabilitats repercuteixen en pocs professionals. Les tres infermeres del centre ens repartim els 365 dies de l’any i totes les referències i tasques en farmàcia, extraccions de sang i recollida de mostres, programa de manteniment de metadona, qualitat, vacunes, ARES, control de crònics, pediatria, tuberculosi, infermera d’enllaç, gestió de material fungible, etc.\nEntre els nostres objectius es troben les malalties de transmissió sexual i infeccioses, les drogodependències i la salut mental. El deteriorament de la salut mental ha anat en augment en els últims anys, si bé és cert que també tenim més eines per abordar-la i el suport de l’equip de la unitat de psiquiatria de Sant Joan de Déu, format per dos psiquiatres i una infermera especialista en salut mental.\nFuncionem com l’atenció primària i fem consulta mèdica, infermera i urgències cada dia. També treballem en equip amb els especialistes que venen al centre a visitar setmanalment o mensualment\nQuines habilitats o coneixements creus que ha de tenir aquesta professional?\nHa de ser bona comunicadora, molt social, saber treballar molt bé en un equip interdisciplinari, ser flexible, assertiva, resilient i amb molta escolta activa. Les tècniques s’aprenen, però l’important és l’actitud del dia a dia. Hi ha moltes situacions que dins la presó no podem solucionar, però en aquelles que estan al nostre abast en l’àmbit de la salut, la nostra feina ha de ser implacable i hem d’haver esgotat totes les eines disponibles per ajudar. A banda, també hem d’estar formades en els problemes de salut més habituals de l’atenció primària i tenir coneixements de ginecologia, d’obstetrícia i de pediatria, de malalties infeccioses, drogodependències, salut mental i urgències més habituals en centres penitenciaris.\nCom s’estructura l'equip de salut?\nSi a totes les feines treballar en equip és important, a presons encara més. A l’EAPP Barcelona 2 hi treballem tres metges, tres infermeres, una TCAI, una auxiliar administrativa i un director mèdic que ens repartim els 365 dies de l’any. A la nit, perquè és un centre petit, només hi ha un metge de guàrdia localitzable. Les infermeres ens repartim els torns de matí i tarda i un cap de setmana de cada tres, on la infermera està present i el metge localitzable i present tres hores o més si cal. Les infermeres fem una feina molt àmplia i comptem amb certa flexibilitat, que ens fa treballar de forma molt autònoma.\nDe forma periòdica venen al centre com especialistes com l’optòmetre, la ginecòloga, la llevadora, la pediatra, internista, odontòleg o la dermatòloga. Els professionals de l’EAPP som els que batallem a diari, però l’ajuda dels professionals especialistes és un suport molt important per a l’abordatge de la salut de les nostres usuàries.\nLes infermeres fem una feina molt àmplia i comptem amb certa flexibilitat, que ens fa treballar de forma molt autònoma.\nQuin són el tipus de demandes de salut més habituals que ateneu?\nLa salut mental és la que crea més demanda, ja que estan separades de la família, tenen neguit per la situació judicial i moltes d’elles, a més, tenen trastorns mentals previs. Tractem molts casos d’ansietat, insomni i trastorns alimentaris. Sobre aquests temes les infermeres fem molta escolta activa. També fem feina per intentar evitar el paternalisme i donar-los moltes eines i habilitats per fer-les protagonistes de la seva salut, intentem que aprenguin a saber esperar, a tenir resiliència i a valorar les coses. Al final no és tan diferent de la feina que fan les infermeres de l’atenció primària. Aprofitem que som un referent positiu per acompanyar-les en la seva salut.\nHem de donar-los eines i evitar el paternalisme per fer-les protagonistes de la seva salut. Aprofitem que som un referent positiu per acompanyar-les en la seva salut.\nLa presó és un reflex de la societat i podem trobar-hi molts perfils diferents. Amb els anys he après que a presó pot entrar qui menys t’ho esperes. La rehabilitació i la reinserció és una assignatura pendent de la societat. Sovint se sent a dir que la presó és una oportunitat. Per a mi, la presó no és una oportunitat per a ningú, calen altres eines rehabilitadores i hi ha molts desequilibris socials. Falta un teixit important de rehabilitació i de no estigmatització a la societat, que les persones que ja han complert puguin fer un retorn positiu a la societat i evitar el retorn a presó amb eines rehabilitadores i recursos connectats en xarxa. Per això, la infermera d’enllaç, que fa la funció de connectar les persones que surten de la presó amb el sistema sanitari i la derivació amb els centres de salut que pertoquin, és una figura clau. És una primera llavor per tota la feina que queda per fer.\nI, per suposat, també és un repte la visibilitat i el coneixement de la nostra tasca des de fora de les persones tant per part dels professionals de la salut com en altres àmbits és clau per establir unes bases de treball positives i integradores.\nTreballar com a infermera en un centre penitenciari fa que puguis desenvolupar molts aspectes de l’essència de la professió i puguis tenir cura amb més amplitud. Poder treballar en un lloc on podem ajudar les persones i treballar en el canvi en la seva salut és un privilegi.\nSoc feliç venint cada dia a treballar. No canviaria la meva feina per a res, és molt enriquidora. Crec que la infermera que treballa a presons hi queda enganxada. Motiva moltíssim tenir la responsabilitat de poder incidir en la salut i en la vida de persones que d’una manera o altra estan patint mancances de salut i en molts altres àmbit de la seva vida. Amb millors eines, ho faríem des de la perspectiva de gènere que mereix l’atenció a la dona. Les meves companyes i jo no parem de pensar en com ho podríem fer més i millor.\nMotiva tenir la responsabilitat de poder incidir en la salut i en la vida de persones que d’una manera o altra estan patint mancances de salut i en molts altres àmbit de la seva vida.\nQuina ha estat la major dificultat viscuda durant la crisi sanitària? Ha canviat la vostra manera de treballar?\nLa pandèmia ha estat un repte molt important per a les tres infermeres i la TCAI del centre, que ens vam haver d’encarregar de fer les PRC i la vacunació de totes les internes i els professionals essencials del Departament de Justícia a la ciutat. Un altre repte va ser que es van tallar les visites de l’exterior a les internes, amb tot el malestar que va suposar que no poguessin veure les seves famílies. La pandèmia va ser un doble confinament per a elles. D’altra banda, es van poder instaurar les videotrucades, que els professionals feia temps que demanàvem. Fins i tot les dones que no tenien contacte amb la seva família ara ho poden fer perquè ja han quedat implementades.\nL’any 2014, els professionals de la salut a les presons catalanes van deixar de formar part del Departament de Justícia i es van integrar al Departament de Salut. També es van crear els equips d’atenció primària penitenciària, gestionats per l’Institut Català de la Salut (ICS). Què ha suposat aquest canvi?\nEncara hi ha companyes que se sorprenen que hi hagi infermeres a presons. Hi ha molt de desconeixement de la nostra feina i som un col·lectiu amb poca visibilitat. No crec que hi hagi cap professional de la salut penitenciària que no estigui content amb la integració a l’ICS. Ha suposat l’obertura de les portes de les presons per tal que ens coneguin i ens ha donat accés a tota l’oferta formativa. És una meravella conèixer infermeres d’altres llocs de l’atenció primària, per a mi és un enriquiment personal brutal. Un altre avantatge és que et permet desenvolupar una carrera professional i la mobilitat a altres centres d’atenció primària o hospitalària.\nAmb aquesta integració també hem aconseguit tenir accés a la història clínica compartida de les internes i dels seus fills. Això beneficia que quan les internes surten de la presó el seu EAP pot fer el seguiment i, d’aquesta manera, s’evita repetir proves i nosaltres podem visualitzar la història clínica prèvia. A la presó també donem d’alta a l’eCap als fills de les internes que han nascut durant l’ingrés penitenciari i connectem les seves històries clíniques amb el CAP Ramon Turró. Això és un avenç brutal. La història compartida ha estat una manera d’obrir portes de la presó i normalitzar les persones que han estat un temps en un centre penitenciari i visibilitzar la feina dels equips de salut dins els centres penitenciaris.


FST | Objectives and competences\nL’objectiu general del títol de Graduat en Ciència i Tecnologia d’Aliments és formar professionals que desenvolupin la seva activitat en l’àmbit de les empreses alimentàries, principalment en els processos de fabricació, gestió de la producció, control de qualitat, anàlisi i inspecció, control oficial d’aliments i indústries alimentàries, així com en la investigació i desenvolupament de nous productes. Aquests professionals tenen formació en Ciència bàsica, Ciència d’aliments, Nutrició i salut, Seguretat alimentària, Tecnologia d’aliments i Gestió de la qualitat. Tanmateix han adquirit habilitats per a la comunicació i l’actuació professional.\nAquest títol no habilita per a l’accés a cap professió regulada. No es contemplen itineraris de especialització ja que dona un perfil generalista que capacitarà professionalment per al desenvolupament d’activitats relacionades amb els aliments i les indústries alimentàries, tant al servei de l’empresa i de l’Administració Pública com en el exercici professional lliure.\nQue els estudiants hagin demostrat posseir i comprendre coneixements a partir de la base de l’educació secundària general a nivell que, si bé es parteix de llibres de text avançats, també inclou aspectes que impliquen coneixements procedents de l'avantguarda d’aquesta àrea.\nQue els estudiants sàpiguen aplicar els coneixements al seu treball o vocació de forma professional i ho demostrin mitjançant l’elaboració i defensa d’arguments, així com en la resolució de problemes dins de la seua àrea d’estudi.\nQue els estudiants tinguin la capacitat de reunir i interpretar dades rellevants per tal d’emetre judicis que incloguin una reflexió sobre temes rellevants d’índole social, científic o ètic.\nQue els estudiants hagin desenvolupat aquestes habilitats d’aprenentatge necessàries per tal d’emprendre estudis posteriors amb un alt grau d’autonomia.\nA més, el graduat ha de:\nAnalitzar situacions concretes, definir problemes, prendre decisions i implementar plans d’actuació en la recerca de solucions.\nInterpretar estudis, informes, dades i analitzar-los numèricament.\nSeleccionar i manejar les fonts d’informació disponibles, escrites i informatitzades, relacionades amb l’activitat professional.\nUtilitzar les eines informàtiques i de la comunicació existents com a suport per al desenvolupament de la seua activitat professional (competència estratègica de la UdL).\nTreballar sol i en equip multidisciplinari.\nEntendre i expressar-se amb la terminologia adient.\nPresentar correctament informació de forma oral i escrita (competència estratègica de la UdL).\nDiscutir i argumentar en diferents fòrums.\nComunicar-se i dominar un idioma estranger (competència estratègica de la UdL).\nReciclar-se en el nous avenços tecnològics mitjançant un aprenentatge continu.\nValorar la formació integral, la motivació personal i la mobilitat.\nAnalitzar i valorar les implicacions socials i ètiques de l’activitat professional.\nTenir esperit crític i innovador.\nAnalitzar i valorar les implicacions mediambientals en la seua activitat professional.\nRespectar els drets fonamentals d’igualtat entre homes i dones, la promoció dels drets humans i els valors d’una cultura de pau i de valors democràtics.\nConèixer i saber explicar els fonaments físics i matemàtics necessaris per al desenvolupament d’altres disciplines i de les activitats pròpies de la professió.\nConèixer i saber aplicar els fonaments químics necessaris per al desenvolupament d’altres disciplines i de les activitats pròpies de la professió.\nConèixer i saber aplicar els fonaments de la biologia i de la fisiologia humana necessaris per al desenvolupament d’altres disciplines i de les activitats pròpies de la professió.\nConèixer i saber utilitzar els conceptes bàsics del mètode estadístic, sent capaç d’analitzar estadísticament els resultats d’estudis i interpretar-los críticament.\nConèixer el processos bàsics d’un laboratori i saber utilitzar equips, manejar reactius, complir condicions de seguretat i elaborar informes.\nSaber plantejar i resoldre problemes aplicant correctament els conceptes adquirits a situacions concretes.\nConèixer els nutrients bàsics, el seu metabolisme i la seua funció en el cos humà.\nConèixer els conceptes bàsics relacionats amb la despesa d’energia, els càlculs energètics i els requeriments energètics recomanats en les diferents etapes de la vida.\nConèixer i comprendre els sistemes de digestió, adsorció, transport i excreció de nutrients.\nContextualitzar els conceptes bàsics de la nutrició humana amb altres ciències i disciplines afins, en particular amb els processos de fabricació d’aliments.\nConèixer les necessitats nutritives al llarg de les diferents etapes de la vida.\nConèixer els mecanismes d’intervenció nutricional - modificacions de la dieta més recomanables per a diferents patologies.\nConèixer la metodologia per al desenvolupament d’aliments funcionals.\nConèixer la composició química dels aliments i les seues reaccions químiques.\nRelacionar la composició dels aliments amb les seues propietats físiques, químiques i tecnològiques.\nInterpretar les transformacions físiques, químiques i bioquímiques que es produeixen al llarg dels processos d’elaboració i emmagatzematge.\nConèixer i saber utilitzar els mètodes i la instrumentació per l’anàlisi fisicoquímica i sensorial d’aliments.\nConèixer els sistemes de producció de matèries primeres d’origen animal i vegetal.\nConèixer els aspectes tecnològics de la producció animal que determinen la qualitat de les matèries primeres per a la seua posterior transformació.\nAvaluar les característiques de les principals varietats vegetals i la seua aptitud per als diferents processos de transformació.\nConèixer el fonament i saber aplicar les operacions bàsiques als processos de fabricació d’aliments.\nConèixer els equips de processament d’aliments i saber utilitzar-los.\nEsquematitzar, en base a diagrama de flux, els processos d’elaboració y conservació d’aliments.\nIdentificar i avaluar matèries primeres, ingredients, additius,i coadjuvants tecnològics d’ús en la indústria agroalimentària.\nConèixer la funció dels ingredients i dels additius alimentaris.\nAplicar els coneixements bàsics sobre matèries primeres, ingredients i additius a la formulació d’aliments.\nInterpretar els canvis físics i químics que es produeixen durant els diferents processos d’elaboració d’aliments.\nModificar els processos d’elaboració d’un aliment sobre la base d’uns objectius.\nSeleccionar equipament i organitzar les línies d’elaboració i envasat d’aliments.\nDesenvolupar nous processos i productes.\nIdentificar i valorar les diverses parts d’un projecte d’una indústria agroalimentària.\nDimensionar línies de producció.\nEstimar les capacitats d’equips per a les línies de producció i les necessitats de sistemes auxiliars.\nConèixer la microbiologia i parasitologia dels aliments i les implicacions microbianes en la higiene i seguretat alimentària.\nAnalitzar i avaluar els riscos alimentaris i gestionar la seguretat alimentària.\nRealitzar tasques de formació de personal i de manipuladors d’aliments.\nIdentificar les mesures higièniques necessàries per garantir la innocuïtat dels aliments.\nAvaluar el disseny higiènic de locals, superfícies, equips i eines de treball.\nPrevenir els problemes de salut relacionats amb la manipulació no higiènica dels aliments.\nUtilitzar les tècniques d’anàlisi microbiològica d’aliments.\nRealitzar analítiques químiques, físiques, microbiològiques i sensorials d’avaluació d’aliments.\nGESTIÓ I QUALITAT EN LA INDÚSTRIA ALIMENTÀRIA\nDefinir els sistemes de gestió de la qualitat en la indústria alimentària.\nDissenyar i aplicar un programa de gestió de qualitat en una indústria agroalimentària.\nElaborar un pla productiu i dirigir processos agroalimentaris.\nEstablir formes per a gestionar el control de la qualitat de productes en les diferents fases del procés productiu.\nOrganitzar la gestió de subproductes i residus de la indústria alimentària.\nIdentificar i donar solució als problemes mediambientals generats per les indústries agroalimentàries.\nBuscar i interpretar les disposicions legislatives i fonts d’informació que afectin la indústria alimentària.\nDissenyar un pla d’empresa i un esquema d’organització empresarial.\nAvaluar econòmicament una inversió.\nAnalitzar el sector productiu agroalimentari, analitzar el consum d’aliments i estimar la demanada global d’un aliment.\nConèixer els sistemes de comercialització i regulació dels mercats.\nDissenyar i aplicar polítiques i estratègies de màrqueting agroalimentari.\nEfectuar estudis de mercat sobre productes agroalimentaris i innovació de productes.\nAvaluar l’aspecte ètic i sociocultural de les noves formes d’alimentació, dels nous productes, sabent adaptar-se a les noves demandes.\nIndústries alimentàries i de begudes\nIndústries d’envasat, additius, ingredients o maquinària\nInnovació en la indústria alimentària


ONDARA, SEU DE LA MODALITAT DE TENNIS TAULA DELS XIII MINIJOCS DE LA MARINA ALTA 2019 – LA VEU D'ONDARA\nONDARA, SEU DE LA MODALITAT DE TENNIS TAULA DELS XIII MINIJOCS DE LA MARINA ALTA 2019\nOndara, 27.03.19. Aquesta setmana s’ha presentat a l’Ajuntament de Dénia l’esdeveniment esportiu XIII Minijocs de la Marina Alta, que se celebrarà els dies 17, 18 i 19 de maig 2019, amb una participació pròxima a 1.300 esportistes de 19 municipis de la comarca; entre ells, Ondara. La Regidora d’Esports d’Ondara, Mar Chesa, va participar en la presentació d’aquest esdeveniment esportiu, que va comptar amb la presència d’alcaldes i regidors d’esport de les poblacions participants.\nEn aquesta nova edició dels Minijocs, s’estableixen 5 seus on es desenvoluparan les proves esportives; així, a més de la de Dénia, també es disputaran competicions a Xàbia (que acollirà la competició de karate); Teulada (competició de bàdminton); Ondara (torneig de tennis taula); i La Xara (on està el circuit per a la competició de Btt). La gran novetat que presenta aquesta edició és la competició d’Equitació. També suposa una estrena la competició de pilota valenciana femenina. La torxa olímpica iniciarà el recorregut per tots els municipis participants el pròxim 1 d’abril des de Calp.\nPel que fa a la participació d’Ondara, serà seu de la modalitat de tennis taula. Les partides es disputaran el diumenge anterior a la celebració dels Minijocs, el diumenge 12 de maig, en horari de matí, al gimnàs del Col·legi Sanchis Guarner (que és la seu de l’Escola Municipal de Tenis de Taula d’Ondara).\nEn els XIII Minijocs participen xiquets i xiquetes de categoria infantil (nascuts en 2006 i 2005), podent-se reforçar amb alevins (2007-2008). Ondara participarà amb un centenar de xiquets i xiquetes en els Minijocs en les següents modalitats: Bàsquet femení i masculí, Futbol, Natació, Gimnàstica rítmica, Tennis Taula, Equitació, Tennis, Atletisme, i Pilota Valenciana.\n← L’AJUNTAMENT D’ONDARA I EL CENTRE…\nPROGRAMACIÓ CULTURAL ONDARA – ABRIL… →


Els hotelers de Mallorca donaran part de la seva compra al Banc d'Aliments\nLa FEHM i la distribuïdora Sentido Solidario han presentat aquest dijous aquesta col·laboració conjunta\nARA BALEARS Palma 21/04/2017 16:59\n651x366 Representants de la FEHM i DISENSOL durant la presentació del conveni de col·laboració / FEHM Representants de la FEHM i DISENSOL durant la presentació del conveni de col·laboració / FEHM\nLa Federació Empresarial Hotelera de Mallorca (FEHM) i la distribuïdora Sentido Solidario (DISENSOL) han presentat aquest dijous un acord per col·laborar amb el Banc d'Aliments de Mallorca. Així, per cada compra que facin els hotels de la FEHM a través de DISENSOL, es donarà un percentatge. Cada establiment adherit a aquest projecte tindrà un distintiu que indiqui la seva participació.\nPer a la presidenta del Banc d'Aliments, Carmen Sureda, aquest conveni serà molt beneficiós per a "les famílies més necessitades de l'illa" i que els ajudarà a incrementar d'una manera "molt significativa" el suport que ofereixen des de l'organització.\nDes de la FEHM també valoren positivament el projecte. La seva presidenta Inmaculada de Benito ha qualificat l'acord com "un conveni sense precedents en termes de col·laboració entre empreses privades". També explicat que es farà principalment amb proveïdors de les illes i que "els hotelers aportaran la capacitat que tenen de fer compres importants de productes i poder derivar una part a aquest subministrador per, a la vegada, trallsadar-los al Banc d'Aliments".\nPer altra banda, el director de DISENSOL, David Aragón, ha afirmat que el seu model de negoci és col·laboratiu i que la seva forma de treballar "implica guanyar menys per aconseguir ajudar a més gent". Aragón creu que el projecte és "factible i molt positiu, amb el qual tot el món hi surt guanyant".


Esports / Futbol 27/02/2020\nL’Espanyol cau eliminat de l’Europa League tot i els tres gols de Calleri\nCalleri ha marcat dos gols davant del Wolverhampton UEFA\nCornellà de LlobregatL’Espanyol ha tancat la seva dotzena participació en una competició europea amb una victòria d’empenta (3-2) contra el Wolverhampton que, si bé no li ha servit per accedir als setzens de final, sí que li pot servir com a guia de cara al que li queda de Lliga. El conjunt d’Abelardo Fernández ha mostrat una cara força diferent de la que va plantejar al partit d’anada –més valenta, vertical i decidida– i això que l’asturià només ha format, d’inici, a tres titulars habituals a la Lliga: David López –que no podrà jugar diumenge per sanció–, Darder i Calleri. L’argentí ha trobat premi a la infatigable lluita que fa temps que planteja en cada partit amb un gol matiner que ha fet creure uns segons al poc públic que ha acudit a l’RCDE Stadium. En una jugada ben fabricada per Melendo i Pedrosa –dues peces més que necessiten recuperar confiança per mostrar la seva millor versió–, Calleri ha empès una centrada dins de l’àrea que ha acabat amb el seu tercer gol oficial aquest curs.\nL’alegria, però, li ha durat ben poc a l’Espanyol, ja que només sis minuts després Adama Traoré ha estripat qualsevol pla optimista empatant en una jugada dins de l’àrea en què Calero no ha estat gens contundent. Una gerra d’aigua freda que ha diluït el bon inici d’un Espanyol que era protagonista i arribava amb freqüència a camp rival. Arran de l’empat, els blanc-i-blaus han començat a acusar la precipitació amb centrades a l’olla toves en què els defenses del Wolverhampton sempre han tingut superioritat.\nTot i el cop anímic, l’Espanyol ha seguit insistint davant d’un rival ben replegat que ha intentat generar perill a partir dels contraatacs d'Adama i companyia. Els wolves, que han viscut de rendes amb certa comoditat, han cedit la iniciativa a un Espanyol que ha volgut brindar uns bons últims minuts europeus a la seva afició. Gràcies a aquesta empenta ha arribat el segon gol, també de Calleri, en un penal provocat per David López. L’Espanyol, desitjós de donar alguna alegria més a la seva afició, ha buscat el tercer acumulant centrades que no han trobat rematador. Als espanyolistes els ha sobrat l’últim quart d’hora de joc, quan s’han desnaturalitzat amb el cansament i els canvis. Amb el partit trencat, primer s’ha lesionat Melendo. Després, Doherty ha establert el 2-2 gràcies a una badada defensiva en un servei de banda. La sort només ha somrigut a l’Espanyol en el tram final. A dos minuts pel final, Neto ha perdonat el 2-3 després d’una clamorosa errada de Pedrosa que ha permès a Andrés regatejar. Però el portuguès, incomprensiblement, ha enviat la pilota fora a porteria buida. L’últim cop l’ha marcat l’heroi de la tarda, un Calleri que ha arrodonit l'última cita continental de l’Espanyol anotant de cap un hat trick que li ha de servir per recuperar confiança. L’argentí, que necessita corregir el pobre balanç golejador d’enguany, ha marcat en una tarda un gol més –tres– dels dos que acumulava en tota la temporada.\nEl canvi d’imatge, tot i resultar insuficient per corregir el desastre del Molineux Stadium, pot anar bé a l’Espanyol de cara a canviar la inèrcia negativa per afrontar amb energies renovades el transcendental duel de diumenge. S’han acabat les distraccions. L’Europa League, que durant molts mesos ha estat un trajecte il·lusionant per a l’afició i la plantilla –i també una notable font d’ingressos per a l’entitat–, fa temps que havia passat, per causes de forja major, en un segon pla esportiu. Ni el cos tècnic, ni la plantilla ni el club s’han arribat a creure en cap moment capaços d’aixecar el 4-0 de l’anada. Tampoc l’afició, que ha presentat una de les entrades més fluixes del curs. Europa ja s’ha acabat i ningú sap quan tornarà a passar per un RCDE Stadium que recordarà, amb un regust agredolç, com l’Espanyol ha quedat eliminat d’aquest torneig: amb un camp semibuit i amb socis espanyolistes revenent a seguidors del Wolverhampton les entrades que van comprar abans de saber que les opcions que tenien en aquesta competició es tirarien per la borda.\nRCDE Stadium RCD Espanyol futbol Europa League wolverhampton wanderers


Jornada Territorial de Promoció a Girona\nDissabte es va fer a l'estadi d'atletisme del GEIEG de Girona la segona jornada del Campionat Territorial de Promoció amb una gran participació del club.\nCristina Campasol, Sara Garcia, Queralt Garrigos, Anna Bosch, Paula Falcon, David Bosch, Joel Torrent, Eloi Guardia, Rosa Ana Moreno, David Jiménez, Mirian Chibani i Imane Oumouhane, van participar en les proves de Llargada, Disc, 150m ll, 60m ll, 60 m tanques i 80 m tanques.\nLa següent jornada serà a Olot el proper dissabte.\nD'altra banda la Núria Masip va participar en el Control a l'aire lliure que es va fer a Sant Celoni de la categoria absoluta. La Núria que és juvenil va participar en els 100 m llisos amb un crono de 12.9.\nCampionat del mon pista coberta Budapest\nEl passat cap de setmana es va cel.lebrar a Budapest els Campionats del Mon de Pista Coberta per a Veterans amb la participació de dos atletes del nostre club.\nL'Emma Olasz va participar en el Pentatló W45 en la que va quedar en 11a posició amb els següents registres:\n11,19 en 60 m tanques; 4,41 en llargada; 1,30m en alçada; 6,45m en pes i 3'22" en 800 m\nLa participació de la Lourdes Camós va ser la següent:\n13a en llargada amb 4,17m; 21a en 60 m llisos amb 9"16 i 27a en 200 m llisos amb 31"14 (marca personal).\nEl Club Atletisme Olot Terra de Volcans va néixer a l'octubre del 2009 per iniciativa d'en Sergi Labrador. Som una entitat sense ànim de lucre i l'objectiu principal de l'entitat, no és un altre, que la del foment de la pràctica esportiva i els hàbits saludables.\nFigura inscrita al registre d'entitats esportives de la Generalitat de Catalunya i tenim llicència de la Federació Catalana d'Atletisme, Reial Federació Espanyola d'Atletisme, Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya i de la Federació Espanyola d'Esports de Muntanya i Escalada . El club pot participar a competicions d'àmbit nacional i participa, molt activament, en un gran nombre de curses populars arreu de Catalunya i en d'altres d'internacionals.\nActualment ja som més de 150 socis.\nUns valors ens acompanyen des que l'any 2009 es va fundar el club. Des de llavors l'esforç de moltes persones ha permès que avui siguem el què som, un club humil que treballa per créixer dia rere dia.\nHem arribat fins aquí transmetent uns valors en els quals creiem, per haver fet de l’esport una eina de desenvolupament personal per a tots aquells que confien en el nostre projecte.\nAquesta filosofia es fa extensiva a esportistes, tècnics, directius i acompanyants. Amb tot això el club busca uns valors com l’esforç, el companyarisme, disciplina, responsabilitat, autocontrol, treball en equip, com també tenir uns hàbits saludables en la vida.\nEls valors que creiem més importants els resumim a continuació:\n- Practicar l’esport de bones maneres.\n- La igualtat entre tots els atletes sense distinció de sexe o raça.\n- Confiança mútua i respecta a tots els integrants del grup.\n- Guanyar sense humiliar.\n- Perdre sense rancor.\n- Respectar a tots els atletes que participen en les diverses curses.\n- El club es el conjunt de totes les persones que el conformem, socis, pares, familiars i acompanyants, i tots som igual de importants.\nTenim una Escola d'Atletisme, a on els més petits s'inicien en la pràctica del nostre esport i els més grans busquen perfeccionar la tècnica i els coneixements, a les ordres del nostre equip tècnic.\nFem grups d'entrenaments els caps de setmana, amb sortides de tot tipus, asfalt, camins, muntanya, etc... sempre per la nostra ciutat i comarca.\nSi t'agrada córrer o vols iniciar-te vine amb nosaltres, t'esperem...\nDes del Club Atletisme Olot-Terra de Volcans creiem que els pares són part fonamental en el correcte desenvolupament de la formació esportiva del nen/a i per això és convenient que tinguin en compte els següents consells:\n1. Col·laborar en les tasques que indiqui el club.\n2. Ser respectuosos amb els monitors, els àrbitres i la resta d'atletes.\n3. Manifestar una actitud positiva i animar l'esforç que fa el nen/a.\n4. No castigar el fill/a privant-lo de la pràctica esportiva.\n5. Mostrar interès per l'activitat que fa el seu fill.\n6. Reconèixer la tasca que realitza l'entrenador.\n7. Acceptar els èxits i els fracassos (no maximitzar els fracassos).\n8. Ser espectador.\n9. Comunicar als monitors qualsevol incidència o aspecte a tenir en compte referit al seu fill.\n10. Potenciar els aspectes positius de l'esport.


Com pot ajudar el mar al futur del nostre planeta? | Barcelona + Sostenible\nCom pot ajudar el mar al futur del nostre planeta?\nL’Escola Vedruna Àngels ens explica de primera veu com ha viscut “La Festa de la Terra” d’enguany, un esdeveniment especial que en aquesta edició ha reflexionat sobre la contaminació marina. \nCada curs i des de fa 17 anys a l’escola Vedruna Àngels celebrem la nostra gran diada: “La Festa de la Terra”. Enguany, per donar un sentit més transversal i curricular a la festa, hem volgut elaborar prèviament un projecte interdisciplinari i de caràcter globalitzador que ajudés l’alumnat des de P3 fins a 4t d’ESO a respondre la pregunta “Com pot ajudar el mar al futur del nostre Planeta?”.\nAquesta pregunta neix del treball de l’equip impulsor de la Xarxa de Competències Bàsiques de l’escola i de la Comissió de Medi Ambient amb la intenció de desenvolupar un projecte sobre el mar. Aquest s’ha dut a terme al llarg d’una setmana i ha culminat amb la Festa de la Terra. Per fer-ho possible s’han barrejat alumnes de diferents edats i etapes per tal d’assolir el repte de respondre la pregunta del projecte tot treballant d’una manera més cooperativa i innovadora.\nLa Festa, oberta a les famílies i amb l’ajuda de l’AFA, va suposar la cloenda perfecta a les activitats de tota la setmana: el món de la pesca i la subhasta del peix, l’exposició dels oceans, les plantes dessalinitzadores, les migracions de la tonyina… i més a més, va permetre endinsar-nos en un mar ple de paradetes lúdiques i informatives sobre diferents àmbits del món marí. Per acabar, no hi va faltar un submarí, una balena a mida real, un vaixell enfonsat, peixos i meduses, un far i molta gent amb ganes de passar-s’ho la mar de bé.


Venda Magnifica casa de poble situada a la Garrotxa. Girona Garrotxa\nBonica casa de poble/masia totalment restaurada, de 400m2. aproximadament, situada a Argelaguer.\nLa planta Baixa esta distribuïda en rebedor/sala d’estar, sala de jocs, menjador i cuina d’estiu, rentador, i lavabo. Amb sortida al porxo i al jardí.\nA la planta primera hi ha el menjador, la cuina, la sala d’estar, 2 dormitoris, un bany, i una gran terrassa de 80m2.\nI a la segona planta té una sala d’estar, un dormitori tipus suite (amb bany), i un gran estudi.\nLa restauració és autentica, i les vistes son excel·lents.


Solucionar problemes socials amb innovacions provades: un model que funciona | UpSocial\nQuan vam posar en marxa la iniciativa Social Innovation for Communities ho vam fer amb el convenciment que davant reptes socials cada vegada més grans necessitem, avui més que mai, trobar solucions amb un nou enfocament.\nConscients que a tot el món existeixen emprenedors i emprenedores que estan portant a la pràctica iniciatives que aporten solucions als problemes socials, amb resultats d'èxit i amb gran impacte social, ens vam proposar identificar-los i facilitar la seva implantació en nous contextos.\nDesprés d'un any de marxa, hem comprovat que el model funciona i ens anima a continuar treballant per contribuir a escalar la innovació social.\nReptes socials i solucions innovadores\nHem investigat a escala mundial innovacions en àmbits que abasten des de la inclusió social al medi ambient, passant per l'ocupabilitat dels joves o les persones amb discapacitat; i hem pogut identificar més de 500 innovacions entorn de 5 reptes socials completats:\nCom millorar les oportunitats laborals dels joves?\nCom millorar l'accés a l'ocupació de les persones amb discapacitat?\nCom promoure comportaments per a la millora de la qualitat de l'aire?\nCom reduir l'impacte mediambiental del turisme de masses?\nCom millorar les oportunitats de les famílies monoparentals en risc d'exclusió social?\nAmb la invalorable col·laboració d'un comitè d'experts en cada àmbit, vam seleccionar 19 solucions innovadores per fer un seguiment de la seva implantació local.\nCom a part d'aquest procés, vam convidar a Barcelona als emprenedors i les emprenedores que lideren les innovacions, organitzant-los una agenda de reunions amb actors clau i potencials socis perquè la implantació es dugui a terme, a més d'actos públicos en els quals van compartir la seva experiència.\nImplantacions en marxa\nEl resultat d'aquest primer any de marxa és que 8 implantacions ja estan en marxa:\nApps for Good: GSMA ha adoptat aquest model i llançat el programa mSchool que, en col·laboració amb el Departament d'Ensenyament de Catalunya, inclou l'assignatura optativa “Mobilitzem la informàtica” en el currículum de quart d'ESO i ja s'està implantant en 200 escoles de Catalunya.\nCigales: la Fundació Seira i la Federació de Cooperatives de Catalunya han adaptat el model i promogut la creació de GEST: Grups d’Estalvi Territorial. Ja està en marxa la constitució 3 GEST i altres 3 més en procés.\nCoAbode: es troba en desenvolupament la versió multidioma d'aquesta plataforma que permetrà un abast global d'aquesta iniciativa.\nDiscovering Hands: ONCE oferirà el curs de formació d'examinadores mèdiques tàctils (EMT) i les primeres 4 EMT podrien estar formades al setembre del 2014.\nJump Math: en el curs lectiu 2013-2014 hem engegat en col·laboració amb el Consorci d'Educació de Barcelona una prova pilot en 10 escoles públiques, amb 18 mestres i 450 alumnes. En el curs 2014-2015 el pilot s'estendrà a 50 escoles.\nMôm’Artre: Fundació Catalunya – La Pedrera ha adoptat aquest model per al seu “Programa d'acompanyament per a l'èxit educatiu” que ofereix en 12 centres i en el qual participen 230 nens i nenes i 45 formadors voluntaris.\nOpen Green Map: Astúries i Barcelona compten amb un mapa verd obert i s'està treballant en el desenvolupament d'una aplicació mòbil.\nSpecialisterne: en el 2013 va començar a operar a Espanya i va llançar el seu primer curs de formació de consultors. En el 2014 preveu crear 30 llocs de treball, el 80% d'ells per a persones amb autisme i Asperger.\nTambé hem après la importància de donar visibilitat i contribuir a l'escalabilidad de la innovació local, així és com seleccionem una iniciativa que està impulsant a Espanya un canvi del model energètic:\nSom energía: cooperativa de consumo y producción de energía verde sin ánimo de lucro. cooperativa de consum i producció d'energia verda sense ànim de lucre. Un model que involucra als usuaris com a socis que participen en l'organització.\nReptes en marxa\nL'inici del 2014 ens troba amb 2 nous reptes socials actius: #SICgreenjobs i #SICexiteducatiu.\nPer això estem buscant innovacions socials provades que generin llocs de treball per als joves en l'economia verda i iniciatives que contribueixin a l'èxit educatiu des de la comunitat territorial. Si coneixes alguna iniciativa amb impacte social demostrat que respongui als conceptes claus d'aquests reptes, et convidem a posar-te en contacte amb nosaltres.\nEmprenedors i emprenedores expliquen què és la innovació social i què aporta Social Innovation for Communities (VO anglès, subtítols en espanyol i en català).\n"Upsocial busca la innovación social y la escala desde Barcelona", article a El Mundo (en castellà)\nSeleccionats entre les 10 iniciatives socials més innovadores del 2013 segons Compromiso Empresarial


Brasil, un país tropical... i també literari - Ampersand\nBrasil, un país tropical… i també literari\nAvui el nostre viatge arriba al Brasil. A pocs dies perquè comencin els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016 ens arriben tantes notícies d’aquest país que a tothom li vénen ganes d’anar-hi!\nQuè ens ofereix la literatura brasilera?\nComencem el viatge amb Jorge Amado, un dels grans escriptors de la literatura del Brasil. Us recomanem Gabriela, clau i canyella, on Amado, a través del personatge de Gabriela, ens presenta un retrat de la ciutat d’Ilhéus a principis del segle XX.\nPer conèixer una mica la història recent del país, podem llegir Les tres morts de K. En aquesta novel·la Bernardo Kucinski ens parla sobre un pare que busca la filla desapareguda durant la dictadura militar del Brasil.\nAcabem amb un viatge interior amb Clarice Lispector, considerada una de les millors escriptores de la literatura brasilera. A La passió segons G. H., la protagonista es troba un escarabat a casa seva, la qual cosa la porta a fer tot un seguit de reflexions sobre la seva pròpia vida.\nPropera parada: Jamaica. Reggae i moltes coses més.\nSegüentLlibres de Jamaica: no tot és sol i reggae


Apartments Ivan Starigrad Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJose Dokoze 7, Starigrad, Starigrad, Croàcia, 23244 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartments Ivan és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Starigrad. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Apartments Ivan, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de bugaderia.\nL'ambient de Apartments Ivan es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, plat de dutxa, rentadora són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Starigrad, el Apartments Ivan és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Publicat per Dan a 07:30 52 comentaris\nBarcelona té una característica curiosa. Si passegeu per l’eixample i us pregunteu on para el Nord la tendència general és a equivocar-se. Els carrers que fan baixada estan orientats en direcció al mar i com que el mar és a llevant, semblaria que és allà on hi ha l’est. I els altres carrers, els que van perpendiculars a la línia de la costa apunten cap a França, de manera que el Nord hauria de ser cap allà.\nQuan Ildefons Cerdà va dissenyar el seu pla per l’eixample va tenir en compte molts detalls. Sempre es parla de la disposició de les cruïlles en xamfrà, o de les illes de cases que havien de tenir patis interiors. Però l'orientació general de la ciutat també la va tenir en compte i va muntar la quadrícula de manera que cap edifici tingués una paret completament orientada al sud, i per tant, cap tampoc ho estaria en direcció al nord.\nLa part de l’edifici encarada al sud resultaria molt calorosa, sempre sota l’impacte dels rajos del Sol. I per contra, els habitatges orientats al nord resultarien incòmodament freds.\nDe manera que a l’eixample de Barcelona, la línia nord-sud talla la quadrícula en diagonal. Així, dos dels costats dels edificis reben llum, però sense excés i els altres dos estan a la fresca, però sense passar-se.\nL’error que es comet en mirar on para el mar és perquè la línia de la costa no està situada en direcció del nord al sud, sinó que també va en diagonal.\nAquesta distribució dels carrers explica un altre detall que passa desapercebut moltes vegades. En ocasions he sentit artistes i fins historiadors intentant explicar les llegendes sobre l’origen del nom de l’avinguda del Paral·lel. Es parla d’un bar que va posar una minyona quan va independitzar-se, però el cas és que no hi ha registres clars del Bar ni tampoc del motiu per posar-li aquest curiós nom.\nPerò la realitat és més senzilla. El mateix Cerdà va trencar la geometria de la quadrícula de l’eixample en alguns carrers. I dos d’aquests carrers si que seguien les línies mestres dels mapes.\nUn d’ells segueix la línia nord–sud amb que, al segle XVIII, un equip de geògrafs francesos va determinar el meridià que passa per París. Amb aquestes mesures van poder establir la mida de la Terra i per tant, la mida del metre. Aquest meridià que passa per París el van mesurar des de Dunkerque fins a Barcelona. I per això el carrer que apunta directament al Nord, i cap a París tot seguint el meridià s’anomena “Avinguda Meridiana”.\nPerò ja sabeu que l’esfera terrestre està dividida en meridians (de sud a nord) i en paral·lels (paral·lels a l’equador). Doncs ja us podeu imaginar l’origen del nom de l’avinguda del Paral·lel.\nEstrictament hauria de ser “avinguda del Paral·lel 41º 22’ 34’’, ja que aquest és exactament el paral·lel per on transcorre l’avinguda. I per això ja tenia aquest nom en el projecte de Cerdà. Si feu una ullada al Google Earth veureu que posant la imatge ben orientada al nord, únicament hi ha dos avingudes que siguin perfectament vertical una (la Meridiana) i horitzontal l’altre (el Paral·lel).\nI una darrera curiositat. Quin és el punt on es tallen aquests dos carrers? Doncs cap, perquè físicament no es creuen. Però si seguíssiu les línies imaginàries del seu traçat veuríeu que s’encreuen just al rellotge del port. Un dels indrets que l’equip de geògrafs francesos va fer servir per determinar les mesures trigonomètriques que portarien a determinar la longitud del metro patró.\nPublicat per Dan a 07:25 19 comentaris\nFa uns quants anys es va presentar una tesi doctoral en medicina particularment important, tant per la temàtica com pel que representava el simple fet de ser defensada. El títol era “De la necesidad de encaminar por nueva senda la educación higiénico-moral de la mujer” i la gràcia és que va ser la primera vagada que una dona arribava al grau de doctora a l’estat espanyol. Ella era Dolors Aleu i Riera i la seva tesi acaba de ser posada on line per la Universitat de Barcelona. Un document que val la pena mirar-se.\nQuan es parla de la igualtat entre homes i dones, sovint es fa referència al “sostre de vidre” amb que topen les que volen ascendir al més alt de l’escalafó empresarial, polític o acadèmic. També és comenta com ha sigut la lluita per la igualtat i tot això. Però el cas és que la majoria de noies d’avui en dia, ni tan sòls es plantegen que el fet de ser una dona hagi de ser un problema en la seva carrera. Amb el temps descobriran que potser les coses encara no són com semblen, però el fet que d’entrada no es posin cap limitació ja és un gran que.\nDe totes maneres no està de més recordar que això és un fet excepcional i que al llarg de quasi tota la història i, encara avui, en molts indrets del planeta, les coses no són així. La tesi de la Dolors Aleu va ser presentada l’any 1882, ben mirat, no fa tant de temps. I a sobre, el nombre de dones doctores va ser testimonial durant encara molts anys. Per exemple, el 1955, tot just fa un parell de generacions, únicament l’1 % dels metges del país eren dones.\nPerò el més interessant és un document que hi ha junt amb la tesi. Unes cartes que van intercanviar la Dolors Aleu i el seu director de tesi, el Dr. Joan Giné i Partagàs. En aquestes cartes, ella li agraeix el haver-la acceptat per fer la tesi, i sobretot per haver-la recolzat en els obstacles que va trobar pel fet de ser dona. A més li demana si opina que el text mereix ser publicat. La resposta del director és donar-li ànims i felicitar-la per la seva feina i animar-la a publicar-la.\nEl cas és que mentre la llegia pensava que avui seria impensable que algú escrigués una carta com aquella. D’entrada per l’antic vocabulari que fan servir, és clar. I també per la diferència de tracte que hi havia. El director de tesi era algú amb un estatus molt més elevat del que pot tenir ara i això és nota en la manera d’adreçar-s’hi. Si algun dels meus doctorands m’escrivís una carta començant amb un “Mi ilustre maestro” pensaria que estava sota els efectes d’alguna substància psicotròpica. Però així és com ella el tracta. De la mateixa manera que acaba amb les sigles q.b.s.m. que he hagut de buscar el que significaven per descobrir que és: “que besa su mano”.\nEren altres temps i les regles socials eren unes altres.\nEl llenguatge d’ell també resulta divertit. Després de felicitar-la comenta que un dels problemes de moltes civilitzacions ha sigut “...el escaso y aun improcedente cultivo que se ha acordado a las admirables disposiciones intelectuales del bello sexo.” I pel que fa als problemes que ella va patir li diu que “Supongo parti pris en ciertos profesores: habrán dicho “yo no quiero saber lo que esta aspirante sabe; es mujer y basta;... no debe recibir el grado de doctor”. Son malignos desahogos de la reacción. Esos señores olvidan que la ley la ha concedido a V. La plenitud de los derechos académicos, así como a ellos les ha ordenado que juzguen de la aptitud científica del graduando y no de la sexualidad del mismo.”\nI si ella li besava les mans, ell acaba amb un q.b.s.p.\nEn un primer moment ens pot sonar paternalista i fins i tot sexista, però en aquell temps, aquest home tenia l’actitud més oberta i progressista possible. En aquest sentit seria interessant llegir textos dels que s’oposaven a l’educació de les dones.\nUnes cartes avui en dia inimaginables, però que no està de més llegir per recordar que les coses eren molt diferents fa no tant de temps. La tesi també té el seu interès. Posava de manifest l’estat de l’educació i el tracte que rebien les dones i la necessitat de canviar-ho. Un seguit d’obvietats que actualment sembla mentida que calgués recordar o posar de manifest però que aleshores eren a les arrels mateixes de la societat.\nNaturalment recordar el passat no vol dir que el camí ja estigui fet. Encara queda feina per fer fins que les diferencies entre sexes els limitin únicament al joc de la seducció i prou.\nPublicat per Dan a 07:30 10 comentaris\nEl nostre organisme funciona segons un seguit de pautes i ritmes als que hi estem habituats, però que amaguen una complexitat de la que moltes vegades no en som conscients. Fets que considerem perfectament normals, resulten tremendament intricats quan els analitzes en detall. Però resulta molt útil comprendre, si més no una mica, com estem dissenyats per evitar que ens puguin manipular.\nUn exemple d’això és una sensació d’allò més habitual. Una que experimentem cada dia algunes vegades. La gana.\nPer quin motiu tenim gana? Sembla una ximpleria, però el cas és que encara en tenim molts dubtes i el mecanisme que ho controla és realment complicat.\nPer començar, la gana és una sensació subjectiva i, per tant, s’origina al cervell. Sabem que hi ha una zona de l’hipotàlem, que és l’encarregada de generar la sensació de gana. Aquell malestar difícil de definir que ens empeny a cercar aliment. En principi, aquest “centre de la gana” es comença a posar en funcionament unes quantes hores després de la darrera ingesta, però això no és exacte. No és el mateix de dia que de nit, de manera que el ritme de la gana està modulat i adaptat als ritmes circadiaris de repòs i activitat. A més, hi ha un altre centre al cervell que s’encarrega de generar la sensació de “sacietat”.\nPerò això és la base mínima per controlar el sistema. Després arriben les modificacions i adaptacions. Per exemple, més enllà dels ritmes, la quantitat d’energia ingerida pot activar o desconnectar aquests centres. Després d’un àpat immens, triguem més a tenir gana i ens podem saltar perfectament un àpat sense problemes. En canvi, si hem realitzat una despesa energètica important, el centre de la gana es posa a funcionar ignorant completament el rellotge intern. Un mal organisme seria aquell que no reguli la ingesta en funció de la disponibilitat d’energia.\nPer tant, el cervell sap com està l’organisme pel que fa a necessitats energètiques. D’això se n’encarreguen unes quantes hormones i metabòlits que tenen més o menys importància i que encara no coneixem del tot. Sabem que la insulina, la glucosa, la grelina, la colecistoquinina i altres s’encarreguen de fer saber al cervell si cal tenir gana o cal sentir-se tips.\nPerò també hi ha altres estímuls importants. Per exemple, efectes mecànics de l’estòmac. Si està buit i els budells també, hi ha nervis que envien senyals al cervell demanant “marxa”. En canvi, tenir les parets de l’estòmac dilatades envia uns altres senyals nerviosos que disminueixen la gana. I això no depèn de la presencia de menjar. És una pura resposta mecànica activada pel múscul de la paret de l’estómac que s’estira.\nDe totes maneres, l'activació dels senyals de sacietat requereix una estona. Per això és millor menjar a poc a poc. Donem temps a l'organisme a regular correctament la situació. Si mengem massa de pressa, resulta que quan el cervell s'adona que ja estem tips hem seguit menjant molt més del que calia.\nAmb tot això, el cervell pot integrar tots els senyals i decidir si hem de tenir gana o no. Però a més hi ha els efectes dels estímuls externs. La visió de l’aliment, l’olor del menjar, el soroll de la beguda que és abocada l vas, tots aquests estímuls poden activar solets la sensació de gana encara que l’organisme estigui avisant que no cal, que ja tenim prou energia i menjar dins. Això ho saben molt bé els de l’industria alimentaria, que dissenya els productes per tal que resultin el màxim d’estimulants possibles.\nCom de potents poden ser aquests senyals ho sabeu tots els que us heu trobat fent salivera en veure algun menjar o un pastís a l’aparador de la botiga. Simplement l’estímul activa la sensació que el menjar és imminent i el cervell ja posa en marxa alguns dels mecanismes de la digestió. Generació de saliva, moviments intestinals, secreció gàstrica... Amb tot això funcionant a ple rendiment, a veure qui es resisteix a comprar el paquet de bombons o la beguda refrescant rica (extremadament rica) en calories.\nNaturalment un problema és que el nostre organisme està adaptat a situacions en les que passar gana era molt més normal que no pas el anar sobrat de menjar. Per això tenim més mecanismes que ens empenyen a aprofitar fins la darrera caloria que se'ns posi per davant que no pas a controlar els nivells d’ingesta. I per això ara, quan vivim en una societat que va sobrada d’aliments, simplement responem a la crida de la nostra fisiologia i acabem desenvolupant societats patológicament obeses.\nPublicat per Dan a 07:30 7 comentaris\nAmb el canvi climàtic passa una cosa semblant a la que podem observar amb el tabac. Per reduir el nombre de morts per causa del càncer de pulmó, la solució és simple i barata. Cal deixar de fumar. Amb això s’evitarien desenes de milions de morts. Però res. La gent prefereix seguir fumant i que la societat dediqui milions d’euros a trobar la manera de curar el càncer. És absurd, però és com som els humans.\nDoncs amb el canvi climàtic trobem una situació semblant. Una part important del problema és l’abocament de CO2 que fem a l’atmosfera i el raonable seria trobar la manera de deixar de generar-lo. Però com que massa coses depenen dels combustibles fòssils, el que fem és mirar de trobar la manera de fer desaparèixer el CO2 que generem alegrement.\nMolt bé. Les coses són més complicades, perquè el model de vida que tenim avui no es pot canviar de la nit al dia sense més. Caldrà fer moltes adaptacions, tant tecnològiques com socials abans d’aconseguir un sistema de vida més equilibrat. I fins que això no arribi, treure CO2 de l’atmosfera pot ser una sortida d’emergència.\nPerò com el podem fer desaparèixer?\nDoncs una proposta és injectar-lo sota la superfície del terra.\nEl que es faria seria capturar el CO2 de les centrals tèrmiques. Aquestes són unes de les principals fonts d’aquest gas i, òbviament, capturar-lo aquí és molt més pràctic que fer-ho als tubs d’escapament dels cotxes. Un cop liquat es transportaria fins indrets escollits i amb tecnologia semblant a la que es fa servir per treure petroli, el CO2 es podria injectar a gran profunditat sota terra.\nLa clau és que moltes roques són poroses i tenen capacitat d’absorbir el gas. Però sobretot, el gas es podria dissoldre en l’aigua subterrània que hi ha allà baix. D’aquesta manera podríem reduir el nombre de tones que afegim cada dia a l’atmosfera. No és una mala idea.\nPerò hi ha problemes. Alguns de tecnològics i altres, més inquietants, de psicològics.\nEls tecnològics tindrien solució. Encara que es diu que la tecnologia per fer tot això està disponible gràcies a la industria del petroli i del carbó, la realitat és que no és el mateix treure petroli que posar CO2. S’assembla, però hi ha moltes coses que encara s’han de millorar. Dir que disposem de la metodologia per fer-ho potser és una mica massa optimista.\nD’altra banda, hi ha el perill que el CO2 que injectem simplement torni a sortir per un altre costat. Fa poc van publicar un treball on analitzaven el destí del CO2 que hi ha sota terra. Una part passava a formar part de les roques calcàries, però la majoria es dissolia en les aigües subterrànies. Allà s'hi queda durant milers d’anys, però tot i així, en determinats indrets hi ha surgències que tornen a la superfície i alliberen el gas retingut.\nPer tant, caldria un estudi molt acurat d’on anirà a parar el CO2 que fiquem sota terra. Sobretot en un futur on presumiblement, l’explotació dels recursos hídrics subterranis anirà a més cada vegada.\nPerò el principal problema té a veure amb la manera de ser dels humans. Aquest sistema de reduir emissions és una sortida d’emergència. Un sistema per guanyar temps mentre trobem solucions més viables i que realment disminueixin la generació de CO2.\nSeria una sorpresa descobrir que un cop implementat aquest sistema ja ens donem per satisfets i deixem d’investigar en fonts d’energia alternatives? en millorar l’obtenció de recursos? en optimitzar els rendiments? Coneixent com som resulta molt fàcil pensar que no. Probablement l’estratègia per guanyar temps acabi per esdevenir la solució final. I si els qui ho han de fer i posar la tecnologia són la industria del petroli i del carbó, doncs encara sembla més probable.\nDe manera que caldrà vigilar no fem com amb el fumar i el càncer. La idea d’emmagatzemar el CO2 no és dolenta. Però cal no oblidar que és un pedaç i no una solució.\nPublicat per Dan a 07:20 17 comentaris\nQue els humans som uns éssers complicats i profundament irracionals es posa de manifest en molts aspectes, però el cas del menjar és dels més evidents. Tafanejant per internet trobo un indret on afirmen que: “ Un típico menú de hamburguesa con queso, tocino, pepino, patatas fritas con ketchup y una Coca Cola, ofende a 13 religiones y al 61 por ciento de la población mundial”.\nEn realitat no hauria de ser una sorpresa. La majoria de religions imposen restriccions a les coses agradables de la vida. Suposo que la idea original devia ser moderar els excessos, però els humans no hi entenem de subtileses i preferim el blanc o negre, de manera que millor prohibir.\nPerò un dels aliments més restringits és la carn de porc. No únicament moltes religions com la musulmana o la jueva, prohibeixen el consum de porc, sinó que mica a mica s’ha anat estenent la idea que la carn de porc és un aliment poc sa. A sobre, amb les darreres notícies de la grip provinent del porc, els pobres animals semblen estar estigmatitzats.\nDoncs com entusiasta seguidor d’una cultura que ha tingut l’encert d’adonar-se que del porc se n’aprofita tot, crec que toca trencar una llança en favor d’aquest animal i dels plaers gastronòmics amb que ens regala.\nUn dels retrets que se li fa en aquests temps de megasalud i hipercontrol analític del menjar és que conté massa colesterol, o massa greix. Però n’hi ha prou de mirar alguna tabla de contingut en greixos per adonar-nos que les coses no són exactament així. Home, no direm que no en tingui de greix ni de colesterol, però hi ha grans diferències segons la zona del porc que triem. Les mitjanes, o els embotits si que en tenen força de greix, però el magre en té unes quantitats sorprenentment baixes.\nD'altra banda, a molts indrets o moltes cultures rebutgen el porc per ser “un animal brut que menja porqueries i fins i tot els seus propis excrements”. Això, com mínim és una injustícia i, en tot cas els culpables serien els criadors de porcs que els tenen bruts o que no els donen prou menjar. Ja no diem si l’han alimentat amb glans per aconseguir un “jamon de bellota”, un regal de la gastronomia.\nEl que si que fan és rebolcar-se sovint en el fang, cosa que els hi dóna un aspecte d’allò menys polit i arregladet. Però com tot, hi ha un motiu. Els porcs no tenen glàndules sudorípares. No poden suar i per tant per mantenir la temperatura corporal ho han de fer per la boca i amb activitats que els mantinguin frescos. La millor activitat, òbviament, és ficar-se en indrets humits com l’aigua o el fang.\nTambé s’esmenta amb una certa freqüència que si la carn de porc porta paràsits i malalties. Aquesta ja és una mica més empipadora. Sembla que hi ha qui pensa que vivim al segle XVIII. En principi, la carn de qualsevol animal pot portar alguna malaltia i diferents paràsits. El porc no n’és una excepció naturalment. Però per això es van inventar els controls veterinaris. A veure. Quanta gent coneixeu que hagi emmalaltit per algun paràsit agafat menjant carn de porc? Aquí, aquesta mena de carn es consumeix des de fa moltíssim temps i els encarregats de salut pública saben fer la seva feina.\nPer tant, el pobre porc carrega amb unes llegendes que el tenen ben marcat. El fet que encara el seguim consumint i apreciant, malgrat tanta llegenda negra, ja és indicatiu que dolent del tot no deu ser.\nNaturalment ningú defensaria una dieta feta exclusivament de carn de porc, però una dieta de la que el porc en formi part no ha de tenir absolutament cap inconvenient. I amb el porc es poden aconseguir uns àpats absolutament memorables. De fet, amb pocs animals podem obtenir tantes i tant diferents maneres d’alimentar-nos i de gaudir de la bona taula.


La fleca Turris oberta a la Rambla del Poblenou, a Barcelona.\nPer Maria Teresa Coca | 21 May 2022\nLa gestora de capital risc Realza adquireix la majoria accionarial de la cadena fundada pel forner Xavier Barriga per expandir-la a escala estatal i continuar creixent a Barcelona i la seva àrea d'influència, on ara té 25 forns amb obrador i una plantilla d'unes 300 persones\nEl fons de capital risc Realza Capital, amb seu a Madrid, ha anunciat la compra de la majoria de les accions de la cadena de forns de pa artesà Turris als actuals socis de l’empresa: el seu fundador, el forner de Badalona Xavier Barriga, i Manel Sellarés, exexecutiu d’Europastry. Realza Capital controlarà una mica més del 50% i es mantenen també en el capital, amb participacions minoritàries, la gestora barcelonina Suma Capital —a través del fons Growth Fund II— i Enerhold, el braç inversor de l’empresari Jacinto Casanovas. Xavier Barriga i Manel Sellarés continuaran sent socis de referència i ostentaran una posició dins del consell d’administració.\nAmb la seva entrada, la gestora madrilenya vol dissenyar un pla d’expansió que, començant per Madrid, ha de portar la cadena de fleques al conjunt de l’Estat espanyol, en els propers anys. Alhora que continuarà eixamplant la presència a Barcelona i municipis de l’àrea metropolitana i el seu entorn. “Aportarem la nostra experiència empresarial a l’equip directiu de Turris en el seu ambiciós pla de creixement basat en el seu model de negoci únic i diferencial”, ha manifestat Martín González del Valle, soci de Realza Capital.\nActualment, la cadena Turris té 25 fleques, totes a la demarcació de Barcelona i amb un pes important a la ciutat —amb 20 botigues—, que donen feina a uns 300 treballadors. Alguns dels establiments, com un dels tres que hi ha a Sant Cugat del Vallès, es troben a l’interior de les botigues Ametller Origen. L’obrador compta amb una gamma de més de 200 productes, constituïda principalment per diverses varietats de pa, pastisseria i pastes salades d’alta qualitat.\nEl forner Xavier Barriga, que va aprendre l’ofici del seu pare, a Badalona, va obrir el negoci el 2008.\nEls establiments Turris responen a la vocació i tradició de forner del seu impulsor, Xavier Barriga, que va aprendre l’ofici del seu pare, a la fleca que la família regentava a Badalona. A la primera dècada del 2000, després de viatjar per Europa per conèixer més en profunditat l’ofici, i cansat de veure com es perdia la qualitat del pa que es podia comprar a forns i altres tipus d’establiments, Barriga es va llançar a crear un nou concepte de fleca, on l’obrador és una peça imprescindible i on tot el procés artesà per a l’elaboració del pa i la pastisseria es fa a la vista del client. Hem de remuntar-nos al 2008, per trobar el primer establiment de Turris a Barcelona, al carrer Aribau.\nEn la gestió executiva del negoci es mantindrà l’actual director general, Patxi Fernández, que es va incorporar a l’empresa el 2019. “Creiem que els socis financers, juntament amb el suport dels nostres fundadors, ens ajudaran a progressar de manera decisiva a la nova etapa de creixement que afrontarà la companyia a nivell nacional”, ha assegurat Fernández.\nEn els darrers anys, els creixements han estat significatius per a Turris, fins a una facturació de 20 milions d’euros el 2021, amb un resultat operatiu de 5 milions d’euros i un creixement durant els darrers 4 anys per sobre del 25% anual, afavorit per l’auge de l’alimentació saludable basat en productes frescos, artesanals i de qualitat molt alta, segons la companyia. Aquesta evolució favorable és la que ha determinat, entre altres coses, que tots els accionistes de la cadena de fleques segueixin vinculats a l’empresa.\nLa primera fleca de la marca es va ubicar al carrer Aribau de Barcelona.\nPau Relat: “Fira de Barcelona ha actuat com un motor de la reactivació i la seva ampliació té mes sentit que mai”\nEls ingressos de l'entitat s'han reduït aquest any a una...


L'Ajuntament reclama l'inici urgent de les obres del pont del Pratenc\nInici » Actualitat » Notícies » L'Ajuntament reclama l'inici urgent de les obres del pont del Pratenc\nEl projecte fa sis mesos que està enllestit, però la Generalitat encara no licita les obres.\ndivendres, 13 abril, 2007 - 14:22\nL’Ajuntament considera “preocupant i injustificat” que el departament de Política Territorial i Obres Públiques de la Generalitat no hagi licitat encara les obres, tenint en compte que el projecte està acabat i amb la tramitació complerta des de fa sis mesos.\nDavant de la reiterada demanda i queixa dels treballadors d’aquestes dues importants plataformes industrials (polígon industrial Pratenc i Zona d’Activitats Logístiques del Port), l’Ajuntament del Prat demana al departament Política Territorial i Obres Públiques la licitació immediata de les obres de construcció del pont sobre el Llobregat que ha de connectar de manera directa el nucli urbà del Prat amb el polígon Pratenc i la ZAL.\nL’Ajuntament te constància que el projecte està finalitzat i amb la tramitació complerta des de fa aproximadament sis mesos i, per tant, considera preocupant i injustificat que no es liciti ràpidament aquesta obra.\nLa construcció d’aquest pont implicarà una millora notable en l’accessibilitat de treballadors i mercaderies a aquests polígons i, per tant, una millora important en el trànsit de tota aquesta zona (Mercabarna, ZAL, Zona Franca...) amb un elevat número de vehicles diaris, una millora significativa en la qualitat de vida de milers de treballadors i treballadores donat l’estalvi de temps en els seus recorreguts laborals, una menor aportació de gasos d’efecte hivernacle i una millora de la seguretat respecte de l’actual provisionalitat. I per últim, però molt important, una millora apreciable en la bona marxa de les moltes empreses logístiques ubicades en tota aquesta zona.


Riba-roja d'Ebre acollirà el 56è Dia del Camí de Muntanya - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nFoto: SE Reus Deportiu\nRiba-roja d’Ebre acollirà el 56è Dia del Camí de Muntanya\nRibera d'Ebre Excursionisme Entitats Excursionisme\nLa 56a edició del Dia del Camí de Muntanya se celebrarà el 14 de novembre a la població de Riba-roja d’Ebre (Ribera d’Ebre). Enguany, l’activitat estarà organitzada pel Centre Excursionista Tarragona i l’entitat excursionista Figot Tour Senderisme de Riba-roja d’Ebre.\nDes de la segona meitat del segle XX, i arran del despoblament rural de les zones de muntanya, molts camins i corriols s’han anat deteriorant i perdent. Per aquest motiu, l’any 1965, el reusenc Joan Domènech i Miró, aleshores delegat provincial de la Federació Catalana de Muntanyisme, tingué la iniciativa de recuperar anualment algun tram de camí i senyalitzar-lo degudament. Naixia així el Dia del Camí de Muntanya.\nCaracterístiques del 56è Dia del Camí de Muntanya\nEnguany el Dia del Camí de Muntanya estarà destinat a la inauguració d’un nou camí amb començament i final a Riba-roja d’Ebre i amb un recorregut de 15 km de distància i 326 m de desnivell acumulat. Per a la inauguració d’aquest camí s’han recuperat antics senders i senderons d’ús rural que portaven a diversos llocs de conreu i producció de calç o d’oli de ginebre i que fins avui restaven ocults pel sotabosc. Es tracta d’un itinerari ple de la història, patrimoni rural i d’uns paisatges i vistes realment espectaculars en el terme de Riba-roja d’Ebre.\nPer més informació sobre la jornada, l’itinerari i els horaris, podeu consultar el web de la FEEC.


Les receptes de Reme: "Risotto" amb botifarra negra\n"Risotto" amb botifarra negra\nFa unes setmanes, estàvem a l'Àrea de Guissona i vam dir: "anem a buscar algo per fer un risotto". Vam començar a mirar tot i, en vore la botifarra negra, vam pensar: " per què no?".. Vam pensar que igual era un poc massa contundent i que quedaria fort, però quan estàvem menjant, Sílvia em va dir: "està bo, pots penjar-lo", i ahí va:\n-Arròs (dos grapadets per persona)\n-Caldo (de pollastre o de verdures)\n-Botifarra negra (per dos persones, amb mitja en vam tindre prou).\n-En una paella, posem a sofregir la ceba ben menudeta. Quan està daurada, afegim la botifarra tallada a trossets menudets; a continuació, posem els xampinyons, talladets al tamany que més ens agrade, ho salem tot i, quan ja està tot, afegim l'arròs per sofregir-lo una miqueta (segons ma mare, sofregir-lo és el secret perquè després no es passe). A continuació, afegim caldo bollint fins que tapem bé l'arròs i ho posem a foc ben viu (és convenient que tinguem el perol amb el caldo en un altre foc perquè quan l'afegim a la paella ja estiga bullint). Anem movent l'arròs i afegint caldo a mesura que es va consumint sense parar de moure l'arròs. Quan veiem que comença a estar cuit, baixem un poc el foc perquè s'acabe de consumir el caldo i deixem que s'acabe de fer l'arròs. Una vegada consumit el caldo però no del tot, perquè quede una textura "meloseta", apaguem el foc i afegim el parmesà ratllat i ho barregem tot bé. Deixem que repose un poc i ja el podem servir (també podem posar el formatge a banda i que se'l pose cadascú per si a algú no li agrada).\nPublicat per Rafa Faus García a 16:29\nLa millor recepta


Temps (música) - Uniopèdia, el mapa conceptual\nEl temps és la unitat bàsica per mesurar la mètrica i en ritme en la música; a la vegada representa la pulsació bàsica de la música.\n5 les relacions: Compàs (música), Mètrica (música), Música, Ritme, Tempo.\nEl compàs és l'entitat mètrica musical, composta per diverses unitats de temps.\nNou!!: Temps (música) і Compàs (música) · Veure més »\nLa mètrica és l'estructura subjacent en la música que es basa en l'aparició periòdica, normalment a intervals regulars, de sons o altres elements accentuats.\nNou!!: Temps (música) і Mètrica (música) · Veure més »\nNou!!: Temps (música) і Música · Veure més »\nEn música, el ritme és el paràmetre que determina la durada del so i el silenci entre un so i un altre.\nNou!!: Temps (música) і Ritme · Veure més »\nCompassos inicials del tema amb variacions de la Sonata Kv 331 de Mozart, amb dos tipus d'indicació de tempo. D'una banda ens indica que és un Andante, al qual afegeix, més per concretar el caràcter que no pas el tempo l'adjectiu 'grazioso'. De l'altra, precisa que cal interpretar 120 corxeres cada minut; o el que és el mateix, dues cada segon El tempo, en música, és la velocitat a la qual cal interpretar o a la que veritablement s'interpreta una composició musical.\nNou!!: Temps (música) і Tempo · Veure més »


El programari de gestió de projectes ofereix moltes varietats, però si voleu una eina acollidora i amable, no ho podreu fer molt millor que Asana o Basecamp. Potser us estareu preguntant quina de les dues és la més adequada per al vostre equip, però és per això que hem combinat aquesta comparació Asana vs Basecamp.\nAsana compta amb un fort conjunt de clients que inclou Sony, NASA i Google. Compta amb més de 50.000 clients que pagaven i es va valorar recentment en un valor de 1.500 milions de dòlars.\nBasecamp compta amb un impressionant 3 milions de registres. Té una gran quantitat de testimonis positius sobre els usuaris al seu lloc web, però opta per no presumir dels seus clients amb un perfil més alt, cosa que pensem que diu alguna cosa sobre el seu enfocament. La fan els desenvolupadors de Ruby on Rails, abans coneguts com 37signals.\nAsana i Basecamp volen que sigui fàcil d’utilitzar i accessible. Tot i les seves actituds fàcils, però, tots dos tenen moltes funcions i ofereixen als gestors diverses maneres de facilitar la seva feina.\nPodeu obtenir més informació sobre el que pensàvem dels serveis a la nostra revisió Asana i Basecamp. Ara per ara, anem a veure com es comparen. Sota aquests colors i somriures pastel, pensem que trobarem visites de dents i urpes.\n1 Configuració d’una lluita: Asana vs Basecamp\n2.3 1ª ronda Pensaments\n3.3 2ª ronda Pensaments\n4.3 Ronda 3 Pensaments\n4.5 Campament base\n4.6 Ronda 4 Pensaments\n5.1 Guanyadora: Asana\nConfiguració d’una lluita: Asana vs Basecamp\nVeurem aquestes eines durant quatre rondes i veurem quina és la més forta de cada àrea. Al final, afegiríem els punts per trobar el guanyador global. En cas d’empat, veurem quina ha guanyat les rondes amb més claredat per decidir el vencedor.\nPer començar, ens centrarem en les funcions, perquè són per què primer que utilitzeu el programari. A continuació, passarem al preu per conèixer quina serà la quantitat més petita del vostre pressupost i quina és la que ofereix el millor valor.\nAnem a veure quin és el més fàcil d’utilitzar en el que hauria de ser una ronda molt disputada, perquè els dos competidors són especialment forts a la zona. Finalment, revisarem la seguretat i la privadesa per esbrinar quina plataforma pot fer per protegir les vostres dades de ciberdelinqüència.\nPrimer, anem a veure les funcions i veurem si Asana o Basecamp ofereixen més funcionalitats. Estem buscant funcions bàsiques de gestió de tasques bàsiques, així com emmagatzematge, funcions de comunicació i qualsevol salsa especial que ofereixin els concursants.\nAsana té un exterior agradable i ben dissenyat, així com una forta estructura bàsica, amb gestió de dependències i subtascs. És útil si voleu assegurar-vos que res mantindrà el vostre projecte i ajusta la vostra programació de manera que la gent no us esperi.\nA més de la seva llista predeterminada i les vistes de kanban, també podeu treballar amb tasques del calendari i la línia de temps. Podeu generar informes basats en les tasques i definir l’estat general del projecte per alertar els companys d’equip si les coses no funcionen.\nHi ha moltes integracions, inclosa Zapier, que permet accedir a les dades d’una gran varietat d’eines. També podeu importar fitxers .csv, que és útil si treballeu amb fulls de càlcul.\nSi preferiu treballar amb una interfície similar a un full de càlcul, llegiu la nostra ressenya de fulls de càlcul per obtenir més informació sobre una eina que us convé.\nAsana permet afegir fitxers adjunts de fins a 100 MB a tasques, sense límit d’espai d’emmagatzematge total. No és massa cutre, però probablement necessitareu més coses si treballeu amb vídeo. Si aquest és el cas, llegiu el nostre millor emmagatzematge en núvol per a la guia de vídeo.\nPodeu utilitzar Asana en qualsevol lloc perquè té aplicacions per a Android i iOS.\nBasecamp es factura com a reemplaçament d’una sèrie d’aplicacions, com Slack, Dropbox, G Suite i Asana. Es tracta d’una comparació interessant, però no és l’única eina que ofereix xat, intercanvi d’arxius i creació de documents, per la qual cosa el que es fa a cada àmbit serà clau per a les seves possibilitats en aquesta ronda..\nEls seus xats de grup “Campfire” permeten compartir sons i vídeo, però vam tenir problemes amb això quan ho vam provar. També hi ha un tauler de missatges per equips, de manera que podeu obtenir diverses maneres de comunicar-vos.\nOfereix 500 GB d’espai d’emmagatzematge, amb una mida màxima de fitxers de 2 GB, la qual cosa és generosa i serà més que suficient per a molts equips. Dit això, si esteu en una empresa que necessita més espai del que és habitual, feu un cop d’ull al nostre millor article d’emmagatzematge en núvol per a fitxers grans.\nBasecamp té una llista de tasques que us permet crear tasques, així com un calendari on podeu realitzar esdeveniments. Es poden assignar tasques a persones i podeu afegir notes i terminis.\nNo té subarrems ni gestió de dependències, la qual cosa és senzill. Si necessiteu aquestes funcions, consulteu una de les nostres eines preferides a la nostra revisió de Wrike.\nIgual que Asana, Basecamp té versions mòbils per a Android i iOS, però també té aplicacions d’escriptori per a Windows i macOS.\nTé una bona selecció d’integracions. Podeu compartir dades amb centenars d’aplicacions mitjançant Zapier. Altres integracions us permeten connectar-lo a aplicacions alternatives de gestió de projectes, inclosa Asana, de manera que si no podeu triar entre les dues, podeu utilitzar-les juntes.\nBasecamp també funciona amb diverses plataformes de seguiment de temps i facturació. Si necessiteu funcions financeres i comptables, val la pena revisar la nostra revisió de Mavenlink per obtenir més informació sobre una eina que es mostri fort en aquesta àrea.\n1ª ronda Pensaments\nLes coses estan molt aquí. Asana té un espai d’emmagatzematge il·limitat, però Basecamp permet fitxers molt més grans, que preferim. Basecamp té aplicacions d’escriptori, que és un bon complement. També ens agraden les eines de comunicació.\nAsana té una estructura més avançada, però, amb subtasques i gestió de dependències que permet una planificació detallada del projecte. Quan es tracta del negoci de la planificació i l’assignació de tasques, preferim les seves eines i la selecció de vistes. Guanya la primera ronda.\nMantenir el vostre pressupost sota control és important, de manera que veurem quina eina guanya el seu preu. Si són tan simpàtics a la cartera com a la vista, podria ser una ronda competitiva. Van obtenir un 90 per cent de preu a les seves respectives ressenyes, per la qual cosa hauria d’estar a prop.\nVegem Asana i Basecamp per veure quina és la millor relació qualitat-preu.\nAsana disposa d’un nivell gratuït que és ideal per planificar projectes senzills i utilitzar com a llista de tasques per a vosaltres mateixos o per a la vostra oficina. El límit d’equip de 15 persones no és massa restrictiu, però en els plans de pagament obteniu moltes més funcions. El pla gratuït és sorprenentment funcional, però, i una bona manera de consultar el servei.\nTambé hi ha un judici gratuït. Ens han demanat que introduïm els detalls de la targeta en registrar-nos, però hi ha una opció de saltar-la si ho mira. El procés és una manera excel·lent d’intentar les funcions més avançades d’Asana per decidir quin pla és adequat per a vosaltres.\nEls plans de pagament eliminen el límit de la mida de l’equip i ofereixen més funcions a mesura que pugeu els nivells. Les dependències de les tasques i les fites es desbloquegen a nivell Premium, juntament amb els camps personalitzats i la vista de línia de temps.\nA nivell empresarial, obteniu proves i formularis i, al pla Enterprise, obteniu marca personalitzada, suport prioritari i més funcions de seguretat i privadesa..\nTots els seus plans són de mitjana a barata en comparació amb els plans equivalents de la competència. No creiem que a molts de vostès se’ls aplicarà el cost. Tant si és un valor tan bo com Basecamp és una història diferent.\nBasecamp té un esquema de preus senzill. Costa 99 dòlars al mes, independentment de quants usuaris tingueu. És un valor fantàstic si teniu un equip ampli. Tot i que només hi ha alguns, encara és més barat que els plans més cars que ofereixen els serveis.\nTambé hi ha una prova gratuïta de 30 dies, que et proporciona molt més temps per provar-la que moltes altres. Els sense ànim de lucre poden obtenir descomptes.\nTot i que no té una versió gratuïta per a la majoria de la gent, és gratuïta per a les escoles, així que si voleu que els vostres estudiants facin alguna cosa útil amb el seu temps de pantalla, Basecamp és una elecció brillant i no necessitareu el permís del bursar per configurar-lo.\n2ª ronda Pensaments\nEl sistema de preus única i ajustable a Basecamp és ideal. En comparació amb Asana, la tarifa de Basecamp equival a un equip de 10 del pla Premium o cinc usuaris de negoci. Planbviament, el pla gratuït d’Asana és més barat, però si teniu un equip de mida decent i voleu les millors funcions, Basecamp val molt millor. També és gratuït per als educadors i té un judici generós.\nEls educadors també poden estar interessats en la nostra millor guia d’emmagatzematge en núvol per a escoles, col·legis i universitats.\nEstem donant aquesta volta a Basecamp perquè els possibles estalvis a l’extrem superior de l’escala de preus són molt més grans que els estalvis més limitats a la part inferior. Basecamp ha fet esforços per ajudar a diversos grups també amb la seva oferta gratuïta, que segella la ronda.\nLa derrota és dura per a Asana, perquè també és una de les millors eines de valor que hi ha i que té una versió gratuïta que es pot utilitzar. Dit això, preferim el sistema de Basecamp.\nEn aquesta ronda, veurem com són les eines fàcils d’utilitzar, què fan per fer-se accessibles i quina ajuda ofereixen si us quedeu enganxats. Aquest és un àmbit fort per a ambdues plataformes. Són eines a les que ens agrada utilitzar i adopten un enfocament menys seriós de la gestió de projectes que alguns dels seus competidors.\nAixò no vol dir que són lleugers, sinó que estan construïts per facilitar el compromís i evitar que el treball esdevingui una feina.\nAsana és una de les eines de gestió de projectes més fàcils d’aprendre. Quan el utilitzeu per primera vegada, us dóna la benvinguda amb un recorregut per les seves funcions i obté explicacions quan mireu al voltant de les vistes i controls.\nLa interfície és atractiva i llegible. Els controls són fàcils d’identificar i té una disposició que facilita la comprensió de les coses.\nUna mica d’entreteniment sempre és benvingut. Una de les funcions més divertides i populars d’Asana és la celebració. Les meravelles animades es produeixen quan marqueu les tasques, però no cada vegada. Estan segurs de parlar de l’oficina i també poden inspirar una competició amigable a l’oficina.\nAsana us ofereix una selecció de plantilles que podeu utilitzar per posar-vos en marxa i funcionar ràpidament, a més d’exemples de com configurar les coses vosaltres mateixos..\nTambé hi ha moltes tutorials i pàgines d’ajuda per llegir si necessiteu descobrir alguna cosa. Si voleu començar amb ajuda addicional, llegiu la nostra guia per a principiants d’Asana.\nBasecamp utilitza colors suaus i imatges suaus, que li donen una sensació càlida i acollidora. És el tipus d’aplicació que la gent està encantada de passar el temps utilitzant. Això és important quan intenteu aconseguir que grans equips de persones participin amb una nova plataforma.\nLes seves seccions estan ben dissenyades i intuïtives. Té un disseny elegant i agradable per a tauletes, que és fàcil d’entendre. No obstant això, la seva pantalla principal és antiga i compacta.\nSi voleu veure un exemple d’una de les eines de gestió de projectes més ben dissenyades, feu un cop d’ull a la nostra revisió monday.com.\nBasecamp ofereix moltes funcions d’ajuda útils, amb finestres emergents que us donaran consells i consells. Fins i tot té alguns missatges de la placa de calor per contactar amb el vostre equip.\nDurant el nostre temps vam veure alguns problemes a la interfície. Per exemple, els vídeos no es tancaven i els elements no acceptaven l’entrada. Això només són coses menors, però compten amb Basecamp quan es tracta d’usabilitat.\nRonda 3 Pensaments\nEn la batalla per la usabilitat, ambdues eines tenen molt a oferir. Són plataformes accessibles amb àmplia crida. Poden fins i tot posar un somriure estrany a la cara dels usuaris.\nEn comparació directa, Asana té la seva avantatge. Basecamp té alguns defectes menors i no podem evitar estimar les celebracions d’Asana. Destaca entre els millors programes de gestió de projectes com un dels productes més divertits d’utilitzar, cosa que el converteix en un gran guanyador a la tercera ronda.\nA continuació, examinarem la seguretat i la privadesa. Mantenir les vostres dades fora de les mans no és un problema important quan es treballa en línia. Si voleu una eina fàcil d’utilitzar, no vol dir que pugueu descuidar aquesta àrea. De fet, si teniu un equip d’usuaris menys tècnics, haureu de tenir molta cura per no deixar-los fora de mal..\nAfortunadament, Asana i Basecamp són sòlids sota el capó i ofereixen molt per evitar que el vostre equip tingui problemes. Anem a veure què ofereixen i que és millor.\nAsana compleix el Reglament general de protecció de dades i la UE-EUA. Escut de privadesa. Els usuaris empresarials obtenen la supressió completa de les dades, així com els que teniu a la UE. També té la certificació SOC de tipus 1. És evident que es pren seriosament la seguretat del lloc web.\nEl xifrat TLS 1.2 s’utilitza per mantenir les vostres dades segures en trànsit, de manera que si algú es presenta en la connexió, no podrà desxifrar les dades que obtinguin. El xifrat en repòs està disponible al pla Empresa d’Asana, però preferiríem si fos normal.\nAquest xifratge ajuda a mantenir privades les vostres dades. La nostra manera de protegir la vostra guia de privadesa ofereix més consells per protegir les vostres dades.\nAsana participa en programes de recompensa d’errors. Llegiu el nostre article sobre proves de penetració per obtenir més informació.\nEls usuaris empresarials obtenen diverses funcions addicionals de seguretat i privadesa. Obteniu l’inici de sessió basat en SAML i podeu obligar els usuaris a utilitzar-lo o un compte de Google si no creieu que l’inici de sessió regular basat en contrasenya d’Asana és prou segur. La nostra manera de configurar un article fort amb contrasenya també us pot ajudar.\nBasecamp respecta la vostra privadesa i es compromet a mantenir les dades ocultes a no ser que estigui obligat per un mandat per lliurar-la Si és legal, us informarà si això succeeix també, cosa que té en comú amb els millors proveïdors VPN.\nLes vostres dades s’emmagatzemen mitjançant el xifrat AES-256 / SHA-256, cosa que fa que els pirates informàtics siguin impossibles d’accedir-hi. Llegiu la nostra descripció de l’article de xifratge per obtenir més informació sobre el tema.\nFa còpies de seguretat horàries per assegurar que la pèrdua de dades no és permanent i també té un programa de recompensa d’errors, de manera que els hackers de barret blanc (els bons nois) poden ajudar-lo a mantenir-lo protegit de les darreres amenaces. Llegiu les nostres cinc coses que heu de saber sobre la guia de cibercrimina per obtenir més informació sobre els perills en línia.\nCompleix amb la UE-EUA. Privacy Shield i promet no llegir els xats dels usuaris, tot i tenir la capacitat per fer-ho. Les vostres dades també se suprimiran als 30 dies posteriors al tancament del vostre compte.\nPodeu obtenir l’autenticació de dos factors mitjançant Google, cosa que és millor que no la tingueu. Llegiu la nostra millor guia d’aplicacions 2FA per obtenir més ajuda per configurar la funció.\nRonda 4 Pensaments\nAmb espectacles forts en aquesta ronda, Asana i Basecamp han tornat a demostrar que tenen molta qualitat sota els seus somrients exteriors.\nNo creiem que hi hagi moltes opcions per triar en relació amb les funcions de seguretat, però Basecamp ofereix coses a la seva mida que s’adapti a tots els plans que requereixen una subscripció empresarial amb Asana. Per aquest motiu, dura aquesta ronda.\nRonda: Punt de Basecamp\nVa ser un concurs tancat. A dos quarts de tornada, haurem de mirar més els contendents per declarar guanyador. La gran victòria d’Asana a la tercera ronda la posa al davant.\nLes guanys de Basecamp en el preu i la ronda de seguretat van ser trucades properes, amb les funcions que gairebé no van a favor. No vàrem dubtar a fer que Asana fos la guanyadora a la tercera ronda i que guanyés el concurs en general.\nAsana és un guanyador digne. És un dels nostres preferits durant molt de temps a Cloudwards.net i dóna suport al seu bon disseny amb eines fortes per ajudar-vos a organitzar els vostres projectes. Tothom adora les seves celebracions i, a més de fer divertida la gestió de projectes, és una eina potent.\nEl basecamp és bo, però. És una opció fantàstica si voleu mantenir la comunicació de l’equip en un sol lloc i compartir informació i fitxers en una plataforma comuna. Sempre que l’estructura del vostre projecte sigui senzilla, és una manera excel·lent de mantenir a tothom al corrent. També és un excel·lent valor per a equips grans.\nSi teniu en compte aquestes eines, esperem que us hagi ajudat a prendre una tria informada. Per veure com Asana s’enfronta a un dels altres jugadors forts del terreny, feu un cop d’ull al nostre comparació de Wrike vs. Asana.\nAsana i Basecamp tenen molt en comú. Ambdues són opcions fantàstiques si voleu una cosa fàcil i fàcil d’utilitzar. Els agrada utilitzar. A més, tenen un munt de funcions útils i són bons llocs perquè el vostre equip pugui passar la informació i compartir informació.\nPreferim Asana en general, però podeu consultar-les a través de les proves gratuïtes per veure què en penses.\nSi heu provat Asana o Basecamp, informeu-nos què pensàveu als comentaris següents. Gràcies per llegir.