Cinquè atac de Cachou i el govern qualifica la situació de “preocupant” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nAgències / Foto: Conselh Generau d’Aran\nEl director general de Polítiques Ambientals i Medi Natural, Ferran Miralles, ha confirmat el cinquè atac de l’os Cachou a bestiar equí, a la Vall d’Aran, amb el resultat d’una euga morta. Miralles ha dit que la preocupació és “gran” per la “forta” depredació de l’animal i el seu caràcter “problemàtic”. El director general ha explicat que actualment s’està en fase 2 del protocol i seran els tècnics els que dictaminin si s’ha de passar a fase tres i retirar-lo del medi. Miralles ha afirmat que “s’ha d’admetre que és un os problemàtic”, i ha afegit que s’ha de tenir en compte “la possibilitat d’extreure’l del medi”. Segons Miralles, caldrà de veure l’evolució de l’animal els pròxims dies i haurà de ser l’equip de tècnics que dictaminin què fer.\nEl programa Pirosflife s’encarrega de la gestió d’una espècie, que és l’os bru, i no solament d’un exemplar, com és Cachou o Goiat. Si els tècnics acaben determinant que Cachou s’ha d’extreure del medi, “no ens tremolarà la mà”, ha sentenciat Ferran Miralles. Davant les crítiques del Consell General al protocol, Miralles ha dit que està en el primer any d’aplicació i ha afegit que si es demostra que no és efectiu “es pot modificar”. De la reunió que hi haurà a Madrid el dia 8 d’octubre entre representants de totes les administracions, Miralles ha dit que servirà per posar en comú informació. La reunió, però, s’espera que sigui “política”, i per tant no es preveu que en surti cap decisió del futur de Cachou, perquè aquesta està en mans dels tècnics.\nD’altra banda, centenars d’especialistes i tècnics es donen cita des d’avui i fins dissabte 21 de setembre a Son, al Pallars Sobirà, per debatre i compartir experiències sobre prevenció de danys per grans depredadors i la presència de grans carnívors en zones de muntanya. D’una banda, la Generalitat i la resta de socis del projecte PirosLife organitzen el Simposi sobre experiències europees en sistemes de prevenció de danys per grans depredadors, i, d’altra banda, divendres i dissabte, les Jornades tecnicocientífiques sobre el retorn dels grans carnívors a zones de muntanya. En total, les trobades compten amb més de 200 inscrits de diversos àmbits com l’universitari, centres de recerca, administracions, entitats i particulars i representants de sectors implicats de Catalunya, França, Itàlia, Eslovènia, Polònia, Aragó, Navarra, Cantàbria, Astúries, Galícia, i Castella i Lleó.\nA més d’experiències i vivències de ramaders en zona d’os, el simposi serveix per posar sobre la taula diversos sistemes de suport a la prevenció de danys realitzats per diferents administracions. Concretament a Catalunya, Itàlia, França i Castella i Lleó. També per comparar diverses tipologies de danys i costos i conèixer mètodes innovadors per a una prevenció sostenible davant la fauna salvatge. Finalment, es compartiran diverses experiències amb gossos de protecció de ramats com a eina bàsica de suport per a la prevenció de danys, als Alps marítims italians, Pirineu francès i Pirineu català.\nEscrit per yo el Dj., 26/09/2019 - 10:06 Enllaç permanent\nque us preocupa la situacio de l'os?! deixeuli el seu espai amb el seu menjar!!!


A mitjans de 1945, el resultat de la Segona Guerra Mundial estava pr cticament ... el Laboratori Nacional de Los lamos (Nou M xic), propietat del Departament ...\n(1945 – 2010) 65 aniversari del bombardeig HIROSHIMA, NAGASAKI. La primera decisió atomic i les seves conseqüències.\nA mitjans de 1945, el resultat de la Segona Guerra Mundial estava pràcticament decidit. Havia arribat el minute de fer plans per tal d\_'organitzar la post-guerra.\nEntre el 4 i el 11 de febrer de 1945, es va desenvolupar la CONFERÈNCIA DE IALTA , a la vora del Mar Negre, (1) amb la participació de Franklin D. Roosevelt (president dels Estats Units), Winston Churchill (Primer Ministre britànic) i Iósif Stalin (Secretari General del Partit Comunista de la Unión Soviètica).\nDavant la immediata victòria dels Aliats van debatre el nou ordre polític an Europa, i la forma d\_'acabar la guerra a Àsia. (2)\nLa Unión Soviètica (URSS), encara que combatia an Europa, no estava en guerra amb Japó. Es va acordar que declararia la guerra en un ends màxim de tres mesos després de la rendició alemanya, per accelerar el last de la contesa a Àsia. A canvi, la URSS es quedaria la illa de Sajalín, les illes Kurils; s\_'acceptaria la independència de Mongòlia respecte a Xina, i es garantiria la propietat soviètica dels ferrocarrils de Manchuria i Port Arthur. (3) En Yalta van aparèixer els groundworks símptomes de l\_'enfrontament entre Estats Units (EE.UU) i la URSS pel repartiment del món en zones d\_'influència. (4)\nAbril - Maig de 1945. FI DE LA GUERRA EN EUROPA. El 16 d\_'abril les tropes soviètiques inicien el setge de Berlín. El 30 d\_'abril, Adolf Hitler se suïcida. El 2 de maig Berlín capitula. El 8 de maig es signa la capitulació incondicional d\_'Alemanya, i el 9 la rendició. La guerra an Europa havia acabat. Quedaven dos assumptes pendents: la rendició del Japó i la configuració de l\_'ordre mundial back a la guerra ; ambdós temes estaran dramàticament relacionats.\nLa rendició de Japó period sol qüestió de temps: des de 1944 les derrotes militars havien acabat amb el subministrament de matèries primeres a l\_'arxipèlag japonès. Per això, la producció modern de Japó period shed substandard respecte an abans de la guerra (5).\nELS BOMBARDEJOS INCENDIARIS . L\_'ocupació de Iwo Jima, el 23 de febrer de 1945, va proporcionar la base des de la qual es van llançar, entre el 9 i el 24 de març, els bombardejos incendiaris sobre les ciutats japoneses. Van ser atacades principalment Tòquio, Yokohama, Nagoya, Osaka i Kobe. (6)\nEs van traslladar al Pacífic milers de tones de bombes de magnesi i napalm que ja no podien usar-se an Europa perquè la destrucció de Berlín, Dresden, i la infraestructura mechanical alemanya, havien esgotat els objectius civils i militars. (7) Les bombes van ser llançades sobre les ciutats japoneses en vols a baixa altura, ja que moltes no tenien sistemes de defensa antiaérea (8).\nEls bombardejos van provocar més de 300.000 víctimes, la destrucció de 70 nuclis urbans i de gairebé tota la infraestructura modern. (9) A la fi de març els bombardejos van cessar: s\_'havien esgotat els objectius i les existències de bombes incendiàries. (10)\nEs va posar de show una crueltat que no s\_'havia donat en el cas dels bombardejos realitzats sobre la població common europea. (11) El general Curtis Li May, responsable de l\_'operació, va declarar posteriorment: " Si jo hagués perdut la guerra, hauria estat tractat com un criminal de guerra. Afortunadament, estem en el costat dels vencedors. "(12)\nNEGOCIACIONS DE PAU La situació de Japó va empitjorar encara més quan les tropes d\_'EUA van ocupar Okinawa a la fi de juny.. Sense indústries, sense flota de transport i sense ignitable per a moure els escassos vaixells de guerra que li quedaven, i amb l\_'únic repeats militar dels pilots suïcides, la situació va forçar al represent japonès a la urgència de posar fi a la guerra. (13)\nEl 22 de juny de 1945, en una reunió del Consell Suprem de Guerra, l\_'emperador Hirohito va proposar començar les negociacions per an acabar la guerra el més aviat, sense condicions prèvies i usant la mediació de la Unión Soviètica, ja que, formalment, no estaven enfrontats. ( 14)\nSeguint les instruccions del Consell, els kicks the bucket 11 i 12 de juliol, l\_'ambaixador de Japó a Moscou, Naotake Sato, es va reunir amb el ministre d\_'exteriors soviètic, Viacheslav Molotov. La preservació de la Casa Imperial japonesa period innegociable. Calia evitar, d\_'entrada, la petició d\_'una rendició incondicional. (15) L\_'intercanvi de propostes es va allargar balances al 21 de juliol. (16)\nTot aquest procés de negociació va ser controlat pels EE.UU, ja que els criptógrafos nord-americans havien desxifrat els codis japonesos, incloent el codi Púrpura, utilitzat per l\_'Oficina d\_'Exteriors japonesa per a xifrar la correspondència diplomàtica secreta. ( 17) Els missatges entre Tòquio i les ambaixades eren llegits pels nord-americans gairebé al mateix temps que els destinataris oficials.\nEL PROJECTE MANHATTAN. Un mes abans de l\_'inici de la Segona Guerra Mundial, el 2 d\_'agost de 1939, Albert Einstein havia enviat una carta al president dels EUA, Franklin D. Roosevelt. En base als advertiments dels científics nuclears Leó Szilárd, Edward Teller i Eugene Wigner, arribats d\_'Europa, Einstein va advertir a Roosevelt del perill que els nazis poguessin arribar a produir bombes nuclears. (18)\nEn 1940, Vannevar Bush va organitzar del Comitè d\_'Investigació de la Defensa Nacional, amb l\_'objectiu de desenvolupar els estudis científics orientats a la guerra . (19) El 9 d\_'octubre de 1941, Roosevelt va ordenar el desenvolupament de l\_'arma atòmica. Una xarxa de laboratoris universitaris i grups industrials van començar les investigacions per a construir-la (20) . Es va organitzar un prepare de físics, químics i matemàtics d\_'alt nivell, en el Laboratori Nacional de Los Àlamos (Nou Mèxic), propietat del Departament d\_'Energia i administrat per la Universitat de Califòrnia.(21)\nEntre altres eminències, van participar Robert Oppenheimer, Enrico Fermi, Edward Teller, Hans Bethe, Richard Feynman, John von Neumann, John Van Vleck, Felix Bloch, Robert Serber, Stanley Frankel, and so on. Estaven dirigits pel general Leslie Richard Groves, militar de sòlida formació científica, director de la construcció del Pentàgon, i un dels autors de la thought de realitzar bombardejos incendiaris sobre Japó. (22 )\nPer a construir la bomba atòmica period necessari disposar de certa quantitat de material atomic fisible (inestable), per això es va decidir desenvolupar una doble investigació a partir de dos tipus de substàncies, el que va dur a fabricar levy bombes diferents. La bomba que posteriorment cauria sobre Hiroshima, anomenada Little Boy, estava basada en un isòtop de l\_'urani, l\_'Urani-235. La bomba que li correspondria a Nagasaki, anomenada Fat Man, va utilitzar un isòtop del plutonio, el Plutonio-239, resultat de la fissió atomic de l\_'Urani-238.\nDesprés de dos anys i mig de treball, el 16 de juliol de 1945, es va realitzar la primera explosió d\_'una bomba de plutonio, coneguda com la prova "Trinity", en el desert de Alamogordo (Nou Mèxic). En aquells minutes Alemanya ja s\_'havia rendit. L\_'amenaça denunciada per Einstein en la carta a Roosevelt no havia arribat a concretar-se .\nCONFERÈNCIA DE POTSDAM A l\_'endemà de l\_'explosió Trinity, el 17 de juliol de 1945, va començar en Postdam, prop de Berlín, una reunió de governants de la Unión Soviètica, el Regne Unit i els Estats Units, que es va perllongar blades al 2 d\_'agost. A l\_'inici de la conferència, el president Truman va tenir notícia de l\_'èxit de l\_'explosió atomic de Alamogordo, ho va comunicar als representants britànics i ho va ocultar inicialment als russos(25).\nLa conferència havia de decidir, entre altres temes, com s\_'administraria Alemanya, l\_'ordre mundial de la postguerra, la concreció dels tractats de pau, i l\_'estudi dels efectes de la guerra. Durant la Conferència es va manifestar novament la confrontació entre la URSS i els EUA. Seguint l\_'acord de Yalta es va decidir que la URSS declararia la guerra al Japó el 8 d\_'agost. (26)\nEs van redactar dos records finals: l\_'Acord de Postdam i la Declaració de Postdam. La Declaració, elaborada per EUA, Regne Unit, i el Kuomintang xinès, tractava sobre les condicions de la rendició de Japó. Estava redactada en termes shed durs, sense prendre en consideració el que es sabia de la situació de Japó, i de les condicions de negociació rus – japoneses . Es buscava provocar la negativa del oversee japonès: la decisió de llançar la bomba atòmica ja estava pràcticament presa. (27)\nLA TEORIA DEL "MIG MILIÓ" Els bombardejos atòmics no tenien relació amb la situació de la guerra contra Japó, però la teoria del "mig milió" continua sent transcendent en els EUA; es tracta d\_'una justificació repetida en multitud de llibres i records, i utilitzada ocasionalment com contention polític (28). La teoria del "mig milió" justificava el llançament de la bomba atòmica per tal d\_'evitar la conceivable mort de 500.000 soldats nord-americans en el mutts de la invasió de l\_'arxipèlag japonès, però no existeix top anàlisi seriosa que justifiqui ni la xifra, ni la necessitat d\_'invasió abans de la rendició de Japó. (29)\nLa desclasificació de records i el treball dels historiadors, han desacreditat la teoria del "mig milió", demostrant que la decisió de llançar un atac atomic es va prendre per motius shed diferents... - Estudiar els efectes d\_'una explosió atomic sobre àrees habitades. (30) - Demostrar la superioritat militar dels EUA sobre la URSS en la si\nWe will visit: Peace Commemoration Park/Peace Remembrance Exhibition hall Hiroshima Mansion Miya ...\nHow and why the US got to be included. Key Terms. Give Lease Program. Huge ... USS Arizona after ...\nSequence of the Choice to Utilize the Bomb\nOrder of the Decision to Use the Bomb. The official request expresses: "The 509 Composite Group, ...\nPLA ESTRATÈGIC DEL TURISME A CATALUNYA 2005-2010. Cal desenvolupar, per primera vegada , ...\nLe pedí a Dios estar en primera fila…Él me colocó en el último lugar para que conociera ...\nArrangement GENERAL. Le classement g\nPrésentation du rapport 2008 sur les ressources électroniques des adhérents. Les adhérent ...\nLes bases de la G\nLes bases de la Généalogie. Plan. Objectifs Les grandes dates Les périodes de recherche ...\nLEvolution de l clairage de lAntiquit nos jours\nI Les torchesII Les lampes\nQuelques consignes de s curit en TP de chimie\nRespecter les consignes et limiter vos d\nConsolidated RADIATION INJURIES\nModule Medical XIV.. - 2. Presentation impacts of atomic bomb and atomic mischance. The explosio ...\n. . Rappels Les mat\nJohn Fitzgeral Kennedy 35e pr sident des USA\n. . . . . Les relations internationales dans un espace mondialis\nJb leuba pr sente\nJb leuba pr


Revisitant Els Increïbles i per què s'espera amb tant de ganes d'Incredibles 2 - Hollywood | Gener 2022\nRevisitant Els Increïbles i per què s'espera amb tant de ganes d'Incredibles 2\nA mesura que s'acosta la data de llançament d'Incredibles 2, val la pena recordar què va fer que els Increïbles del 2004 fos un fenomen. Els increïbles 2 veuran a Helen (Elastigirl) sortir a fer la feina de supers, mentre que Bob es queda a casa, cuidant els nens.\nEls increïbles 2 es llançaran el 22 de juny.\nLa data d'estrena d'Incredibles 2 s'acosta i molta gent està confusa per l'eufòric expectació que envolta la pel·lícula. Per què es pregunten és una seqüela tan esperada després de gairebé una dècada i mitja. Val la pena recordar què va fer que els increïbles del 2004 fos un fenomen com aquest (dos Oscars i 633 milions de dòlars, ni més ni menys). La pel·lícula va ser un homenatge i una crítica al gènere dels superherois alhora.\nTots els individus superpoders (súpers), com els mutants de l'univers Marvel, es veuen obligats a mantenir-se en les seves identitats civils pel govern després de greus danys col·laterals. Bob Parr, abans Mr Incredible, està casat amb una altra super, Elastigirl, i tenen tres fills, un d'ells un nadó, i els altres dos també tenen superpoders. El Sr. Increïble es veu embolicat en un pla ideat per un home anomenat Síndrome que volia ser Robin per al Batman del Sr. Increïble i que va ser rebutjat pel Sr. Increïble. Planifica la seva venjança i, tot i que no és un súper, crea tecnologia que li permet atrapar i dominar al Sr. Increïble.\nMalgrat totes aquestes coses de superherois, Incredibles era una pel·lícula familiar. Tots els personatges eren humans primer i mostraven trets purament humans que els feien tan relacionats. Va ser la família d'en Bob qui va venir al seu rescat. Anteriorment, una mica disfuncionals, els Increïbles finalment aprenen a treballar junts. Al final, fins i tot el nadó Jack-Jack mostra els seus poders latents i derrota definitivament la síndrome.\nEls increïbles 2 veuran Helen (Elastigirl) sortir a fer la feina de supers, mentre que Bob es queda a casa.\nAmbientat en el passat (dècada de 1960), Els Increïbles, tanmateix, presentava una mica d'equips i aparells futuristes (recordeu el dispositiu semblant a l'iPad que Syndrome utilitzava per enviar un missatge a Mr Incredible?) que deixava entreveure que en realitat era una realitat alternativa en què els la tecnologia havia avançat més ràpidament. Abans que acabés la pel·lícula, vam veure un cop d'ull al Underminer.\nEl que ens porta als Increïbles 2. L'escenari actual és diferent. En aquests dies, hi ha pel·lícules de superherois en abundància. El director Brad Bird ho entén. El paisatge ha canviat sens dubte des de la nostra darrera pel·lícula, diu. Però la idea que el nostre heroi es preocupi per trobar feina i pagar el lloguer segueix sent convincent. El repte de fer malabars amb tot el que et proposa la vida, encara que tinguis superpoders, encara es pot relacionar.\nEls increïbles 2 veuran a Helen (Elastigirl) sortir a fer la feina de supers, mentre que Bob es queda a casa, cuidant els nens, inclòs l'ara indisciplinat Jack-Jack. Volia que aquesta fos l'aventura de l'Helena, diu Bird. I em va intrigar com ho faria en Bob, juntament amb les responsabilitats a casa.\nKajol donarà la veu a Elastigirl a Increïbles 2.\nSegons Bird, la franquícia The Incredibles té aquesta fórmula única de barrejar l'ordinari amb l'extraordinari. És un ball entre el mundà i el fantàstic, diu. Això és el que fa que la idea funcioni.\nLa trama fins ara es veu bé. Seria divertit veure les lluites de Bob amb els nens. Els nens normals poden ser un dolor, i aquests nens tenen superpoders! Caldrà veure si Underminer és prou interessant com a vilà o no.


🆘 L'estiu del coronavirus: La Creu Roja incorpora 125 socorristes nous a TGN\nS'ha suprimit la prova de rescat per evitar el contacte directe i les avaluacions físiques s'han fet de forma individual\ndiumenge, 7 de juny 2020 - 17:21h\nLa Creu Roja incorporarà 125 socorristes que ha seleccionat en les proves fetes aquest cap de setmana a la platja de l'Arrabassada de Tarragona. Enguany, arran de la pandèmia, les proves s'han readaptat.\nAixí, pel que fa a les físiques, s'han mantingut la prova de reanimació RCP i la duatló, mentre que s'ha suprimit la prova de rescat per evitar el contacte directe amb la persona voluntària que feia el paper de víctima. A diferència d'altres anys, en què les proves es feien en grups de deu persones, aquest any s'han realitzat de forma individual. A més, els exàmens teòrics s'han fet telemàticament. Els nous vigilants cobriran el servei a les platges Tarragona, Roda de Berà, l'Ametlla de Mar, l'Ampolla i El Perelló.\nLes proves de selecció s'han fet a la platja de l'Arrabassada de Tarragona | ACN\n"Molta precaució! La campanya d'incendis a TGN, complexa i atípica aquest 2020" "Última hora: Els morts i contagiats per coronavirus a TGN en les últimes 24 hores"


La fira ornitològica més important del mediterrani arriba al Delta de l’Ebre ~ EbreDigital.cat\nEls propers 20, 21 i 22 de setembre, MónNatura Delta serà el centre del món ornitològic amb un ampli ventall d’activitats i tallers per a totes les edats: sortides en vaixell, alliberament d’aus, conferències i exposicions entre d’altres.\nAquesta sisena edició del festival internacional d’ornitologia presenta més d’un centenar de propostes molt diverses, i enguany posa un especial interès en la cura dels residus.\nLa graella del Delta Birding Festival presenta un cicle dedicat a la presencia de plàstics al mar entre d’altres, així com una exposició d’art amb materials reciclats que s’anirà creant al llarg dels tres dies del festival. MónNatura es veurà envaït per unes quantes aus sorgides de restes de metall. Un cant absolut a l’art del reciclatge d’un jove autodidacta com és en Luca García.\nEls aficionats de l’art i dels ocells enguany estan d’enhorabona perquè podran veure pintura de graffitis en directe cada dia. L’artista Roc Blackblock ens mostrarà com una tècnica artística d’origen molt urbà com són els graffiti es pot aplicar magistralment a la temàtica ornitològica.\nUna altra novetat serà la presència, al Festival, del grup Lechuzas Pajareras – Women Birders Group. La manca de dones aficionades a l’ornitologia és un fet constatat des de fa temps i, s’observa ara una tendència a que això canviï. Uca Díaz, Maria Cabau i Maria Sánchez ens explicaran per què, malgrat que vivim en una societat cada vegada més igualitària, encara és necessari promocionar l’ornitologia en femení. Junt amb les seves col·laboradores posaran de manifest quines particularitats té ser dona birder.\nEl Festival compta sempre amb una graella de conferències amb ponents de renom a nivell mundial com Tim Birkhead, el professor britànic que ho sap tot dels ous dels ocells; o Nina O’Hanlon, l’especialista en ecologia d’ocells marins que ha estat testimoni del problema dels plàstics al mar. Sense oblidar altres grans ornitòlegs i naturalistes del país com Jaume Sañé, o Eduard Durany i Sergi Garcia.


DISPONIBLES ELS NOUS ABONAMENTS EN TRAJECTES INTERCOMARCALS – Pirineus TV\nDISPONIBLES ELS NOUS ABONAMENTS EN TRAJECTES INTERCOMARCALS\nDes d'inici d'any, la companyia de Transport ALSA comercialitza els nous abonaments en trajectes intercomarcals de l'Alt Urgell i la Cerdanya. Aquests abonaments presenten una millora en el format segons assenyalen des d'atenció al públic de l'empresa, tenint en compte que eren de paper i ara són una targeta.\nEn les últimes setmanes, els usuaris només podien adquirir bitllets senzills a causa d'un problema informàtic entre el canvi a l'hora d'eliminar el format paper dels abonaments i implementar targetes. Amb aquest abonament els passatgers disposen de 20 viatges per a trajectes dins de les comarques de l'Alt Urgell i la Cerdanya.\nEn relació amb la mobilitat, el consistori alt urgellenc està batallant perquè la integració tarifària arribi a la comarca. Pel que manté contactes amb la Direcció General de Transports i Mobilitat.\nAquesta integració significaria segons expliquen des de l'ajuntament una reducció substancial del preu pels trajectes Alt Urgell – Barcelona. Asseguren que el preu podria reduir-se la meitat.


El corriol camanegre cria per primera vegada a la platja del Port de Sagunt - Diari La Veu\nEscriba el número 501734\nAcció Ecologista-Agró Camp de Morvedre indica que aquest ocell està amenaçat per pèrdua d'hàbitat natural i pel pas de maquinària de neteja per les dunes\n8 agost 2019 11:49h\nEl corriol camanegre cria preferentment en espais oberts de platges i zones humides litorals. / ACCIÓ ECOLOGISTA-AGRÓ\nVALÈNCIA. Una parella de corriols camanegres (Charadrius alexandrinus) han criat dos pollets en la zona dunar de la platja de Port de Sagunt (el Camp de Morvedre), un fet "excepcional" perquè no hi ha cap cita prèvia de nidificació en aquesta zona de l'espècie vulnerable.\nAquest estiu, voluntaris del col·lectiu comarcal d'Acció Ecologista-Agró Camp de Morvedre han detectat i fotografiat els nous habitants de la platja, detalla l'organització ecologista en un comunicat. El corriol camanegre pateix actualment un declivi de les seues poblacions i es troba greument amenaçat per la pèrdua d'hàbitat; pel pas de maquinària i persones per les dunes, i per la "pressió depredadora" de gossos solts i gats a les platges.\nA causa de totes aquest amenaces i del declivi de les seues poblacions, l'espècie està catalogada com a vulnerable al territori valencià. Des del 2013, la Generalitat duu a terme un rigorós seguiment de les parelles que han fet niu. Així, constata un descens important de parelles a les demarcacions de Castelló i Alacant, enfront d'una lleugera recuperació a la de València.\nEl corriol camanegre cria preferentment en espais oberts de platges i zones humides litorals, i posa els seus ous directament sobre l'arena. Entre les mesures més importants per a la conservació de l'espècie està la instal·lació de tancats degudament senyalitzats a les platges on fa el niu per a impedir el pas de persones i evitar molèsties.\nLa instal·lació de tanques és una altra probable causa de la recent recuperació d'altres cinc parelles de Charadrius alexandrinus a les platges del Camp de Morvedre; concretament, a Corint, Almardà i Canet d'en Berenguer. Fora de la comarca també s'han recuperat poblacions de cria del corriol camanegre a les platges de la Marjal de Rafalell i Vistabella-Massamagrell (l'Horta Nord), El Saler (a l'Albufera de València) o Oliva (la Safor).\nPer contra, a la Marjal dels Moros –zona humida litoral situada entre Sagunt (el Camp de Morverdre) i Puçol (l'Horta Nord)– s'ha detectat una disminució "molt important" de parelles de Charadrius alexandrinus: de les deu que criaven el 2013 a només una el 2018.\nEl motiu d'aquest preocupant declivi és probablement la forta erosió que pateix la platja de la Marjal dels Moros, que Acció Ecologista-Agró atribueix a l'última ampliació del port comercial i industrial de Sagunt. Davant això, denuncia que "l'Autoritat Portuària de València (APV) continua sense responsabilitzar-se d'aquest greu impacte mediambiental, fet que dificulta la presa de mesures correctores".\nA més dels tancats, altres accions per a recuperar i conservar poblacions de corriol camanegre són la supressió de la neteja de la platja amb maquinària durant l'època de nidificació; la formació del personal de neteja, policia local i socorristes sobre l'ús correcte de vehicles a la platja; la prohibició "rigorosa" de l'entrada de gossos a les dunes, i el trasllat de les colònies felines. El col·lectiu comarcal d'Acció Ecologista-Agró destaca que a la platja del Port de Sagunt només cal "un xicotet impuls": allargar el cordó de dunes fins a l'extrem nord de la platja.\nDunes Port de Sagunt\nEscriba el número 996267


Erasmus Secundària: Start up Your Career Successfully! – WEB VEDRUNA BALAGUER\nEl projecte contempla visites amb alumnes, acompanyats de mestres, a les diferents ciutats que formen part de cada projecte i a les seves escoles, que ajudaran a construir la identitat europea, a conèixer cultures diferents i fomentaran el treball en\nequip amb alumnes d’altres nacionalitats europees.\n– Portugal: Escola Profissional Do Montijo -Associação para a Formação Profissional e Desenvolvimento do Montijo\n– Romanía: Colegiul Tehnic Anghel Saligny\nDel 10 al 16 de desembre de 2017, sis alumnes acompanyats per dos professores vam viatjar fins a Montijo (Portugal) per realitzar el primer intercanvi amb els centres: Escola Profissional do Montijo(Portugal), Anghel Saligny (Romanía) i St. Paisy Hilendarski (Bulgària). En la nostra primera experiència Erasmus, hem pogut treballar amb alumnes i professionals amb molt de talent en el camp de l’emprenedoria i el món empresarial.\nDe l’1 al 5 d’octubre de 2018 va ser el nostre torn. Organitzem un intercanvi a Balaguer per a tots els centres que participen al projecte Erasmus+. Ens van visitar 18 alumnes acompanyats de 6 docents procedents de Bulgària, Romania i Portugal i els\nvan acompanyar els 18 alumnes del nostre centre que entre 2017 i 2019 participen al projecte KA2. Durant una setmana hem visitat empreses locals i el CEI de Balaguer, hem elaborat el nostre Currículum Europeu i des del Consell Comarcal i Globalleida\nDel 24 al 29 de març de 2019 vam realitzar el nostre últim intercanvi i el país amfitrió va ser Bulgària. Durant una setmana vam visitar diferents empreses del sector primari i vam reflexionem sobre la nostra futura vida professional.\nEn cadascun dels intercanvis, els alumnes han escrit en el seu diari tot el que hem anat treballant i après durant l’intercanvi. A més s’han encarregat d’actualitzar les xarxes socials i la pàgina web de l’escola per tal de donar a conèixer el programa Erasmus+ i la nostra participació en ell.\nREVISTA DEL PROJECTE


Confirmen que Monedero no pot compatibilitzar la docència i la consultoria - Diari de Girona\nConfirmen que Monedero no pot compatibilitzar la docència i la consultoria\neuropa press/ddg 02.02.2018 | 00:28\nEl Tribunal Superior de Justícia de Madrid (TSJM) ha donat la raó a la Universitat Complutense de Madrid (UCM) i ha ratificat la decisió del seu rector el 6 de febrer de 2015 en la qual va denegar al cofundador de Podem i professor d'aquest centre, Juan Carlos Monedero, la seva sol·licitud de compatibilitat per a la realització d'activitats de consultoria política i economia, producció audiovisual i realització de projectes vinculats a les ciències socials. Així ho va acordar la Secció Setena de la Sala del Contenciós-Administratiu del TSJM en una sentència que revoca, «per ser contrària a dret», la sentència del Jutjat del Contenciós-Administratiu número 15 de Madrid, que va declarar nul·la la decisió del rector. Contra la sentència es pot interposar recurs de cassació.\nEn la mateixa línia, la Secció Sisena ha desestimat el recurs contenciós-administratiu que va interposar Juan Carlos Monedero contra la resolució del rector, que va posar inici al procediment. Monedero va sol·licitar aquesta compatibilitat al desembre de 2014, després de fer-se públic que el 2010 havia realitzat diversos treballs d'assessoria per als Governs de Bolívia, Veneçuela, Equador i Nicaragua, pels quals va cobrar 425.000 euros el 2013.


ÚLTIM MONO, L' - Librería Altair\nEl narrador d'aquesta novel·la és en primer lloc un pare que es pregunta d'on ve l'atracció del seu fill per l'heroïna. És també un traductor d'ofici que s'ha passat la vida interpretant el que escriuen els altres, i un home feliçment avesat a la solitud i a les seves rutines. El cataclisme arriba per telèfon quan, al cap de deu anys de "l'últim mono" del fill, la mare anuncia una tercera recaiguda i li demana assistència. Comença un període imprevist, de convivència familiar, que altera tots els costums i obliga el Traductor a interpretar i comprendre no les paraules sinó els fets.\n¿De què es desintoxica el fill, de quines vivències que potser no són seves sinó anteriors? El traductor rastreja entre els vestigis d'una Barcelona pletòrica sota el signe de Lou Reed i Rimbaud, la que ell va conèixer de jove. D'aquesta exploració, o meditació, o conversa amb si mateix, sorgeixen escenes de la família mediterrània moderna en què la tribu s'obre a l'individualisme, separacions combinades amb canvis d'orientació sexual, noves formes de vida enmig de les quals un fill obedient se sent fascinat per l'abisme.\nI Lluís Maria Todó, amb aquesta novel·la que podria descriure's com una Recerca dels auguris ocults, s'instal·la en un territori que li escau meravellosament: el de la família explicada per un escèptic, que observa serenament les espirals de fum en què es va convertint la pròpia vida.


Tumors cerebrals i de medul·la espinal | Hospital Sant Joan de Déu\nOncologiaTumors cerebrals i de medul·la espinal\nEls tumors cerebrals i de medul·la espinal són els tumors sòlids més freqüents en la població infantil. El pronòstic és molt variable depenent del tipus de tumor.\nA l'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona apliquem tractaments d'acord amb les estratègies de quimioteràpia i radioteràpia més avançades.\nLa nostra unitat especialitzada en neurooncologia està integrada per professionals de diferents especialitats: oncòlegs, neurocirurgians, neuròlegs, neuropatòlegs, neurobiòlegs i neuroradiòlegs, que decideixen de manera conjunta la millor manera per a cada pacient d'afrontar un tumor cerebral.\nHem desenvolupat un tractament propi per als pacients amb gliomes espinals.\nSom un dels pocs centres d'Europa que biopsia els tumors del tronc cerebral per avançar en el coneixement d'aquest càncer incurable.\nHem desenvolupat el model animal del glioma difús del tronc cerebral (DIPG) i hem establert línies cel·lulars dels pacients, que ens han permès generar el producte antigènic amb què desenvolupar vacunes.\nEl DIPG és un dels pocs tumors pediàtrics per al qual no existeix tractament curatiu actualment. Per això, hem iniciat el primer assaig clínic al món amb vacunes dendrítiques autòlogues per a pacients de DIPG.


Espores - Un superheroi botànic\nUn superheroi botànic\nEscrit per Marine Souxdorf\nLa nostra blogger francesa Marine Souxdorf, ens convida a conèixer Nantes, una de les ciutats més verdes de tota Europa, a través dels seus carrers, els seus jardins, la seua ecologia urbana i els seus projectes artístics inspirats en la natura.\nPer a sorpresa dels ciutadans de Nantes (França), des del passat mes de juny, el sòl dels carrers del barri de Chantenay s'ha cobert de noms vegetals mitjançant una sèrie de grafitis que acompanyen al que tots coneixem com a males herbes. Plantes que creixen sobre la vorera o entre els murs i a les quals un artista amb vocació botànica va voler donar-les protagonisme. Amb aquests curiosos rètols pretenia que els ciutadans prestaren més atenció a aquestes xicotetes plantes que creixen en qualsevol escletxa, en qualsevol racó, i finalment ho va aconseguir. I és que després que un veí del propi barri penjara fotos sobre les seues instal·lacions en facebook, el seu art botànic ha anat guanyant adeptes fins a agafar rellevància internacional, encara que en realitat l'artista només volguera al principi canviar la perspectiva de la gent sense cercar la fama, i és per açò que sempre va romandre en l'anonimat.\nGaleria d'imatges de Luc Douillard\nI aquest no és l'únic superheroi botànic que podem trobar en Nantes, de fet és una tendència que cada vegada agafa més força en la ciutat. És el cas dels membres de Guerilla Gardening, que planten sense permís llavors als carrers, als horts abandonats i en qualsevol zona susceptible de cobrir-se de verd. Un moviment del que ja vos hem parlat en espores.org i del que podreu trobar més informació ací.\nPerò tornant al nostre graffiter misteriós, dir que finalment la seua identitat va ser descoberta. Es tractava de l'artista Frédérique Soulard, néta d'una coneguda herborista i narradora de Nantes, que organitza espectacles en el carrer i que havia tingut aquesta idea dels grafits botànics amb l'ajuntament de la ciutat, que a més ha col·laborat subvencionant el projecte.\nMés natura a la ciutat\nIniciatives com aquestes no hagueren pogut nàixer sense els importants canvis que han estat, durant els últims anys, en les polítiques de gestió dels espais verds de les ciutats de França. Al gener de 2014, el Parlament va adoptar el zéro phytosanitaire que prohibeix els pesticides en els espais verds. Una llei ecològica que regna solta al creixement de les plantes silvestres canviant la seua visió com a males herbes.\nPerò aquesta legislació és viable? Doncs sembla ser que sí, ja que avui dia hi ha ja un 40% de ciutats franceses que ho han aconseguit i no utilitzen ja pesticides en el manteniment dels seus espais públics, encara que sens dubte Nantes destaca sobre totes elles com un exemple a seguir quant a ecologia i naturalesa urbana.\nLa capital dels Països del Loira és la millor alumna de l'Estat ja que ha aconseguit establir el zero phyto en un temps rècord i no solament en els espais verds, sinó també en altres llocs com els cementeris, afavorint el creixement d'aquestes plantes oportunistes per tota la ciutat. Molta gent podria pensar que aquestes herbes són antiestètiques o que donen sensació de deixadesa, però en Nantes saben que actuen contra la contaminació i atrauen molts insectes útils propis de la primavera, com les marietes i papallones, i per açò van adoptar l'eslògan Vive les mauvaises herbes! (Visca les males herbes!). En 2013, La Comissió Europea va triar a Nantes com la capital verda europea de l'any, per a premiar-la per les seues mesures innovadores i eficaces per a millorar la vida urbana, sempre tenint en compte l'el respecte i la integració del medi ambient.\nLa ciutat dels jardins\nA més, si passegem per la ciutat com a turistes, podem constatar que Nantes és una ciutat molt verda, perquè està repleta de jardins públics, on podem caminar i gaudir de les exhibicions temporals. Avui dia, compta amb nou jardins públics, cadascun amb alguna singularitat que els caracteritza, diversos jardins familiars o compartits, i el Jardí Botànic conegut allí com El Jardin de les Plantes\nJardin des plantes, Nantes. Font de la imatge: www.nantes.fr / © Jean-Dominique Billaud – Nautilus\nNo vos perdeu el Parc de la Beaujoire amb un roserar que acull unes 1.600 varietats diferents d'aquesta flor i a més única per la seua concepció original, o el Parc de la Gaudinière que ofereix passejos per la riba de diversos rius. També trobem jardins originals pel seu emplaçament, com el Parc des Chantiers, localitzat sobre una antiga obra, el Parc de Oblatess que era un convent en el segle XIX i el Cimetière Parc que és un cementeri.\nParc de la Beaujoire/Parc de la Gaudinière\nAltres jardins curiosos i amb diferents activitats per a realitzar en família són, per exemple, el Parc du Grand Blottereau on podem descobrir cinc jardins diferents en ell, un per cada continent, el Parc de la Chanteri que té una granja per a ensenyar als xiquets com viuen els éssers vius, o si no podem participar de les barbacoes col·lectives que s'organitzen en el Parc de Beaulieu on a més els jardiners no intervenen els espais i deixen que la natura creu el seu propi paisatge.\nCimetière Parc/Parc de Oblates\nI com dèiem, Nantes també té el seu propi Jardí Botànic, un espai de 7 hectàrees que abans era el jardí dels apotecaris i que va ser dissenyat en la seua majoria pel botànic Jean-Marie Écorchard. Caminant per aquest jardí podem descobrir, entre altres coses, una àmplia col·lecció de camèlies, que són el símbol de la ciutat; un cultiu de plantes epífites que creix sobre altres vegetals però sense arribar a parasitar-los; o una escola botànica on creixen plantes del Massís Armoricano. Aquest Botànic és un dels quatre majors jardins de França i rep milers de visitants cada any per a veure les seues col·leccions de magnòlies, camèlias i plantes rares, així com els seus coneguts hivernacles.\nExposició de Claude Ponti, Jardin de les plantes. Imatge: Reuters/ Stephane Mahe\nAquest Jardí Botànic també acull activitats i exposicions molt variades com per exemple l'exposició Métamorphose ou re-création, l'avis des plantes de Claude Ponti. Un famós escriptor i dibuixant de literatura infantil i que dóna vida a les seues creacions imaginàries en el jardí, recreant personatges animats fets amb flors, dins de tests o dormits sobre la gespa. Un plaure per als sentits que farà les delícies dels més xicotets, però també dels seus pares.\nNo hi ha temps per a avorrir-se\nEncara que Nantes destaca per ser una ciutat molt verda, també té moltes altres riqueses. Primer, en l'illa de Nantes, es troba la instal·lació dels Les Machines de l’Île (Les Maquines de la Illa), l'èxit de la qual no necessita ser demostrat. Es tracta d'un projecte artístic de François Delarozière i Pierre Orefice, amb el qual han aconseguit crear un món animal d'allò més pintoresc a força d'escultures mecanitzades. Inspirat al juliol Verne i Leonardo da Vinci, aquesta iniciativa ens convida a fer un volt a lloms d'un elefant mecànic o en cavallets acompanyats per criatures aquàtiques de fusta.\nLe Grand Éléphant. Font de la imatge: www.questionsdeparents.nantes.fr / © Jean-Dominique Billaud – Nautilus\nI a més tan sols fent un volt a peu o amb bicicleta pel carrer descobrirem la naturalesa artística de la localitat, perquè des de 2007, Nantes i Saint Nazaire una sèrie d'obres de carrer perquè tothom pot gaudir-les. En aquest projecte, cridat "l'art de l'Estuari", podem descobrir una casa sotsobrant en el Loira o xiquets jugant al bàsquet amb un arbre de 5 cèrcols.\nDesprés, podem enllaçar amb una ruta més històrica, visitant els diferents monuments històrics que esguiten Nantes, més de 120 distribuïts per tota la ciutat. El més famós i més visitat és el Castell dels ducs de Bretanya, que va anar la llar del duc François II i de la duquessa Anne, però que també va ser fortalesa real, la seu del governador, una presó i finalment una caserna. I és que té monuments històrics per a tots els gustos, des de basíliques i catedrals com la Catedral de Nantes, fins al Museu de Belles arts, incloent edificis més originals com l'antic observatori astronòmic dels soldats d'infanteria de la marina.\nI per descomptat, no podem viatjar fins a una ciutat francesa i no provar la gastronomia local, i més si parlem d'aquesta regió que és bastant potent en la indústria agroalimentària. Ací podrem gaudir del vi blanc del territori, el "Muscadet", amb el qual es fabrica a més un tipus de mantega blanca molt coneguda, i provar per a postres el pastís nantés amb ametles i rom. Però la millor manera de descobrir la gastronomia regional és asseure's en alguna de les millors i més originals taules de Nantes, totes recollides en el lloc www.lestablesdenantes.fr, com és el cas de Le Nid (El Niu), on menjarem asseguts sobre ous de cigonya en el 32º pis de la Tour Bretagne. Tota una experiència!\nEstudiant de ciències polítiques i periodisme per la Université Catholique de Lille (França). Col·laboradora del Departament de Cultura i Comunicació del Jardí Botànic de la Universitat de València\nL'últim de Marine Souxdorf\nMés en aquesta categoria: « Ushuaia, en els confins de la Terra\tLa platja dels ous de drac »


Fonsdart d’Olot reorienta la seva activitat com a club de socis | Bonart\nFonsdart d’Olot reorienta la seva activitat com a club de socis\nLa nova temporada de Fonsdart Galeria, d’Olot, s’obre amb canvis prou significatius, que responen a la voluntat d’oferir un millor servei als seus socis i clients.\nAixí, reorienta la seva activitat cap a les noves tendències del mercat de l’art i recupera el seu esperit de club de socis, que permetrà una atenció i un tracte més personalitzat, amb noves iniciatives per l’adquisició d’obres i amb un assessorament artístic més ampli. La galeria, des d’ara, estarà oberta exclusivament als socis i clients, a les dues sales del primer pis de la mateixa adreça que ocupa des de fa 24 anys, al Passeig Bisbe Guillamet, 4, d’Olot.\nFonsdart Galeria continua en la línia d’oferir facilitats per l’adquisició de pintura, escultura i obra gràfica d’artistes catalans, espanyols i internacionals, i assessorament a col·leccionistes particulars i empreses, així com a inversionistes. També potencia la seva secció de regals d’empresa. Ben aviat, reprendrà les conferències i sopars amb personalitats de primera línia de diversos àmbits.\nLa primera exposició de la nova etapa de la galeria s’inaugurarà el dia 6 de novembre, a les 19.30, amb les artistes Carme i Francesca Jutglar, bessones que pinten a 4 mans, i conegudes com a Twin Sisters.\nFonsdart Galeria “pretén, amb aquests canvis, intensificar encara més la relació amb els nostres socis i clients, per continuar fent de la galeria un punt de referència i d’amistat, a Olot, al voltant de l’art i la cultura”.\nEtiquetes: Carme Jutglar · Fonsdart d'Olot · Francesca Jutglar


▷ ⭐Definició de meteorit⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de meteorit\nDefinició de meteorit\nara pots descobrir La definició i diversos exemples de com utilitzar la paraula meteorit, en aquesta col·lecció de rectificacions ortogràfiques pots descobrir com es pot utilitzar en un text Veritable aquesta paraula i utilitzar un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que pots trobar aquí a més veuràs la seva Definició perquè et sigui molt més fàcil entendre què significa meteorit.\nSòlid celeste que travessa l’atmosfera de la Terra i n’ateny la superfície.\n¿Cóm es diu meteorit en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice meteorito en catalán?\nSi vols saber com s’escriu en castellà meteorit has de saber que la seva traducció és meteorito pots trobar en la nostra lloc web més exemples en català perquè et sigui més fàcil contextualitzar-la en espanyol.\nExemples de com utilitzar meteorit\nAturi a la Reserva Natural de Henbury […] Meteorites per observar als 12 cràters que […] es van crear quan un meteorit va xocar amb la superfície […] de la Terra fa 4.700 anys.\nimpacte de meteorit col·lapsa civilitzacions: primera evidència en el […] orient mitjà\nEntre les peces exposades […] destaca un tros de meteorit l’antiguitat […] es creu que es remunta a milers de milions d’anys.\nTot i que aquesta estructura no és part de la investigació […] publicada en l’edició d’Agost 16 de la revista Science, està localitzada en un similar […] glòbul de carbonat en el meteorit.\nL’experta Zucolotto va manifestar a Folha que el […] fragment en estudi «és un meteorit comú i corrent provinent […] potser d’un cinturó de […] asteroides situat entre els planetes Júpiter i Mart, i seva importància radica que estudiant la composició dels meteorits, majoritàriament formats per ferro i níquel, igual que el nucli terrestre, podem remuntar-nos a l’origen geològic del nostre planeta «.\n… D’haver […] estat autèntic el meteorit, tot s’hauria […] tranquil·litzat probablement de nou, i només un parell de científics […] estarien arrossegant-se pel cràter.\nAlguns tipus més rars de materials meteòrics, es pensa que es van originar a la Lluna ia Mart, […] possiblement com a resultat de materials llançats de la superfície per l’explosió causada per […] l’impacte d’un gran meteorit .\nEls vidres […] de magnetita al meteorit marcià ALH84001 són […] d’origen biològic.\nEl meteorit pesa més de dues tones i el seu diàmetre […] és més gran a setanta centímetres.\nUna investigació de dos anys per un equip de la NASA va trobar molècules orgàniques, aspectes minerals característics d’activitat […] biològica i possibles fòssils microscòpics com aquests, dins d’una antiga roca Marciana que […] va caure a La Terra com meteorit.\nPotent i refrigeració, aquest […] exfoliant amb pols de meteorit té un efecte microdermabrasió, […] que ajudarà en l’eliminació […] de les impureses profundes i enfortir la pell.\nLa roca és una porció d’un meteorit que va ser remogut de […] Mart per un gran impacte fa prop de 16 milions d’anys, […] i va caure a la Terra en l’Antàrtica fa 13.000 anys.\nQuan la NASA traça la reentrada d’un vehicle espacial en l’atmosfera, aquesta ha de […] ser prou gradual i lenta, i en l’angle apropiat, perquè no es […] esdevingui un meteorit incandescent.\nL’objecte que colpeja el […] sòl és anomenat un meteorit.\nAquest llac es va formar fa poc més d’un […] milió d’anys, com a conseqüència […] de l’impacte d’un gran meteorit. Dos factors van contribuir […] a preservar els seus sediments […] sense alteració: la relativa elevació de la vora del seu cràter i el fet que no és travessat per cap riu.\nEls esdeveniments emergents o inesperats (com guanyar la […] loteria, la caiguda d’un meteorit, etc.), estan en […] l’àrea del possible, però no en l’àrea del factible.\nTambé és interessant el cràter Chicxulub, a prop de Chichén Itzá, on es […] suposa que va impactar el meteorit que va acabar amb l’era […] dels dinosaures.\nAquest curs examina i compara diferents tipus de riscos i amenaces mediambientals des dels […] desastres naturals (tornados, […] terratrèmols, impactes de meteorit) fins als efectes […] aguts i crònics sobre la salut causats […] per l’exposició a la radiació o substàncies tòxiques.\nEl segon meteorit més gran (pesant gairebé […] dues tones) trobat a Goiás, Brasil.\nUna vegada que penetra en l’atmosfera […] terrestre se l’anomena meteorit.\n7. La Subcomissió va observar que en el passat s’havien produït col·lisions d’aquests objectes amb la […] Terra, i que la més recent i […] important havia estat la del meteorit Tunguska, el qual havia [.. .] caigut en el territori de Rússia el 1908.\nEl meteorit va ser trobat en el […] camp de gel Allan Hills, a l’Antàrtida, per l’expedició anual de 1984 del Programa […] de Meteorits Antàrtics de la Fundació Nacional de Ciència (NSF).\nLa trajectòria de la fusió actual cau a plom a través d'[…] els gràfics com un meteorit que cau a la terra.\nEn el front s’exhibeix un meteorit metàl·lic de 1.530 Kg. […] trobat a la província del Chaco.\nEl major meteorit que s’ha trobat és el Hoba, un meteorit de ferro de 60 tones; el major meteorit rocós pesa prop […] d’una tona […] i la condrita carbonácea Allende era una sèrie de trossos que totalitzaven prop de 5 tones.\nEls terratrèmols que es produeixen en els fons oceànics, les erupcions volcàniques, els […] despreniments de terra submarins i […] fins i tot els impactes de meteorit poden generar aquestes […] onades colossals que es coneixen com tsunamis .


Vidamarinera. Preguntes i respostes\nCom s'organitza la vida en grup?\nPuc anar sol al viatge, amb qui compartiré la cabina?\nEl patró, a part de navegar té més obligacions?\nQuant em gastaré a part del preu del viatge?\nÉs necessari tenir experiència?\nPer on podem navegar?\nPer pernoctar, s'haurà amarrar sempre a port?\nEstà permès fumar a bord?\nLes tasques de bord com ara comprar, cuinar i mantenir el vaixell ordenat i net es reparteixen entre tota la tripulació. La navegació és cosa del patró, però tothom pot participar i aprendre encara que no és obligatori, tot i que és veritat que al final, és un dels atractius del viatge.\nApuntar-se al viatge individualment o per parelles és molt normal i sempre acabem coneixent gent nova i es creen interessants tertúlies sobre els més diversos temes. Alguna parella s'ha format durant els nostres viatges. Normalment la gent que ens trobarem pertany a una àmplia zona d’edat d'entre vint-i-pocs i els cinquanta passats, però amb bona predisposició a conviure i a compartir amb els altres.\nLes cabines s'assignen al embarcar, sempre respectant les parelles, que es queden amb una cabina doble. Igualment i sempre que sigui possible, assignem a persones del mateix sexe per compartir cabina.\nNo, el patró té la responsabilitat de pilotar l'embarcació i mantenir neta la coberta del vaixell. Però el mes normal és que s'estableixi una relació amistosa on els passatgers ajuden en la navegació i el patró participa de les tasques a bord com un més del grup.\nDependrà una mica del tipus de sortida. En general, en arribar a bord es fa un fons comú i es designa un caixer que controla les despeses. Amb aquest fons es paga la compra de queviures, el gasoil del vaixell, els amarratges, i alguns grups ho amplien als sopars fora i que es facin en comú.\nNormalment una aportació al fons comú de 125 – 150 €/pers. sol ser suficient per a un viatge d'una setmana. Les copes i les compres són cosa de cadascú.\nTothom es pot marejar, de fet fins i tot el nostre patró s'han marejat alguna vegada. Però el cos humà s'habitua ràpidament al moviment, i quan ens baixem del vaixell el que notarem serà el mareig de terra. Sempre és convenient prendre alguna cosa per al mareig, abans de fer-se a navegar el primer dia. També és aconsellable embarcar amb l'estómac mig ple i no ingerir molta llet, que és indigesta.\nEn els viatges d'un Cap de Setmana de durada se sol navegar de dia i per tant el patró pot portar el vaixell tot sol, per tant no és necessari tenir experiència. L'únic important és tenir un esperit aventurer i obert.\nNo obstant això en els viatges de travessa (Travessia les Illes Balears o a Còrsega) es navega tot seguit dia i nit i s'organitza un sistema de guàrdies. Per tant més que experiència el que si que demanem en aq uestes sortides és una alta participació i moltes ganes d'aprendre.\nSempre que la meteorologia ho permeti, poden decidir la ruta en funció de les seves necessitats i preferències.\nNo sempre, ja que al llarg de les costes és freqüent que hi hagi resguards naturals, com cales o badies, on es pot passar la nit fondejat perfectament si aquest és el nostre desig. De fet és una experiència totalment recomanable i una cosa que no hauria de deixar de fer-se.\nEs permet fumar en algunes zones exteriors de coberta, però està totalment prohibit fumar a les zones interiors i específicament a les cabines.\nVidamarinera, 4 de febrero de 2013.


Tan important és ser optimista com pessimista: el primer va inventar l'avió i el segon el paracaigudes. El 19 d'abril de 1919 un tal Leslie Irvin va fer el primer salt en paracaigudes. Metafòricament, tots ens hem de tirar de tant en tant al buit en alguna ocasió a l'hora de prendre decisions. I no sempre amb paracaigudes. I ja se sap que tota decisió comporta riscos. Però córrer riscos és la forma de fer front a la vida. I ho pots fer veient el got mig buit, mig ple o el doble de gran del que seria necessari. I si no el veus, no et queda més remei que anar a l'oculista.\nCuriositats Dimensió Mental


Pal Arinsal acomiada el 2018 amb el 77% de les pistes obertes - El Periòdic d'Andorra\nPal Arinsal acomiada el 2018 amb el 77% de les pistes obertes\nArcalís manté les previsions d’obertura del 90% de les instal·lacions\nLes pistes de Vallnord. | Àlex Lara\nEls primers dies de les festes de Nadal han portat xifres positives a Vallnord - Pal Arinsal, amb una afluència similar a la de l’any passat. Aquests primers dies, els clients de l’estació massanenca van poder gaudir del 81% de les pistes obertes així com del 93% dels remuntadors i la recent inauguració de l’Snowpark amb el nivell mitjà obert. De cara als pròxims dies, però, els responsables ja han avisat que a causa de la meteorologia, l’estació haurà de reduir al 77% de pistes obertes per tal de mantenir una bona qualitat de neu. Pal Arinsal tindrà obertes 35 de 46 pistes i un total de 28 de 30 remuntadors. A més, hi haurà disponibles nou activitats alternatives, com l’esquí de muntanya, les raquetes de neu, el Parc de Cordes o el Big Zip.\nGrandvalira acollirà l’últim dia de l’any el trofeu 3 Fronteres i la tradicional baixada de torxes\nOrdino Arcalís, en canvi, manté les previsions inicials d’obertura del 90% –23 de 28– de les instal·lacions durant les festes nadalanques i el mateix percentatge de remuntadors, un total d’11 de 13. L’estació ordinenca té gruixos de fins a 50 cm de neus pols-dura i si es compleix la baixada de temperatures prevista per els pròxims dies, es podran tornar a engegar els canons.\nD’altra banda, des de l’estació es va informar que la posada en marxa del Telecabina Tristaina està fent incrementar el nombre d’usuaris, tant de turistes com de residents que volen provar el nou giny.\nPel que fa a la restauració, Pal Arinsal mantindrà al 100% i se seguiran oferint els sopars especials que han près el protagonisme aquests darrers dies. Al Xalet Igloo, l’estació proposa un sopar amb una excursió amb retrac i pel que fa al Pla de la Cot, els esquiadors podran gaudir d’un sopar sigui pujant amb raquetes de neu o esquiant en grup. Així mateix, s’oferirà al Coll de la Botella el sopar de revetlla de Cap d’Any.\nA Grandvalira, per la seva banda, l’últim dia de l’any es disputarà el trofeu 3 Fronteres Dynafit/Grandvalira, una prova d’skimo puntuable per a la Copa d’Andorra d’esquí de muntanya, en diverses categories. També hi haurà la tradicional baixada de torxes des del Pla d’Espiolets fins al poble de Soldeu i a la nit s’oferirà un sopar i la revetlla de Cap d’Any al restaurant 3 Estanys, de Grau Roig.\nD’altra banda, l’equip de les pistes de Grandvalira va informar que a causa de les tasques de les màquines llevaneus, i per motius de seguretat, no es recomana no fer esquí de muntanya fora de l’horari d’obertura de l’estació.


La boira s'espesseix - Diari de Girona\nLa boira s'espesseix\njosep lópez de lerma 11.11.2019 | 01:48\nLa boira s'espesseix Diari de Girona\nLa causa eficient, en llenguatge aristotèlic, de l'augmentada complexitat dels resultats electorals d'ahir per donar un govern estable a Espanya no és ni de bon tros l'anomenat «règim del 78», com alguns comentaristes ja han sentenciat, sinó el motor o estímul sociològic de la crisi econòmica d'alt voltatge desencadenada quan la presidència de Rodríguez Zapatero.\nEl bipartidisme imperfecte nasqué amb les primeres eleccions constitucionals (1979) i morí simbòlicament a la plaça del Sol de Madrid (2011). Els primers terratrèmols socials de magnitud econòmica varen provocar l'«acampada dels indignats». Un decenni de crisi econòmica forta que va espatllar l'ascensor social i que llençà a les voreres (i molt més enllà) a milions de ciutadans negant-los el pa i la sal la seguí. Aquí es troba la causa motriu del que va passar ahir. La societat està esvalotada, però no tant com els seus mediocres líders polítics.\nDe la misèria econòmica i de l'emprenyament generalitzat i difús –a Catalunya, canalitzat cap al sobiranisme per en Mas i d'aquí cap al dret a decidir– nasqué Podem, amb homes i dones que hipnotitzaven amb un discurs nou. Més tard, Ciutadans, format a Catalunya per castrar el segment essencialista del nacionalisme pujolià, aprofità el canvi d'eixos per estendre's per una Espanya precisada de nous lideratges polítics i de vocabularis il·lusionadors. La sortida de Rajoy donà pas a un canvi generacional.\nDel bipartidisme imperfecte hem passat al multipartidisme egocèntric. Ningú no vol ser menys que ningú. No interessa la governabilitat d'Espanya, no importa el desig dels votants, i menys apuntalar una Europa ferida de mort. El jo egoista ha substituït els nosaltres solidari. La responsabilitat ha estat rellevada per la indecència victorejada. Canvi rabiós de paradigma que ens parla d'una societat emprenyada en si mateixa. L' Albert Soler l'encerta quan titula el seu nou llibre amb un Estàvem cansats de viure bé.\nLa jornada electoral d'ahir no ha servit per «desbloquejar» res. L'incert panorama és més fosc que la boca d'un llop. La ineptitud de tants li ha regalat a Vox una victòria moral que serà mal rebuda a Brussel·les. El PSOE i Podemos baixen després de la teatralitat oferta. El PP puja una mica, però obté un resultat insuficient. I en Rivera paga la factura del desballestament de la «nova política». Hauria d'anar-se'n a casa. Tornem a la casella de sortida amb un «Lucas» més dessolat i esmaperdut que els electors.


La plaça Dolors Miralles guanya un nou espai | Ràdio Sabadell\nLa plaça Dolors Miralles guanya un nou espai\nImatge de la nova zona de la plaça Dolors Miralles | Sergi Garcés\n25.01.2019 18:47 Aleix Graell\nL'Ajuntament obre la segona part de la Plaça Dolors Miralles. Aquesta tarda s'ha posat en marxa l'espai entre els carrers Blasco de Garay i Turull. La nova plaça compta amb uns nous jocs infantils i un nou monòlit per catalogar la xemeneia de l'antic Vapor Montllor.\nLes obres de l'ampliació de la plaça neix de la col·laboració publicoprivada. Aquesta zona pacificada ha eixamplat la zona d'esbarjo de Dolors Miralles i compta amb un arbrat i una piràmide de cordes per als més menuts."Avui podem gaudir d'un espai més obert en aquest centre que estem transformant a través de l'espai públic que encara s'hi pot posar un equipament" Maties Serracant, alcalde de Sabadell ha volgut destacar que aquesta actuació s'emmarca en el pla del Centre. L'equipament s'ubicaria en el petit solar que encara queda a la plaça.\nLes actuacions urbanístiques però no s'acaben aquí perquè també s'ha instal·lat un monòlit per catalogar el patrimoni industrial de la ciutat. A la plaça Dolors Miralles s'ha col·locat un panell davant de la xemeneia de l'antic Vapor Montllor, ara totalment restaurada. "És una nova zona d'estada que permet l'aparició de nous itineraris entre la gran via fins a Turull" ha dit el Tinent d'alcalde i regidor d'Urbanisme Juli Fernàndez, "és un espai de qualitat i que serà molt utilitzat."\nLes actuacions urbanístiques seguiran al Centre, ja que el 5 de febrer començaran les obres de pacificació del carrer de Sant Pere. Uns treballs que duraran uns 7 mesos no afectaran la programació del Teatre Principal.


Governar pactant, però sense coalicions, per Berta Barbet\nGovernar pactant, però sense coalicions\nEls partits busquen superar el bloqueig amb un ventall d'eufemismes i noms creatius\nDimecres, 12/06/2019 - 19:11\nUn dels fenòmens més curiosos del panorama espanyol és l’absència de governs de coalició en l’àmbit estatal. Aquesta situació, que contrasta amb la gran varietat de pactes que hi ha hagut en els àmbits regionals i locals, crea una certa sensació d’anormalitat democràtica. Especialment en un moment en què el sistema de partits sembla que s’està movent-se de manera clara cap a un multipartidisme que fa que cap govern d’un sol partit pugui representar de manera clara una majoria suficient de votants.\nL’actual debat sobre el possible pacte entre Podem i el PSOE no és més que la mostra d’aquesta estranya dificultat. Sembla clar que l’equilibri de forces entre Podem i el PSOE justificaria l’entrada de la formació de Pablo Iglesias en el Govern amb un rol més actiu del que han tingut fins ara. Un rol que li permetria fer valer el seu pes parlamentari i garantir una majoria parlamentària més àmplia a la que han tingut els últims dos governs en la legislatura anterior. Alhora, no és descartable que aquest rol no serà en forma de soci petit de Govern ni en forma de Govern de coalició. A falta de detalls concrets, i si no hi ha sorpresa, l’anomenat Govern de cooperació sembla més un Govern amb picades d’ullet a l’espai de Podem, però sense posicions en el Govern de membres de l’executiva del partit, que un Govern de coalició. Una situació que mantindria, d’alguna manera, la situació d’excepcionalitat.\nEn un país capaç de governar el nivell supraestatal amb coalicions sense problemes, ¿què fa que sigui tan difícil formar un Govern de coalició a nivell estatal? La resposta segurament té diverses respostes, però hi ha dos elements que crec que destaquen clarament: un sistema de govern que fa necessari tenir el vot, per activa o per passiva, de la majoria de diputats, fins i tot en contextos en els quals no hi ha majoria alternativa possible. I un sistema de partits que tendeix a generar dos blocs bastant hermètics a esquerra i dreta que, quan no aconsegueixen imposar-se clarament l’un a l’altre, deixen com a únics actors frontissa possibles uns partits regionals amb pocs incentius d’entrar en el poder en el Govern de l’Estat, però amb molt poder per vetar opcions.\nVetos i desacords\nLes negociacions per formar Govern de coalició entre Podem i el PSOE es veuen dificultades per la necessitat d’aconseguir el vot positiu d’un nombre important de partits regionals, no només pels vetos que aquests puguin imposar, també perquè suposen un motiu de desacord afegit a l’hora de prioritzar socis. Alhora, és imprescindible que la negociació entre les dues forces tingui èxit si Pedro Sánchez vol formar Govern sense els partits del bloc de la dreta. Per això estem veient l’actual ventall d’eufemismes i noms creatius que els negociadors esperen que permetin superar el bloqueig. Un bloqueig que probablement ens mantindrà en la situació d’excepcionalitat.\nEl PSOE assumeix que necessitarà ERC en la investidura\nSánchez accepta «cooperar» amb Iglesias però dona un cop de porta a la coalició\nIglesias veu en el pacte valencià el preludi d'una coalició amb Sánchez\nTemes: Unides Podem Pablo Iglesias Pedro Sánchez Govern PSOE


Massamagrell coŀloca gespa artificial en quatre parcs i dues places del poble\nEl municipi de Massamagrell disposa de 100.000 euros de la Diputació per a obres en parcs, jardins i elements d’ordenació del trànsit\nEl Pla d’Actuacions Programades (PAP) de la corporació incrementa el seu pressupost i arriba als 14 milions per al període 2014-2015\nMassamagrell disposa de 100.000 euros d’ajudes econòmiques emmarcades en el Pla d’Actuacions Programades (PAP) 2014-2015 de la Diputació de València per a la instaŀlació de gespa artificial en sis zones urbanes del municipi.\nEls diners de la subvenció «centren tota la seua atenció en la coŀlocació de gespa artificial a la plaça Martínez Beneito, la plaça de la Sénia, el parc de la Grabeta, el parc de la Llar del Jubilat, el parc plaça Immaculada i el parc nou Diputació de València», ha explicat l’aparellador del municipi, Luis Novella.\nQuant al procediment de la instaŀlació, Novella ha indicat que el condicionament s’ha dut a terme en el termini previst, «en menys de dos mesos ja estava tot instaŀlat». La gespa s’ha coŀlocat sobre arena de morter, arena que pot ser de gra mitjà o gruixut, pavimentada en el sòl i combinada amb sòl de cautxú.\nL’objectiu de l’Ajuntament de Massamagrell, amb l’ajuda de la Diputació, és millorar els servicis i la qualitat de vida dels veïns. Per este motiu, el nou parc ha sigut denominat «Parc de la Diputació de València».\nLa nova instaŀlació està ubicada a l’av. Blasco Ibáñez, núm. 10, té una extensió de 10.000 m2, és tancada i disposa de zones verdes, bancs, engrunsadores, pistes de futbol, de bàsquet i de patinatge. El vicepresident de la Diputació de València, Juan José Medina, va indicar que el nou parc «és fruit de huit anys de treball intens perquè la ‘M’ de Massamagrell continue portant una M majúscula símbol de prosperitat i creixement».\n14 milions per al PAP\nLa Diputació ha incrementat en 4 milions d’euros en total (dos per exercici) el pressupost del programa, que enguany ha passat a ser biennal com a part dels Plans d’Inversió i Ocupació dissenyats per la corporació per al període 2014-2015. Així, dels 5 milions d’euros anuals destinats a esta partida, la corporació ha passat a consignar-ne set per any, la qual cosa suma un total de 14 per al bienni esmentat.\nEls beneficiaris del programa són tots els municipis i entitats locals menors amb menys de 50.000 habitants.\nEl PAP «intentar paŀliar la delicada situació econòmica que patixen les arques municipals de la província actualment, per mitjà de la cooperació econòmica de la corporació provincial en els projectes més ineludibles dels ajuntaments, a fi de garantir l’adequada prestació de servicis a la ciutadania», segons el diputat de Cooperació Municipal, Juan José Medina.\nEls municipis de la província de València podran escometre noves obres de caràcter urgent o necessari relacionades amb la reposició de voreres, xarxes d’enllumenat públic, millora de parcs, jardins, fonts i passejos, així com la renovació del mobiliari urbà. I, en definitiva, qualsevol obra que tinga incidència en la millora de la qualitat de vida dels veïns del municipi que soŀlicita l’ajuda provincial.


L’Apunt | UPF Barcelona School of Management\nPensaments de la Carme Martinell, directora de la BSM-Universidad Pompeu Fabra.\nEnginyera Superior de Telecomunicacions per la Universitat Politècnica de Catalunya, MBA per la Universitat Politècnica de Madrid i PDG per l’IESE. És directora general de la Fundació IDEC des del 2010 i membre del Consell de Direcció de la UPF. Ha participat en el programa de Dones Directives als Consells d’Administració organitzat per EADA en el marc del projecte Femtalent. Prèviament ha desenvolupat la seva carrera a Hewlett Packard, com a Iberia Infrastructure Manager i al COOB’92.\nHa estat patrona de la Fundación SM i co-fundadora i membre de la Junta de la Peter Drucker Society Barcelona i membre del Global Board Ready Women.\nMés informació: es.linkedin.com/in/carmemartinell\nLa formació del segle XXI\nLes escoles de management treballem fortament per respondre a les necessitats de formació del segle XXI. Per aconseguir-ho necessàriament hem de treballar en la incorporació de nous processos en el nostre propi negoci de l’educació. També incorporar tecnologies i formats que altres sectors ja prenen com a naturals.\nEn segon lloc, hem d’incorporar en els continguts acadèmics les noves competències, disciplines i àrees de coneixement que la revolució actual fa aparèixer. Em refereixo al coneixement sobre blockchain o l’internet de les coses, a tall d’exemple. I també la incorporació de noves fórmules de creació de coneixement, basades en la cocreació, la combinació de continguts de dintre i de fora i la participació activa de l’alumne en aquesta producció.\nPer tot això, ens cal passió, obertura al canvi i capacitat de prendre riscos. I crec que a la BSM hem trobat un bon equilibri entre aquests tres factors i el fet de no posar en risc l’essència del què som, una escola de management, i d’on venim, una universitat, la UPF, que destaca per la seva rigorositat.\nLa recepta davant decisions ètiques\nEl passat 18 de maig vàrem celebrar el 20è aniversari de l’Executive MBA de la UPF Barcelona School of Management. Va ser un acte on van retrobar-se des de companys de la primera promoció, ja dibuixant la seva última etapa professional i compartint llarga experiència (que per cert, van guanyar el premi a la promoció que més companys va reunir a la trobada) fins als alumnes actuals que estan vivint l’experiència MBA durant aquest curs i s’emmirallen amb els companys de les promocions anteriors. A més de l’oportunitat de retrobament, amb una gran assistència que desbordava l’auditori, l’acte va comptar amb la participació de Xavier Verdaguer, amb una motivant i profunda conferència sobre innovació i uns diàlegs per parelles de la mà de professors de la casa i exalumnes de l’MBA que, amb un toc d’humor, van posar-nos al dia de temes d’actualitat.\nDe tot el que es va comentar, subratllo un pensament que va fer l’estimat professor Oriol Amat sobre les decisions ètiques a la feina. Deia, sintèticament però amb gran encert, que quatre són els criteris que ens han de guiar en aquestes situacions: En primer lloc, analitzar si la primera reacció que tenim davant aquella proposta és bona, és a dir, si d’entrada ens hi sentim confortables. En segon lloc, assegurar que allò que volem fer és legal. En tercer lloc, preguntar-nos si està alineada amb els valors de l’empresa. I l’últim, si ens agradaria que la notícia sortís a les xarxes socials.\nBona recepta per a situacions diàries aplicable a qualsevol de nosaltres, de totes les promocions, de qualsevol àmbit professional.\nDirectora general de laUPF Barcelona School of Management\nDevorats per les nostres pròpies estructures\nÉs natural dissenyar solucions completes i sistemàtiques per controlar processos, equips, objectius, etc. Ens donen seguretat perquè gràcies a ells tenim la sensació que tindrem acotats els riscos, previndrem desviacions i podrem retre comptes fàcilment. El problema sorgeix quan aquestes estructures no estan dimensionades per l’objectiu pel qual s’han creat i es converteixen en solucions feixugues que devoren el nostre temps i dedicació i requereixen més esforç que el que suposava l’objectiu inicial. Cosa similar passa en les estructures organitzatives, que sovint neixen àgils, però que, pel propi disseny, els marcs i normes establerts en limiten el seu propi desenvolupament.\nNo fem res, doncs, que pugui ser devorat per la pròpia estructura.\nErrades, ràpides i barates\nAlejandro Ruelas-Gossi, ponent del nostre acte de graduació del curs 15-16, comenta la importància de l’errada com a eina d’aprenentatge i per tant necessària a les organitzacions. Això no és res nou. Però afegeix, errada ràpida i barata. I és ben cert. Els mecanismes de gestió en les empreses haurien de ser capaços de detectar desviacions o símptomes suficientment ràpid per tal que no es transformin en grans problemes, massa cars, potser irreversibles quan ja sigui massa tard. Per això la importància de la gestió basada en l’evidència. Indicadors, mesures i anàlisi crític en general comporten bones decisions i ajuden a que l’errada sigui una oportunitat de millora i no una clatellada.\nInnova i deixa innovar. Però posa mecanismes de mesura de l’èxit i inverteix un temps en mesurar-los. Quan detectis una errada haurà estat una gran oportunitat d’aprenentatge sense conseqüències significatives. Deixeu que la vostra gent innovi, però alhora que us presentin el pla de control del resultat a curt, a mig i a llarg termini.\nAvui he tingut el plaer de compartir amb la Luz Castillo, alumni del Màster en Mediació, els pensaments sobre com podríem transformar el món a través de la cultura de la pau.\nQuin és l’antònim de pau?, em preguntava la Luz. No és guerra. És la violència. La no violència és pau. Però que hi hagi pau no vol dir que no hi hagi conflictes. Els conflictes existeixen sempre com a conseqüència de la diferència de cultures, de punts de vista, de creences, etc, i és positiu que hi siguin, perquè enriqueixen la mirada que es té de les coses, ajuden a pensar inclusivament.\nEls mitjans ens mostren continuament com la societat actual no tolera el conflicte i el deriva immediatament a la judicialització, a l’enfrontament. Quantes demandes veiem a la tele entre famosos que no han parat un moment a pensar si aquella diferència es podria haver resolt posant en comú punts de vista i portant-los a un terreny on es trobi més el que és comú que el que és oposat. I en el terreny familiar, i en el veïnal…\nLa Luz viu intensament els aprenentatges de mediació i creu que, aplicant-la en la gestió de les nostres vides i de les nostres empreses, desenvoluparem una mirada molt més completa al món, oberta a entendre que els punts de vista diferents poden tenir punts d’encontre. La cultura de la pau, com a part del nostre sentit ètic i de responsabilitat.\nQuan hom inicia un projecte de micromecenatge per a un projecte sensat té la sensació d’estar demanant un esforç a qui potser no correspon. La meva última experiència m’ha conduït a entendre com el micromecenatge és un sistema natural, positiu i del qual hem d’aprendre molt. Perquè el micromecenatge suposa\nUn acte de generositat pels que donen i un acte d’humilitat pels qui demanen\nUna dinàmica d’ajuda continua, avui dono jo i demà dones tu\nConsciència que si has rebut quelcom, potser tens el compromís de retorn quan el que havies rebut dóna els seus fruits\nUn compromís de millora i qualitat del projecte en què t’ajuden\nDescobrir que estàs acompanyat, sempre\nEl sistema americà està ben acostumat a aquest concepte i per això les seves universitats i escoles de negocis es nodreixen en bona part de les contribucions d’aquells que van passar per la institució i que ara volen retornar allò rebut per tal que aquestes institucions puguin continuar desenvolupant-se i generant impacte positiu en els seus alumnes. El que s’anomena Fundraising. Es clar que aquest sistema ha de suposar una co-responsabilitat en l’ús i la gestió transparent d’aquests fons, així com un compromís per part de la institució que aquest sigui un incentiu per fer les coses cada dia millor.\nL’anàlisi, un factor clau per prendre decisions\nL’informe «Tomorrow’s MBA» de CarringtonCrisp indica que el factor més important a l’hora d’escollir un MBA és la reputació acadèmica del professorat. Això significa que, tot i l’orientació pràctica que busquen els estudiants potencials en un MBA, la base acadèmica dels continguts que s’hi desenvolupen és un factor clau. Perquè la pràctica no es fa sense teoria. I la teoria necessita persones rigoroses. Per això la UPF Barcelona School of Management posa en un dels seus eixos la importància de l’analítica. En una assignatura de màrqueting és tan important explicar el concepte de fidelització com les tècniques per mesurar-la. Només així els futurs gestors podran prendre decisions basades en l’evidència i no només en la intuïció. De fet, un estudi d’IBM en què es pregunta a 1.500 CMO quin és el repte per al qual estan menys preparats els gestors actuals assenyala l’explosió de dades en primer lloc, per davant de les xarxes socials. La UPF Barcelona School of Management es basa en la gran capacitat analítica del seu reconegut Departament d’Economia i Empresa per assegurar que els seus estudiants no només aprendran els conceptes, sinó que també aprendran a analitzar-los en el cas real de la seva empresa.\nDirectora general de la Fundació Institut d'Educació Contínua\nI si posem atenció als processos no estructurats?\nL’obsessió per optimitzar els processos de producció o logística és una característica comuna de molts directors generals i més en els temps actuals. L’ajustament de cada part de la cadena per estalviar algun cèntim en cada unitat és objectiu de molts dels directors executius de les empreses. Ningú no ho dubta i veritablement és un exercici importantíssim. Tanmateix, podríem identificar altres processos tant o més crítics i amb tanta o més oportunitat d’optimització que moltes vegades no afloren com a punts d’atenció potencial d’estalvi i d’augment de qualitat. Parlem de processos com ara la comunicació (interna, amb els clients, amb els proveïdors), la gestió documental, la compartició d’informació, etc. Són processos als quals no dediquem tanta atenció perquè costen més de definir sobre un paper, de representar com un workflow. Són els anomenats processos no estructurats.\nPotser hauríem de parar-nos a pensar com podria augmentar la productivitat dels nostres empleats si aquests tinguessin un accés fàcil a la informació que hi ha distribuïda a l’empresa, si quan truquessin a un company sabessin si està disponible abans d’intentar-ho, si facilitéssim per defecte que a les reunions s’hi pogués ser presencialment o virtual.\nTot això ja comença a tenir bones solucions de mercat. Només cal que els directors generals posem prioritat a aquests temes, que solen quedar en segona fila perquè són menys tangibles que els processos estructurats.\nTot a la carta?\nL’altre dia un amic meu feia una reflexió interessant sobre els serveis a la carta mentre miràvem el Barça-Madrid. Deia que si els serveis a la carta s’imposen (pagar per allò que es consumeix, com seria lògic), aprendrem menys. I és que fer zàping en moments d’avorriment et fa veure aquells programes que normalment no veuries i t’assabentes de coses (de la vida, el món del cor, els esports o curiositats) que mai no hauries sabut. Aquest amic meu és metge. Diu que des que no rep en paper a la feina la revista mèdica que fullejava mentre anava en metro ja no s’assabenta d’aspectes d’altres especialitats mèdiques que abans li arribaven a les mans. Podríem fer el mateix símil amb aquells restaurants on et porten plats sorpresa que no hauries provat mai si haguessis escollit de la carta. O les activitats complementàries a les escoles de negocis. Aquelles que, fora dels continguts del curs, organitza l’associació d’antics alumnes i que t’aporten tant o més que el que esperes a l’aula.\nSegurament podríem dir que els serveis a la carta ajuden a aprofundir en allò que t’interessa. Tanmateix, avorrir-se de tant en tant i fer zàping és un exercici sa i complementari que t’ajuda a ser més transversal.\nExpliquem als nostres participants que una part important de la seva projecció professional futura depèn del desenvolupament d’un pla de carrera que estableixi quins són els àmbits i els tipus de feina que voldrien aconseguir en el futur tenint en compte les seves habilitats o capacitats futures.\nFa pocs dies un professional de molta experiència que, com molta altra gent, està en situació de recerca de feina, em va venir a demanar consell. Va venir molt preparat, després d’haver reflexionat i haver decidit quins sectors li interessaven i haver establert les seves expectatives: havia fet una feina espectacular. Jo, que de vegades sóc una mica massa directe, vaig gosar dir-li que trobava que el seu plantejament era obsolet avui dia. Avui no triem la feina i, en molts casos, ni tan sols triem el sector. En tot cas, ens dibuixem i ens presentem com a persones amb un plantejament vital determinat (per exemple: busquem una mobilitat elevada per conèixer altres realitats o una feina parcial que sigui compatible amb altres projectes personals) que som capaces de ser agents del canvi allà on siguem i que ens posem a disposició del que arribi, que sol ser poc previsible.\nPer tant, potser ha arribat el moment de treballar en la definició de la meva raó de ser i de les meves capacitats més que no pas en la de la meva carrera. Aquesta ja vindrà, i s’anirà fent, si som ferms en el projecte vital i ens deixem adaptar feliçment al que se’ns presenti.\nEls visionaris no tenen amics\nReimund Fickert parla pausadament però cada frase té contingut. En els seus onze anys com a Director de Projectes al Parc de Recerca Biomèdica de Barcelona i segurament bonament influït per l’incansable director Jordi Camí, ha après que els visionaris no tenen amics.\nQuan un projecte agrada a massa gent, vol dir que no és prou innovador. Quan, en canvi, crea recel, dubte, oposició, vol dir que és prou trencador perquè sigui tingut en compte.\nPerquè les novetats massa radicals incomoden i ens treuen de la nostra àrea de comfort. Preferim canvis progressius.\nNo obstant això, segurament aquests enemics esdevenen, al cap del temps, els teus millors acompanyants en els mateixos projectes que un dia no van veure de bon grat…\nRecentment vam tenir l’honor de comptar amb la conferència de Christian Felber a l’auditori de l’IDEC-UPF sobre l’economia del bé comú. La cooperació i contribuir al bé comú podrien imposar-se a les tendències qüestionables de competència i l’ànim de lucre. Hauríem d’introduir al nostre vocabulari termes com el Producte del Bé Comú, en equivalència social del PIB. I la contribució al bé comú en equivalència als beneficis financers. Això suposa incorporar de forma natural a les empreses el balanç ètic, aquell que complementa el balanç financer, també necessari, però que sol no té sentit.\nEl balanç ètic ha d’incloure els aspectes de la gestió que fan referència a la dignitat humana, la solidaritat, la sostenibilitat ecològica, la justícia social o la participació democràtica. Crec que no serà qüestió de modes, sinó de necessitat en una societat on s’ha demostrat que només una mirada esbiaixada a un dels dos aspectes no funciona: balanços ètic i financer necessàriament han de funcionar junts.\nSapere aude és una expressió del llatí que pot interpretar-se com “tenir el valor d’usar la teva habilitat per pensar” i per tant “atreveix-te a pensar”. Kant, en el seu assaig sobre la Il·lustració, usa aquest terme i d’aquí la seva divulgació que ha fet que moltes universitats l’hagin fet servir com a lema.\nSapere aude és el que hauríem de ser capaços de fer en totes les facetes de la vida. Perquè ens mou la inèrcia i de fet és fàcil moure’t en la teva àrea de comfort. Sapere aude és arriscar-te a adonar-te’n que allò que has vingut fent fins ara potser s’ha de canviar, que allò que sempre havies donat per vàlid ja no val. Sapere aude és pensar lateralment, veure des de fora allò que portes dins com si per tu fos nou, i reaccionar sobre el que veus.\nD’alguna forma sapere aude és innovació. I la innovació té valor si es pot convertir en alguna cosa de valor.\nSapere aude és creació de valor.\nAl Japó, de les deu cançons més escoltades al 2010, set es van crear amb Vocaloid, un sintetitzador de música creat pel grup de recerca en so de la UPF. Gràcies a les donacions individuals a algunes universitats americanes, es pot donar servei als antics alumnes. La potència processadora més alta aconseguida fins ara ha estat la de la suma de la potència de milers d’ordinadors a la xarxa mundialment.\nEl tret en comú de tots aquests projectes ha estat l’aportació individual i sumatòria de moltes persones que per elles mateixes, soles, no haguessin aconseguit cap resultat. Individus que no esperen res a canvi, l’objectiu dels quals és simplement aportar. Els generadors de continguts de la Viquipèdia, els usuaris que pengen les seves creacions musicals a la xarxa, els que posen part del seu capital en un projecte o els que comparteixen CPU ja han entès que la generositat es part essencial del creixement i el desenvolupament. La generositat és també un tret diferencial de la ciència, perquè busca aportacions de valor per a la societat sense retorn o almenys no immediat. Malauradament, al nostre entorn no estem acostumats a valorar la generositat com a part de la nostra responsabilitat. Volem gaudir del que altres aporten, però ens costa donar. Als Estats Units o al Japó fa temps que ho han entès. Generositat indica bidireccionalitat. La unidireccionalitat ja ha deixat de tenir sentit si volem fer créixer la societat del segle XXI.


Alzira s’incorpora com a nou membre de la Comissió Europea per a la formació d’aprenentes\nLa Comissió Europea ha reconegut a l’Ajuntament d’Alzira com a nou membre de l’Aliança Europea per a la Formació d’Aprenentes EuropeanAlliance for Apprenticeship, en un esdeveniment de benvinguda per a nous socis a Finlàndia.\nLa directora d’Idea, Carmen Herrero, en representació de l’Ajuntament, ha signat el compromís d’adhesió en representació de l’Ajuntament d’Alzira en un acte protocol·lari que ha tingut lloc esta mateixa vesprada a Hèlsinki en presència de la directora de l’Aliança Europea per a la Formació d’Aprenentes, Sra. Manuela Geleng, i del director general d’Ocupació, Assumptes Socials i Inclusió de la Comissió Europea, Sr. JoostKorte.\nPer la seua banda, l’alcalde i regidor d’esta àrea assegura que “L’objectiu d’esta aliança transnacional és enfortir la qualitat, l’oferta i la imatge general de la formació d’aprenentes en tota Europa i particularment en la nostra ciutat, al mateix temps que fem promoció de la mobilitat internacional”.\nLa signatura d’este acord permetrà a l’Ajuntament d’Alzira trobar socis per a compartir experiències i aprendre de bones pràctiques, promocionar esdeveniments, desenvolupar noves idees i activitats i tindre accés a les últimes notícies i eines sobre la formació d’aturats.\nEsta aliança està formada per un total de 300 organitzacions de tota Europa.L’Ajuntament d’Alzira és l’únic representant de l’administració local entre els 25 membres espanyols que formen part d’esta.\nL’assoliment de l’Ajuntament d’Alzira ha sigut integrar-se en una entitat de la Comissió Europea, de la qual formen part organitzacions tant públiques com privades de primer ordre del nostre país, com Iberdrola, Bankia, Repsol, la cooperativa de Mondragón, UGT, la Cambra de Comerç, Universitat de Deusto i fins i tot governs autonòmics com el País Basc o Madrid.\nAixò suposa un reconeixement a la labor que s’ha realitzat en els últims anys des de l’Agència de Desenvolupament Local d’Alzira (IDEA), tant en l’àmbit de la formació d’aturats com en el de les mobilitats internacionals.\nA més, això suposa un pas més per part de l’Ajuntament d’Alzira en l’objectiu d’afavorir una major ocupabilitat dels joves, la reinserció en el mercat laboral de persones desocupades i aturats de llarga duració i l’adquisició d’una major experiència professional d’estos.


El Barça fa possible l’impossible (6-1)\nLes jugadors del Barça remunten l'eliminatoria\nEls homes de Luis Enrique passen als quarts de final de la Champions fent tres gols en set minuts\nEl Barça ha signat la nit més màgica de la seva història. Els blaugranes han guanyat 6-1 al PSG i són a quarts de final de la Champions. Un capítol més del llibre daurat del Barça, una estrofa més a la lírica de Messi i la banda, avui dirigida per Neymar. Una fita més que obté el millor equip del món, “la més grossa” segons Piqué, un motiu més per sentir-se orgullós del Barça.\nEs tracta d’una remuntada increïble, més encara si comptem que al minut 87, només guanyava 3-1. Un gol de Cavani al minut 61 ha ensorrat la il·lusió del Barça durant molts minuts. Però aquest equip sempre té una vida més. El Barça s’ha aixecat de la lona per, en vuit minuts d’histèria col·lectiva, aixecar tres gols i signar una classificació històrica.\nDeia la llegenda que mai ningú havia aconseguit remuntar quatre gols en contra a la Champions. S’ha acabat la maledicció: el Barça és el primer equip que aixeca un 4-0 al ritme de l’imponent himne de la màxima competició continenta. Ho ha fet a l’heroica, amb èpica, amb rauxa. Quan semblava impossible. Un gol de Suárez, un de Messi, dos de Neymar, un en pròpia de Kurzawa, i l’últim de Sergi Roberto al minut 93, han servit per classificar el Barça, per celebrar la victòria més de la història culer.\nNi el millor dels guions podia preveure un gol blaugrana al minut 2 de partit. Luis Suárez ha aparegut, com sempre que l’equip el necessita, per empènyer la pilota amb el cap, fent que el cuir creués la línia tot i l’esforç de la defensa parisenca per refusar la pilota.\nAmb entrebancs, de manera poc ortodoxa, el Barça ha obert la llauna i ha disparat l’emoció del 5% de culers que encara no creia en la remuntada. L’estadi, enfollit de cap a peus, ha acompanyat els seus herois els 95 minuts que ha durat el partit.\nEls blaugranes han fet un partit gairebé perfecte sense pilota. El PSG, aculat, no ha pogut trenar cap contraatac a la primera meitat. Sovint, l’home més endarrerit dels blaugranes estava a 75 metres de Ter Stegen. Precís i fi a la recuperació, intents i aguerrit, l’equip barcelonista no ha concedit ni un mil·límetre al d’Unai Emery, lluitant cada bola fins al darrer alè.\nDe la mà de Neymar, erigit en líder vist l’embús que el PSG ha programat per Messi, el Barça ha atacat i ho ha provat, trobant el premi del segon gol al minut 40. Una pilota mal protegida per Marquinhos l’ha tocat d’esperó Iniesta dins l’àrea. Kurzawa, maldestre, se l’ha introduït a la seva porteria.\nAquest equip ha demostrat que per molts cops que caigui, sempre s’aixeca. Sempre té una vida més. Luis Enrique ha fet un plantejament tàctic pràcticament perfecte, iniciat al Calderón i madurat fins avui, que ha donat els fruits que l’entrenador demanava.\nObjectiu assolit al descans\nEl primer objectiu estava assolit: mitja feina feta al descans. Encara s’ha engrescat més el Barça al minut 2 de la segona, quan Neymar ha provocat un penal de Meunier. Messi l’ha xutat amb ràbia, calcant el del dia del Leganés, assegurant i fixant els ulls a la bola. L’objectiu estava a prop: un gol separava al Barça de la pròrroga.\nCavani, al minut 61, ha aigualit el vi del Barça fent el 3-1. Ha estat un míssil de flotació a les il·lusions catalanes. L’uruguaià del PSG ha estabornit el Barcelona i les seves opcions quan el culer més incrèdul també s’atrevia a acaronar la remuntada. Era molt difícil que el Barça no encaixés cap gol, més veient el risc que assumia l’equip a l’hora de collar la sortida del PSG. El gol de Cavani ha desinflat el globus de la remuntada.\nEl partit ha decaigut però els vuit minuts més bojos de la història del Barça han valgut per passar als quarts de final. Un gol de Neymar de falta directa i un altre de penal han fet somiar el Barça i Sergi Roberto, al darrer instant, rematant una pilota penjada al cor de l’àrea, ha desfermat l’eufòria.\nEl Barça ha assolit una fita històrica, ha signat la nit més màgica de la seva història al Camp Nou. És simptomàtic el comportament dels jugadors, celebrant la victòria com una victòria a la final de Champions. El públic del Camp Nou s’ha quedat fins molts minuts després d’acabar, cantant, cridant i agraïnt els jugadors l’esforç realitzat. És la nit gran del barcelonisme: el dia que la rauxa ha escrit una de les pàgines més brillants de la literatura blaugrana.


Clínica Sanza: Cirurgia plàstica i medicina estètica a Barcelona\nActualment Clínica Sanza està ubicada al cor de Barcelona, Av. Diagonal 466, 1r 1a, per oferir als nostres pacients el millor servei més proper.\nFundada l’any 2001 crea la seva consulta al C / Roger de Flor (Barcelona) i poc després al C / Balmes (Barcelona), fins que l’any 2003 concentra la seva activitat en la llavors recentment inaugurada Clínica Cima de Barcelona.\nPassats cinc anys, el 2007, obre la seva pròpia clínica privada, que porta el seu nom, al C / Dolors Monserdà 54 (Barcelona) on es realitzaven des de consultes a cirurgia major ambulatòria i estades post-operatòries.\nEl 2010 Clínica Sanza estén la seva activitat a Lleida amb la seva pròpia consulta privada a HLA Grup Hospitalari Perpetu Socors i Osca on col·labora en les Policlínicas SEAP, per oferir un millor i més proper servei als seus pacients.\nClínica Sanza té un ampli ventall de tractaments estètics, amb i sense cirurgia, tant per l‘home com per la dona. L’objectiu és millorar la qualitat de vida dels pacients, potenciar la bellesa de cada persona, esborrar les empremtes del pas de el temps i aconseguir resultats de forma elegant, segura i natural.\nEl seu fundador i director, el Dr. Ignacio Fernández Sanza, ha implementat un model de clínica que combina l’aplicació de les pràctiques més innovadores amb una atenció molt personalitzada que permet captar i donar solució a les inquietuds estètiques d’homes i dones. Els senyals d’identitat del Dr. Sanza al llarg de més de vint anys d’experiència han estat justament la tenacitat per aconseguir el model estètic que desitja el client i l’afany per realitzar amb èxit les cirurgies estètiques i reparadores més sofisticada.


Somniarte ensenya als jóvens de Puçol com traure el millor de si mateixos per a aspirar a un atractiu treball\nDurant la 5a Fira de l'Estudiant que se celebra en l'Espai Jove de l'11 al 13 de febrer, l'equip de Somniarte ha sigut una de les novetats: taller per a desocupats residents a Puçol per a proporcionals estratègies i ferramentes que els siguen útils per a aconseguir els seus objectius laborals. Irene, Sumaya i Cristina ens conten com hi ha sigut l'experiència.\nTots sabem que estem en crisi i que “la cosa està fatal”. Davant de tal confusió social, molts de nosaltres busquem ocupació “del que sorgisca” o “del que siga”, tirem currículums indiscriminadament i ens desesperem al comprovar que no estem aconseguint el que ens havíem proposat. Potser el problema radique precisament ací: en no centrar el nostre focus cap a un treball en concret, i en no marcar-nos objectius a curt termini que ens motiven i ens activen.\nL'equip de Somniarte hem realitzat un taller per a desocupats residents a Puçol en els que els hem proporcionat estratègies i ferramentes que els siguen útils per a aconseguir els seus objectius laborals. Cada participant va haver de concretar al màxim el treball que volia obtindre, i, més tard, va definir els passos que li portarien fins a ell. Tan important com saber el que volem és precisar les estratègies que posarem en pràctica per a aconseguir-lo.\nA més, a través del treball desenvolupem capacitats, posem en marxa nostres talents i transmetem valors al món; per tant, va ser necessària una presa de consciència per a concretar quins talents i valors eren importants per a cada un d'ells, de manera que pogueren tindre'ls en compte en la definició de la seua ocupació perfecta.\nEn Somniarte volem transmetre que, a pesar de la crisi, del mal que funciona l'economia i de les circumstàncies de cada persona, trobar (o crear) un lloc de treball que traga el millor de cada un de nosaltres sempre és una empresa que depén només de nosaltres mateixos.\nSomniar-te ho formem Sumaya Barber, Cristina Alfaro i Irene Rodrigo, estes dos últimes naturals de Puçol. A través de la fusió de capacitats com el periodisme, la psicologia, la programació neurollingüística, l'art dramàtic, l'animació sociocultural i la comunicació, desenvolupem tallers en què donem ferramentes a les persones perquè reconeguen els seus talents, aprenguen a marcar-se objectius i adopten una mentalitat de lideratge que els ajude a responsabilitzar-se de les seues pròpies vides.\nwww.somniarte.com | www.facebook.com/somniarte1\nInforma: Irene Rodrigo | Fotos: Sergio Maestro