Melindros Miquel Àngel Roque\nEscalfeu el forn a 175 ºC, a dalt i a baix.\nSepareu les clares dels rovells. Poseu les clares i un pessic de sal en un bol i munteu-les a punt de neu. Mentre les munteu, afegiu-hi el sucre per aconseguir una merenga ben ferma.\nEn un altre bol, bateu els rovells fins que blanquegin.\nIncorporeu els rovells batuts a la merenga i barregeu-ho fent moviments envoltants.\nAfegiu-hi la farina tamisada. Feu-ho en dues o tres vegades perquè s'integri millor. Intenteu que la massa no baixi en excés, ajudeu-vos d'una espàtula i barregeu-ho de baix a dalt i de fora cap a dins.\nUn cop tingueu la massa al punt, poseu-la en una mànega de pastisseria amb un broquet llis. Folreu una safata de forn amb paper d'enfornar i dibuixeu-hi uns bastons d'uns 8 cm de llargada. Encara que al forn no creixeran molt, deixeu un espai prudencial entre ells perquè no s'enganxin. Empolseu-los amb sucre de llustre.\nEnforneu-los durant 10 min.


La situació de l'incendi es "pot complicar" assegura Jordi Colomí a Ràdio Capital • Ràdio Capital de l'Empordà\nL’alcalde de Torroella de Montgrí assegura que la situació de l’incendi es pot complicar. Així ho ha dit el batlle a Ràdio Capital de l’Empordà. Explica que estan “una mica preocupats perquè s’està fent fosc” però també explica que el control del foc encara “no s’ha produït”.\nColomí explica a aquesta emissora que és necessària la intervenció dels mitjans aeris sinó la situació “es pot complicar”. Tot i això, avisa que hi ha bones notícies perquè el foc “va en direcció contrària a les urbanitzacions” per tant no hi ha perill per a les persones ni tampoc pels habitatges.\nAixí ho ha explicat a Ràdio Capital, Jordi Colomí, alcalde de Torroella de Montgrí i l’Estartit.\nUn dels avantatges també és que no hi ha tramuntana, que dificultaria la feina als Bombers de la Generalitat.\nL’alcalde també ha explicat que ara per ara encara no tenen cap informació “de quin és l’origen” de la causa del foc que crema al massís del Montgrí. Però sí que ha començat en un lloc “molt difícil d’accedir”.\nA més a més, Colomí remarca a Ràdio Capital que per la zona hi passa una línia elèctrica però “no podem ni confirmar que hagi estat culpa de la línia ni que hagi sigut provocat, ni que hagi sigut un foc fortuït”.\nArticle anteriorRisc d’incendis molt alt al Baix Empordà\nArticle següent[VÍDEOS I FOTOS] L’incendi al massís del Montgrí


La crònica del "Pravda"\n"Però en molts mitjans espanyols el partit entre Catalunya i Argentina no va existir. Com els vells dirigents soviètics caiguts en desgràcia, com que no els agradava, com que no els convenia, el van esborrar de la realitat"\nQuan diversos diaris catalans van publicar un editorial conjunt, algú –amb males intencions- va dir que li recordava el "Pravda", és a dir, el periodisme al dictat que es feia sota el règim totalitari soviètic. Em va semblar una metàfora molt mal triada. Allò que caracteritzava el "Pravda" i el sistema soviètic en general no era pas que diversos mitjans diferents publiquessin un mateix contingut –com va ser el cas a petita escala de l'editorial sobre l'estatut i ho és a gran escala el missatge nadalenc del rei d'Espanya-, precisament perquè en aquell règim no existien mitjans diferents. El que caracteritzava aquell sistema era la seva voluntat i capacitat d'ignorar i esborrar aquells esdeveniments reals que no li interessaven i inventar-se els que li convenien. L'exemple més espectacular era la tendència a retocar fotos antigues per fer-hi desaparèixer dirigents que havien caigut en desgràcia, i que passaven a no haver existit mai. George Orwell va retratar aquesta pràctica stalinista al seu "1984" on el protagonista treballa al ministeri de la Veritat esborrant de les hemeroteques fets que no interessen als dirigents actuals.\nPer tant, si algú vol explicar l'efecte "Pravda" als nous alumnes de periodisme, no li serveix allò de l'editorial conjunt. Li anirà molt millor, per exemple, explicar el tractament d'una part important del sistema comunicatiu espanyol del partit de futbol que van jugar la setmana passada les seleccions de Catalunya i l'Argentina. Aquest partit va existir, el van jugar, el van guanyar els catalans per quatre a dos. Si et mires la premsa catalana, l'argentina, però també la francesa i la italiana, en trobes cròniques, cadascú explicant-ho a la seva manera. Però en molts mitjans espanyols el partit no va existir. Com els vells dirigents soviètics caiguts en desgràcia, com que no els agradava, com que no els convenia, el van esborrar de la realitat. En algun cas, no va existir l'esdeveniment tot sencer. En altres casos va existir l'esdeveniment, però només va haver-hi graderies. Al camp no va passar res. Només va existir el que passava o deixava de passar a la graderia, l'assistència o la manca d'assistència de públic. El partit, les jugades, els gols, la victòria dels uns, no va existir.\nEn periodisme liberal –valgui la redundància-, els fets són sagrats i les opinions són lliures. Vol dir que quan es fa periodisme en llibertat se sap que les valoracions o les interpretacions depenen de la mirada del periodista, són subjectives i totes són legítimes. Però els fets són els fets, t'hi posin com t'hi posis. En canvi, en el model "Pravda", els fets no són sagrats. El que és sagrada és la Causa. La revolució, l'emancipació del proletariat, la unitat d'Espanya o la salvació de les balenes. La que sigui. Només tenen dret a existir i a ser consignats els fets que convenen a la Causa. Els que no li convenen, no existeixen. Els que li convenen, passen a existir, encara que mai no hagin passat. Aquest és el model "Pravda". Apliquis al Catalunya-Argentina de la setmana passada. A veure què surt.


Olga Perez | Lúa Coderch EN RESiDÈNCiA a l’Institut Montjuïc\nTotes les entrades de Olga Perez\nImatge 8 de juny de 2015 Olga Perez Deixa un comentari\nGaleria 8 de juny de 2015 Olga Perez Deixa un comentari\nLa publicació escrita\nEl vinil: amb els registres de la feina feta\nLes samarretes estampades en seriegrafia, amb les imatges que tots vam pensar.\nRadio en Residència: a la Fundació Tàpies\nEnllaç 18 de febrer de 2015 Olga Perez Deixa un comentari\nPer escoltar el registre sonor del programa feu clic a l’enllaç de sota:\n18 de febrer de 2015 Olga Perez\tDeixa un comentari\nTreballem a l’aula :\nLa escaleta que va organitzar la Lúa , l’hem anat modificant fins tenir la definitiva. Aquesta la vaig copiar jo mateixa i després tots la vam utilitzar per completar-la.\nEls regidors: encara que el Sartaj va ser el que va fer la feina final.\nSortida a la exposició d’Interaccions sonores


No entenc la discussió - Diari de Girona\nJUAN JOSÉ MILLÁS El Rei negre de l'última Cavalcada de Reis de Madrid no era negre, fet que va provocar cert malestar en alguns sectors.\n- Ens semblava normal -venien a dir les veus discrepants- que els reis negres fossin blancs quan aquí no hi havia negres. Però ara no té raó de ser.\nCostava prendre's l'assumpte seriosament, sobretot amb unes dècimes de febre, però el cert és que es va donar a la història una cobertura increïble. Era un al llit, escoltant la ràdio amb les dècimes de febre ja esmentades, quan un tertulià va dir que l'"autenticitat era un valor". Ho va dir amb la veu greu dels grans enunciats, com si acabés de descobrir el Teorema de Pitàgores. Bé, a la cavalcada de Madrid, els Reis d'Orient són tres regidors: un del PP, un altre del PSOE i un altre d'IU. El negre era del PSOE. L'home podria haver-se retirat i cedir el seu lloc a un immigrant qualsevol. Però hi havia aquí alguna cosa que no agradava a l'autoritat competent. Col·locar un immigrant sense papers, com se suposa que era el Baltasar original, significava polititzar la cavalcada. Això és el que ens va semblar entendre per sota i per damunt de les excuses que ens arribaven a l'orella. Estava clar que la manera de despolititzar-la passava perquè els Tres Reis fossin polítics.\n- Si haguéssim tingut un regidor negre -va dir en algun moment l'alcaldessa-, no ens hauria importat que desfilés, però això és fruit d'un acord entre els partits de l'arc parlamentari.\nAra no estic segur que digués "arc parlamentari", però li queda bé: Ana Botella és d'aquestes persones que poden dir sense ironia "marc incomparable". Un grup de sotasignats, a Internet, va reclamar que busquessin un negre. No vam aconseguir descobrir si per un afany d'autenticitat o què. El dia era fred i la boira se't ficava als ossos. A mi no se m'hi ficava perquè era al llit, des del qual contemplava el cel enemic de Madrid. Em vaig alegrar finalment que no agafessin un pobre negre sense papers per fer de Baltasar. S'hauria quedat glaçat i avui seria de nou al carrer, però amb una bronquitis. Ara bé, passats els dies, segueixo sense entendre la discussió.


Aqua Brava, un oasi de diversió a Roses\nPots passar-hi el dia sencer o agafar l'entrada només de tarda.\nSituat a Roses, una de les poblacions turístiques més importants de la Costa Brava, el parc ofereix un ampli ventall d’atraccions d’aigua per a totes les edats, grans i petits, per a gaudir en família o amb amics, del dia més sensacional i refrescant de l’estiu.\nDes de la piscina d’onades, la més gran d’Europa, passant pels tobogans o el ràfting a l’atracció Anaconda, …, fins a les piscines i zones per als més petits, els menors de 120 cms poden gaudir de la zona Pirate Island, amb 11 tobogans, piscina d'onades i vaixell pirata i Tropic Island amb el mini amazones. Aquestes zones tenen mini tobogans, jocs d’escalada, xorros d’aigua, i en els dos la profunditat de l’aigua és de 30-40 cms.\nA més de les atraccions aquàtiques i dels tobogans, ofereix una àmplia zona verda i tot tipus de serveis: restaurant self-service, hamburgueseria-pizzeria, bar-snack, botiga de regals, consigna, oficina d’informació turística, terrasses amb agradables vistes.\nWi-fi i pàrking gratuït amb 1.000 places.


Martí assegura que es demanarà una excepció a la UE per no haver de ‘respectar’ la lliure circulació de persones - Altaveu\nEl cap de Govern, Toni Martí, durant l'entrevista realitzada per Sébastien Berriot. | FRED LIENARD / FRANCE BLEU ROUSSILLON\nEl cap de Govern, Toni Martí, insisteix en què les diferències entre Catalunya i Espanya s’han de dirimir per la via política sense entrar a valorar, però, el fet que diversos dirigents polítics catalans estiguin empresonats per defensar el projecte independentista. Martí afirma també que es demanarà una excepció a la UE per no haver de ‘respectar’ la lliure circulació de persones. El màxim responsable de l’executiu fa aquestes apreciacions i d’altres, especialment en relació amb les negociacions que Andorra manté amb Brussel·les, en el marc d’una entrevista concedida al mitjà francès France Bleu Roussillon.\nMartí insisteix durant l’entrevista realitzada pel periodista Sébastien Berriot en els esforços que ha fet Andorra per frenar el contraban de tabac i les reformes legislatives, “sobretot en matèria penal”, que s’han dut a terme al Principat. El discurs del cap de Govern durant tot l’interviu no s’allunya d’allò ja conegut i remarca que la negociació amb Brussel·les o la intenció d’acostar-se a Europa ve de lluny tot i que les converses més formals s’hagin establert des del 2015. Tot plegat hauria de fer que els actors econòmics del país, com ara els bancs, puguin tenir accés amb més facilitat al mercat europeu.\nEl màxim responsable de l’executiu insisteix en la transitòria de 30 anys sobre el tabac i evita pronunciar-se sobre les queixes de Porta en relació amb la divisió territorial\nEl tabac, evidentment, és un dels punts d’interès de la premsa francesa, sobretot per l’impacte que té al sud del país. En aquest sentit, Martí remarca novament la suposada transitorietat de 30 anys que la UE concediria a Andorra a canvi que aquesta mercaderia passi a formar part també de l’acord. Trenta anys en què segons Martí el Principat podrà continuar fixant els preus del tabac i les taxes que hi vagin associades. Això sí, mantenint sempre el diferencial de preus al mateix nivell que en l’actualitat, en tot cas, la distància no podria ser mai més gran respecte de França.\nRespecte de l’acord d’associació, i en relació amb la lliure circulació de persones que tot just ara es començarà a negociar, Martí remarca que Andorra haurà de demanar “una excepció” a la UE per tal de no haver d’aplicar la reciprocitat que en principi fixes aquest tipus d’enteses. “La gent ha d’entendre que no és el mateix que els 75.000 ciutadans andorrans puguin viure en un continent de 500 milions d'habitants que no que aquests 500 milions de persones puguin establir-se en un país molt petit com el nostre”, remarca.\nDurant l’entrevista, també es qüestiona Martí sobre els límits territorials i les queixes que hauria mostrat l’ajuntament de Porta perquè considera que Andorra se li ha ‘menjat’ una part del seu territori municipal. El cap de Govern no entra a parlar d’aquesta qüestió. Tot mostrant el seu respecte cap a les autoritats locals de Porta, Martí remarca que els pactes fronterers són fruit d’un “acord internacional” i que, per tant, “l’interlocutor” del Principat és la República francesa i no pas l’ajuntament en qüestió.\nEl mandatari escaldenc torna a reclamar “una solució política” per a Catalunya alhora que prefereix no referir-se als empresonaments de polítics\nFinalment, France Bleu també s’interessa per la proximitat de Catalunya amb Andorra. Pel fet que hi hagi fronteres compartides enmig d’un conflicte com el que viuen Catalunya i Espanya. Toni Martí mostra la seva preocupació pel que està succeint tot recordant, però, que la seva formació, el seu bagatge acadèmic, és més proper a França que no pas a Espanya. En un parell d’ocasions insisteix que cal “una solució política” i sobre el fet que hi hagi polítics catalans a la presó explica que “jo no em pronuncio mai” sobre resolucions dels jutges. I insisteix: “Si no comento les decisions judicials a Andorra, menys encara ho faré sobre les d’altres països”.


El PPCV adverteix del “maquillatge sanitari” del Botànic en les llistes d’espera perquè “els valencians continuen esperant una eternitat i el sistema segueix col·lapsat” – RiberaTV\nPer Ribera Televisió el 15 Gener, 2020 No Comment\n“En Sanitat hi ha dues realitats, la que sale de la cuina i la que viuen els valencians”\nAssenyala que “tot sembla indicar” que la conselleria ha congelat l’entrada de pacients en les llistes durant els últims mesos per a “poder cuinar les dades”\nEl GPP demanarà les dades detallades dels valencians que ingressen en les llistes d’espera per a comprovar que la conselleria no ha congelat la incorporació de valencians a la llista per falta de mitjans\nEl portaveu de Sanitat del Grup Parlamentari Popular (GPP), José Juan Zaplana, ha advertit hui que les llistes d’espera sanitàries presentada pel Consell “alça moltes suspicàcies” perquè tot fa indicar que estan “cuinades” ja que “els centres segueixen saturats, els professionals estan col·lapsats i els valencians continuen esperant una eternitat. En Sanitat hi ha dues realitats, la que sale de la cuina i la que viuen els valencians, això es diu maquillatge sanitari”.\nZaplana s’ha referit d’aquesta manera a les dades de llistes d’espera sanitària fets públiques hui on “tot sembla indicar que la conselleria ha congelat l’entrada de pacients en les llistes durant els últims mesos per a poder cuinar les dades”.\n“Comprovem la falta de substitucions de professionals en la Sanitat, la dilatació de proves dels especialistes que són prèvies a la llista d’espera quirúrgica, on sembla que està el punt d’inflexió. Si es dilata aquesta fase no ingressen nous pacients en la llista”, ha explicat.”Si no hi ha especialistes, no hi ha valoració i no ingressen en la llista d’espera”.\n“La cuina de la conselleria és hui el més semblant a Masterchef, ja que no sabem quanta gent s’ha incorporat durant aquest trimestre, ni quantes persones estan a l’espera de valoració, la qual cosa sí que sabem és que hi ha menys professionals que mai, les substitucions no es cobreixen i les consultes estan saturades”, ha denunciat.\nAixí, ha assenyalat que el PPCV estarà “vigilant” i sol·licitarà a la conselleria les dades detallades dels valencians que ingressen en les llistes d’espera per a comprovar que la conselleria no ha congelat la incorporació de valencians per falta de mitjans”.\nD’aquesta manera, ha assenyalat que per fi el Consell es “ha llevat els complexos” i, “encara que tard”, s’ha adonat que la col·laboració públic-privada és en certes situacions una via necessària per a descongestionar el sistema.\nEl PPCV adverteix del “maquillatge sanitari” del Botànic en les llistes d’espera perquè “els valencians continuen esperant una eternitat i el sistema segueix col·lapsat” added by Ribera Televisió on 15 Gener, 2020


Falles de Borriana - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nfalles i festival\nFalla Don Bosco el 2017.\nFalla Societat de Caçadors el 2017.\nLes Falles de Borriana tenen lloc en aquesta localitat durant la primera meitat del mes de març, de la mateixa manera que se celebren a altres llocs del País Valencià com la Vall d'Uixó, Sagunt, Alzira, Gandia o la ciutat de València.\nCada falla planta dos monuments fallers, una falla gran i una falla infantil.\n1 Comissions falleres\n4 Les Creus de maig\nA Borriana hi ha actualment 19 comissions falleres, que són: La Mercè, Barri València, Barri La Vila, Barri Onda, Barri l'Escorredor, Barri la Ravalera, Barri la Mota, Societat de Caçadors, Barri Sant Blai, Societat Centre Espanya, Societat Club Ortega, Plaça Chicharro, Club 53, Barri la Bosca, Don Bosco, Quarts de Calatrava, Sant Josep, Rei Jaume I i Cardenal Tarancon. L'entitat que gestiona tot allò relatiu a les Falles és la Junta Local Fallera.\nEl 16 de març del 1928 va ser creada la primera falla a Borriana, davant del convent de la plaça de la Mercè. Aquest fet va ser possible gràcies a la participació de Carlos Romero Vèrnia, retor de l'església de la Mercè.\nEn un principi, anava a ser part d'un divertiment d'un grup d'amics en un sopar, però l'ajuda de l'alcalde, en Vicent Enrique, donant unes fustes, va fer que el projecte anara a més. Amb l'ajuda dels veïns es va començar la construcció de la falla en el magatzem de gra del president de la comissió, en Manuel Martí Felis.\nDurant els anys 20, Borriana passava per una època de gran esplendor econòmic gràcies al comerç de la taronja. Per això, la primera falla va intentar ridiculitzar a aquells que pretenien fer negoci amb la venda de taronges amb ostentoses oficines, front a aquells llauradors que només volien vendre per poder sobreviure. Es va ficar en un extrem un ninot prim, front a una ostentosa i luxosa taula de despatx, i davant, una caixa de cabals oberta plena de teranyines. En l'altre extrem hi havia un ninot gros vestit de llaurador que es fumava un gran pur, i que estava assegut en una xicoteta taula amb una gerra gran amb la inscripció "Haber" i una altra petita on es llegia "Debe".\nAmb açò es tractava de caricaturitzar la societat del moment, fent una crítica al que passava al barri i la zona. Per això, en José Borja, dibuixant i caricaturista borrianer, va pintar en un dels laterals de la falla un comerciant que fugia d'uns llauradors amb bastons en la mà, fent al·lusió a uns fets que havien ocorregut uns dies abans.\nA aquesta festa va acudir tot el poble de Borriana i gent dels pobles del voltant, que volien observar el monument. Així va començar la història d'una de les festes més importants de Borriana.\nCada any, es duen a terme una sèrie d'actes relacionats amb les falles:\nEl Pregó: s'anuncien les festes falleres. Després d'una desfilada, des del balcó de l'Ajuntament el pregoner oficial llig el Pregó. A continuació, les reines falleres, major i infantil, juntament amb l'alcalde lligen la Cridà. Es du a terme cap a finals de febrer.\nExposició del Ninot. A la Casa de la Cultura es col·loca una exposició dels ninots indultats, que se salvaran de ser cremats a la falla. Es donen premis als millors ninots.\nCavalcada del Ninot. Cada Falla és representada per una carrossa i gent disfressada. En la carrossa hi són les falleres que tiren caramels. També es donen premis a les millors carrosses. Un dissabte nit, generalment, hi ha una cavalcada i l'endemà de vesprada hi ha la cavalcada infantil. Tenen lloc a principis de març.\nFalles als col·legis. Els col·legis del poble contribueixen a aquesta tradició fent xicotetes falles que són cremades l'últim dia de classe abans de les festes falleres. Aquestes falles són visitades per les reines falleres, la cort d'honor infantil, les dames de la ciutat infantil i la Junta Local Fallera.\nLa Plantà. Té lloc el 15 de març. Les diferents falles planten els seus respectius monuments fallers. Juntament amb açò hi ha una tradicional festa on generalment cada falla ofereix bunyols i mistela.\nOfrena de flors. El 19 de març pel matí, les falleres del poble fan una desfilada cap a la plaça de l'Ajuntament, on es fa una ofrena floral a la Mare de Déu de la Misericòrdia.\nCremà. La nit del 19 de març es cremen tots els monuments fallers, donant fi a les falles.\nCreu de maig Falla l'Escorredor 2012\nA principis del mes de maig, cada Falla planta dos creus (una per cada monument faller) adornades amb flors en homenatge a la Mare de Déu. Les creus romanen plantades durant tres dies, adornades amb vistosos jardins amb aigua, flors i altres motius decoratius.\n↑ Llistat de Comissions. Federació de Falles de Borriana.\n↑ 2,0 2,1 «La primera falla de Burriana» (en castellà). Distritofallas.com.\n↑ «85 años de fallas en Burriana» (en castellà). Las Fallas de la crisis, 02-04-2013.\nAymerich Tormo, José. Burriana en sus fallas (1928-1936). Tomo I.\nGrup d'estudis històrics fallers. Borriana, 1996.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Falles_de_Borriana&oldid=19442038»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 gen 2018 a les 23:56.


a) Posseir la nacionalitat espanyola o la d'una dels restants membres de la Unió Europea o d'aquells estats als quals s'aplique la lliure circulació de treballadors i treballadores, en els termes que preveu la llei estatal que regula esta matèria.\nb) Tindre complits els 16 anys d'edat i no excedir l'edat màxima de jubilació forçosa en el Règim General de la Seguretat Social.\nc) Estar en possessió del títol específic requerit, o equivalent o en condicions d'obtindre'l en la data en què acabe el termini de presentació d'instàncies, en tot cas, les equivalències hauran de ser aportats per l'aspirant, per mitjà de certificació expedida a este efecte per l'Administració competent en cada cas.\nd) Posseir la capacitat funcional per a l'exercici de les tasques pròpies de les places referides en les bases.\ne) No haver sigut separat per mitjà d'expedient disciplinari del servici del qualsevol de les Administracions Públiques o dels òrgans constitucionals o estatutaris de les comunitats autònomes, ni trobar-se en inhabilitació absoluta o especial per a ocupacions o càrrecs públics per resolució judicial, per a l'accés al cos o escala de funcionari, o per a exercir funcions semblants a les que exercien en el cas del personal laboral, en el qual haguera sigut separat o inhabilitat. En el cas de ser nacional d'un altre estat, no trobar-se inhabilitat o en situació equivalent ni haver sigut sotmés a sanció disciplinària o equivalent que impedisca, en el seu estat, en els mateixos termes l'accés a l'ocupació pública.\nEl pagament dels drets d'examen es podrà efectuar a través de transferència bancària al compte corrent:\nES34 3138 1199 80 0028545812 que este Ajuntament té oberta en RURALNOSTRA BETXÍ.\nL'import, només podrà ser tornat quan l'aspirant no fóra admés a les proves, per falta de requisits per a participar-hi.\nOmpliment model general d'instància, que podrà obtindre's a través de la web municipal.\n1. Que reunixen totes i cada una de les condicions que s'exigixen en la base segona, referides a la data en què acabe el termini de presentació d'instàncies.\n2. La relació concreta i numerada de mèrits a valorar, acompanyada amb original o còpia compulsada dels documents que els acrediten. Si no es presenten els documents durant el termini de presentació d'instàncies, no seran valorats.\n3. Un telèfon en què puguen ser localitzats en horari de matí.\nNOTA Les persones aspirants hauran d'aportar en el moment de la presentació d'instàncies i durant el termini atorgat, tots els documents que acrediten els mèrits que seran objecte de valoració en el present procés selectiu, no admetent-se altres mèrits aportats després de la finalització del termini de presentació d'instàncies.\nEn la forma que es determina en l'art. 38.4 de la Llei 30/92, de 26 de novembre de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú:\nb) En els registres de qualsevol òrgan administratiu, que pertanga a l'Administració General de l'Estat, a la de qualsevol Administració de les comunitats autònomes, a la de qualsevol Administració de les Diputacions Provincials, Cabildos i Consells Insulars, als Ajuntaments dels Municipis a què es referix l'article 121 de la Llei 7/1985, de 2 d'abril, reguladora de les Bases del Règim Local, o a la de la resta de les entitats que integren l'Administració Local si, en este últim cas, s'hi ha subscrit el corresponen conveni.


Volem que el Govern “es deixi de cançons” i torni els 177 milions d’euros\nEl Grup Parlamentari Unidas Podemos donem suport a la iniciativa de Més per Menorca relativa a la reclamació dels 177 milions i ha censurat a la ministra d’Hisenda en funcions\nInsistim en demanar a Maria Jesus Montero que deixi el seu càrrec i que abans de fer-ho torni els diners que corresponen a les Illes Balears\nUnidas Podemos ha censurat la ministra d’Hisenda en funcions, Maria Jesus Montero, i tornem a demanar-li que dimiteixi i que abans de fer-ho torni els 177 milions d’euros que deu a les Illes Balears.\nLa diputada Antònia Martín, ha declarat que ens trobem davant un “dejà vú“, davant la reclamació al govern estatal dels 177 milions d’euros i ha instat al Govern central a què “es deixi de cançons”. “Avui tornam a empènyer la roca dels 177 milions costa per amunt de la muntanya a veure si aquesta vegada queda al cim i no roda per avall“.\nEn aquest sentit, Martín ha fet menció a l’Odissea, “on Penèlope que va estar durant 20 anys teixint de dia, i desfent a la nit, el sudari pel rei Laertes“. “Així ens passa amb el Govern central, quan les negociacions o les converses sobre finançament s’encaminen, quan no tenen bony, tenen bua, es desfà la feina feta i hem de tornar a començar“.\nMartín, a més, ha destacat que “el que ha fet el Govern del senyor Sánchez no és governar pel bé del nostre país ni de les nostres illes. Els 177 milions que reclamem hi eren als pressuposts que vàrem pactar el 2018 entre Unides Podem i el PSOE”.\n“Ara resulta que, ja convocades les eleccions, com en una actuació del mag Tamariz, anuncia la ministra Montero que han trobat la manera de fer que aquests milions arribin a les nostres Illes, adduint, mireu per on, que anam a eleccions anticipades”, ha assenyalat la diputada, al mateix temps que ha recordat que el Grup Parlamentari Unidas Podemos va demanar ahir de la ministra d’Hisenda en funcions.\n“Tampoc ha derogat la reforma laboral, ni la llei mordassa, ni ha blindat les pensions“, ha insistit, per això, ha dit Martín, “avui dia des d’Unides Podem no tenim confiança en les promeses del senyor Sánchez, ni de la ministra Montero. I així, clar, no podem dormir tranquil·les“, ha afegit.\nVOX NO ACCEPTA LES NOVES FORMES DEL CONCEPTE FAMÍLIA\nD’altra banda, i en relació a la iniciativa relativa a l’elaboració de l’informe d’impacte familiar en els projectes de llei presentada per l’ultradreta, Unidas Podemos ha votat no i tal com ha explicat la diputada, Cristina Mayor, ho ha fet per tres motius: “la Llei de Suport a les Famílies ja ho contempla, i és vinculant per al Govern, tant pel que fa a l’informe d’impacte familiar com a la prèvia elaboració de la guia d’informes d’impacte familiar; la PNL no afegeix absolutament res i el proponent tampoc assenyala cap incompliment del Govern que pogués justificar o fer necessari recordar la seva vigència”.\n“Vox es resisteix a acceptar les noves formes i vincles que determinen l’actual concepte de família i aquesta PNL, únicament persegueix la protecció del model tradicional tal com ho entén Vox. Senyores i senyors de Vox, l’evolució de la societat actual i moderna del les Illes els supera“, ha dit Mayor.\nAixí mateix, la diputada ha defensat que per a Unidas Podemos, “la paraula que millor defineix en l’actualitat a la Família, és la diversitat , ja que la família, avui dia no té un significat únic i excloent”. “Des del punt de vista legal, s’han produït grans avanços determinats fonamentalment per l’aprovació de diverses Lleis que han anat donant entrada a nous models familiars”, ha afegit.\nD’altra banda, Mayor també destacat “les reivindicacions dels moviments LGTBI en la sensibilització i transformació de les actituds socials, han suposat el canvi d’idees preconcebudes i sentiments de la Societat cap a la família, el matrimoni i la sexualitat”.”La ciutadania té dret a formar el model de convivència que més li satisfaci, segons la seva situació personal, creences i conviccions“, ha sentenciat Mayor.\n“CALEN LES MILLORS PERSONES PER GOVERNAR”\nD’altra banda, i en relació a la iniciativa relativa a política de nomenament presentada per Ciutadans, la portaveu adjunta d’Unidas Podemos, Esperança Sans, ha explicat que “governar significa assumir una gran responsabilitat cap a la ciutadania de les nostres illes” i que “tot i que en aquesta legislatura s’elaboraran algunes lleis, el màxim repte, és seguir aplicant i desplegant totes les lleis aprovades a l’anterior legislatura per tal que siguin una vertadera eina al servei de la gent. I per això calen les millors persones, les més preparades i disposades a desplegar les diferents lleis i normatives“.\nAquest Govern, ha afegit Sans, “s’ha conformat amb persones compromeses, capacitades i preparades, que assumeixen el compromís de treballar pels interessos de la nostra ciutadania i per fer de les nostres illes, unes illes més sostenibles, més feministes, més accessibles, més verdes” i per aquests motius, el Grup Parlamentari ha votat en contra.\n“Quan governa la dreta, realment el govern en l’ombra recau sobre els representants de les elits, que són els privilegiats i que són els que tenen menys simpatia pels canvis. Per a les forces conservadores, les diferències socials són naturals i inevitables, tant, que defensen que una minoria privilegiada tingui més drets que una majoria social, això per ells, significa que aposten per l’individualisme i que els interessos personals d’uns pocs estan per sobre del bé comú“, ha afegit la diputada.\nEn relació als rumors per la formació d’un nou espectre polític a Balears de cara a les eleccions generals del 10 de novembre, el portaveu del grup, Alejandro López, ha explicat que “aquí a Balears ens centrem en l’espai polític que realment hi ha, i considerem que amb nosaltres, PSOE i Més creiem que està cobert tot l’espectre polític representat i no li veiem el mateix sentit que potser tenen altres CCAA“.\n“En democràcia és normal i habitual que qualsevol persona que vulgui presentar-se i concórrer a unes eleccions, ho pot fer”, ha dit.\nDemanem la dimissió de la ministra Montero\nEl partits del pacte insten a declarar l’Estat d’Emergència Climàtica a Balears


El pis de lloguer dels jutges del CGPJ | Francesc Viadel Bloc\n← Casado i l’aniquilació del català\nEls jutges sentencien a mort la immersió lingüística →\nPublicat el 19 gener 2022 per francescviadel\n*Article de Francesc Viadel publicat el 17 de gener de 2022 a Nosaltres la Veu.\nCarlos Lesmes, president del CGPJ. Foto/EFE\nEl president del Consejo General del Poder Judicial (CGPJ), Carlos Lesmes, amb la nòmina que li cau de l’ala, no tindria cap problema per a trobar un pis de lloguer en Barcelona, Madrid, València o Sevilla que «es una maravilla» i ja no diguem en Benigembla, Gorga, Herbers o Matet. I això perquè gràcies a l’esforç contributiu d’uns quants milions de desgraciats com vostè i com jo el ciutadà Lesmes ingressarà aquest any una nòmina anual de 145.361,14 euros, mentre que la dels vocals de l’organisme que presideix serà de 125.366,60 euros. Val a dir que dins d’aquesta xifra no entren ni les dietes, ni les despeses de protocol, de residència -si calgués-, ni tampoc els desplaçaments per faena quan es fan amb algun dels 13 vehicles oficials de què disposen.\nAmb aquests fulls salarials a qualsevol arrendador de les Espanyes el cul se li faria llimonada tenint en compte que el salari mitjà dels espanyols en un mercat laboral precari, inestable, és de poc més de 2.000 euros, que sovint els habitatges estan en mans de fons voltor que els dediquen al lucratiu negoci del turisme i que els de titularitat pública són pràcticament inexistents.\nNo cal consultar cap document oficial o saberut informe per a saber que a la majoria de les famílies espanyoles li és impossible hipotecar-se i, també, molt sovint accedir a un pis de lloguer. A Barcelona, posem per cas, no tan sols és difícil trobar alguna cosa en condicions, sinó que després cal competir amb una llarga llista de candidats. És obvi que els joves, els jubilats, els divorciats, l’assalariat de calbot o els que simplement viuen sols, ho tenen ben magre. No hi ha gaires eixides ni tan sols la d’anar-se’n fora de les ciutats on també han apujat els preus. I com s’ho fa el personal? Doncs, com pot. Compartint pisos amb desconeguts, acudint a la caritat, deixant de pagar quan no poden, resignant-se si cal a viure en autèntiques coves.\nAquest no és el problema de Lesmes i els seus consellers que igual podrien pagar el lloguer d’un piset de seixanta metres quadrats per moblar al barri valencià de Torrefiel o al de Nou Barris de Barcelona que llogar un luxós apartament en el carrer de Muntaner o en el de Colón. O, fins i tot, passar de viure en la incertesa horrible del llogat i comprar-se alguna cosa, posem per cas, en Gandia amb vistes a la mar. Quasi trenta mil euros al mes i pertànyer a la classe social dels privilegiats en una democràcia de fireta obri moltes portes.\nLesmes no ha de patir del lloc on viure que tenen molts dels empleats de Mercadona, dels jornalers agrícoles de Borriana o dels empleats en el sector serveis de la província de Tarragona. En 2019 el president mateix de l’alt tribunal va declarar béns immobles per valor de més de 175 mil euros, més de 160 mil euros en comptes corrents, més de 124 mil en accions, més de 111 mil en assegurances de vida. El vicepresident i molt progressista jutge, Rafael Mozo, el mateix any va declarar 160 mil euros en béns immobles. Comparat al vocal Juan Manuel Martínez que va declarar 1 milió per béns immobles, tots dos són uns pobrets.\nPer a fer-se el càrrec de tot caldria saber encara què guanyen i què tenen també els seus cònjuges car al final tots comparteixen sostres i suquen del mateix perol.\nÉs evident que cap dels magistrats que ha de fer valer la sagrada Constitució amb què de tant en tant colpegen el cap dels espanyols esgarriats va descalç ni viu tampoc baix d’un pont. Més aviat viuen en el Versalles fantasiós de la reina austríaca.\nDoncs bé. Resulta que els senyors magistrats, per a més inri rellogats des de fa quatre anys en el càrrec per l’indecent boicot del PP que és qui els sosté, han votat majoritàriament contra la llei d’habitatge que tramita el «Gobierno» de coalició.\nUna llei que, entre d’altres i sense ser cap panacea, vol limitar a un 10% l’increment dels preus de lloguer en les zones dels municipis on aquests superen el 30% dels ingressos de les llars i si en els darrers cinc anys han pujat cinc punts per damunt de l’IPC o, encara, que els habitatges que estiguen més de dos anys buits paguen més IBI a fi d’incentivar que aquests afloren al mercat.\nNo és massa cosa tenint en compte la gravetat de la situació i el que caldria fer, però els magistrats, fora de termini, i en allò que sembla una maldestra maniobra de distracció, han votat en contra de l’informe que ha d’arrencar la tramitació de la llei. Descaradament, s’han alineat amb els arguments del PP que assegura que la norma envaeix les competències autonòmiques tot i que, segurament, deuen estar més d’acord amb els de Vox convençuts que ataca la propietat privada.\nLa maniobra és del tot inútil per a evitar la tramitació. Els jutges el que han fet és, d’una banda, exhibir el seu armament ideològic i, d’altra, llepar el cul a qui li han d’agrair la poltrona.\nQuin desvergonyiment! I pensar que en bona part viuen com viuen gràcies al llom dels poca-roba.\nEspanya és i serà un país de desigualtats cròniques, de cacics, d’enemics tribals i, sobretot, de pobres someres hipnotitzades pels acords marcials del nacionalisme carpetovetònic.\nI per descomptat que, amb uns guàrdies de la llei com aquests, serà del tot impossible que mai puga eixir del túnel tenebrós en què la mantenen secularment els que la dominen. En aquest país, tot dret, el de l’habitatge, el de la llibertat d’expressió, el de circulació, el de botar a la corda o el de tirar-se un pet, no deixa de ser ben mirat una broma constitucional de mal gust.


Durant els darrers anys, molts propietaris d’empreses en línia han fet mesures per complir les lleis i regulacions de privacitat.\nEl canvi més gran per a molts propietaris de llocs web va suposar la introducció del Reglament general de protecció de dades (GDPR) el 2018. Quan GDPR va entrar en vigor a la UE, les empreses en línia van haver d’implementar banners de cookies que demanaven als visitants de la UE el consentiment d’inclusió. per deixar caure les galetes.\nAixò va ser perquè el reglament va introduir regles sobre com les empreses podrien recollir dades dels usuaris, cosa que molts llocs web fan a través de cookies. En concret, la llei deia que les empreses només podrien recollir dades un cop rebudes el consentiment vàlid de l’usuari. Afortunadament, es van publicar molts complements de WordPress amb compliment de GDPR, juntament amb algunes actualitzacions bàsiques de WordPress, que faciliten la seguiment de les regles.\nDes que va entrar en vigor GDPR, molts altres països i estats han creat les seves pròpies regulacions. Un d’aquests regles és la Llei de privacitat del consumidor de Califòrnia (CCPA), una regulació de privadesa que afectarà les empreses amb clients a Califòrnia (que vam comparar en el nostre article GDPR vs CCPA)..\nSi bé la recollida del consentiment per deixar les cookies era un canvi important que havien de fer els llocs web per complir amb GDPR, el major repte per als llocs web de CCPA és el No ven part del reglament.\nEn aquest article, veurem quina és la regla de no vendre, així com la manera en què els usuaris de WordPress poden utilitzar un complement senzill per mantenir el compliment del proper reglament CCPA.\n1 Què és CCPA i la regla de no venda?\n2 Què és un botó de no venda?\n3 Necessito un botó de venda no CCPA?\n4 Com utilitzar CookiePro per afegir un botó de no venda al vostre lloc web\nQuè és CCPA i la regla de no venda?\nEl CCPA entrarà en vigor l’1 de gener del 2020. La regulació afecta com les empreses, incloses les que operen completament en línia, poden recollir i processar les dades de Califòrnia. Per als propietaris de llocs web, això afectarà la manera com poden utilitzar cookies i altres seguidors en línia per recopilar dades de l’usuari.\nEl No ven la norma és una part clau del reglament. Afirma que les empreses han de donar als consumidors l’opció de desactivar la venda de les seves dades personals.\nConcretament, el reglament diu que les empreses han de:\nTeniu una pàgina al seu lloc web titulada “No vengueu les meves dades personals”. En aquesta pàgina, els consumidors amb seu a Califòrnia poden desactivar la venda de les seves dades personals.\nL’empresa ha d’enllaçar clarament a la pàgina web “No vengui la meva informació personal” des de la pàgina principal.\nEl lloc web ha de descriure els drets del consumidor per desactivar la venda de dades personals i proporcionar un enllaç a la pàgina “No vengui la meva informació personal” a la seva política de privadesa..\nUn cop l’usuari sol·liciti que una empresa no vengui la seva informació personal, l’empresa ha de respectar aquesta decisió durant un mínim de 12 mesos.\nFinalment, els llocs web han de tenir una manera de demostrar que respecten aquestes sol·licituds de clients.\nLes empreses i els propietaris de llocs web han de posar en marxa processos que els ajudin a complir les directrius anteriors.\nEls que incompleixen la normativa es posen en risc de rebre una multa de fins a 7.500 dòlars per violació intencionada i 2.500 dòlars per cada violació no intencionada.\nQuè és un botó de no venda?\nUn botó No vendre és un botó flotant que els propietaris de llocs web poden afegir al seu lloc web per permetre als visitants desactivar la venda de la seva informació personal i dirigir-los a pàgines clau com ara “No venguis la meva informació personal” pàgina.\nEl botó No vendre no és més que una solució més àmplia per ajudar els propietaris de llocs web a complir els requisits de no vendre.\nUn element complementari a No vendre és el CookiePro Drets del consumidor Solució de gestió. La solució ajuda als propietaris de llocs web a crear formularis web compatibles amb el CCPA que poden afegir al botó “No venc les meves dades personals” i a la pàgina dedicada. Els visitants del lloc web poden utilitzar aquests formularis per desactivar la venda de les seves dades personals. CookiePro processa aleshores aquestes sol·licituds i, mitjançant la sincronització amb altres tecnologies que s’utilitzen al vostre lloc web, aturarà la venda de dades per als consumidors que hagin optat.\nNecessito un botó de venda no CCPA?\nPer saber si necessiteu un botó No vendre, primer haureu de determinar si la vostra empresa està subjecta a CCPA i si la vostra empresa ven dades personals. Si compleix els dos requisits, necessita un botó No vendre.\nCCPA fa efectes a les empreses que recullen dades de residents de Califòrnia tant si el negoci té o no la seva base a l’estat. No obstant això, a diferència de GDPR que afecta totes les empreses que operen a la zona, les empreses només seran subjectes a CCPA si compleixen un dels tres requisits següents:\nSi generen ingressos anuals de 25 milions de dòlars.\nEn el cas que recopilin, comprin, rebin o venguin la informació de més de 50.000 californians en un any.\nSi guanyen el 50% o més dels seus ingressos per la venda de dades personals de Califòrnia.\nPoden semblar requisits força elevats. Tanmateix, quan considereu que l’adreça IP i els identificadors en línia compten com a dades personals, és realment fàcil que els llocs web arribin al llindar. Necessàriament, només necessiteu recollir les dades de 137 visitants de llocs web de Califòrnia al dia per assolir el total anual.\nA més, no es tracta només de les dades de cookies que s’inclouen a la normativa CCPA. Altres tipus de dades personals esmentades en el reglament inclouen qualsevol cosa que “identifiqui, relacioni, descrigui i estigui relacionat amb el que es pugui relacionar o que pugui raonar, directament o indirectament, amb un consumidor o llar particular”.\nInclou noms, adreces, identificadors en línia, adreces IP, números de seguretat social, números de passaport, etc. Haureu d’incloure aquests punts de dades als vostres càlculs per determinar si heu de complir el CCPA..\nEl següent pas és determinar si la vostra empresa ven les dades personals que recopila. Per a empreses, com ara corredors de dades, això serà evident. Tot i això, hi ha moltes altres empreses en què pot ser que sigui menys clar.\nEn part, això es refereix a la definició de CCPA que considera que una “venda” és bàsicament qualsevol forma de divulgar informació personal. CCPA defineix la venda com:\n“Vendre”, “vendre”, “vendre” o “vendre” significa vendre, llogar, alliberar, divulgar, difondre, posar a la seva disposició, transferir, o comunicar-se de forma oral, per escrit, o per mitjans electrònics o d’un altre consumidor. informació personal de l’empresa a una altra empresa o a un tercer per obtenir una consideració monetària o altra valuosa contraprestació.\nAquesta definició significa que els editors en línia o llocs web que proporcionen dades de visitants als anunciants per mostrar anuncis personalitzats es podrien classificar com a dades de venda.\nQuan els editors en línia venen espai publicitari, sovint comparteixen informació sobre l’usuari que hi ha actualment al lloc web amb tercers, incloses les xarxes d’anuncis i intercanvis. D’aquesta manera, l’anunciant pot mostrar els seus anuncis als usuaris que creu que estaran interessats en els seus productes.\nA causa de les definicions anteriors de “Venda” i “Dades personals”, és probable que aquesta pràctica es consideri com a venda, el que significa que els llocs web que utilitzin anuncis orientats poden proporcionar als usuaris la possibilitat de desactivar la venda de les seves dades..\nSi sembla alguna cosa del vostre lloc web, potser necessiteu un botó de no venda per evitar problemes normatius.\nCom utilitzar CookiePro per afegir un botó de no venda al vostre lloc web\nLa manera més fàcil d’afegir un botó de no vendre al vostre lloc web és utilitzar un complement (com el que proporciona CookiePro) que s’ocuparà de tot el procés. El complement “No vendre” de CookiePro es va desenvolupar específicament per a llocs de WordPress. Aquí teniu instruccions per implementar-lo al vostre lloc web.\nInstal·leu i activeu el complement CookiePro No vengui al vostre lloc web de WordPress.\nUn cop activat, el complement CookiePro CCPA apareixerà a la navegació a l’esquerra del tauler de control de WordPress.\nPersonalitzeu el vostre botó i modalitat No vendre.\nOpcional: Copieu i enganxeu CookiePro Drets del consumidor enllaç de formulari al connector CookiePro CCPA\nFeu clic a desar i publicar.\nUn cop hàgiu instal·lat el complement, els visitants de Califòrnia veuran un botó amb un enllaç a la pàgina “No venc la meva informació personal” quan visiten el vostre lloc web..\nQuan el visitant fa clic al botó pot optar per desactivar anuncis personalitzats o enviar una sol·licitud de drets del consumidor per assegurar-se que altres tecnologies del vostre lloc web no venen les dades del client.\nEl CCPA afegeix una nova capa de compliment que hauran de tenir en compte molts llocs. Comproveu les condicions que s’enumeren abans i, si el vostre lloc compleix alguna, voldreu obtenir el botó No vendre no més aviat. Teniu fins a l’1 de gener de 2020 modificacions del vostre lloc per evitar sancions. Però per sort, amb WordPress això pot ser tan senzill com instal·lar un complement.\nSi el vostre negoci en línia està subjecte a CCPA i voleu implementar un botó No vendre al vostre lloc web, clica aquí per obtenir més informació sobre com CookiePro pot ajudar a mantenir la vostra empresa en compliment de CCPA i d’altres normes de privadesa.\nSi no sou un gran aficionat a treballar amb l’editor HTML a WordPress o\nA l’octubre de 2012, vaig revisar el complement de descàrregues digitals fàcil de WordPress\nManipular anuncis al vostre bloc sovint és força tediós. Cal que us registreu a\nProbablement Shopify és una de les millors plataformes de comerç electrònic dels nostres dies.


Amb el dret a la protesta a Colòmbia - XES\n10 de maig de 2021 /en General, Internacional\nHem signat aquest manifest de la mà de la comissió internacional de la XES, i al costat de moltes altres companyes i col·lectius, per frenar la militarització de la protesta social i exigir garanties i llibertats per a la mobilització ciutadana a Colòmbia.\nSegons les xifres més recents, 24 persones han mort, 89 estan desaparegudes i més de 800 han estat ferides. Podeu seguir les dades de la repressió al web Defender la Libertad, que actualitza els casos de denúncies arbitràries, persecució judicial i criminalització de la protesta social al país, i el llegir el text complet del manifest i adheriu-vos aquí.\nPer les llibertats i els drets humans, tot el suport!\nhttps://xes.cat/wp-content/uploads/2021/05/colombia.jpg 700 1280 adminriceup https://xes.cat/wp-content/uploads/2017/05/logotip-xes.png adminriceup2021-05-10 21:02:112021-05-10 21:02:25Amb el dret a la protesta a Colòmbia\nL’habitatge en cessió d’ús es consolida al Parlament com a via cooperativa pel dret a l’habitatge\nCarta de demandes per a l’impuls de polítiques públiques pel dret a l’habitatge\nArrenca la campanya de Balanç Comunitari 2022\nL’habitatge és un dret, no un negoci!\nS’engega una nova comissió de diversitat funcional\nL’aposta pel Balanç Social a la comarca d’Osona Fer front a les violències masclistes col·lectivament


Actualitzat 21/04/2021 08:54\nBusquen desesperadament la Soad, una model de 20 anys que ha desaparegut en estranyes circumstàncies a Salamanca. Feia mesos que estava sent assetjada i una persona anònima penjava cartells escrivint el seu nom ple d'insults.\nDesapareix una model de 20 anys a Salamanca\nSoad Alid Allam Sánchez és una jove de 20 anys de Salamanca que va desaparèixer misteriosament el divendres a Salamanca. Se li va perdre el rastre a l'estació d'autobusos de la ciutat: una amiga, cap a les 19:00, la va acompanyar a agafar un autobús en direcció Valladolid i, des de llavors, ningú sap res d'ella.\nDesaparició plena d'enigmes\nLa seva desaparició està plena d'enigmes: la seva última connexió a WhatsApp és del divendres, que va ser el dia que va desaparèixer i que va deixar de respondre els missatges. No obstant això, sí que s'ha connectat al seu compte de Messenger de Facebook hores posteriors a la seva desaparició, fet que desconcerta els agents que estan investigant el cas.\nEstava sent assetjada des de feia mesos\nUn altre fet que preocupa enormement tant als policies com als familiars de la desapareguda és que la noia de 20 anys feia mesos que estava sent assetjada. Soad estudiava en una escola de Belles Arts i, des de feia aproximadament tres mesos, una persona anònima havia col·locat cartells amb el seu nom ple d'insults masclistes, com, per exemple "puta", segons informa Salamanca24horas.\nLa família descarta una desaparició voluntària\nLa seva família assegura que tenen una bona relació amb ella i, de fet, abans que la noia marxés a l'estació d'autobusos, ella i la seva mare es van reunir en un centre d'estètica i que, tot i la preocupació que tenia la model per l'assetjament, asseguren que no marxaria sense dir res a ningú.\nSoad Alid Allam Sánchez estava sent assetjada des de feia mesos i ha desaparegut aquest divendres a Salamanca / Cedida\nSoad Alid Allam Sánchez\nSoad Alid Allam Sánchez mesura 1,72 metres, és morena, de complexió prima i té el cabell llarg i de color negre. En el moment de la desaparició anava vestida amb unes polaines de color negre, una jaqueta de color negre, una dessuadora rossa i unes botes militars també de color negre.\nQualsevol persona que tingui alguna pista, es pot posar en contacte amb la Policia Nacional trucant al 091 o al 923 12 77 00.\nACTUALITZACIÓ: La Soad ha estat trobada sana i estàlvia aquest dilluns.\nMor una candidata a Miss Univers als 20 anys per una estranya malaltia


El barranc Pasqual inundat per les pluges d'esta setmana\nInici Medi Ambient El barranc Pasqual inundat per les pluges d'esta setmana\nGràcies a Vicent Sebastiá hem pogut recórrer part del traçat original del barranc Pasqual, per a comprovar com l'aigua seguix el seu curs natural, un curs que hui està ocupat en alguns casos per carreteres, horts i altres instal·lacions realitzades per l'home.\nLa naturalesa es manté fidel a si mateixa i és fàcil comprovar com en èpoques de pluja l'aigua busca el traçat que sempre ha seguit, fins a desembocar en el Vallet, una construcció que servix en gran manera per a canalitzar les revingudes que abaixen del Picaio… encara que les imatges pogueren fer-nos pensar que estem en un lloc molt distant de Puçol.\n“Els més vells del lloc venien a per aigua fa anys a una font que hi ha en la vessant del Monte Picaio, encara que ara és difícil accedir a ella”, recorda Vicent Sebastiá. “De totes maneres quan es produïxen pluges torrencials l'aigua brolla i seguix el curs que havia tingut durant segles, encara que eixe curs hui està ocupat en alguns punts per carreteres i altres construccions”.\nEl barranc del Vallet —que és com es coneix popularment el traçat del barranc Pasqual dins el nucli urbà de Puçol— porta dies amb aigua, a causa de les pluges, encara que hui en dia és improbable que es desborde com fa anys ja que les seues aigües han sigut canalitzades en la zona sud del nucli urbà (junt el polígon industrial) i desviades cap al barranc del Puig.


La HBO desembarcarà a Espanya (Àlex Gutiérrez)\nMovistar+ ja no estrenarà les seves noves sèries, però reté els títols que ha començat a emetre\n4 min. Barcelona 20/01/2016 00:00\n651x366 Joc de tronsés una de les sèries que Telefónica retindrà fins a la seva conclusió per a Movistar+, ja que el contracte així ho preveu per a les que ha començat a emetre. / HBO Joc de tronsés una de les sèries que Telefónica retindrà fins a la seva conclusió per a Movistar+, ja que el contracte així ho preveu per a les que ha començat a emetre. / HBO\nUn dilema es perfila en l’horitzó dels serièfils. La companyia HBO explicava ahir que portarà a Espanya el seu servei de vídeo online a partir de finals d’any. I que això comporta deixar de vendre els drets de les sèries que produeix a Movistar+. Per tant, els que vulguin seguir-les legalment ho podran fer només a través de la seva plataforma, que en tindrà l’exclusiva. Ho explicava Richard Pepler, director oficial de la HBO, a l’agència Bloomberg. “Senzillament seguim allà on veiem el diner. I hem pres una decisió sobre on creiem que hi ha les bosses més grans de beneficis”, declarava.\nL’executiu es referia a la pobra penetració de la televisió de pagament a Espanya, comparada amb la de països similars europeus. L’arribada de Netflix l’octubre passat i l’esforç inversor de Telefónica per comprar Canal+, fusionar-la amb Movistar en la nova Movistar+ i impulsar-la amb l’adquisició de drets esportius han sigut dos revulsius per al sector. La HBO vol formar part de la festa, així que el serièfil haurà de decidir si suma una nova subscripció o es dóna de baixa del paquet de sèries de Movistar+. Això sí: aquells títols que Telefónica ja ha començat a emetre - Joc de trons, True detective, Girls o The leftovers, entre molts altres- els podrà retenir totes les temporades que faltin fins al final. En canvi, Movistar+ ja no estrenarà cap nova sèrie pròpia de la HBO. Això inclou les que debutin abans de la seva arribada a Espanya, que quedaran als llimbs fins que la companyia completi el desembarcament.\nDe moment, la cadena no ha donat cap indicació dels preus que podria demanar per la subscripció al seu canal, però els analistes consideren que estarà pels volts dels deu euros mensuals, per convertir-se en una competència directa de Netflix. Telefónica, mentrestant, manté també un sistema de televisió online a preus reduïts, que opera sota la marca Yomvi.\nUn altre factor que ha pesat en la decisió de desembarcar a Espanya ha sigut la recent expansió de la xarxa de fibra òptica, que assegura una ràpida i correcta recepció del vídeo en alta definició.\nPresent en 65 països, la HBO va intensificar la seva expansió internacional a Europa el 2012 amb la creació de la HBO Nordic, que s’ofereix a Suècia, Noruega, Finlàndia i Dinamarca només a través d’internet. El 2015 ha implementat el mateix model a Colòmbia i pretén que el país sigui la base des de la qual expandir-se per la resta de Llatinoamèrica. Aquesta expansió geogràfica ha fet que la companyia creixi ja més fora dels Estats Units que al seu país d’origen. En total, té més de 140 milions de subscriptors, cosa que representa una cinquena part de la facturació de la seva companyia mare, Time Warner.\nMés sèries espanyoles\nAmb aquest escenari de creixent competència, ¿quina serà la reacció de Movistar+? Fonts de Telefónica admetien a l’ARA que encara és d’hora per saber com els afectarà aquest moviment. “En tot cas, hi ha vida més enllà de la HBO. Nosaltres tenim sèries de la BBC, de Showtime, d’AMC... Les sèries no són un monopoli, cadascú té els seus títols”. Una de les conseqüències immediates, però, serà l’acceleració i potenciació de les sèries pròpies de Telefónica. De moment, n’hi ha dues al tinter, dirigides per David Trueba ( Vivir es fácil con los ojos cerrados ) i Alberto Rodríguez (La isla mínima ). Aquest divendres s’anunciarà que la sèrie de Rodríguez entra en fase de producció, tot i que no s’estrenarà fins al 2017, ja que “es vol fer un rodatge generós de pressupost i que permeti llibertat per a les històries”.\nMovistar+ creu que és difícil que hi hagi un transvasament gran de clients, ja que ells ofereixen una oferta global. “En tot cas, la seva arribada pot ser un bon dinamitzador del sector del pagament”.


Revolució sense violència (Melcior Comes)\n3 min. Escriptor 13/09/2019 19:15\nDurant les primeres dècades del segle XX es van produir arreu d’Europa molts cops d’estat. La democràcia liberal semblava ben dèbil, i es començava a veure que l’ascens de la resposta feixista i comunista, ambdues alimentant-se de les pors que atiaven en les classes mitjanes, faria trontollar el continent, com després es va veure amb l’ascens del nazisme, la guerra civil espanyola i tot el conjunt de desastres sangonosos que configuren l’Europa moderna. Curzio Malaparte va escriure un pamflet, publicat l’any 1931, en què ens teoritza sobre la manera en què es pot prendre el poder a l’estat modern, basant-se tant en el que havia fet Mussolini com en Primo de Rivera o Hitler, tot i el fracàs inicial d’aquest darrer. Malaparte feia de Maquiavel de l’autoritarisme, i no dubtava a l’hora de prescriure l’ús de la violència i de la força. Però sabem que és possible la lluita política no violenta, que ens permet posar fi a les tiranies o aprofundir en la conquesta dels drets polítics. La segona meitat del segle XX ens va donar l’exemple d’altres maneres d’ocupar el poder, al marge de les batusses i dels cops d’estat malapartians.\nEl professor nord-americà Gene Sharp ha estat reconegut com el principal teòric del segle XX en acció política no violenta. Sota la influència de Gandhi, Sharp va investigar àmpliament sobre totes les maneres possibles de forçar un canvi polític d’alt nivell en situacions de tirania no democràtica o d’abús autocràtic.\nEl seu llibre ‘La política de l’acció no violenta’, del 1973, ha circulat més o menys de sotamà a multitud de països que han aconseguit fer una transició cap a formes de democràcia liberal, o que han aconseguit obrir-se i acceptar les minories i els seus drets culturals, polítics o lingüístics. Sharp ens posa en marxa la inventiva de l’acció política, i fins i tot enumera 198 accions no violentes que poden realitzar-se en la recerca dels nostres objectius. En aquesta llista hi ha un pou d’idees. No ens ha de sorprendre que el llibre de Sharp hagi estat segrestat a llocs com la Rússia de Putin o la Veneçuela de Maduro; Hugo Chávez va denunciar el llibre de Sharp en el seu programa televisiu, considerant-lo una desestabilització estratègicament nord-americana.\nLa contribució de Sharp va ser de gran utilitat a Aung San Suu Kyi a Birmània durant els anys de la dictadura militar. Centrant-se només en aquest país, Sharp va concebre un llibret —traduït al català, disponible gratuïtament a la xarxa— que ha circulat després per països com l’Iran o Egipte, donant eines per a la mobilització no violenta que han contribuït a remoure aquests règims. Durant l’ocupació de la plaça de Tahrir, la seva llista de 198 accions circulava de sotamà, traduïda; allà s’hi descriuen tota mena d’opcions d’oposició creativa, des de fundar uns premis ridiculitzadors envers els adversaris polítics fins als funerals simbòlics, les vagues de zel o de fam, els boicots, les obstruccions o els tancaments de caixes, o el tortuguisme (obediència aparent, però a pas de tortuga).\nSharp encunya el concepte de ‘jujitsu polític’, que es dona quan les accions violentes del poder no troben resposta violenta, cosa que el desequilibra, sobretot perquè no hi ha tampoc la rendició de l’altre. Aquí hi trobem el concepte clau: no ha d’haver-hi mai rendició. Perquè l’acció política no violenta guanyi ha de reiterar-se, seriosament, i mantenir-se en el temps, forçant el poderós a actuar cada dia de manera més infame. La no-violència guanya la violència dels règims només quan aquesta última es veu empesa a actuar.\nUna empenta ecosobiranista mallorquina per a EH Bildu i el BNG\nOn ja no voldríem viure\nEl Mallorca guanya el Llevant (2-0) i somia en la permanència


Wikiloc | Ruta Breda-Ermita de Sant Llop de Viabrea-Riells del Montseny-Arbúcies-Castell de Montsoriu-Breda\nBreda-Ermita de Sant Llop de Viabrea-Riells del Montseny-Arbúcies-Castell de Montsoriu-Breda\n10.702 316 9065\nVista 550 vegades, descarregada 17 vegades\nRuta llarga però senzilla i sense dificultats destacables donat que transcorre en bona part per pistes i corriols fresats seguint el GR-83 i el PR-C-201 dintre del Parc Natural del Montseny. Sortint del Monestir de Sant Salvador de Breda, població amb un bonic centre històric que mereix una visita ens dirigim cap al polígon de Can Guilleumes per després de passar l'urbanització residencial Riells II, ja al terme municipal de Riells i Viabrea arribar a l'ermita de Sant Llop de Viabrea. Des d'allà ens dirigirem cap a Riells i l'Abadia de Sant Martí. Continuem pel GR-83 amb alguns trams ombrívols de pujada alternant pistes i corriols passant pel mas de Sant Climent. Deixem el GR poc després per passar pel mas de Can Torrents per tornar a enllaçar al GR ja a tocar d'Arbúcies. Visitada la població retornem el camí per arribar a la bifurcació passat Can Rovira on comença el PR-C-201 que ens porta cap a l'imponent Castell de Montsoriu. La pujada cap al castell és per una pista que va fent llargues llaçades que tot i el desnivell, no es fa gaire feixuga. Tot i això cal anar en compte ja que cap al kilòmetre 27,3 trobem una bifurcació que si seguim de front ens porta per una pista de deforestació barrada, pel qual, si no volem girar cua i remontar uns pocs metres pel talús per agafar la pista altra cop, és preferible a la bifurcació girar a la dreta en pujada. La visita guiada del castell (s'ha de reservar amb antelació i dura 1 hora i mitja) és més que recomanable i les vistes des d'allà són espectaculars. La baixada cap a Breda, previ pas per la Torre de les Bruixes on es tenen unes vistes molt xules del castell, tret d'un primer tram on es perd bastant desnivell, està perfectament indicada i no presenta dificultats destacables.\nBreda-Monestir de Sant Salvador\nPont sobre la Riera de Breda\nL’ Ermita de Sant Llop de Viabrea, es troba al poble de Riells i Viabrea a la comarca de La Selva, en el turó de Sant Llop, a 246 m d’altitud, entre la riera de Sant Llop i la de Riells.\nCementiri Municipal de Sant Llop de Riells\nPont sobre la Riera Xica\nL'església de Sant Martí de Riells està situada al nord del terme municipal, a 510 m sobre el nivell del mar en la vall formada entre el turó de Morou i el pla de Fogueres i el puig del castell de Montsoriu, per on transcorre la riera de Riells.\nBarraca de Carbonera\nPont sobre la Riera de Riells\nMas de Can Torrent\nSituada al peu del turó de Montfort a 442 metres d’alçada, Can Torrent és una masia composta per diverses dependències. El cos principal és de dues plantes amb vessant amb caiguda a la façana i cornisa catalana. La façana principal dóna en un pati clos, rodejat d’edificacions i un petit mur de pedra, amb una gran entrada d’arc rebaixat.\nSot de l'Ànima\nBassa d'en Rascla-Arbúcies\nEsglésia de Sant Quirze i Santa Julita d'Arbúcies\nFont de la Bomba del Bon Humor\nEs tracta d’una font amb eixidor de metall, representant la cara d’un personatge masculí, amb bomba de mà de metall acabada en apèndix ovalat. L’estructura que sosté la font és de rajol i pedra arrebossada amb ciment, de secció rectangular a la base, i amb pica de ceràmica vidrada de color groc. La pica se situa dins l’estructura coberta per volta de canó. A la part superior de l’eixidor, i a la paret, hi ha una porteta de fusta que comunica amb el pou. Per sota la pica també hi ha una porteta. Al capdevall de la maneta de la bomba es llegeix: Casals y Gómez. Constructores Gerona, en relleu. A l’altre costat hi ha dues plaques a la paret, una de ceràmica on diu el nom del carrer: “Carrer del Sorrall Arbúcies Premiat en el concurs d’embelliment any 1970”, i una altra de plàstic amb el nom “Font de bomba del Bon Humor, 1908”. A la part superior de l’estructura, per damunt de l’arc hi ha una altra placa de marbre blanc on es llegeix en relleu “Font del Bon Humor Arbucias juny 1952”. La part superior de l’estructura és de forma esglaonada i està coberta de diferents plantes. El conjunt es troba adossat a la façana d’una casa del carrer.\nPR-C-201 cap a Montsoriu\nBifurcacio cap a Montsoriu\nFont del Replà\nSot de la Geneta-Font de la Silvia\nFont que actualmente ja no raja\nÉs un dels palaus gòtics més ben conservats del Principat i, sens dubte, és un dels recintes medievals més importants i imponents. Un dels seus encants és que senyoreja un turó de 600 m, al peu del Montseny i a tocar de les Guilleries, enmig d'una natura desbordant. Des d’aquesta talaia es domina la vall de la Tordera, el Maresme i el litoral de la Costa Brava. El castell de Montsoriu va ser una gran fortificació militar i també un gran palau gòtic, on van viure els vescomtes de Cabrera des de mitjan segle XIV, quan s’hi van fer unes grans reformes. La nissaga va traslladar la seva residència a Blanes durant el primer quart del segle XV, i des d'aleshores el castell passà a tenir només funcions defensives. La fortificació es troba en un enclavament realment privilegiat, al Parc Natural del Montseny, i només s'hi pot arribar a peu. Des d'Arbúcies hi ha unes 2 hores i mitja a peu i des de Breda s'hi arriba en 1 hora i mitja. L'opció més fàcil i accessible és anar amb cotxe fins a l’aparcament del coll de Castellar, i pujar-hi a peu en 30 o 40 minuts per una pista forestal.\nVistes interiors del Castell de Montsoriu\nLa Torre de les Bruixes o Torre del Polvorí es troba en l'extrem oposat del turó on s'assenta el castell de Montsoriu. La missió de la torre era protegir el castell i vigilar la vall d'Arbúcies i la carretera del Rieral, que comunicava amb Hostalric.\nPR-C-201 cap a Breda\nEntrada al Parc Natural del Montseny\nColl d'en Orri\nCap a Breda


Puigdemont renuncia a ser president - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 7 de Gener de 2020. 15:17h.\nDimiteix de diputat al Parlament\nL'expresident de la Generalitat, Carles Puigdemont, i l'exconseller de Sanitat, Toni Comín, han renunciat als seus escons i ja no són diputats de Parlament. D'aquesta manera Puigdemont -que en principi serà substituït com a diputat per Ferran Mascarell- s'oblida de la possibilitat de ser president de la Generalitat.\nEl tràmit era necessari per poder ser eurodiputats, ja que no es pot ocupar un escó en els dos parlaments simultàniament. Puigdemont ha presentat aquest dimarts al matí, al registre de la Cambra catalana, una carta en la qual presenta la dimissió com a diputat. També ho ha fet Comín, que malgrat ser diputat per ERC ha vist com ha estat JxCat qui s'ha fet càrrec dels tràmits.


PER TERRES D'AL·LÀ. VIATGE A L'ALTRE RIBA DE LA MEDITERRÀNIA. PERNAU MAS, GABRIEL. 9788495946584 Llibreria Ulyssus S.L.\nA finals del segle XIX i principis del XX, les bicicletes eren el mitjà de transport més modern que existia. L'automòbil encara no havia estat inventat, de manera que l'aparició d'aquella lleugera màquina de dues rodes per carrers i carreteres va esdevenir un fenòmen social. Era "el vehicle del futur", avançaven els més entusiastes, el vehicle definitiu. La bicicleta va ser abr...


Cursos d'Oposicions Cos de Mestres\nDe nou obrim el termini per a que els i les futures opositor-res facen la preinscripció als cursos. Finalitzada aquesta, les persones admeses rebran al seu correu electrònic la confirmació on s’indicarà el procediment per a fer la matriculació en un termini no superior a 48 hores, passat el qual s’entendrà la desestimació i es procedirà a avisar a les persones que estiguen a la llista d’espera.\nPreinscripció fins el 25 de setembre omplint aquest formulari:\nInscripció i matricula: El termini per a fer el pagament i afiliar-se cas de que no estigueu) finalitza el pròxim 7 d’octubre a les 15 hores. Passat aquest moment no s'admetrà a cap alumne o alumna més en l'activitat.\nActivitat homologada per la Conselleria d’Educació* (més informació al document de “documentació associada”)\nCartell per imprimir Cursos Opos Mestres


Nous projectes d’emprenedoria a escoles de Vacarisses i Viladecavalls\nSessió d'obertura del CUEME a Viladecavalls | CCVO\nL'escola Rosella i l'escola Font de l'Orpina se sumen al programa per cinquè any consecutiu\nDues escoles de Viladecavalls i Vacarisses participen un any més al Programa Cultura Emprenedora a l’Escola (CuME). Per cinquè any consecutiu, l’escola Rosella i l’escola Font de l’Orpina formen part del projecte que promou les cooperatives en l’àmbit escolar. L’acte d’inici ha tingut lloc al centre educatiu de Viladecavalls i ha comptat amb la presència del vicepresident comarcal, Carles Rodríguez, el qual s’ha referit a la situació de “crisi” en què es troba el planeta i la necessitat d’apostar per una economia circular, tot recordant els valors fonamentals de “reaprofitament, reciclatge i reutilització” que haurien de tenir els projectes que impulsin com a cooperativa.\nPer la seva part, els regidors d’Educació, Marc González, i el de Promoció Econòmica, Jesús Porres, de l’Ajuntament de Viladecavalls han transmès a la cinquantena d’infants que participen en el Programa, la importància de conèixer aspectes de les empreses i la seva activitat, així com de l’emprenedoria, per completar la seva preparació pel seu desenvolupament en el futur. Des de la direcció de l’escola s’ha reforçat la importància del programa dins de l’escola per complementar la formació feta en altres cursos sobre la realitat de l’entorn i, sobre tot, per desenvolupar competències que els hi seran molt importants com el treball en equip o assumir responsabilitats. Els infants de Vacarisses, en total 27 nens i nenes, també ja han iniciat els contactes amb l’Ajuntament per conèixer els passos a seguir per fer realitat el seu projecte.\nAquest any, a la comarca del Vallès Vallès Occidental hi ha un total de nou emunicipis que participen al CUEME: Barberà del Vallès, Castellar del Vallès, Cerdanyola del Vallès, Ripollet, Rubí, Sabadell, Terrassa, Vacarisses i Viladecavalls. Seran 866 nens i nenes de 22 escoles que durant aquest curs treballaran per crear 39 cooperatives. El programa, impulsat des de la Diputació de Barcelona amb l’acompanyament dels ajuntaments, compta amb la col·laboració del Consell Comarcal. Té per objectiu “introduir conceptes cooperatius, de sostenibilitat i d’igualtat d’oportunitats, a més de fomentar el treball en equip i la presa de decisions”.\nemprenedoria escoles Vacarisses Viladecavalls


Tanquen el jutjat de pau de Godella pel coronavirus\nTanquen temporalment el jutjat de pau de Godella en confinar-se el personal\nEl servici es trasllada temporalment a Paterna\ndimarts, 27 d’octubre 2020 - 20:30h\nConfinen temporalment el jutjat de pau de Godella | Google\nEl Jutjat de pau de Godella, en la comarca de l'Horta Nord (València), ha sigut tancat de manera temporal pel confinament del personal que presta el servici en les seues instal·lacions.\nAixí ho ha assenyalat el diari 'Levante-EMV', que ha indicat que la presidenta del Tribunal Superior de Justicia de la Comunitat Valenciana (TSJCV), ho va dictaminar este divendres, 23 d'octubre. A causa de l'aïllament del personal del Jutjat de Pau de Godella, els servicis mínims essencials d'este òrgan seran assumits provisionalment pel Registre Civil de Paterna.\nTal com indica el citat mitjà, fa dos setmanes es va registrar un positiu per Covid-19 entre les tres persones que componen el jutjat de Godella, dos administratives i el jutge de pau.\nTots van quedar confinats i se'ls va practicar la prova PCR a les altres dos persones del jutjat, registrant-se un altre positiu.\nPer este motiu, el jutjat es va tancar des del primer moment en el que es va detectar el positiu i quedar confinats tot l'equip. Ràpidament, es va avisar de la situació al departament de justícia, que va decidir derivar tots els tràmits a Paterna.\n"Cheste tancarà quasi tots els accessos en el GP de Motociclisme" "Científics espanyols expliquen com i quantes vegades ventilar una classe"


Capítol 1: La meva família i jo | Mi mundo literario\nCapítol 1: La meva família i jo\nSóc l’Ariadna. Es pot dir que aparento ser la joia que tots els pares somien per tenir de filla. Aquesta sóc jo! Sí senyor! Però la meva família no és normal. Els meus pares m’ignoren per complet. Bé, quasi sempre. Quan porto les notes es posen molt contents però després de mi les donen els meus germans i aquesta alegria desapareix. Els pares pensen que mai podran sortir de vacances ja que el Marc, el meu germà, no n’aprova ni una.\nEl Marc és alt, bru i té disset anys. El seu cabell és negre com el carbó i fi com la seda. Té els ulls de color marró fosc, més aviat negre. Li afeccionen les revistes del motor. En té calaixos plens. La seva habitació està plena de pòsters de motos, cotxes… Però això no és tot. Només entrar et topes amb un gran pòster de Pamela Anderson en pla sexy que li va donar un amic. Quan el va enganxar per primer cop i el va veure la mare quasi li agafa un infart. La mare li va dir que ja l’estava traient d’allí. El Marc és va defensar dient que si la meva altra germana, la Mònica, tenia pòsters de xicots perquè ell no en podia tenir de noies. La mare, com no va saber què dir, li va permetre posar aquell pòster tan escandalós a la paret.\nA un racó hi ha el llit amb un edredó amb dibuixos estranys que es va comprar al Corte-Inglés perquè segons ell estan de moda. La finestra, petita, amb una cortina que fa conjunt amb l’edredó, dóna al pati de llums. Al costat del llit hi ha l’escriptori. Aquest és gran i ample però sempre hi ha al damunt un munt de roba arrugada que mai se sap si està bruta o neta. Damunt de l’escriptori hi ha una lleixa. A sobre hi són els llibres de 3º de BUP. Al costat de l’escriptori està la paperera gairebé sempre buida perquè els papers estan escampats per terra. A l’altre costat de l’habitació hi ha un armari que fa joc amb l’escriptori. L’armari és gran però jo l’hagués canviat per un de petit perquè tota la roba està per sobre dels mobles. Als calaixos de l’armari, on té els calçotets, guarda unes quantes revistes Playboys i tabac perquè fuma d’amagat. Al costat de l’armari hi ha tres prestatges. Al de sobre de tot hi ha copes i medalles que va guanyar a competicions de natació. Al del mig hi ha uns quants jocs d’ordinador, algun llibre d’aventures i cintes de vídeo. I al de sota, que l’he denominat la lleixa enemiga, hi ha un radio-cassete que el meu germà utilitza per escoltar música màquina a tota metxa i uns quants CDs, cassets i discos d’última moda. Jo en tan pum-pum-pum no puc estudiar i vaig a fer-ho a la biblioteca.\nLa Mònica és baixa, amb el cabell castany i amb un ulls que sembla que et pregunti: Què nen, estudies o treballes?\nPorta el cabell llarg i arrissat perquè un dia a ella i a totes les seves amigues se’ls va posar la idea de fer-se la permanent. Els meus pares li van dir que encara era petita per a castigar-se el cabell d’aquella manera. Però la Mònica, tossuda, va dir que s’ho pagaria amb la seva paga setmanal. Els pares a la fi van acceptar ja que té l’habilitat d’aconseguir tot el que es proposa. Van anar un dia totes a la perruqueria i es van fer aquesta mena de rínxols al pèl.\nLa seva habitació és la més gran de tots tres però sembla petita de tantes coses que hi té. Les parets estan empaperades de pòsters de baix fins a dalt de tot. L’únic que et recorda que les parets són blanques és el sostre amb un llum de color vermell. El llit és petit cobert completament de gats, gossos i óssos. Al seu costat hi ha l’armari ple fins als topes de tanta roba que hi té. El que em pregunto és perquè mai sap que posar-se i cada vegada demana més roba als pares. Al capdavant del llit hi ha un escriptori molt gran on conserva algunes fotografies de quan era petita, enganxines, material escolar i coses de bijuteria que s’ha comprat a la fireta. Al costat de l’escriptori hi ha dos estants. Un amb un radio-cassete (no tan gran com el del Marc) on escolta música de tot tipus menys de clàssica. A l’altre hi ha vídeos d’actors que ella els troba súper guapíssims. I tampoc no hem d’oblidar el televisor, regal de reis de la seva padrina, on veu totes les sèries juvenils del moment.\nLa mare és una altra història. Es una mestressa de casa. Té quaranta-tres anys. Porta mitja melena i és molt presumida malgrat que està una mica grassona. És clar, tan mirar la tele… Abans això no l’importava però quan als de la televisió se’ls va acudir fer anuncis per aprimar-se, s’ha convertit en la seva obsessió. Ara quan obris la nevera la trobes plena de productes lights, tots anunciats per la tele com us podeu imaginar. L’altre dia li va passar pel cap de comprar-se una cosa per a fer abdominals menys mal que a la fi tots la vam convèncer perquè no ho fes. Ja fa temps que li va pel cap de comprar-se una bici per a fer exercici però espero que no ho faci. Cada setmana va a la farmàcia per a comprar-se els productes que li mana el metge dietètic. Es pesa tres vegades al dia i nosaltres, el Marc, la Mònica i jo, vam decidir regalar-li per al seu aniversari una bàscula d’aquestes que parlen per a dir-te el pes i també mesuren quants grams t’has aprimat. Li va fer molta il·lusió, crec que va ser perquè el dia abans van fer l’anunci d’aquella bàscula per la tele. La mare es passa tot el dia davant de la tele malgrat que cuina molt bé i és passa dues hores per a fer el dinar. Sempre fa coses guisades i dolços però ho fa per a nosaltres tres perquè el pare no ve a dinar i ella consumeix els productes lights.\nEl pare, ¿què puc dir del pare? Bé s’aixeca a les 6:30 del matí per a arribar d’hora al treball i ve a les 9:00 de la nit. Treballa en una fàbrica de materials de construcció que hi ha a l’entrada de Barcelona. Quan arriba sopa i seu en una cadira on llegeix el diari. Quan li preguntes has de fer-ho de manera directa. Sempre et contesta sí o no. Ja m’he acostumat a les seves respostes curtes i breus. Mai es queixa, excepte de quan en quan, quan arriben les notes dels meus germans. Quan era petita pensava que el meu pare era una mena de robot que la meva mare havia comprat en alguna botiga perquè fes calés. Ja que només veia que treballava i el menjar que engol·lia era una mena de gasolina que li donava forces per a continuar treballant el dia següent. A mesura que van anar passant els anys em vaig adonar que era de carn i ossos encara que era difícil de creure.\nDe vegades penso que no encaixo en aquesta família. Tothom va a la seva i passa de mi. Som com peces d’un trencaclosques soltes, que quan s’ajunten formen una família però que no tenen res en comú.\nAvui he decidit fer un diari, M’agradaria conservar-lo per sempre. Aquí quedaran apuntats tots els meus pensaments i fets que em passin. A mesura que passa el temps només tens uns quants records que poc a poc es van esborrant de la teva ment sense deixar ni rastre. I els pensaments ja no formen part de tu perquè ara en tens uns altres. Sóc un jove de disset anys, com molts altres, que vol viure la seva vida al màxim sense desaprofitar-ne ni un sol moment. Per això avui, que potser em sento més inspirat que mai, he decidit contar-li a un amic diari tot el que em passi intentant ser el més sincer possible.\nAquí em tens per primera vegada. Et deus preguntar qui sóc jo. Ara et faré companyia totes les nits plasmant les meves idees en els teus innumerables fulls de paper immaculats. Tu seràs qui em coneixerà millor. T’he donat vida encara que siguis un ésser inert perquè els meus pensaments seran vius amb tu i mai deixaran d’existir.\nM’adreço a tu en dia tan especial com ho és Sant Valentí. El dia dels enamorats. ¿Quantes persones avui s’hauran regalat objectes representant símbols d’amor? I també ¿quantes hauran plorat davant d’un amor no correspost? He de dir que he rebut bastants regals i felicitacions. No em puc queixar. Hi ha persones que neixen amb sort i d’altres que no. Jo he sigut afortunat (o desafortunat segons es miri) d’haver nascut bé físicament. He heretat els ulls blaus de la meva mare amb el seu cabell ros i el cos atlètic del meu pare. Però també penso que el físic no ho és tot. A l’institut m’han posat la fama de trencacors perquè diuen que totes les noietes sospiren per mi. Totes lluiten per aconseguir-me com si fos un premi d’una cursa súper important. La veritat és que a mi no m’agrada gens que tot el dia tingui persones pul·lulant al meu al voltant. I tampoc que les coses més habituals que faig siguin notícia a la boca de totes les meves "admiradores". Qui aprofita aquesta "fama" que tinc és la meva germana Sandra. Menys mal que no va al mateix institut que jo. Ella va a F.P.\nTinc una son que no m’aguanto. Diari, fins demà.


Política de privacitat i cookies - Chocolat Factory\nEn què consisteix la nova política de privacitat\nEl nou reglament Europeu de Protecció de dades 2016/679 (RGPD), ofereix als usuaris un major control sobre el tractament de les seves dades personals, així com una major facilitat per modificar-los o eliminar-los.\nEl responsable del tractament de les seves dades és CHOCOLAT FACTORY SL amb C.I.F. ESB61371225.\nC/ Lepant, 196\nCorreu electrònic: rgpd@chocolatfactory.com posant com a assumpte “PROTECCIÓ DE DADES”.\nQuines dades personals recopilem i quan\n· Dades de contacte: nom, correu electrònic, número de telèfon, direcció d’enviament i de facturació.\n· Informació d’accés: nom d’usuari (ID) i contrasenya.\n· Dades personals: sexe i data de naixement.\n· Informació de pagament.\nTotes aquestes dades són recopilades quan l’usuari es dóna d’alta a la nostra web per realitzar una compra online.\n¿Com utilitzem les seves dades personals?\nLa finalitat amb la que tractem les seves dades personals són:\n· Enviaments comercials (novetats de productes o promocions).\n· Respondre consultes, peticions, reclamacions o suggeriments que poden fer-nos a través de la nostra web o al correu electrònic.\n· Per anàlisis i millores dels productes: per comprendre millor als nostres clients amb la finalitat de millorar la nostra atenció i és possible que s’enviïn enquestes de satisfacció i qualitat.\nNomés els majors de 14 anys podran donar el seu consentiment per al tractament de les seves dades personals de forma lícita per CHOCOLAT FACTORY. Si es tracta d’un menor de 14 anys, serà necessari el consentiment dels pares o tutors per al tractament de dades. Només es considerarà lícit en la mesura en la que els pares o tutors hagin autoritzat.\nA CHOCOLAT FACTORY no adoptem aquestes decisions; tots els processos relacionats amb l’ús de dades personals es realitzen amb intervenció humana.\nLes dades personals es conservaran i tractaran en la mesura que l’empresa necessiti per poder utilitzar-los segons la finalitat amb la que van ser recavades i segons la llei, o fins que l’usuari decideixi posar fi a la relació comercial amb l’empresa.\nLes dades que vostè facilita a CHOCOLAT FACTORY SL no són cedides ni compartides amb tercers.\nLa base legal per al tractament de dades personals és el consentiment de l’usuari.\nLes dades personals seran tractades de manera que es garanteixi la seguretat de les mateixes, inclosa la protecció contra el tractament no autoritzat o il·lícit, pèrdua, destrucció o dany accidental mediant l’aplicació de mesures tècniques u organitzatives apropiades.\nVostè té dret a sol·licitar:\n· L’accés a les seves dades personals. Té dret a conèixer si s’estan utilitzant les seves dades personals i per a quin ús.\n· Una còpia electrònica de les seves dades personals.\n· Correcció de les seves dades personals si estan incompletes o són inexactes.\n· Limitació d’ús de les seves dades. En cas de que vostè vulgui una limitació en el tractament de les seves dades, podrem emmagatzemar-los però no podrem seguir utilitzant-los.\n· Eliminació o restricció de les seves dades personals (dret a l’oblit). En determinats casos li correspon el dret a fer que les seves dades siguin eliminades. No és un dret absolut, ja que podrem tenir motius legals o legítims per conservar-los.\n· Consentiment: té dret a revocar el consentiment en qualsevol moment. La retirada del consentiment no afectarà a la licitud del tractament basat en el consentiment previ.\nSi vol sol·licitar una còpia de les seves dades o exercir qualsevol dels seus altres drets, si us plau, contacti amb CHOCOLAT FACTORY a través de:\n· Escrit dirigit a CHOCOLAT FACTORY SL (C/ Lepant, 196, 08223 Terrassa, Barcelona).\n· Correu electrònic a rgpd@chocolatfactory.com\nEn cas de voler donar-se de baixa directament a la nostra web, de la nostra base de dades per no rebre mes informació per part de CHOCOLAT FACTORY, podrà fer-ho a través del seu compte de client.\nACCEPTACIÓ I CANVIS D’AQUESTA POLÍTICA\nÉs necessari que l’usuari llegeixi i estigui conforme amb les condicions sobre la protecció de dades de caràcter personal inclòs en aquesta política de privacitat, així com que accepti el tractament de les seves dades personals per que CHOCOLAT FACTORY pugui accedir a ells durant els terminis o per les finalitats indicades. L’ús de la web implicarà l’acceptació de la Política de privacitat.\nCHOCOLAT FACTORY es reserva el dret a modificar la seva política d’acord al seu propi criteri o motivat per un canvi legislatiu, jurisprudencial o doctrinal de l’Agencia Espanyola de Protecció de Dades. Els canvis i actualitzacions seran informats de forma explícita a l’usuari.\nAquesta política de privacitat va ser actualitzada el 25 de maig de 2018, per adaptar-se al nou reglament 2016/0679 del Parlament Europeu i del consell, de 27 d’abril de 2016 relatiu al tractament de les dades personals de les persones físiques i a la lliure circulació d’aquests (RGPD).\nL’accés a aquest lloc web pot implicar la utilització de cookies. Les cookies són petites quantitats d’informació que es guarden al navegador utilitzat per cada usuari, per a que únicament el servidor que la va implementar recordi certa informació que posteriorment llegirà.\nLa informació recavada a través de les cookies pot incloure la data i hora de la visita al lloc web, les pàgines visitades, el temps que ha estat navegant i els llocs visitats just abans i després.\nPerò, cap cookie permet que aquesta mateixa pugui contactar amb el número de telèfon de l’usuari o qualsevol altre mitjà de contacte personal. Cap cookie pot extreure informació del disc dur de l’usuari ni robar informació personal. L’única manera de que la informació privada de l’usuari formi part de l’arxiu cookie, és que l’usuari doni personalment aquesta informació al servidor.\nLes cookies que permeten identificar a una persona, es consideren dades personals. Per tant, a aquestes se’ls aplica la Política de privacitat anteriorment descrita. En aquest sentit, per la utilització de les dades serà necessari el consentiment de l’usuari.\nSón les cookies que enviades a l’ordinador o dispositiu de l’usuari i gestionades exclusivament per CHOCOLAT FACTORY, per al millor funcionament de la web.\n¿Per a què s’utilitza la informació emmagatzemada a les cookies?\nLa informació que es recava s’usa per millorar la qualitat, el contingut i l’experiència del lloc web com usuari. Aquestes cookies permeten reconèixer a l’usuari com a visitant recurrent i adaptar el contingut per oferir continguts que s’ajustin a les seves preferències.\n¿Per a què No s’utilitzen les cookies a la nostra web?\nNo emmagatzemem informació sensible, com dades de la targeta de crèdit o dèbit, contrasenyes, etc.\nCHOCOLAT FACTORY SL incorpora plugins de xarxes socials que permeten accedir directament des de la web. Les cookies de xarxes socials poden emmagatzemar-se en el navegador de l’usuari. Els titulars de dites xarxes socials, disposen de polítiques de protecció de dades personals i cookies pròpies, sent ells mateixos els responsables dels seus fitxers i de les seves pràctiques de privacitat. L’usuari ha de referir-se a la xarxa social utilitzada per informar-se sobre les cookies i del tractament de les seves dades personals.\nL’usuari pot deshabilitar, rebutjar i eliminar les cookies instal·lades en el seu dispositiu per mitjà de la configuració del seu navegador. Cada navegador tindrà el seu propi sistema per eliminar les cookies, en conseqüència l’usuari ha de seguir les instruccions facilitades per el seu propi navegador d’internet.\nEn el cas de que es rebutgi l’ús de cookies podrà seguir utilitzant la web, però tindrà limitada la utilització d’algunes prestacions.


Amb ANHosting proporcionem els serveis necessaris per gestionar els servidors de la seva empresa.\n• Lloguer de servidors dedicats\n• Administració d'aplicacions (Sistema Operatiu, Servidor de web, Correu electrònic, Base de dades, ...)\n• Còpies de seguretat (diàries, setmanals, ...)\n• Monitoratge del rendiment dels servidors,\n• Gestió de l'Antivirus/Spam\n• Firewall compartit.\nEl nostre servei de ANHosting disposa tant d'un DATA CENTER amb capacitat industrial com el nostre equip d'experts en administrador de servidors.\nAmb el nostre servei ANHousing alberguem els servidors de la seva empresa en nostre DATA CENTER. Els serveis que proporcionem:\n• L'energia elèctrica,\n• La refrigeració,\n• L'espai per disposar el bastidor,\n• Els enllaços de comunicació dins del Data Center.\nAmb totes les mesures de seguretat perquè les dades de la seva empresa mai corrin perill. Disposem del control d'accés homologat i únicament el personal tècnic autoritzat pot accedir als seus ordinadors.


Harmony Deluxe Apartment Limassol Xipre - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n3, Vrysiidos street, Zavos Harmony Court, Apartment B6, Afores de Limassol, Limassol, Xipre, 4046 - Veure al mapa\nMés informació sobre Harmony Deluxe Apartment\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Limassol, Harmony Deluxe Apartment és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHarmony Deluxe Apartment ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Els clients de l'hotel poden gaudir de transport hotel/aeroport.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Harmony Deluxe Apartment és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Limassol.\nCal que informeu el Harmony Deluxe Apartment de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Adéu a la 'immunitat' de la Corona - Notícies Comunicació - Notícies Comunicació - e-notícies\nComunicació · 4 de Desembre de 2011. 10:47h.\nAdéu a la 'immunitat' de la Corona\nEls negocis de la família del Rei deixa de ser tabú amb el cas Urdangarin\nFotografia de la família reial\nLes diferents operacions presumptament fraudulentes que ha protagonitzat el gendre del Rey, Iñaki Urdangarin, al capdavant de l'Institu Nóos ha provocat que els diferents mitjans de comunicació hagin oblidat el tradicional 'silenci' amb tots els afers que feien referència a la Corona.\nLa vida privada del Rey era sempre tractada amb delicadesa i gairebé no es coneixien escàndols que l'esquitxessin, tret d'algun episodi puntual com ara el de l'os Mitròfan, que va esdevenir polèmica a tota Europa després de saber-se que l'havien emborratxat per tal de facilitar la caça del monarca espanyol.\nTot i que Iñaki Urdangarin no forma part de la familia Reial, en ser només duc consort de Palma en qualitat de marit de la infanta Cristina, és evident que la polèmica afecta també a la imatge dels Borbons. Urdangarín no disposa de cap privilegi processal ni de qualsevol altra naturalesa, però tot i això, encara no ha estat imputat malgrat les acusacions de la fiscalia.\nEl mateix Rey Joan Carles s'ha desentés del seu gendre en considerar que "aquests són afers de l'Iñaki", segons explica la periodista Pilar Urbano, propera als monarques. Tot i això, l'escàndol també afecta l'Infanta Cristina, ja que segons han publicat els mitjans formava part en qualitat d'accionista d'algunes de les empreses denunciades.\nD'aquesta manera, El Mundo, El País, Público, El Periódico o les diferents agències, entre d'altres, han informat dels escàndols que han esquitxat el duc de Palma. Fins i tot La Vanguardia o l'ABC han tractat el tema, encara que de manera més suau.\nLes diferents televisions també han fet 'fortuna' amb la polèmica, així com les revistes del cor. En aquest sentit, 'Semana' publicava dies enrera fotografies d'Urdangarín i la seva dona a Whasington, en les quals el duc de Palma apareixia molt desmillorat.\nEl duc de Palma serà imputat en dos mesos, segons El País\nL'entrevista a Mas es converteix en 'trending topic' mundial\nEl CAC recomana a TV3 'pixelar' les imatges de mossos\n#20 Rosa, Barcelona, 07/12/2011 - 10:54\nAcabo de llegir que abans de 2 mesos jutjaran a l'Urdangarín, però no a la seva dona Cristina, encara que és la que va darrera d'ell en tots aquests afers. Ja es veia ben clar que a ella no la jutjarien.\n#19 ramon, barcelona-c, 06/12/2011 - 20:04\nAfirmació precipitada i sense fonaments ,típica vehemencia catalana. Dexeu passar unes setmanes o potser dies per veure en que acaba tot . Hem d'aprendre a no precipitar-nos .Hem de fer com el conseller Mas-Colell quan varen re-calcular el déficit fiscal i ningú en sabía res.\n#18 Faithless, Barcelona, 05/12/2011 - 20:16\nTota la Casa Real amb el Rei al capdavant a la cinquena galeria de la presó Model. Però ja!\n#17 Ramon, Barcelona, 05/12/2011 - 19:52\nNo, homen, no, escaldat, que tu confons la República Federal Suïssa amb el Principat de Liechtenstein... PPciu, monarquia i república, ho veus com nosaltres ho relliguem tot?.\n#16 Manel Xic, Les Penelles (La Noguera), 05/12/2011 - 19:12\nJo crec que aquest nano és una mica ruc, i no té capacitat per estafar. Estic segur que el PP/Falange Española y de las JONS l'ha utilitzat, per aconseguir $ i per enfonsar la imatge del rei.


No sempre rebre una gran atenció mediàtica significa ser un autor d’una vàlua inqüestionable. Si, de fet, quant a la narrativa això és una cosa òbvia, no ho és tant si parlem de la poesia, on rebre una atenció per part dels mitjans ja és quasi una autèntica quimera. Em refereixo, és clar, al fet que un autor passi a primer pla, la seva obra es reconegui en premis (a obra publicada, no pas a obra inèdita), la crítica el pugui considerar un poeta a tenir en compte, i comenci a ser convidat a tot arreu, a festivals, a lectures. Tot això entra, més aviat, en el terreny de les relacions personals, dels contactes. Al meu parer, Dąbrowski ha sabut fer-se un lloc en aquest club. Té alguns poemes remarcables, però quan em trobo amb un poema com el que tradueixo aquí, penso si hi ha alguna cosa que no funciona, perquè no pot ser que l’autor de poemes com aquest sigui un dels que tenen més projecció en l’actualitat. Per això, sempre he mostrat desconfiança amb la crítica literària de qualsevol país. I el que explico, passa tant a Polònia com a casa nostra. Evidentment, la crítica m’ha ajudat a l’hora de guiar-me pels diferents autors que publiquen. Però després, només pot ser el nostre criteri el que pot prevaler. Un criteri que s’ha de basar, no cal dir-ho, en una lectura de molts i molts textos. De poemes bons, i de poemes que no ho són tant. I és aleshores quan ja no ens podem empassar algunes coses.\nEl tren nocturn com un bob llisca en el canaló de l’hivern,\na la vall, embolcallat en la daurada resplendor del somni,\nun poble sense nom en què per primera vegada\nvaig tocar els pits d’A., sense estar del tot segur\nsi això no la deixaria embarassada. Desembre, a finals\ndels anys noranta. A la plaça clapada\namb les llums de Nadal, en núvols de Glühwein,\namb les butxaques plenes de poemes començats que\ndiscretament no preguntaven pel futur o pel sentit,\nens sentíem com dintre d’una caixa de música. El món,\nencara no el dirigia el déu de múltiples cares. El tacte\nera un garant de l’existència. El tren nocturn com un gat\ns’arrecera a la resplendor del poble, massa ràpidament,\ncom jo a finals d’aquells anys noranta als pits d’ella,\npàl·lids i plens. Miro aquesta resplendor i res\nno sento. Entro en el túnel. Somnio que crido\nal pou: encara hi ets? I sento: Encara\nhi ets? Hi sóc, dic. I sento: hi sóc.


Seguim parlant dels excrements dels gossos | - Mollet a mà\nSeguim parlant dels excrements dels gossos\nDijous, 15 de gener de 2015 | 11:31h\nUna setmana més el tema dels excrements dels gossos torna a ser notícia als mitjans de comunicació per part dels lectors indignats que, en veure que no hi ha cap solució, volem reivindicar-nos.\nÉs una vergonya veure com estan els carrers de la nostra ciutat, els parcs i jardins i qualsevol indret i racó, per més remot que sigui, ja que sempre hi trobarem la senyal de que allà hi ha estat un gos que té un amo incívic que no cuida Mollet. Si us plau, el problema és de tots i cal buscar una solució. Aquest és un tema que preocupa a la societat ja que hem de vigilar, no només caminant pel carrer, sinó també als parcs on portem als nostres infants perquè juguin.\nDarrerament veig que no sóc la única persona indignada amb aquest tema. Durant les últimes dues setmanes altres ciutadans han escrit als mitjans de comunicació per denunciar aquesta situació, i també han penjat vídeos a les xarxes socials on es veuen perfectament indrets de la nostra ciutat molt bruts. I no només parlo de carrers, que ja és indignant de per sí, sinó també de parcs infantils que estan protegits per una tanca. No puc arribar a entendre com, a més de no recollir les caques, els amos permeten als gossos que entrin en zones de joc infantil que estan delimitades per una tanca.\nEstimo a la meva ciutat i m’agradaria veure vídeos elogiant els meravellosos espais verds que tenim, els monuments culturals i les múltiples activitats que es realitzen a Mollet però per desgràcia això no és així. Entro a Internet, busco Mollet del Vallès i m’apareixen vídeos amb caques de gossos, per no parlar de les múltiples notícies negatives que també ens envolten. Si us plau, demano civisme, no crec que sigui res de l’altre món.