ERC reclama un acord sobre la data de les eleccions al debat de política general | NacióDigital\nEls republicans insisteixen que el final de la legislatura no quedi "en mans del Tribunal Suprem"\nper Sara González, 14 de setembre de 2020 a les 13:35 |\nLa secretària general adjunta d'ERC, Marta Vilalta, en roda de premsa | Marc Puig\n"Una resposta compartida i que vagi de la mà de la democràcia". És la petició que fa ERC a JxCat quan falten quatre dies per a la vista del Tribunal Suprem que ha de decidir sobre la inhabilitació del president Quim Torra. Els republicans consideren que és "viable" acordar una estratègia conjunta de l'independentisme aquesta mateixa setmana per donar-hi resposta i pilotar el final de le legislatura. El debat de política general, asseguren, podria ser l'escenari on "explicitar-la".\nAixí ho ha apuntat la secretària general adjunta d'ERC, Marta Vilalta, just abans d'afrontar les primeres trobades per explorar l'entesa. Tal i com ha avançat NacióDigital, tant Junts per Catalunya com ERC es reuniran de forma bilateral aquesta tarda amb la CUP i tenen previst debatre en els pròxims dies per intentar arribar a un acord. Tant els republicans com els anticapitalistes comparteixen que no es pot deixar "en mans del Tribunal Suprem" ni qui ocupa la presidència de la Generalitat ni quan són les eleccions, que es convocarien de forma automàtica si no ho fa abans el president.\nVilalta ha defugit concretar quina creu que ha de ser la resposta a una eventual inhabilitació i també ha esquivat valorar la proposta concreta explicitada per la CUP -acordar la data de les eleccions i presidència simbòlica de Torra si és inhabilitat- però ha insistit que cal "estar a l'alçada" i superar "les divisions internes". Els republicans insisteixen que l'independentisme necessita "enfortir-se" i que això passa per concórrer amb un paraigües comú a les pròximes eleccions. El debat de política general, ha argumentat la secretària general adjunta, hauria de servir per exposar "unes línies de futur compartides" tant dins del propi Govern com amb tot el moviment independentista.\nLa vicepresidenta de JxCat, Elsa Artadi, ha defensat poc després que no es poden convocar eleccions al Parlament abans que una eventual inhabilitació sigui ferma perquè suposaria "blanquejar" la situació de l'estat espanyol. En roda de premsa, Artadi ha afegit que l'estratègia conjunta de l'independentisme ha d'anar més enllà d'aquest "fet puntual" i que la voluntat és treballar-la, si es pot, en el marc del debat de política general del Parlament d'aquesta setmana. Artadi també ha replicat a ERC que "més democràcia vol dir fer bo el que vota el Parlament, que va investir Torra" i "més drets vol dir defensar el dret a la llibertat d'expressió i que no és cap delicte".\nAquesta setmana també es preveu que s'intensifiquin els contactes entre els gabinets dels presidents Pedro Sánchez i Quim Torra per intentar fixar la data de la trobada de la mesa de negociació. Segons ERC, més important que la data és concretar-ne un contingut que serveixi "per avançar" cap a una solució democràtica per resoldre el conflicte.\nLa CUP es reuneix amb JxCat i ERC aquesta tarda per debatre sobre la inhabilitació de Torra\nPolítica, reclama, ERC, acord, data, eleccions, inhabilitació, Quim Torra, Marta Vilalta, legislatura, independentisme


Lectura del futur: el llibre electrònic « Bibliom@renys\n10:42 Biblioteca P. Fidel Fita 0\nLectura del futur: el llibre electrònic\nEn el món del llibre s’està gestant una revolució, un invent nou que somourà els pilars de la lectura tal i com la tenim concebuda fins ara: el llibre electrònic.\nFa temps que volta pel món. De fet des de la dècada dels anys 90. Però fa un parell d’anys ha començat a sortir al mercat amb força i ha estat un dels regals triats d’aquestes festes passades.\nHaureu sentit a parlar d’e-book o d’e-reader. És el mateix? No ben bé. L’e-reader és el suport de l’e-book. L’e-book és el llibre pròpiament dit, el llibre electrònic o llibre digital, és el que correspon al text.\nFins ara hi havia el problema que no s’havia trobat el sistema que es podés llegir amb facilitat i sense cansar la vista. Ara s’ha inventat una tinta, l’e-ink, que fa possible una lectura normal, perquè amb aquesta tinta la pantalla s’il·lumina de davant cap al darrere, no brilla ni fa pampallugues i es pot llegir el text quasi amb la mateixa facilitat que si fos en paper.\nHem parlat de revolució i no exagerem. Hem de pensar que el llibre tal com el coneixem avui dia, és un invent de fa 500 anys. Ha arrelat amb força en la nostra cultura, és un referent importantíssim des de fa molt temps. Així doncs, trencar aquest simbolisme, costarà. No serà fàcil que desaparegui fàcilment el llibre en paper. D’altra banda la nostra relació amb el llibre convencional ha estat massa rica i plena de complicitats com perquè ara desaparegui de cop.\nPerò no podem oblidar que cada vegada més anirem cap un entorn més tecnològic, i s’ha de preveure que en un principi conviuran les dues modalitats, com passa ja amb les enciclopèdies, els diaris, els llibres de text, els mapes....\nTot plegat fa que els editors, els llibreters, les biblioteques i tots els agents que estan en el medi, es troben davant un repte important. No es poden quedar endarrere les noves tecnologies i han d’aprendre a trencar les inèrcies creades des de fa anys.\nI els lectors, on queden en aquest entorn? Quallarà la lectura amb aquest suport? Als Estats Units, que van ser pioners en aquest tema del llibre digital, tenen ja un 2% de públic lector. No és massa, però és fidel.\nD’altra banda podem imaginar que 1000 llibres puguin trobar-se en un aparell de 150 grams? Que ens el podem endur dins una bossa? Que té una autonomia lectora de molt de temps? Clar que, ara per ara, l’aparell és encara car, però això se solucionarà ràpid a mesura que hi hagi demanda.\nI no hem d’oblidar que el que és més important, no és el suport on està escrit el llibre, sinó el llibre en si mateix. I arribarà un moment que llegirem indistintament un llibre en suport paper o en suport digital. Conviuran pacíficament, com ho fan el telèfon fix i el mòbil.


El Metge de Lampedusa - Teatre de la Garriga\nEl Metge de Lampedusa és en Pietro Bartolo, ell és l’únic metge que viu permanent en aquesta illa. L’espectacle es basa en el llibre Llàgrimes de sal, un llibre que narra la història d’aquest doctor a Lampedusa, explica diverses històries i anècdotes que ha viscut durant els últims 26 anys a l’illa intentant salvar a tots els emigrants que hi arriben.\nXicu Masó es posarà a la pell del doctor Bartolo per explicar-nos i per fer-nos entendre la necessitat que el coneixement d’aquesta catàstrofe arribi al màxim de gent possible.\nDes de la seva consulta ens explicarà històries que ell desgraciadament ha hagut de viure en primera persona. En els últims 20 anys han arribat més de 400.000 emigrants i es calcula que uns 15.000 han perdut la vida intentant arribar a Europa.\nI és que quan parlem d’emigrants costa donar-los una identitat, considerar-los persones i no xifres. És per això que el doctor Bartolo no vol parlar de xifres, vol parlar de persones, persones reals, que ell ha conegut amb nom i cognom, i que probablement no oblidarà mai.\nPorta la mainada a l’activitat complentària relacionada amb l’espectacle a partir de les 19.45h al teatre i gaudeix del concert.\n+ informació i inscripcions a info@teatrelagarriga.cat\ndissabte, 01 desembre\n2018-12-01 20:00 2018-12-01 21:20 Europe/Andorra El Metge de Lampedusa Quan parlem d’emigrants costa donar-los una identitat, considerar-los persones i no xifres. Sala 1 Teatre de la Garriga\nAdaptació i dramatúrgia: Anna Maria Ricart\nEscenografia: Lluís Nadal “Koko”\nIl•luminació: Angel Puertas i August Viladomat\nEspai sonor: Marc Paneque\nProducció: Arnau Nadal


maig 2016 - ttp\nCerca per Mes: maig de 2016\nGoogle Analytics s’ha convertit en una eina bàsica per a tothom que dugui a terme accions a internet. Sense informació de com actuen els nostres clients o usuaris, es fa impossible determinar estratègies i futures accions per millorar la rendibilitat de la nostra inversió (ROI). En aquest seminari s’explicarà com podem treure el màxim profit […]\nOberta la inscripció de professionals i reserva d'estands a la Fira de Teatre i Dansa d'Osca\nINSCRIPCIÓN PARA ASISTENCIA El plazo finaliza el 6 de septiembre Como todos los años pretendemos que la Feria, que va a cumplir 30 años en el 2016, sea una plataforma de exhibición de espectáculos, presentación de proyectos y reflexión-renovación de conceptos sobre la difusión de las artes escénicas. La Feria no perderá nunca el […]\nAquest diumenge 22 de maig al matí i el dissabte 28 de maig a la tarda se celebrarà, a Sant Martí de Tous i Lleida, respectivament, la 3a edició de ‘Som espectacles familiars, som la TTP’, una jornada de tallers, activitats i espectacles per gaudir en família. L’impulsa la TTP –l’Associació Professional d’Espectacles per a […]\nEl pressupost públic en cultura a Catalunya l’any 2014 va ser de 878,5 milions d’euros. L’Administració local és la que destina més recursos a l’àmbit cultural, el 61 % del total. L’aportació de l’Estat en cultura a Catalunya significa un 1,8% del total, i ha disminuït un 78,6 % en relació a 2010. A partir […]\n27 juny / 30 juny – 2016 En el taller de videomapping interactiu per a arts escèniques s’analitzaran els processos de creació (conceptualització, desenvolupament, qüestions tècniques, resolució de problemes…) de tres projectes professionals desenvolupats per Paco Gramaje i el seu equip: Wemapp (mapping i interactivitat), Kreomancer (performances audiovisuals en viu) i Girasomnis (dansa contemporània i […]\n06 juny / 08 juny – 2016 El taller té per objectiu facilitar eines metodològiques i recursos perquè col·lectius i artistes de les arts escèniques puguin engegar per ells mateixos el desenvolupament dels seus projectes, ampliar els àmbits d’actuació i redefinir nous circuits de treball i de distribució. És principalment pràctic i proposa la metodologia […]\nTaller pràctic de creació: quadre de comandament integral per a internet NOVETAT! Moltes empreses treballen utilitzant quadres de comandament integrals (balanced scorecard), de manera que en un únic document disposen de tots els indicadors que cal anar seguint per comprendre el funcionament i els resultats de la seva empresa. No obstant això, incloure els indicadors […]\nHORARI 17.05.2016. 12:00h-14:00 hores ESPAI Sala d’actes de l’Arts Santa Mònica Rambla de Santa Mònica, 7. Barcelona 08002. Veure mapa L’OBJECTIU DE LA SESSIÓ és exposar i analitzar l’aplicació pràctica de les deduccions i els incentius fiscals en l’àmbit de l’impost sobre societats (IS) aplicables a empreses i professionals que operen en l’àmbit de les […]


Els Estats Units acusen Rússia "d'interferir" en eleccions de diferents països\nEl secretari de Defensa nord-americà, James Mattis, ha descartat que l'OTAN faci marxa enrere i torni a col·laborar militarment amb Moscou\nLAIA FORÈS Brussel·les Actualitzada el 16/02/2017 17:03\nLa nova administració nord-americana té clar que Rússia està intentant manipular eleccions democràtiques en diferents països. El secretari de Defensa dels EUA, James Mattis, ha assegurat aquest dijous que Washington té "molt pocs dubtes" que el govern de Vladímir Putin "ha interferit o ha intentat interferir" en les eleccions de diferents democràcies.\nMattis, però, no ha volgut admetre obertament que els Estats Units siguin un d'aquests països. La intel·ligència nord-americana va acusar el Kremlin d'haver interferit en les eleccions dels Estats Units a favor de Trump mitjançant ciberatacs, una acusació que va aixecar molta polèmica. El president Donald Trump -que manté una relació propera a Putin- sempre ha posat en dubte les acusacions de manipulació al seu favor, tot i admetre que Rússia va protagonitzar ciberatacs tant contra els demòcrates com contra els republicans.\nEl cap del Pentàgon ha participat avui a la segona jornada de la reunió de ministres de Defensa de l'OTAN després d'haver amenaçat ahir els aliats de "moderar el seu compromís" amb l'Aliança Atlàntica si els països europeus i el Canadà no compleixen la promesa de dedicar almenys un 2% del PIB a defensa.\nAmenaça als aliats\nMattis no ha volgut explicar en què consistiria la moderació del compromís dels Estats Units amb l'Aliança Atlàntica tot i la insistència de la premsa europea. "De vegades s'han de dir coses que no vols que passin per fer que no passin", ha assegurat el secretari de Defensa. Mattis ha dit que és "optimista" respecte al compromís dels aliats d' augmentar la despesa militar.\nDesprés de l'ultimàtum d'ahir, el general ha intentat suavitzar avui el to per deixar clar el fort lligam del govern de Trump amb l'OTAN. "El nostre compromís amb la defensa comuna és sòlid com una roca", ha subratllat.\nNo a la cooperació militar amb Rússia\nEl màxim responsable del Pentàgon també ha aclarit que els Estats Units no planegen reactivar la cooperació militar de l'OTAN amb Rússia, suspesa sota el mandat de Barack Obama després de la intervenció de Moscou a Ucraïna. "Ens hi implicarem políticament [amb Rússia]. No estem ara mateix en una posició de poder-hi col·laborar militarment", ha assegurat.


Teatre, divendres 9 setembre 2022 - Nitbcn.com\nTeatre, divendres 9 setembre 2022\nQuan? Aquesta Nit Aquesta Nit Dilluns Dilluns Dimarts Dimarts Dimecres Dimecres Dijous Dijous Divendres Divendres Dissabte Dissabte Diumenge Diumenge Lloc/Discoteca Teatre Romea Teatre Romea Teatre Villarroel Teatre Villarroel Antic Teatre Antic Teatre Ateneu Sant Celoni Ateneu Sant Celoni Cincomonos Cincomonos Eixample Teatre Eixample Teatre Tarantos Tarantos Teatre Kursaal Teatre Kursaal Teatro Borras Teatro Borras Ordenat per Data Ordenat per Rellevància Ordenat per Proximitat\nDel Divendres 2 Setembre al Divendres 30 Setembre 2022:\nDues dones soles en un descampat. Un espai urbà desangelat en el qual elles esperen el proper transport diürn, després d?haver acabat els seus respectius torns nocturns de feina en un hospital. En aquesta espera, en aquest no lloc i no temps, elles comparteixen allò que més amaguen: el fet de no encaixar, la seves soledats i què desitgen de la seva vida. En aquest ambient post apocalíptic és insti\nDel Dimecres 7 Setembre al Dissabte 10 Setembre 2022:\nDivendres 9 Setembre 2022:\nDiv 9 Set 2022, 20:00 - Teatre Kursaal, Manresa\nAquesta és la història d’una promesa que no es va poder complir, la que va fer un mestre als seus alumnes. El mestre era Antoni Benaiges. Els alumnes eren els nens i nenes de l’escola rural de Bañuelos de Bureba (Burgos). La promesa la va fer un dia d’hivern de l’any 1936. Els va prometre anar a veure el mar.\nL’any 1934 el jove mestre català Antoni Benaiges arriba a l’escola rural de Bañuelos\nDiv 9 Set 2022, 20:00 - Teatro Borràs, Barcelona\nDiv 9 Set 2022, 21:00 - Ateneu Sant Celoni, Sant Celoni\nCerques relacionades a teatre divendres 9 setembre 2022:\nobres teatre barcelona dissabte 9 juliol 2022


McCurry. La búsqueda del color - UIC, amb la complicitat del TRESC\n"McCurry. La búsqueda del color" és el primer llargmetratge que analitza des de dins la vida i obra del fotògraf Steve McCurry, molt conegut pel seu retrat de la noia afganesa de la portada del National Geographic. El fotògraf, els seus familiars i amics donen vida a les històries que hi ha darrere de les fotografies més emblemàtiques. Amb accés únic al seu procés creatiu i a imatges inèdites, descobrim el seu compromís de registrar el que defineix i uneix els éssers humans en la cerca del color.\n*** Comptarem amb una presentació i col·loqui posterior amb Denis Delestrac (director de la pel·lícula) i Steve McCurry.\nEntrades limitades disponibles a partir del dimarts 31 de maig a les 12h\n19:30 h Phenomena\n19:30 h Phenomena - Barcelona Afegeix a calendari Afegeix a calendari de Google


PASTÍS DE GALETES DE L’ÀVIA | Cuinant entre vinyes\nSuposo que aquesta recepta s’ha guanyat el seu nom degut a que s’ha anat fent des de fa molts anys i a les cases ja les feien les àvies…. Sempre triomfa i a tothom agrada molt. És una mica entretinguda de fer, però compensa el resultat.\nQuè hi posem??\nGaletes tipus Maria rectangulars\nLicor (el que més us agradi) El podem ometre si l’han de menjar nens\n40 gr. de farina de moresc (Maizena)\nPell de mitja llimona (només part groga)\nFarem la crema: En un bol o similar hi posarem els rovells i el sucre i batrem fins que quedi una crema clara, afegirem la farina i emulsionarem tot plegat. Reservarem\nPosarem la llet al foc amb la canyella i la pela de llimona. Un cop comenci a bullir, retirarem del foc i deixarem uns 5’ reposar; en aquest temps perdrà calor i s’infusionarà bé. Ara colarem la llet, la tornarem a posar al foc i afegirem la barreja dels ous que tenim reservada. Sense parar de remenar, veurem que amb la temperatura del foc, la crema ens anirà agafant consistència. Retirarem del foc i la cobrirem amb film de cuina; així no ens farà crosta. Deixarem refredar.\nFarem la crema de xocolata: Posarem un pot al foc i hi posarem la nata; a la que comenci a bullir l’apartarem del foc i afegirem la xocolata i la mantega. Amb una llengua o cullera, remenarem per tal de que es vagi fonent i incorporant a la llet. Cobrirem amb film de cuina i deixarem refredar.\nMuntarem el pastís: Prepararem un motlle quadrat o rectangular i el folrarem amb film transparent. En una safata hi posarem llet amb el licor (o no) i anirem sucant, una a una les galetes. Cobrirem la base del motlle amb galetes, mirant de cobrir-ho tot molt bé.\nAra, per sobre de les galetes, estendrem una capa de crema de xocolata, anivellant-la bé. Tot seguit, tornarem a sucar més galetes a la llet i les posarem per sobre de la crema. Tornarem a fer el mateix i hi posarem capa de crema i una altra de galetes. Finalment cobrirem amb la crema de xocolata i deixarem refredar a la nevera.\nÉs un pastís que d’un dia per l’altra és més bo.\nJa el tindrem llest per servir i degustar.


TEMA PREMIS PER ANYS DE SERVEI: SITUACIÓ DEL PERSONAL AFECTAT – Diputació de Barcelona – CCOO\nEstàs aquí:Inici / Comunicats / TEMA PREMIS PER ANYS DE SERVEI: SITUACIÓ DEL PERSONAL AFECTAT\nMESA GENERAL DE NEGOCIACIÓ 14 DE MARÇ DE 2018\nTEMA PREMIS PER ANYS DE SERVEI\nSITUACIÓ DEL PERSONAL AFECTAT\nAlgú tenia dubtes respecte que la DIPUTACIÓ no tenia cap voluntat de fer efectiu els pagaments dels PREMIS PER ANYS DE SERVEI?\nAl comunicat del 31 de gener CCOO dèiem:\nEl que a la reunió de Mesa de dimecres passat ens han confirmat és que efectivament la decisió política és NO PAGAR.\nEN QUINA SITUACIÓ QUEDA EL PERSONAL AFECTAT?\nEl personal afectat ha d’esperar que en breu li arribi la notificació per escrit (declaració expressa) informant-los que la Diputació no complirà amb la seva obligació de pagar.\nRecordeu que tothom que compleix els requisits ha de realitzar la petició dels Premis per Anys de Servei. A la reunió de la Mesa, vam denunciar que ja han eliminat la possibilitat de demanar-ho per Intradiba. Tot i això, des de CCOO recomanem que tothom faci la petició en paper mitjançant una instància normalitzada i adjuntant la “declaració responsable”. (Demaneu-nos els documents a ccoo@diba.cat).\nA la pàgina web podeu trobar un resum dels terminis jurídics a tenir en compte.\nLA NEGOCIACIÓ NO S’HA ACABAT!\nRecordeu que paral·lelament, la secció sindical de CCOO DiBa estem treballant a la Mesa General de Negociació, amb l’objectiu d’arribar a un acord satisfactori per al nostre personal evitant així haver d’anar a un procediment judicial llarg en el temps.\nJa us vam informar que CCOO vam enviar a la corporació i a la resta de sindicats una nova proposta que conté dos elements importants: mantenir el dret i tenir en compte les exigències jurídiques actuals de la corporació.\nProposta alternativa presentada per la Diputació\nAra hi ha compromís de donar resposta per escrit a la nova proposta enviada per a CCOO.\nLA MOBILITZACIÓ ÉS IMPRESCINDIBLE\nCCOO no ens resignem a anar a la via jurídica. Hem fet propostes i exigim que la Diputació les valori seriosament i amb deteniment. Tal com vam dir a la reunió, ens sembla que el que es pretén en aquest tema és que vagi passant el temps i es canalitzi únicament via tribunals.\nPer tant, només des de la pressió i unitat d’acció de tot el personal és com podrem fer força per a que la Diputació es posi les piles i “trobi” una solució immediata al conflicte.\nEn aquesta línia, ja estem en contacte amb la resta de sindicats per a convocar una assemblea general per tractar el tema i donar-vos tota la informació de la situació. Caldrà valorar l’objectiu de tornar a l’escenari de les mobilitzacions.\nSi no s’avança a la Mesa, ho hem de lluitar al carrer!\nArxivat com a: Comunicats, MGN, Propostes sindicals, RESPIR Etiquetat com a: Els nostres drets no es suspenen, es defensen!, Mesa general de negociació


25 juny 2021 10:03\nEl president del parlament de Catalunya, Roger Torrent, ha oficialitzat davant el ple de la cambra la posada en marxa del compte enrere cap a la convocatòria d’eleccions, previstes per al 14 de febrer. En l’arrencada de ple, Torrent ha llegit la comunicació a la cambra sobre la impossibilitat d’investir un candidat alternatiu al president Quim Torra, que fou inhabilitat pel Tribunal Suprem espanyol.\nUna vegada consultats els representants dels grups parlamentaris, ha dit Torrent, es constata «que no ha estat possible proposar a la plena un candidat» a la presidència. La comunicació serà publicada avui al Butlletí Oficial de Parlament de Catalunya i activarà el termini de dos mesos preceptiu per trobar un possible substitut al president Torra. Si no hi ha alternativa, les eleccions es convocaran de manera immediata per 54 dies després d’aquest termini, és a dir, el diumenge 14 de febrer.


> Equips > Primer Equip - A ( Segona Regional Grup 8\t)\ncampions Arrossada 2011 Campions d'hivern Sardinada Gener 2011\nFotos sense album\nTorneig Pi Gros\nEls dos capitans amb el trio arbitral al Begues - Castelldefels de la Copa Catalunya\nPartit Copa Catalunya\nComponents del primer equip que va guanyar 3-1 al Junior.\nTorneig Pi Gros Els dos capitans amb el trio arbitral al Begues - Castelldefels de la Copa Catalunya Partit Copa Catalunya Components del primer equip que va guanyar 3-1 al Junior.\nSopar de Cloenda temporada 2010-2011\nCartell del partit del proper diumenge 12/6 de la Copa Catalunya, Begues - Junior de Sant Cugat\nVine amb l'autocar!\nNoticia apareguda al diari sport avui dia 10/05/11\nSopar de Cloenda temporada 2010-2011 Cartell del partit del proper diumenge 12/6 de la Copa Catalunya, Begues - Junior de Sant Cugat Vine amb l'autocar! Noticia apareguda al diari sport avui dia 10/05/11\nJosep Farre (mister) i el Cesc\nVestidor primer equip\nJosep Farre (mister) i el Cesc Fem pinya!! Vestidor primer equip Coordinadors\nSegona arrossada popular el 3 d'abril\nBon profit, i visca les calçotades i el Begues!!!\nComponents del primer equip i de la junta preparen la caloçatada d'avui 20/3/2011 que s'ha pogut gaudir plenament gràcies a la victòria davant la Ciutat Cooperativa de Sant Boi per 5-0.\nCoordinadors Segona arrossada popular el 3 d'abril Bon profit, i visca les calçotades i el Begues!!! Components del primer equip i de la junta preparen la caloçatada d'avui 20/3/2011 que s'ha pogut gaudir plenament gràcies a la victòria davant la Ciutat Cooperativa de Sant Boi per 5-0.\nEls barrufets amb el CF Begues\nEl Begues a l'interior del suplement de futbol català de l'Sport\nEl Begues a la portada del suplement de futbol català de l'Sport\nTots els jugadors del primer equip comencen junts l'escalfament abans d'iniciar-se el partit davant el Vinyets-Molí Vell\nEls barrufets amb el CF Begues El Begues a l'interior del suplement de futbol català de l'Sport El Begues a la portada del suplement de futbol català de l'Sport Tots els jugadors del primer equip comencen junts l'escalfament abans d'iniciar-se el partit davant el Vinyets-Molí Vell\nConferència del Sr Álvarez Izquierdo a l'escorxador\nCrònica d'en Tonet del Begues - Sant Andreu (part 1) (La segona part està a l'apartat multimèdia-fotos o a primer equip-fotos)\nCrònica d'en Tonet del Begues - Sant Andreu (Part 2)\nUri, a punt d'anticipar-se al porter del Vista Alegre i rematar de cap per fer el 0-2 definitiu, després d'una falta treta per Quino\nConferència del Sr Álvarez Izquierdo a l'escorxador Crònica d'en Tonet del Begues - Sant Andreu (part 1) (La segona part està a l'apartat multimèdia-fotos o a primer equip-fotos) Crònica d'en Tonet del Begues - Sant Andreu (Part 2) Uri, a punt d'anticipar-se al porter del Vista Alegre i rematar de cap per fer el 0-2 definitiu, després d'una falta treta per Quino\nUna altre jornada més el primer euip del Begues acaba el partit amb la porteria a cero. La bona defensa i la bona labor dels porters està marcant diferències en la lliga.\nDavant el Sant Andreu Andy va ser un autèntic mal de cap pels defenses rivals.\nLa bona defensa en jugades d'estratègia una de les claus de la bona marxa del primer equip\nL'equip celebra un dels gols d'Andy en el partit davant el Sant Andreu (4-0)\nUna altre jornada més el primer euip del Begues acaba el partit amb la porteria a cero. La bona defensa i la bona labor dels porters està marcant diferències en la lliga. Davant el Sant Andreu Andy va ser un autèntic mal de cap pels defenses rivals. La bona defensa en jugades d'estratègia una de les claus de la bona marxa del primer equip L'equip celebra un dels gols d'Andy en el partit davant el Sant Andreu (4-0)\nLa crònica d'en Tonet el dia de La Guardia (1)\nLa cronica d'en Tonet el dia de La Guardia (2)\nPrimer equip 2010/2011\nEl 1er equip abans del partit a Esparreguera. A dalt: Josep Farré (entrenador),Pier,Cesc,Cristian,Martí,Àxel,Uri,Jose Luis,Andy,Jordi, Max i Miquel Humedes(entrenador).A baix:Albert (fisio),Domènec Guasch, Edu, Marc V, Quino, Marc G, Marc Tutu i Alberto\nLa crònica d'en Tonet el dia de La Guardia (1) La cronica d'en Tonet el dia de La Guardia (2) Primer equip 2010/2011 El 1er equip abans del partit a Esparreguera. A dalt: Josep Farré (entrenador),Pier,Cesc,Cristian,Martí,Àxel,Uri,Jose Luis,Andy,Jordi, Max i Miquel Humedes(entrenador).A baix:Albert (fisio),Domènec Guasch, Edu, Marc V, Quino, Marc G, Marc Tutu i Alberto\nLa banqueta a Esparraguera\nFoto d'un partit de pretemporada del primer equip\nPanoramica de l'Stand del Club a la III Mostra d'Entitats\nLa banqueta a Esparraguera La banqueta a Esparraguera Foto d'un partit de pretemporada del primer equip Panoramica de l'Stand del Club a la III Mostra d'Entitats\nAqui tenim al Josep Santolaria i al Ricard Morata al stand del Club a la Mostra d'Entitats\nComponents de Junta diumenge en el stand del Club a la Mostra d'Entitats\nEl URI ROS jugador del 1er equip de visita en el Stand del Club a la Mostra d'Entitats\nCampions! El Begues s'ha endut el IIn Torneig Pi Gros davant la Unificació Bellvitge i el San Sadurní\nAqui tenim al Josep Santolaria i al Ricard Morata al stand del Club a la Mostra d'Entitats Components de Junta diumenge en el stand del Club a la Mostra d'Entitats El URI ROS jugador del 1er equip de visita en el Stand del Club a la Mostra d'Entitats Campions! El Begues s'ha endut el IIn Torneig Pi Gros davant la Unificació Bellvitge i el San Sadurní


Detingut el raper mallorquí Valtònyc per una cançó - Indymedia Barcelona\nL'acusen d'incitació a la violència i injúries a la corona espanyola després de ser denunciat pel Círculo Balear\nArran Palma, una de les organitzacions que s'ha solidaritzat amb el raper, ha informat que amb la sortida en llibertat del jove s'ha desconvocat la concentració de suport que hi havia prevista per aquesta tarda a davant la comissaria per reclamar la llibertat del cantant. D'altres organitzacions i col·letius s'han solidaritzat amb el jove, com Endavant OSAN, MDT, SEPC o el Col·lectiu Albaïna, i també cantants com Xavi Sarrià, Francesc Ribera "Titot" o Cesk Freixas.\nArran ha manifestat el seu suport i solidaritat amb el cantant i l'ha animat a no rendir-se i a "seguir combatent el feixisme i els seus protagonistes a través de les seves lletres compromeses i punyents". "Tot i predicar paraules referides a la llibertat, són persones com ell i les integrants de l’organització ultraespanyolista que ell presideix els qui orquesten la persecució política i ideològica que pateix l’independentisme a Mallorca", sosté.\nValtònyc va compondre aquesta cançó com a resposta al cas 9 de Palma, un procés repressiu que va aixecar una gran onada de solidaritat arreu dels Països Catalans despré que Campos denunciés 11 militants de Maulets per "injuriar-lo i amenaçar-lo" durant una manifestació contra la corrupció celebrada el 2010 a la capital balear. Una denúncia presentada amb la complicitat d'un vídeo del diari El Mundo i la Brigada d'Informació de la policia espanyola, que va realitzar un informe sobre les activitats de Maulets i va criminalitzar l'independentisme a Mallorca.\nRe: Detingut el raper mallorquí Valtònyc per una cançó\nper a\t 22 ago 2012\nL'altre dia l'anarcoespanyol de torn dubtava que hi hagués repressió cap'ell, només pq és pro la seva terra, després els etnicistes som els catalans. En fi, feu pena narco-15m's\nCançó per la qual ha estat detingut:\nper punk\t 23 ago 2012\nesta gente hace las cancionees para que les pase esto y hacerse mas famosillos en el rollo\nllevamos otros grupos punk hace años cantando cosas mas ilegales y no ha pasado nada\nper indepefrustrat\t 23 ago 2012\nCom que avuí no apareix res de polèmica, recordo, invento o insulto equiparant l'anarquisme amb l'espanyolisme.\nTambé podriem dir que els castellans abans de que existès l'estat espanyol van conquerir amèrica fent genocidi etc etc.\nI quí eren els que es van fer d'or amb la tracta d'esclaus? els anarcoespanyols no, que no existeixen, son els pares, indepemerda.\nper ç\t 26 ago 2012\ntornant al tema. no, si el que haurien de fer seria fotre a la pressó a tots els rapers. merda de música pseudosuburbana americana.


Primeres jornades i ja presents en els rànquings destacats\nEntrevistes / Prèvies\nPublicat 26 d'octubre de 2019. 12.37 hores -Webmaster-.\nTant Tania Perez com Marta Arbizu, a la Lliga Femenina i Lliga Femenina 2 respectivament, no han esperat gaires jornades per destacar estadísticament en les classificacions individuals.\nI es que en aquestes primeres jornades Tania ha estat present en 5 disciplines entre les 30 millors de tota la Lliga Femenina, mentre que Marta ho ha estat en 6 disciplines a la Lliga Femenina 2.\nA la màxima categoria, Tània és al lloc 22 pel que fa al rebot defensiu (4,2 per partit), en el lloc 11, en faltes rebudes, amb 3,8 per partit, i vintena, en el percentatge del tir de tres punts, amb un 38,1%.\nEs la 18 en valoració, amb 12,2 per partit, però essent la cinquena millor jugadora valorada nacional de la tota la Lliga Femenina. Finalment, la millor classificació de la jugadora colomenca la trobaríem en l’apartat dels tirs lliures, on es segona, amb un percentatge del 95% d’encert, el que correspon a un 19 de 20.\n"Tània, es la 18 en valoració, amb 12,2 per partit, però essent la cinquena millor jugadora valorada nacional de la tota la Lliga Femenina. Finalment, la millor classificació de la jugadora colomenca la trobaríem en l’apartat dels tirs lliures, on es segona, amb un percentatge del 95% d’encert, el que correspon a un 19 de 20"\nMarta Arbizu, en la Lliga Femenina 2, continua destacant com la temporada anterior. Es onzena en rebot totals (7,67 per partit) mentre que en rebots defensius (7,33 per partit) es troba en el sisè lloc, la seva millor classificació de totes, mentre s’apropa amb un setè lloc, en faltes rebudes, amb 5,33 per partit.\nLa jugadora colomenca, a més, es la jugadora 26 més utilitzada de la competició, amb una mitjana de 27,54 minuts per partit a pista, la tretzena en encert de tirs de 2 punts (63,64 per partit) i finalment es la 10ena. millor jugadora de la Lliga Femenina 2 perl que va a la valoració, amb 14,67 per partit.


Sol Picó: "Seria important que la dansa fos una matèria obligatòria a l'escola" - TV3\nEl bolo: Sol Picó\nSol Picó: "Seria important que la dansa fos una matèria obligatòria a l'escola"\nBallarina i coreògrafa, la valenciana Sol Picó és un referent en el món de la dansa contemporània i ha explicat, a "El bolo", com aquesta disciplina ha marcat la seva vida\n24/12/2020 - 23.00\nLa Sol Picó ha creat més de 30 espectacles de dansa i té una companyia pròpia i una escola. Ha rebut els premis més destacats i és una referent de la dansa del nostre país.\nEmma: Sol, recordes la primera vegada que vas ballar?\nSol: Sí, me'n recordo molt bé. Jo soc dAlcoi i m'agradava molt ballar per casa, pel passadís, i la meva mare sempre deia que estava per allà donant boig; i va dir: "va, anem a apuntar la xiqueta a ballet". Va tenir aquella brillant idea de focalitzar-ho. Em va apuntar a l'escola de dansa a Alcoi i recordo aquell dia, totes allà amb el mallot rosa, que era rosa o blau, i vaig agafar la barra de ballet i vaig fer els primers acords amb la pianista, que abans es feia amb piano totes les classes de clàssic, i doncs un, dos... Vaig començar clanc, clanc, clanc, en el primer port de braç agafada a la barra i vaig sentir, no sé\nvaig sentir alguna cosa que vaig pensar: "és que això vull fer-ho tota la meva vida".\nEmma: Tu quantes hores entrenes?\nSol: Depèn. Normalment jo soc d'aquestes que encara tinc la disciplina de quan érem joves. Tres hores és quasi sempre; és com el mínim que m'agrada estar-m'hi. Fer la meva classe, del que sigui: ioga, entrenament que faig jo personal, després improviso... faig cosetes; i normalment en les èpoques de producció són sis hores o més, tot depèn de la resistència que tinguem.\nEmma: Diries que la dansa té més d'esclau per la disciplina o té més d'alliberació per l'expressió que comentaves?\nSol: Té les dues coses. Té una alliberació brutal, perquè és el que diem, és el contacte amb el món, amb la vida, connectar-te amb tu mateix també espiritualment, i físicament i mentalment, però és esclau perquè dedicar-te a la dansa professionalment és una absoluta esclavitud; vull dir, jo això ho tinc absolutament assumit, i sobretot la meva família, els que més assumit ho han de tenir.\nEmma: La mare et va animar, potser, més que alguns professors a ballar?\nSol: Doncs sí, la meva mare que era molt mona, em deia Sole, i ella portava l'"artisteo" en el seu cos, era d'aquestes senyores que anàvem a algun lloc i deia "Que cante Sole! Que cante Sole!". La meva mare de seguida es posava allí però se'n va anar prompte, quan jo tenia setze anys; després l'entorn familiar ja va ser molt complicat i el meu pare ja no ho tenia tan clar, no sabia què era això de ser ballarí perquè no tenia cap antecedent a la família; i a vegades també algun professor tampoc, òbviament uns quants no em van animar gens d'entrada... però clar, uns no t'animen gens i uns altres t'animen, per això dic que l'important és creure en tu i intentar-ho sigui com sigui.\nEmma: Què passaria si a l'escola la dansa fos una matèria obligatòria?\nSol: Jo crec que faria molt bé. Jo crec que seria molt important, però no només ballar per ballar, jo crec que alguna cosa més profunda, conèixer bé el cos, conèixer bé la respiració... que fos una matèria que realment connectés a l'ésser humà amb si mateix. Poder expressar les coses que et puguin passar o que necessites expressar a través del cos, que no només la paraula, que ja la tenim molt adquirida i assumida, però el cos no.\nEmma: Sol, tu consideres la cultura un bé essencial?\nSol: Com no ha de ser un bé essencial! Òbviament no som metges, però d'alguna manera som una espècie de benefactors de l'ànima. I la cultura t'ajuda... Ho hem vist clarament durant el confinament. Què hem fet? Consumir cultura, ballar, moure'ns, escoltar música, veure cinema... A vegades estàs de mal humor i veus un bon espectacle o sents una música meravellosa i et canvia l'humor, et canvia l'ànima i canvia el teu estat físic també.\nEmma: Ho necessita l'artista i ho necessita el públic?\nEmma: Has pogut combinar la maternitat, parlant de la dona, amb la teva professió. Tu has ballat embarassada, ara potser ho tenim més al nostre imaginari... l'Andrea Motis amb la trompeta, embarassada, però abans no era tan normal.\nSol: No ho sé... Com que em venen les coses així de sobte vaig dir: ui, estic embarassada!\nEmma: Ho haurem d'incorporar...\nSol: Home, totalment; l'embaràs, el nen... tot s'ha d'incorporar. Això que el pobre Tomàs n'estava fins aquí, ja! Em va donar per tenir més marxa que mai!\nEmma: Encara més!\nSol: Estava com una moto. De fet vaig ballar un diumenge pel Temporada Alta i dilluns paria. En Tomàs va dir: "prou ja, mama, no puc més, deixa'm ja"; a sobre de les puntes, i recordo que jo sentia del públic: Oh, oh! I anava ballant per la boca de l'escenari amb les puntes i amb uns ganivets... unes coses que feia... i sentia el públic. També, a Irlanda, recordo que vaig sortir a ballar amb les puntes i el públic era com: Oh! Sents com tota la platea: Ohh!\nEmma: Com ha sigut la represa de contacte amb el públic?\nSol: Com era d'esperar, amb moltes ganes tot i les mascaretes, les distàncies, les que siguin... posar-se sempre davant del públic per a mi és un acte bastant familiar per una part, i és com una mica un pas diferent a la trajectòria de solos que fem. Hi ha dansa però també inclús m'atreveixo a xampurrejar una mica de cançó i tot! I és un espectacle complicat que necessita tant sí com no la reacció del públic, a més interactua amb ell, així que és molt important.\nEmma: Sol, has rebut premis molt destacats: els nacionals de Catalunya, d'Espanya, la creu de Sant Jordi... Tu va haver-hi algun moment que vas notar un clic i vas veure que allò que és tan orgànic per a tu es convertiria en una carrera que arribaria on ha arribat, amb aquesta trajectòria?\nSol: Jo encara penso que... a veure què passarà d'aquí uns mesos! Vull dir, que mai t'ho acabes de... és que és difícil aquesta professió. Jo penso que pots estar en molts premis i després pots estar sense feina. Ara ja perquè, òbviament, si no venen propostes les genero jo, i ja has creat un hàbit, però és complicat, és un món difícil on has d'estar tota l'estona a sobre, i per molt premi i per molt reconeixement, no et pots adormir.\nEmma: I al marge de la dansa, a nivell de cultura general quin diagnòstic faries tu ara al país, als Països Catalans?\nSol: Jo crec que és un país que té una gran essència cultural i té una força cultural important. Ara mateix sobretot està complicat i està dèbil però s'hi ha de donar suport, no només l'administració, tot el que ens envolta a nosaltres mateixos, i s'ha d'anar buscant les fórmules i les maneres de que la cultura no decaigui mai, perquè és un país culturalment potent i ho ha de demostrar constantment i ha d'estar allà.\nEmma: I d'on traieu aquesta font inesgotable de passió i d'energia? Perquè tot sovint no us han donat el suport que potser necessitaríeu institucionalment.\nSol: Doncs la necessitat. Jo necessito fer aquesta feina, és una vocació també, i quan n'hi ha més, doncs ho celebres molt i ho comparteixes i és molt d'agrair. Quan una producció té diners doncs contracto gent i som uns quants i fem moltes coses; quan n'hi ha poc, ara n'hi ha poc, doncs fas un solo o fas un duo i sempre amb les ganes i necessitat de comunicar i d'explicar coses.\nLa Sol Picó i l'Emma Quadrada es desplacen fins a Girona on la Makady, amb l'ajuda del seu germà Musti, prepara el pati d'una escola pública per viure un espectacle de dansa únic. Ella és una fan de la Sol i de la dansa en general, que durant molts anys no va poder ballar perquè la seva família, d'origen musulmà, no la deixava.\nT de Teatre: "Quan t'impedeixen fer coses, tens més ganes de fer-les que mai"\n#AmbLaCultura: TV3 aposta per la programació cultural\nEl bolo - Sol Picó\nUn espectacle de dansa únic de Sol Picó


COL·LECTIU D'ANTIARTISTES: LES HORACIANES D'ESTELLÉS\nAvui es compleixen els vint anys de la mort de Vicent Andrés Estellés. És sense discussió un dels grans de la poesia catalana. Havia nascut a Burjassot el 1924, per tant encara ens falta prou per poder celebrar el centenari del seu naixement, com fem ara amb Espriu.\nNo té la fama d'aquest, tot i que curiosament la seva poesia té tots els ingredients per ser més popular que el poeta de Santa Coloma de Farners, tant per la temàtica com per la forma, especialment pel seu tractament de la llengua col·loquial i certa tendència a emprar un llenguatge descarnat, en especial en la seva abundant temàtica eròtica. Tot i així, la seva vida poc destacada a nivell públic, i el quasi absolut aïllament de la vida literària que li va suposar no poder publicar a penes fins ja entrats els anys 70 -no oblidem que va viure en una València franquista poc propícia a difondre la llengua valenciana a la qual sempre es va mantenir fidel-, el van fer poc conegut relativament en vida.\nDestacar la seva vessant popular seria injust, tanmateix. Com a poeta, si bé defuig de l'estilisme, és un autor amb un admirable domini del ritme i del llenguatge. I, com també és el cas d'Espriu, és un bon coneixedor dels clàssics, en els quals va saber trobar inspiració i mestratge.\nUn dels llibres fonamentals per comprendre aquesta relació amb el món clàssic és "Horacianes", un recull de poemes seus de 1960 a 1974, inclòs en el volum 2n de la seva obra completa, "Les pedres de l'àmfora". En aquest poemari, Estellés s'identifica amb la figura del poeta llatí Horaci fins a quasi mimetitzar-s'hi. Indubtablement, es va basar en la lectura de la biografia de Suetoni del poeta, fins al punt d'erigir-se en defensor d'aquest contra algun dels retrets que Suetoni va deixar anar en el seu llibre,aparentment recollint la xafarderia popular al voltant dels pretesos vicis d'Horaci. Tant arriba a identificar-s'hi Estellés, que directament incorre en l'excés (tant estellesià, d'altra banda) d'insultar Suetoni, com per exemple en el poema XXVI:\nun pescater humil pels carrers de venusa.\nTot i recollir anècdotes reals de la vida d'Horaci, la vehemència dels insults fa pensar que Estellés es va acollir a la presumpta animositat entre historiador i biografiat, per amagar invectives llançades contra ell mateix i també per ell mateix contra altres, disfressat d'Horaci. La identificació amb aquest poeta d'ascendència humil que va viure en els turbulents anys de la caiguda de la República, que va haver d'exiliar-se per haver-se posat al costat dels enemics de Juli Cèsar i que va ser amnistiat i va tornar a Roma per viure una fosca vida de funcionari, conté molts elements que farien bastant fàcil la identificació d'Estellés i són temptadors per estudiar-ne els paral·lelismes. El poeta de Burjassot no va trobar un Mecenes, com Horaci, que el rescatés de la vida grisa, però sí un activista incansable com l'editor Eliseu Climent que el va permetre difondre la seva abundant obra. Algunes referències concretes van accentuar la sospita dels paral·lelismes que Estellés traçaria entre la Roma d'Horaci i la seva València contemporània. Per exemple, el poema LI, datat per ell mateix l'any 1963:\nvicent ventura desterrat a munic o parís,\n—diuen pel veïnat que escriu de nit a màquina, i circula un tenebrós prestigi—,\nL'incident a què al·ludia el darrer vers seria la crema simbòlica d'un llibre de Fuster en les Falles d'aquell any.\nTanmateix, a banda dels paral·lelismes recurrents en els poemes en relació a la vida d'Horaci o del seu gran amic Virgili, el tractament que Estellés fa dels temes de la poesia horaciana s'allunyen en gran manera de la visió d'Horaci, un poeta més aviat distingit per un cert distanciament i una serenitat, que alguns defineixen com fredor, en el tractament dels temes, fins i tot dels que podrien desembocar més fàcilment en un àmbit passional: la mort i l'amor. És el que s'enfonsa en les arrels del seu epicureïsme, del qual fa ostentació tot el poemari Horacianes, però que, si bé sovint és comentat per la crítica com un element bàsic del conjunt, està molt lluny, en tot cas, de l'atemperació de l'obra del poeta llatí.\nCertament, la temàtica de la vida plàcida i bucòlica, l'aura mediocritas i el beatus ille tan cars a l'epicureisme, és una de les que més conegudes del poemari, i l'objecte del poema potser més cèlebre, justament el primer (I, tots van numerats amb caràcters llatins):\nAmb tot, la temàtica dels poemes és molt àmplia, i recorre els coneguts motius eròtics i de la mort, molt propis de l'obra estellesiana en conjunt, a part de la temàtica social més o menys oculta que hem citat abans.\nPer centrar-nos en la mort, ja que commemorem la del poeta, la diferència amb el tractament d'Horaci rau en la proximitat. El poeta valencià, avesat amb el contacte amb la mort ben aviat en la seva vida, i colpejat de més gran per la mort de la seva primera filla, manté al llarg de la seva obra un contacte gairebé íntim amb la mort, i no se n'allunya en aquest poemari.\nUn exemple clar és el que proporciona el títol a la compilació de les Obres Completes, el LVII:\nus deixaré, a la meua mort, una àmfora.\nsi no pot ser una àmfora, serà almenys un perol.\nus pregue que la trenqueu i tragueu comptes,\nquantes pedretes blanques i quantes de negres contenia.\npodreu escriure honestament la meua nota necrològica,\npodreu saber com fou la meua vida\nmés enllà dels poemes.\nDenota aquest poema una preocupació pel llegat de la seva vida, de la seva obra, un interès per la trasncendència més enllà de l'espai de la seva viscuda, que s'oposa a visions molt més crues de la mort que aplega en versos més afins als tons més populars, com en el XVII:\nLa repercussió de la seva obra esdevé objecte directe d'altres parts del poemari, i s'entrellaça amb la de l'efecte sobre la llengua paterna, la que parlava i amb la qual escrivia, i que en el seu entorn havia estat tan malmesa:\nhumils,una marjada com aquelles\ni que ningú no sapigués mai quis és el meu nom,\ncom tampoc no sap el no de l'autor d'una marjada.\nEncara que defensi l'anonimat d'un poeta del poble per a la seva persona, sap regirar-se, com en les invectives contra Suetoni, contra un probable crític, si bé ho fa acceptant la possible nimietat de la seva obra -que naturalment el temps ha desmentit-:\nmolt discret jove impertinent,\nprobablement tens molta raó.\nhauria d'haver bastit la solidesa compacta d'una obra,\nuna eneida potser,\nen lloc de dispersar el meu probable enginy\nen odes, en fragments fugissers.\nsaps? em sap greu que possiblement tingues raó,\nfins i tot tota la raó.\nPeró Estellés dignifica davant de tot la vida humil, la vida quotidiana, tot allò que s'apropa a la vida plàcida de l'àmbit rural del beatus ille, i ho fa amb un batec de genuïna emoció universal, com en el poema LXXX:\n(...) ah roma, rica en capaltards,\nen savieses molt recòndites!\nés així com més t'estime.\nperò et recordaran, passats els segles, per les gestes\non no cabrà aquesta molt dolça emoció d'un capaltard\nEl lament per la condició efímera d'aquesta genuïna emoció, el cor viu i vivificador de la lírica, en contraposició a l'èpica que narren historiadors i novel·listes, és en realitat la revindicació de la transcendència i permanència de la poesia que assoleix aquesta gràcies a poetes com Vicent Andrés Estellés, per bé que ell ho negui en una eloqüent elegia de si mateix que veu molt de la saviesa escèptica d'un Marc Aureli, dins d'un poema que pertany a un altre recull del mateix volum de les Obres Completes, "Quadern per a ningú":\nNo vull acabar sense recollir un altre poema d'aquest "Quadern...", on es prefigura la seva mort aliada amb la màxima declaració d'amor, una de les més belles que conec:\nPublicado por Col·lectiu d'antiartistes en 0:02\nEtiquetes: Estellés, Julio, Poesia\nSílvia 27 de març de 2013, a les 10:12\nÉs brutal Estellés, li has fet un bon homenatge amb aquesta recopilació i comentari. M'agrada moltíssim el tractament que fa de la mort, sobretot en aquest darrer poema. M'he quedat bocabadada una bona estona. No es morirà d'amor, es morirà ple d'amor "per a tota la mort". Genial!\nEduard 28 de març de 2013, a les 18:08\nUn poeta immens,certament, que aborda ELS grans temes amb la senzillesa dels veritablement grans. Avui en parla a l'ARA el Sebastià Alzamora, com d'un gran oblidat. Jo no ho crec, que ho sigui, però certament mereix obtenir més relleu.\nSílvia, aquests dies no em va gaire bé el blogger i no puc accedir a les últimes pàgines d'alguns blocs, com el teu... Em fa ràbia!!!\nAnònim 18 de desembre de 2013, a les 13:08\nMe encanta la poesía de Estellés. No conocía a este poeta y me parece magnífico. Me gusta mucho una poesía suya que lleva por título "Aquesta carícia teua". Gracias a Estellés por su poesía.\nFETS A CAPRITX 27 de març de 2013, a les 11:03\nSII,SI,,JO TBE TROBO UN GRAN HOMENATGE AL POETA ESTELLÉS .FELICITATS\nEduard 28 de març de 2013, a les 18:09\nMoltíssimes gràcies per seguir-me, i felicitats a tu per seguir Estellés.\nVicent Llémena i Jambet 29 de març de 2013, a les 8:23\nEls enemics no serien Calígula i Neró, i no Juli Cèsar,del que deien per al seu bé que era la dona per a tots els homes i l'home per a totes les dones i per tant tot i que envejat un home que estimava?\nEduard 29 de març de 2013, a les 12:06\nJuli devia ser un governant molt intel·ligent, capaç de perdonar enemics com Horaci, i acabant així de donar una memòria amable de si mateix a la Història. En efecte, la degradació a què van arribar els successor del seu llinatge ens il·lustra, en canvi, dels perills de la monarquia que avui, sense anar més lluny, patim, bé que no als nivells dels temps de Calígula, afortunadament.\nFETS A CAPRITX 29 de març de 2013, a les 12:28\nLleginte .em vas inspirar amb fer homenatge a dos personantges ..L´Ovidi i l´Estelles..et donc les gràcies per la part k et toca Eduard..espero no et sapiga greu..si es aixi ,m ho dius hi ho retirare ,deseguida..Salut.\nEduard 30 de març de 2013, a les 12:00\nEn absolut!!! Un honor...molt agraït.\nFETS A CAPRITX 30 de març de 2013, a les 20:40\nFETS A CAPRITX 31 de març de 2013, a les 11:42\nEduard he tingut una grata sorpresa de trobarte al meu blog.!! m.alegrat molt!!.et donc la benvinguda al meu senzill i principiant lloc..espero que hi trobis qualcom cosa interesant.De moment reb una salutació\nEduard 2 d’abril de 2013, a les 17:27\nEncantat de passar-m'hi! Compta'm entre els teus seguidors...\nGemma Sara 2 d’abril de 2013, a les 12:57\nEm sembla que no és habitual comparar la condició efímera dels plaers, de la vida, amb la merda que s'esmuny en tirar de la cadena (em fa pensar també en la cèlebre escena de Blade Runner, com llàgrimes en la pluja), aquí s'ajunten els dos sentits d'escatologia..., gràcies per fer-me conèixer una mica més aquest poeta, que no he llegit gaire (però hi ha un poema que no m'agrada "tot açò que ja no pot ser", no m'agraden els poemes eròtics amb preadolescents).\nEduard 2 d’abril de 2013, a les 17:37\nNo coneixia aquest poema, però sí un de Les acaballes de Catul on explícitament cita l'edat de la desitjada (12 anys), si bé el desig queda refrenat per un indetrminat "quan serà". Certament, podríem endinsar-nos molt en les efusions eròtiques -fins i tot pornogràfiques- d'Estellés en relació a la seva vida aparentment poc estrident, de matrimoni llarg i feliç. Sospito que és una obra per fer encara, i no sé si val la pena.\nClidice 2 d’abril de 2013, a les 17:24\nVirgili, Horaci, Ovidi, Catul, Marc Aureli, Estellés ... un romà, sense cap mena de dubte. Una entrada excel·lent, gràcies.\nEduard 2 d’abril de 2013, a les 17:38\nUn romà enyorat de Grècia, com Horaci, com potser molts dels més selectes escriptors llatins.\nGràcies, Clídice. Una de romans venia bé aquests dies, oi?\n盛豐 15 de desembre de 2018, a les 12:44


L'Automobile Barcelona celebra 100 anys envoltat de cotxes elèctrics | betevé\nLa fira ha fet 100 anys amb rècord de marques participants\nCarles Garcia | Íngrid Colomer | Dissabte, 11 de Mai del 2019, a les 20.41\nLa fira per excel·lència de l’automoció a la ciutat ja és centenària. L’Automobile Barcelona ha bufat les espelmes dels 100 anys envoltat de cotxes elèctrics i amb rècord de participació de marques assistents. En el primer divendres de saló, que durarà fins al 19 de maig, el rei Felip VI i Quim Torra van coincidir en un acte institucional.\nEls promotors d’aquesta fira preveuen una gran afluència de públic al llarg dels vuit dies de saló en què el cotxe elèctric és el gran protagonista. Aquest sector del mercat ha crescut exponencialment i encara s’espera que l’increment de vendes sigui cada cop més gran a mesura que s’abaixin els preus. En aquest sentit, el director de l’Automobile, José Miguel García, demana que l’Administració faci feina conjunta amb la indústria: “Encara falta que l’Administració ajudi el consumidor a tenir la certesa que tenim més infraestructures de punts de recàrrega i també més ajudes perquè encara el vehicle elèctric és més car que el convencional”.\nLa fira s’ha convertit en l’aparador més gran de cotxes elèctrics, especialment pensats per a la mobilitat urbana. Entre els diversos expositors s’hi poden trobar tant versions de luxe com algunes de Tesla o les de Porsche i d’altres de més assequibles. A més, els visitants també poden testar alguns dels vehicles en un circuit tancar al voltant de les Fonts de Montjuïc.\nActivitats especials per celebrar el centenari de l’Automobile\nL’edició d’enguany és l’edició del centenari i, per tal de celebrar-ho, l’organització de l’Automobile 2019 ha preparat un seguit d’activitats especials. Una de les més visitades és l’espectacle immersiu i interactiu que revisa tota la història de l’automoció a través de projeccions i música. Però el saló també ha volgut picar l’ullet als amants dels clàssics i ha instal·lat una exposició on es poden veure els models més mítics des de fa cent anys. Un exemple és el Ferrari Testarrossa, una icona dels anys 80 que es va fer famós després d’aparèixer a diverses pel·lícules, series de televisió i fins i tot en algun dels mítics videojocs de l’època.\n— automòbils — cotxe — Fira de Barcelona — vehicles elèctrics


Informació PATIVEL | Ajuntament d'Alcalà de Xivert-Alcossebre\nQuè és PATIVEL?\nEl PATIVEL és un Pla d'Ordenació del Territori de competència autonòmica, i per tant, està per sobre dels plans generals i pot modificar-los.\nL'objectiu del PATIVEL és regular el territori i el litoral de la Comunitat Valenciana, i en el que afecta la zona de la costa d'Alcossebre, regular els 1000 m de terra endins.\nAfecta el PATIVEL a les platges d’Alcossebre?\nSÍ, el PATIVEL conté un catàleg de platges.\nCom classifica el catàleg les platges d’Alcossebre?\nEl catàleg recull dues qualificacions: Platges Urbanes i Platges Naturals\nEl catàleg qualifica com platja urbana: la Platja de les Fonts.\nEl catàleg qualifica com platges naturals: Carregador, Romana, Moro, etc ...\nQuè implica la qualificació de platja natural?\n- 90% ús lliure\n- Superfície màx. 70 m2 per a establiments de menjars i begudes, dels quals només 20 m2 poden estar tancats.\n- Separació entre establiments: 300 m\n- No es permeten instal·lacions de caràcter fix.\n- No es permeten instal·lacions destinades a la pràctica d'activitats esportives nàutiques de caràcter federat.\n- No es permet l'explotació econòmica per tercer per a la pràctica d'activitats esportives nàutiques.\n- No es permet la celebració d'esdeveniments nacionals i internacionals definits en el Reglament General de Costes, sí petits tornejos sense cap instal·lació.\n- No es permet la celebració d'esdeveniments d'interès general local amb repercussió turística.\nA quins tipus de sòls afecta?\nEl PATIVEL afecta els sòls urbanitzables que no tinguen programa aprovat i als sòls no urbanitzables.\nCom afecta el PATIVEL a este tipus de sòls?\nPot deixar-los amb la classificació que tenen.\nPot canviar-los la classificació.\nPot modificar la seua ordenació.\nCom queda el Pla General d’Ordenació Urbana després del PATIVEL?\n- Es desclassifiquen directament com a sòl no urbanitzable de protecció (NIVELL 1) un total d'11 sectors de sòl urbanitzable, és a dir, 123,77 Ha, o el que és el mateix 1.237.700,00 m2.\n- Es desclassifica directament com a sòl no urbanitzable de reforç (NIVELL 2), part del Sector R8, de sòl urbanitzable. En concret, 5,71 Ha, o el que és el mateix, 57.122,00m2s.\n- 1.318.841 m2s que el PG ja classificava com a sòl no urbanitzable comú, és ara sòl no urbanitzable de protecció (NIVELL 1).\nD'aquest total, 570.011 m2s són a la zona de Serra d’Irta, i 748.830 m2s són a la zona de CapiCorb\n- 312.894 m2s que el PG ja classificava com a sòl no urbanitzable, és ara sòl no urbanitzable de reforç (NIVELL 2).\nUsos permesos/prohibits si sóc un propietari de sòl de protecció nivelL 1\n- Per norma general, el nivell 1 s'aplica als terrenys inclosos en la franja de 500 m terra endins. En el cas d'Alcossebre, arriba majoritàriament als 1000 m.\n- PROHIBITS: habitatges, indústries i qualsevol tipus d'edificació, campaments de turisme, hivernacles, etc.\n- PERMESOS: Rehabilitació d'edificacions existents que estiguin legalment implantades per a ús habitatge, restauració o allotjament turístic, cases d'eines vinculades a explotació agrària.\nEls projectes de rehabilitació hauran de formular estudi d'integració paisatgística i executar infraestructures de serveis per minimitzar impacte ambiental.\nUsos permesos/prohibits si sóc un propietari de sòl de protecció nivelL 2\n- Aquest tipus de protecció s'aplica a la franja de terrenys a partir dels 500 metres terra endins.\n- PERMESOS: Dotacions públiques, usos esportius i recreatius a l'aire lliure, camps de golf sense habitatges, campaments de turisme\nUsos hotelers fins a un 2% ocupació màxima, 2 altures màximes, i 10% màxim d'ocupació per a usos complementaris que no comportin obres sobre rasant. EXEMPLE: Per a un ús hoteler de 50/70 habitacions, parcel·la mínima 100.000 m2s\n- PROHIBITS: La resta\nUsos permesos/prohibits si sóc un propietari de sòl no urbanitzable del litoral\n- Mateix règim que sòl rural.\n- No es podran reclassificar mentre no s'hagi consolidat el 70% sòl urbà i urbanitzable municipi.\n- No es permeten DIC industrials ni per a estacionament de maquinària o vehicles.\nEl PATIVEL ja s’ha aprovat?\nNO. En l'actualitat, el PATIVEL és una PROPOSTA, que es troba en fase d'INFORMACIÓ AL PÚBLIC, per a la consulta i formulació d'al·legacions.\nQuin termini tinc para al·legar?\n- 2 mesos, a comptar de la publicació en el DOCV, el 16.11.16.\n- FINALITZA 16.01.17\n- L'Ajuntament d'Alcalà-Alcossebre ha sol·licitat a la Generalitat Valenciana que s'ampliï el termini, com a mínim un mes.\nOn he de presentar les al·legacions?\n- Com es tracta d'un Pla de competència autonòmica, les al·legacions han de presentar-se directament a les oficines de la Generalitat (Av. Mar, 16) o a les Oficines PROP més properes (Vinaròs Plaça Jovellar, Castelló en Av. Hermanos Bou)\n- L'Ajuntament NO ÉS oficina PROP.\nPuc adreçar suggeriments a l’Ajuntament?\nSÍ. Independentment de si ets propietari afectat, o simplement ets un veí que no resulta afectat, si vols, pots dirigir els suggeriments que creguis convenients a l'Ajuntament. Aquestes s'estudiaran i si es consideren d'interès s'inclouran entre les al·legacions a realitzar pel propi Ajuntament. A més, es remetrà còpia de les mateixes a la Generalitat.\nIMPORTANT: només el segell a les oficines de la Generalitat o de les Oficines PROP garanteix la presentació en termini.\nQuè passa amb els sòls afectats mentre es tramita?\n- Es suspèn, i per tant no poden tramitar-se ni aprovar-PAIS en els sòls que el PATIVEL classifica com a no urbanitzables de protecció litoral (NIVELL 1), i sòls no urbanitzables de reforç del litoral (NIVELL 2).\n- Es suspenen les autoritzacions i llicències incompatibles amb el PATIVEL.\n- Es suspèn, i per tant no poden tramitar-se ni aprovar-PAIS a la resta de sòls, ni tampoc autoritzacions ni llicències que siguin incompatibles amb el PATIVEL.\n- La suspensió té una durada d'1 ANY: 16.11.17\nVaig a ser indemnitzat si sóc un propietari d’un sòl afectat?\nNO. No vas a ser indemnitzat. La Generalitat ens ha informat que el PATIVEL no porta una memòria econòmica perquè la desclassificació de sòls que no han contribuït amb els deures urbanístics, no comporta dret a indemnització.\nQuin valor tindrà el meu sòl quan s’aprove el PATIVEL?\nSi ets propietari de sòl que el PATIVEL classifica de no urbanitzable de protecció del litoral (NIVELL 1), o de sòl no urbanitzable de reforç del litoral (NIVELL 2), el valor del sòl és el de sòl rural, d'acord amb la Legislació estatal del sòl, per a supòsits d'expropiacions, i als efectes de la papereta de contribució.\nPrimera alegación presentada por el Ayuntamiento de Alcalà de Xivert al PATIVEL previo a la propuesta. , Informe técnico-jurídico redactado por el Ayuntamiento de Alcalà de Xivert. , Tablas informativas sobre extensión de suelo desclasificado. , Moción aprobada por el Ayuntamiento de Alcalà de Xivert solicitando a la Generalitat Valenciana cambios en el PATIVEL. , MODELO ALEGACIÓN GENERAL EN DEFENSA DEL DESARROLLO ECONÓMICO Y TURÍSTICO DEL MUNICIPIO , MODELO ALEGACIÓN PARA SOLICITAR QUE SE MANTENGAN LOS USOS Y SERVICIOS ACTUALES EN LAS PLAYAS DE ALCOSSEBRE , MODELO ALEGACIÓN PARA PROPIETARIOS AFECTADOS , Carta remitida al Síndic de Greuges sobre la petición de ampliación del plazo de presentación de alegaciones. , Carta remitida a las Diputaciones Provinciales para que todos los municipios afectados de la Comunitat Valenciana se sumen a la , Carta remitida a los grupos parlamentarios en las Corts Valencianes para que se sumen a la petición de ampliación del plazo de p , Carta remitida a los municipios de la provincia de Castellón afectados para que se sumen a la petición de ampliación del plazo d , Carta solicitando la documentación técnica y cartografía detallada. , Carta solicitando a la Dirección General de Ordenación del Territorio la ampliación del plazo de presentación de alegaciones.\nSubscriu-te a Informació PATIVEL


Solidàries/Àgora joc d'Educadundu\nINSTRUCCIONS DEL JOC PDF (437,6KB)\nFITXES DEL JOC JPG (521,2KB)\nTARGETES DE JOC JPG (966,3KB)\nTARGETES I PRESSUPOSTOS DEL JOC JPG (1,2MB)\nWEB DE L'ENTITAT AUTORA DEL JOC\nJoc de rols per a ampliar la consciència crítica sobre el xoc d'interessos entre sistema capitalista i els recursos del nostre planeta, des de diversos àmbits: crisi social, crisi de la democràcia, influència d'ideologies en polítiques públiques, desigualtats.\nEl grup ha d'imaginar que són habitants d'un país anomenat Àgora i que cada persona (o grup, segons el nombre de participants) forma part d'un partit polític. Se'ls lliura una targeta amb les característiques de l'Illa i de cada partit polític. Tenen un temps determinat per a crear la identitat del seu partit (nom, lema, bandera…). Després d'una breu presentació de cada partit, comença el joc.\nConceptes que es treballen durant l'activitat: Crisi ecològica/social/política, participació, desigualtats, democràcia.


Política de qualitat Escuela de Cocina Fran Lopez - Escuela de Cocina Villa Retiro\nPolítica de qualitat Escuela de Cocina Fran Lopez\nLa missió de l’Escuela de Cocina Villa Retiro, des de la seva creació, és la de garantir als nostres Clients una organització implicada en la millora contínua, amb un professorat altament qualificat, una formació pràctica i teòrica basada en l’experiència acumulada en el sector hostaleria i un sistema de gestió controlat enfocat a la satisfacció dels nostres alumnes.\nUna dels nostres senyals d’identitat més importants és la pràctica real que realitzen els nostres alumnes en les instal·lacions de l’escola en el Restaurant Villa Retiro, estrella Michelin des de l’any 2009. Formació integral de cuina al costat de grans professionals del món gastronòmic, tractant una gran diversitat de producte de qualitat i vigilant la seguretat higienicosanitària dels productes elaborats.\nA més, la Direcció, conscient que tota activitat formativa ha de seguir un rigor documental i de seguiment, considera d’obligat compliment:\nL’ Escuela de Cocina Villa Retiro se es compromet al compliment dels requisits legals vigents aplicables a l’activitat d’escola de cuina.\nL’Escuela de Cocina Fran Lopez controla l’estat del seu sistema de gestió de Qualitat per mitjà d’auditories internes, revisions per la Direcció, implementant millores de manera contínua.\nL’ Escuela de Cocina Villa Retiro informa i forma al seu personal àmpliament sobre els aspectes de la qualitat lligats a la nostra activitat, i els motiva perquè el seu comportament en el lloc de treball reflecteixi la conscienciació amb el sistema de qualitat implantat.\nCompliment requisits parts interessades\nL’ Escuela de Cocina Villa Retiro identifica en el seu sistema de gestió de Qualitat les parts interessades pertinents promovent la consecució dels requisits i expectatives de totes i cadascuna d’aquestes parts interessades.


Els tractes de Prat amb un exdirector de l'Avui', sota la lupa del cas Innova - El triangle\nLa Fiscalia analitzarà possibles "indicis de delicte" en el pagament de serveis prestats per Carles Flo a l'expresident de l'ICS\nDiego Álvarez de Juan, el jutge del cas Innova, ha demanat a la Fiscalia que analitzi si es donen “indicis de delicte” en els tractes de Josep Prat, quan presidia l’Institut Català de la Salut (ICS), i el periodista Carles Flo, qui abans havia sigut director de l’Avui.\nL’acte amb què Álvarez de Juan ha aixecat parcialment el secret de sumari inclou diversos correus elecrònics entre Prat i Flo corresponents a l’època de l’esclat de l’escàndol i relata que van acordar una campanya de comunicació per 15.000 euros.\nEn els missatges que es troben sota la lupa de la Justícia, Flo i Prat conversen sobre com i des d’on s’efectuaria el cobrament. D’altra banda, Flo aconsella Prat sobre com defensar-se davant els mitjans per l’esclat del cas Innova.\nEn un dels missatges, del maig del 2012, Flo diu a Prat: “Em vas dir en el seu moment que havies trobat la manera de facturar a través d’una fundació o alguna cosa semblant”. L’agost del mateix any, Flo li diu que ha parlat amb l’aleshores director de l’ICS, Joaquim Casanovas, “pel tema de les factures”. I afegeix que “Dimarts li enviaré la factura i el concepte. Com és lògic, la factura no anirà al meu nom sinó al de la meva dona”.\nL’instructor d’aquest cas, que totalitza més d’una cinquantena d’imputats i més de 13.000 fulls de sumari, també recull en seu acte que Flo cita una societat de Francesc Cabana Pujol, nebot de l’expresident de la Generalitat Jordi Pujol.\n“Crec que hauríem de buscar una fórmula de liquidar com més aviat millor i no facturar dins de l’empresa de Cabana”, li va dir Flo a Prat el 8 de juny del 2012. El 29 del mateix mes, el periodista parlava d’un dinar on va coincidir amb el nebot de l’expresident. “En l’últim dinar amb Cabana Pujol vas dir que et féssim la factura de baixada de bandera i del mes, i que te l’enviéssim a tu. Com vols que ho fem?”, va preguntar Flo.\nPrevEl perquè de tot plegat\nLa CUP presenta el seu full de ruta


Salutació Alcaldessa – Vé Congrés Rubí Brilla: Economia Circular\nL’Economia Circular vehicularà el V Congrés Rubí Brilla pel canvi de model energètic. Des que ens vam acollir a l’Acord Vallès Circular el 2017, la quantitat de projectes que s’estan desenvolupant, tant des de l’Administració pública com des del sector privat i el tercer sector, creix de manera exponencial. En aquest acord, ens vam comprometre a compartir un full de ruta cap a un futur més sostenible a la comarca per afavorir el canvi de model, desenvolupant fórmules creatives d’actuació que han de servir per enfortir l’economia local i comarcal, per aprofitar els recursos del Vallès Occidental i posar la comarca al capdavant d’una transformació que ajudi a generar riquesa i ocupació, millori la qualitat de vida de la ciutadania i alhora afavoreixi una millora en el medi ambient.\nEl nostre compromís, per tant, és indiscutible, i tant el departament de Medi Ambient com Rubí Brilla estan orientats a assolir els objectius per complir amb aquest gran repte que ens involucra a tothom. Vull aprofitar per convidar a tothom: ciutadania, comerços i empreses, a participar en aquest V Congrés Rubí Brilla, en el qual els participants tindran més protagonisme que mai.\nBon Congrés a tothom!


La COVID-19 i els capitalismes del futur - Revista Saó\nLa COVID-19 i els capitalismes del futur\nL’economista francés Robert Boyer acaba de publicar un llibre molt interessant: Les capitalismes à l’épreuve de la pandémie (ʽEls capitalismes posats a prova per la pandèmiaʼ), París, La Découverte. Mostra com la pandèmia ha col·locat el món enfront d’una incertesa radical (una situació inèdita i un futur desconegut) i també analitza els possibles escenaris que s’obrin. Robert Boyer és un dels grans exponents de la teoria de la regulació, un enfocament original que combina marxisme i institucionalisme en una perspectiva de llarg termini. Aquesta teoria explica la successió de períodes de prosperitat i de crisi, gràcies a la conformació d’entramats institucionals (una manera de regulació). Aquests entramats institucionals serien capaços de compatibilitzar l’acumulació de capital i un cert progrés social, fins que entren en crisi. Però dins del sistema capitalista existeixen models de desenvolupament o règims socioeconòmics amb entramats institucionals distints. Una prova d’això és la diferent manera en què els països han fet front a la dificultat de conciliar la lluita sanitària contra la pandèmia, el manteniment de l’activitat econòmica i el respecte a les llibertats individuals. En aquest sentit, Boyer distingeix tres respostes. Als Estats Units d’Amèrica del Nord no han estat disposats a paralitzar l’activitat econòmica ni a sacrificar les llibertats econòmiques individuals, de manera que han fet pagar en contrapartida un elevat cost en termes econòmics i de salut a les capes de població amb menys recursos. La Xina i alguns altres països asiàtics han pogut mantenir l’activitat econòmica i alhora controlar la pandèmia gràcies al fet que han aprés d’anteriors pandèmies i també que han utilitzat i controlat la informació i els moviments dels ciutadans. Finalment, els països de la Unió Europea han acceptat grans sacrificis econòmics per tal de lluitar contra la pandèmia respectant les llibertats democràtiques dels ciutadans.\nDarrere d’aquestes tres maneres de fer front a la pandèmia hi ha diferents règims socioeconòmics que, o bé ixen reforçats amb la pandèmia, o bé s’albiren com a alternativa als anteriors. Als Estats Units, la pandèmia ha reforçat un capitalisme transnacional de la informació dominat per grans multinacionals, les GAFAM (Google, Amazon, Facebook, Apple i Microsoft), les quals s’han beneficiat de l’ús intensiu dels seus productes amb el confinament (teletreball, reunions virtuals, etc.). A aquest model, la Xina oposa un capitalisme central (dominat pel Partit Comunista Xinés), amb grans empreses locals també especialitzades en el tractament de la informació controlada per l’Estat. Enfront del capitalisme de plataforma, que defineixen tots dos models, es constata el següent: en l’economia dominada per les finances de les últimes dècades, la variable d’ajust (a sacrificar) ha estat la despesa en sanitat, formació i recerca; però aquests àmbits ara es revelen els més importants per a sobreviure i per al bon viure. En aquest sentit, Boyer planteja un possible model de desenvolupament antropogenètic, basat en la biopolítica, i amb els fonaments en la sanitat, la formació i la cultura. Un model menys dependent del consum de masses i, per això, més sostenible ambientalment i socialment. Per la seua història, els seus valors i la seua política, la Unió Europea podria impulsar aquest model, contrapunt relatiu al capitalisme de plataforma.


Aurah Ruiz es mostra destrossada pel seu fill Nyan\nAurah Ruiz ha manifestat estar al límit | TELECINCO\nAurah Ruiz es mostra destrossada per la situació que viu amb el seu fill Nyan\nEl petit, fruit de la seva relació amb el futbolista de futbol Jesé Rodríguez, va néixer amb una malaltia que l'obliga a rebre atenció diària i permanent\nper María Merino 05/04/2019 11:05h\nTot a la vida té límits, i sembla que el d'Aurah Ruiz ja ha arribat. L'exconcursant de programes com 'Mujeres y Hombres y Viceversa' i 'GH VIP' ha esclatat al seu canal personal a Mtmad i ha donat a entendre que la situació que pateix junt amb el seu fill Nyan l'està sobrepassant.\nCal recordar que el petit, fruit de la seva relació amb el jugador de futbol Jesé Rodríguez, va néixer amb una malaltia que l'obliga a rebre atenció diària i permanent. Totalment desconsolada, amb un mar de llàgrimes caient-li per les galtes, Ruiz ha explicat als seus seguidors que ja no pot més, tal com publica 'La Coctelera'.\nUna dura nit a soles amb el seu fill\nLa gota que ha fet vessar el vas ha estat una dura nit de la jove canària a soles amb el seu fill. «He passat una nit horrible, no puc ni parlar». En aquest sentit, Ruiz ha afegit que «em sento totalment desesperada. Quan estic molts dies així és que ja exploto, només tinc ganes de plorar perquè no tot és tan bonic com sembla. Perquè això és súper dur i més quan la meva família no pot ajudar-me, perquè sento que em moro. Estic sentint com si m'anés a donar un infart. No puc més». Una de les situacions que més cremen a Ruiz és la de no dormir.\n«És súper dur. El no dormir em mata i, a vegades, penso que em donarà alguna cosa perquè ja no puc més. I la gent es pensa que tot és súper bonic». Aquest atac de desesperació li ha arribat a la jove mare uns dies abans de marxar a viure sola amb el seu fill. Tot i que, tal com ella explica, això hauria de ser una bona notícia i un motiu per estar feliç, el cert és que té por de la situació per tornar a veure's sobrepassada per la malaltia del seu fill.\nTambé et pot interessar: Aurah Ruiz s'enfonsa i comparteix un vídeo plorant al seu perfil d’Instagram\nSe sent responsable del dolor de la seva família\n«Això és cada dia. Per a intentar que Nyan estigui bé, jo he de patir molt, jo i la meva família. Estava plorant sola perquè no puc més. Només necessito dormir, ni menjar, perquè ni menjo ja». Sobre això, la canària afegeix que: «Em fa vergonya plorar i tot, però m'és igual perquè aquesta és la puta realitat, el que no tot és tan bonic, el que ningú veu i el què la gent jutja. Podent tenir tota l'ajuda del món i no tinc res. Crec que no aguantaré molt més, no puc, estic totalment desesperada».\nRealment, la situació de Ruiz és molt complicada i gens fàcil. Tot i que, fins ara, ha rebut l'ajuda de la seva família a causa dels problemes de salut del seu fill, Ruiz entén que «els meus pares m'ajuden quan poden perquè també tenen la seva vida, la seva feina i jo els estic matant lentament. I el pitjor és que és una persona qui es va encarregar de matar-nos lentament a mi i a la meva família, tot i tenir-ho tot per ajudar».\nEl cantant Miguel Bosé celebra el seu aniversari més trist\nSalut Gran Hermano Telecinco Mediaset


Inici/SANTUARI/Oficina del pelegrí\nLa Mare de Déu de la Mercè va ser designada Patrona de Barcelona al 1687 pel Consell de Cent, en agraïment per haver redimit la ciutat d’una plaga de llagosta i després d'un període de sequera que va originar una epidèmia de pesta i fam que va assolar durant mesos la ciutat i els seus voltants i causant una gran mortalitat entre la població. La ciutat de Barcelona es va bolcar en pregàries i peticions a la Mare de Déu de la Mercè i va considerar el retorn a la normalitat de la ciutat obra de la seva intercessió. Des de llavors se la va considerar com a "Princesa de Barcelona" i "Protectora de la ciutat".\nAl 1868, Pius IX, a instàncies del bisbe de Barcelona D. Pantaleón Montserrat, proclama canònicament a la Verge de la Mercè patrona de la ciutat i de la diòcesi. A partir d'aquest any s'instaura el 24 de setembre com a dia de la festa de la Patrona.\nEl 21 d'octubre de 1888, el bisbe Dr. Jaume Català i Albosa, en nom de el Papa Lleó XIII, la corona canònicament.\nEl 1959 es col·loca una imatge feta en bronze dalt la cúpula de la basílica, substituint a la que va ser enderrocada en la revolució de 1936.\nTotes aquestes dates i esdeveniments són expressió de la profunda devoció que la població de la ciutat sent per la Mare de Déu de la Mercè. Són moltes les dones que porten el seu nom, molts els nuvis que han contret matrimoni a la Basílica i moltes les famílies que han volgut que els seus fills i filles fossin batejats als peus de la imatge de la Mare de Déu de la Mercè. També son molts els que han desitjat acomiadar-se d’aquest món celebrant a la basílica les seves exèquies, davant la imatge que els va rebre quan van ser presentats davant seu només néixer. Això explica el per què cada 24 de setembre milers de barcelonins visiten la seva patrona encenent ciris o oferint flors com a símbol d'afecte i devoció.\nTambé dóna sentit al per què nombrosos grups de pelegrins de la resta d'Espanya i de tot el món, volen aprofitar el seu pas per la ciutat per visitar la Princesa de Barcelona i celebrar la Santa Missa a l'altar major, en alguna de les capelles del Santuari, o bé celebrar altres actes d'oració: l’Hora Santa, paralitúrgies, el res del rosari....\nI no només això, també hi ha qui desitja una celebració religiosa familiar, i és possible fer-ho a la basílica reservant amb antelació. El rector i el personal de la basílica estàn a la seva disposició per atendre'l, assessorar-lo i ajudar-lo en la preparació de la mateixa.\nSi el seu grup o família desitja reservar dia i hora per celebrar una Missa o realitzar qualsevol altre tipus d'acte de devoció, pot posar-se en contacte amb la secretaria de la basílica. Pot fer-ho via e-mail: mdmerce30@arqbcn.cat o bé trucant al 93 315 27 56.


Aquest proper dissabte s’incorporaran la totalitat de les parades al Mercat de Vilafranca\nEn les darreres setmanes el Mercat dels Dissabtes de Vilafranca ha anat reincorporant parades de manera progressiva i en tot moment d'acord a les indicacions de les autoritats sanitàries pel què fa a aforament, mesures de seguretat i nombre de parades.\nA partir del proper dissabte, el mercat comptarà ja amb la totalitat de parades però amb una disposició diferent i ocupant noves ubicacions per tal de deixar més espai entre parades i d'evitar aglomeracions, però garantint la continuïtat comercial.\n- Places del Vall del Castell, de l'Oli i de Jaume I: parades habituals no alimentàries\nPer tal de tornar a ubicar tot el mercat, ha calgut dur a terme mesures excepcionals, com ara ocupar el lateral de la rambla Sant Francesc i la rambla Nostra Senyora, que estaran tallades a la circulació. També ha estat necessari eliminar fileres de parades, fer passadissos més amples i garantir una major separació entre parades. A la rambla Sant Francesc s'ha habilitat un sentit únic de circulació per als vianants, marcat amb fletxes direccionals, amb una entrada i sortida en ambdós extrems.\nAmb aquestes mesures es vol guanyar amplitud, evitar aglomeracions, i garantir el retorn de l'activitat comercial a les gairebé 200 parades del mercat.\nEl mercat continuarà comptant amb personal acreditat de Protecció Civil i agents cívics que vetllarà pel compliment de les mesures de seguretat. Els/les visitants així com el personal de les parades, ha de continuar complint les mesures obligatòries, com l'ús de la mascareta i la distància de seguretat.\nConsulta el plànol de les ubicacions de les parades (pdf)


Colla de Trinxeria\nÉs amb aquest nom que el 12 de novembre de 2005 se presentà oficialment a Perpinyà la colla de Trinxeria.\nEl ball de Serrallonga fa part dels balls parlats. És teatre de carrer. S’arrela en la tradició agafant com a principal protagonista en Joan Sala i Ferrer dit Joan de Serrallonga (1594 - 1634). Aquest bandoler llegendari és als catalans el que és el Guillem Tell, Robin Hood o Bonnie and Clide per a altres.\nEl folklorista Joan Amades treballava a final de la seva vida sobre l’estudi del Ball de Serrallonga al Rosselló. Tenia documentació d’aquest ball a Perpinyà, Elna, Palau del Vidre i Bulaternera.\nels "Serrallonga i Joana" de les colles padrines\nLes colles que varen apadrinar la colla nòrdica: la Colla de Trinxeria\nBall de Serrallonga de Tarragona\nBall de Serrallonga de Vilanova i la Geltrú\nBall de Serrallonga de Vilafranca de Penedès\nBall de Serrallonga de Terrassa\nBall de Serrallonga de Sant Hilari Sacalm\nTrabucaires de l'Albera\nEls "Joan de Serrallonga i Joana" Perpinyà novembre 2005\nque la terra ens robaran\nBall de Serrallonga i Trabucaires\nEl ball de Serrallonga fa part dels balls parlats. És teatre de carrer. S’arrela en la tradició agafant com a principal protagonista Joan de Serrallonga. Aquest bandoler llegendari és als catalans el que és el Guillem Tell, Robin Hood o Bonnie and Clide per a altres. El folklorista Joan Amades treballava a final de la seva vida sobre l’estudi del Ball de Serrallonga al Rosselló. Tenia documentació d’aquest ball a Perpinyà, Elna, Palau del Vidre i Bulaternera.\nQui era en Joan de Serrallonga? En Joan Sala i Ferrer (1596-1634), àlies, Joan de Serrallonga, era bandoler i cap de quadrilla partidari dels nyerros que defensaven els furs de la terra davant del poder del rei. Els nyerros eren més aviat gent del poble i rural, en oposició als cadells, que malgrat defensar la mateixa causa que els nyerros, eren més aviat gent noble i senyorial. En Serrallonga va ser pagès, més precisament llaurador, a les Guilleries, on va aconseguir ser el cap del bandolerisme català, heroi dels més febles. Tingué una fi tràgica, el van capturar, empresonar i jutjar el 1633. L’assotaren, li tallaren les orelles i l’esquarteraren. El cap el penjaren dins d’una gàbia, destruiren les seues propietats i cremaren els seus boscos.\nQuina era la seua «activitat»? Robava a cara descoberta, va cremar pallers per venjança, va tallar el nas a una dona per escarment, i si convenia matava o feia matar a qui li feia mal. Era noble i lleial amb els seus amics i valedors, però alhora, com ja hem dit els seus mètodes eren expeditius i violents sense tenir manies a l’hora de robar i matar. Tot i l’agressivitat que de vegades demostrava, solia tractar bé tots aquells a qui robava, sempre que no fossin enemics seus i/o d’algun home de la seua quadrilla.\nCom era? Físicament era alt i ben plantat. Sembla que era un home presumit i en els darrers temps portava barretina. Tenia fums de galant. La indumentària no devia pas ser diferent de la de molts camperols o vilatans de l’època : calces fins a mitja cama, grió, sabates o espardenyes, capa i barret. Però sense dubte els bandolers importants, com era Serrallonga, i els cap de colla, devien anar força més ben vestits : robes de qualitat, barrets amb plomalls, cadenes d’or al coll i arracades a les orelles.\nQuines armes feia servir? Les armes que feien servir eren pedrenyals curts i llargs. No hi havia veritable bandoler sense pedrenyal. També utilitzaven escopets, pistoles i punyals. Els pedrenyals eren a l’època l’arma prohibida per les autoritats. La capa de pastor « gascona » que entraven amb frau a Catalunya i que també era perseguida per les autoritats, dissimulava les armes de bandoler.\nLes representacions d’aquest ball van tenir una difusió molt important arreu de Catalunya, tant la del Sud com la del Nord, durant els segles XVIII i XIX. Segons les notes de Joan Amades, en una de les últimes representacions fetes a Perpinyà cap al 1850 hi van prendre part unes vuitanta persones. Se veu que el llenguatge era tan groller, que fins i tot la policia hi va haver d’intervenir. Palau del Vidre sembla que va ser la població nord-catalana on va ser més important el Ball de Serrallonga. La versió de Bulaternera és, segons Amades, més completa i més interessant que la de Palau del Vidre. És més afinada de llenguatge i amb tota probabilitat més bella que l’altra. Aquest ball, ha estat una de les manifestacions importants de la nostra cultura popular, ha format part de la tradició durant un llarg període, i després d’una llarga interrupció ha reprès. Reapareix a Vilafranca del Penedès el 1980, prenent part en cercaviles i processons, i fent por als més menuts que surten a espiar els balls. I no només a Vilafranca, sinó que en molts més pobles catalans: Torredembarra, Sitges, Banyoles, Tarragona, Valls, Vilanova i la Geltrú, Terrassa, Sant Hilari Sacalm,… i ara aquí a Bao.\nAuca d'en Joan de Serrallonga


Isabel Preysler després de Miguel Boyer | Estil | EL PAÍS Catalunya\nIsabel Preysler després de Miguel Boyer\nPrimer va ser la senyora d'Iglesias, després de Falcó i més tard de Boyer. La mort de l'exministre va posar fi a 26 anys d'una unió que va començar en la clandestinitat. Després d'una vida marcada pels homes, la reina de la premsa del cor afronta un nou repte amb l'etiqueta de vídua\nIsabel Preysler, dimarts passat. EUROPA PRESS\nVestida de negre rigorós, amb un lleuger maquillatge, protegida per unes ulleres de sol i extremadament prima, Isabel Preysler rebia condols en la capella ardent del seu espòs, mort fa poc. Hi van passar, a més de familiars, representants de la vida política dels últims anys i molts dels grans empresaris espanyols. El poder polític i econòmic acomiadava un dels seus. Molts dels que van ser a prop d'ella en aquells moments parlen amb sorpresa de la serenitat amb la qual parlava del que havia passat. “Ha estat bo per a Miguel, no ha patit”, deia en referència a l'embòlia pulmonar que va segar la vida de Miguel Boyer als 75 anys. Moria l'exministre socialista d'Economia i la reina del cor adquiria als 63 la condició de vídua.\nEls amics del matrimoni Boyer semblen haver segellat un pacte de confidencialitat. Encara impactats per la notícia que ningú s'esperava malgrat la seva delicada salut, saben que a l'exministre no li agradava l'exposició pública. Tots coincideixen, això sí, a proclamar el “profund amor” que unia Boyer i Preysler i a dir que ella superarà amb “serenitat” el cop i iniciarà una nova etapa.\nLa vida d'Isabel Preysler ha estat, des que va arribar a Espanya des de les Filipines amb només 18 anys, marcada pels homes que han passat per la seva vida. Amb el seu primer marit, Julio Iglesias, va aconseguir la notorietat, va ocupar les primeres portades de les revistes i quan es va separar, set anys després, la seva fama va ser tanta que una primera pàgina seva venia més que una del cantant. Amb Carlos Falcó, marquès de Griñón, va aconseguir un altre estatus social que li va permetre relacionar-se amb les famílies de més llinatge de la societat espanyola. Però va anar amb Miguel Boyer quan va conviure amb el poder polític i econòmic d'una Espanya en plena transformació. Preysler, segons explicaven els seus amics, tenia una capacitat “camaleònica” per moure's en diferents cercles. Així va poder passar d'un ambient a un altre segons la seva parella en aquell moment. Aquesta qualitat la va reforçar al costat de Boyer.\nEn l'època en què ocupava el Ministeri d'Economia, Boyer reunia al seu despatx intel·lectuals per esmorzar. Qui exercia d'amfitriona en aquestes trobades era Isabel Preysler, amb qui mantenia una relació encara no del tot oficial. Tots dos estaven separant-se, ella del marquès de Griñón i ell de la prestigiosa ginecòloga Elena Arnedo. Alguns dels convidats a aquestes trobades recorden Preysler atenta a tot el que s'hi parlava, però sense amb prou feines fer-s'hi notar. I és que al costat del seu tercer marit, la reina de la premsa del cor va fer tot un màster. Dona d'una gran intuïció, però amb poca preparació, va trobar en Boyer un mestre excel·lent.\n“Nosaltres sempre vam saber que això nostre era una cosa profunda, sòlida. Molts no s'ho van creure”, va dir ella en fer balanç dels seus 26 anys de matrimoni. De nou aquests discrets amics coincideixen a respondre que el que unia la parella era “el sentit de l'humor”.\nIsabel Preysler, amb la seva filla Ana. EUROPA PRESS\nBoyer en la intimitat es mostrava molt divertit i ocurrent. “No era de riallada, però sí que tenia una fina ironia. Isabel també”. Malgrat que estava acostumada a ser el centre de totes les mirades, a Preysler les càmeres no li agraden. “És molt més divertida del que sembla. Quan li fan preguntes es posa tensa malgrat que fa molt temps que està exposada als mitjans de comunicació. En privat és molt diferent”, asseguren.\nQuan Isabel Preysler i Miguel Boyer es van instal·lar a la seva esplèndida casa de la luxosa urbanització madrilenya de Puerta de Hierro la van convertir en la seva fortalesa. Ella va acceptar viure menys de cara a l'exterior i més en la discreció com ell volia. “Ho vaig fer encantada. Mai ens avorrim”, explicava. Boyer admirava d'ella la seva capacitat d'organització. “Si treballés a la General Motors, en seria la presidenta”, explicava l'exministre. Amb mètode i disciplina va crear l'univers perfecte per al seu tercer marit. Els llibres que ell atresorava es van convertir en l'eix al voltant del qual va decorar la seva mansió, convertida en una gran biblioteca. En aquest espai de lectura Boyer va passar els últims dos anys de la seva vida, quan un ictus el va deixar marcat per sempre. Llegia molt en anglès i li agradaven la física i les matemàtiques. Els seus amics bromejaven: “Miguel, quines coses llegeixes”.\nIsabel va protegir la imatge del seu espòs al màxim. Va permetre que l'agència Efe li fes unes fotos fa un any per mostrar que estava bastant recuperat almenys quant al seu aspecte i va dissimular els seus problemes de mobilitat i expressió. En els últims temps Boyer va mantenir la seva capacitat intel·lectual, però tenia dificultat per comunicar-se. Tot i així, de manera regular, els amics de sempre anaven a sopar amb ell: Felipe González i la seva dona, Mar García Vaquero; Carlos Solchaga i la seva esposa, Gloria Barba, i Natalia Rodríguez Salmones, vídua de Javier Pradera. Tots recorden que el seu caràcter una mica esquerp va mutar i es va convertir en una persona molt afectuosa.\nIsabel Preysler i Miguel Boyer, el dia de les seves noces. EFE\nLa seva dona, Ana —la filla que van tenir en comú— i els dos fills del seu anterior matrimoni amb Elena Arnedo, Miguel i Laura, van segellar la pau al voltant del convalescent després d'anys de distanciament. Tots ells han viscut aquests mesos cuidant Boyer, però sobretot Isabel, que només sortia de casa per atendre els seus compromisos de feina. Lligada a Porcelanosa, no solament per un contracte vitalici, sinó per una gran amistat amb els propietaris de l'empesa de rajoles, i a la joieria Suárez, Preysler s'ha mantingut així present en la vida pública i ha obtingut ingressos importants. Els diners que cobra per prestar la seva imatge són un alt secret. Els experts consultats asseguren que si Sara Carbonero —la millor pagada a Espanya— rep uns 20.000 euros per una presentació, Preysler arriba a duplicar aquesta xifra. A la casa dels Boyer els ingressos van disminuir i les despeses van augmentar fa dos anys per la malaltia de l'exministre. Els diners de Preysler van ajudar l'economia familiar. No tenien problemes, però sí menys liquiditat. Fa uns mesos, animada per la seva família i amics, la reina del cor va començar a sortir una mica més. Va sorprendre veure-la en la recepció que van oferir els reis Felip i Letizia després d'arribar al tron. Va fer el besamans seguida del president del Reial Madrid, Florentino Pérez. Una casualitat que ha donat motiu a comentaris infundats. Aquell migdia, Preysler havia quedat amb Mar García Vaquero, però el protocol les va separar, ja que el poder polític i l'empresarial ocupaven salons diferents.\nPreysler es reinventarà, ningú no en dubta gens. Després d'un període de dol, la reina del cor tornarà a la vida pública, a les portades. Després de tres matrimonis, tornarà no com a senyora d'Iglesias, Falcó o Boyer. Serà una altra.\nLa intel·ligència i el xafardeig nacional\nL'última vegada que vaig anar a casa de Miguel Boyer va ser per entrevistar a la seva dona, Isabel Preysler. Ell estava absent, vaig imaginar que aliè a tot, a les visites, a les ganes de compartir la memòria i fins i tot el silenci. Es produïa per tant entorn del seu nom i a la seva figura, a la seva absència, aquest xiuxiueig condolgut de les persones que sofreixen la situació d'un malalt que abans va ser llum i que aquesta se li va ser apagant fins a l'extenuació de la ràbia. Isabel, la seva dona, ens va explicar (i va ser publicat) que el seu temps es dedicava a Miguel, però ni la discreció seva ni la necessitat de saber van furgar més en les circumstàncies en què es trobava el malalt.\nHi havia en aquella casa una petjada, la de la seva intel·ligència bolcada en els llibres. Mentre ella es preparava per a l'entrevista vaig veure alguns exemplars que evidentment havien estat del seu ús habitual en el passat, abans que la malaltia ho deixés sense la respiració intel·lectual que en un temps li va sobrar. Aquests llibres estaven subratllats (ella em va explicar que els omplia a més de paperets), amb interrogants escrits al llapis; era la seva una excursió voluntariosa, indagatòria, sobre els llibres; la seva biblioteca era ell, des que era un noi.\nVa néixer a destemps potser, i a més en un país estranger, i és probablement aquest doble fet el que ho va convertir en un home estrany en aquest país en què val més un xafardeig que una història. El seu treball com a economista i com a professor, a més del seu pensament com a polític, valen més que els volums de xafarderies que han corregut sobre ell i, també, sobre la seva famosa parella. Però sobresurt el banal; aquest país ha decidit que aquest embornal en què es podreixen les bones ments és més destacable que les bones gents. Era inevitable, en l'atmosfera sàvia d'aquella biblioteca, recordar els recomptes que feia gent com Juan García Hortelano de les seves trobades amb Boyer, quan el llavors encara ministre començava a trobar-se en públic amb la qual seria la seva dona.\nD'aquelles tingudes, que eren converses literàries i polítiques, i segurament mundanes també, els que acompanyaven a Boyer destacaven la lucidesa de l'home, el seu sentit de l'humor, la seva gallardia i la seva sornegueria, el seu dubte metòdic que disfressava, i va disfressar fins al final, de seguretat en si mateix, potser per espantar als pesats que no dubten de res. D'aquelles reunions sortien tots pensant que potser el xafardeig s'havia anat de mare, doncs aquella era una parella normal que, en l'àmbit del que era absolutament privat, s'havia trobat sense que calgués fer sonar altres campanes que les que ells disposessin. Però ja veuen el vendaval que després va haver-hi; va haver-hi un altre vendaval, el de Ruiz-Mateos. Ara els mitjans han posat i reposat aquelles escenes cantinflescas de l'home de Rumasa tractant d'agredir al ministre. Això no va ser sinó una anècdota, un lloc comú en una història de la qual va sobresortir la intel·ligència de Boyer. Però per narrar la intel·ligència els mitjans tenim menys lloc que per explicar, com diria Álvaro Pombo, la falta de substància.


Ctrl+Z: Càpsula radiofònica pel Fons Menorquí de Cooperació\nCàpsula radiofònica pel Fons Menorquí de Cooperació\nEl Fons Menorquí de Cooperació disposa d’un fons documental propi especialitzat en cooperació per al desenvolupament. Està composat per un miler d’exemplars que s’han incorporat al catàleg de la Xarxa de Biblioteques de Menorca per tal de facilitar-ne l’accés des de qualsevol biblioteca municipal. De les obres catalogades s’ha fet una selecció de 20 llibres i 10 pel.lícules per conformar el lot itinerant, el qual s’ha titulat LLIBRES PER ENTENDRE I CANVIAR EL MÓN.\nLa càpsula radiofònica s'ha realitzat amb material del lot itinerant i amb gravacions realitzades en el taller de ràdio fet a la biblioteca de Ferreries el 14 d'octubre de 2010.\nPodeu escoltar la càpsula amb el següent reproductor:\nO podeu descarregar-la AQUÍ\nSintonia d’entrada - Introducció (00:05-00:54)\nMuntatge de música amb extractes del material del lot (fragments de pel·lícules, cants i entrevistes.)\nLa Veu (00:54-00:51)\nUna barreja de sons de diferents matins del documental Camí de l’escola donen pas a una veu pertanyent a El Secreto de Esma i posteriorment a una lectura entretallada de diferents decrets de la Xara (Llei dels talibans de de l’Afghanistan) que apareixen en el llibre El Rostre Robat.\nLa música de fons pertany a la pel·lícula Ciudad del Silencio.\nSota diferents cels (00:00-01:01)\n“Sota diferents cels ningú ha de ser sotmès per la justícia, per la llibertat i el futur.“\nAquesta es la frase que queda si s’uneixen els extractes de les diferents veus utilitzades. La frase esta construïda a partir de lectures gravades i de fragments de diàlegs de la pel·lícula Allibereu l’esperança. Els efectes sonors utilitzats estan extrets del documental Camí de l’escola i el cant que apareix dividit en dues parts pertany a la banda sonora de la pel·lícula El secreto de Esma.\nLa vida sempre té un final (00:00-00:40)\nRelat parlat d’en testimoni de la pel·lícula Ciudad del silencio on una dona explica com va presenciar la mort dels seus pares. El relat enllaça amb una lectura curta del llibre El Rostre Robat. Com a fons sonor s’ha utilitzat música i efectes sonors de la banda sonora de la pel·lícula Allibereu l’esperança.\nDiversos extractes del documental Camí de l’escola en que diferents nens expliquen els seus desitjos pel futur donen pas a una lectura del llibre También Los Niños Nacen Estrellas. De fons, i de forma intercalada, apareixen extractes de diàlegs entre una mare i una filla de la pel·lícula El Secreto de Esma. La música de guitarra que acompanya pertany a la pel·lícula La Ciudad del Silencio i el cant final està extret de la pel·lícula Madame Brouette i es pot sentir com una mare li canta al seu nadó recent nascut.\nLa Bondat (00:00-00:39)\nUna lectura gravada es contraposa al testimoni d’un nen (extret del documental Camí de l’escola). La veu de dona que els separa està extreta de la pel·lícula La Ciudad del Silencio. Es crea un marc de preguntes i respostes sense conclusió alguna. Només son opinions. La música de fons pertany a la pel·lícula Vete y Vive.\nDURACIÓ TOTAL / 05:39 minuts


Apartment Primavera Pirineu Català Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n-, Alp, Pirineu Català, Espanya, 25795 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Apartment Primavera és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Organya. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nApartment Primavera ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aparell de televisió, nevera, forn microones, renta vaixelles, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Organya, el Apartment Primavera és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.