Infosalut - Importància de revisar les dates que figuren en els envasos dels aliments\nArticle anterior Precaucions sobre malalties derivades del consum d'aigua de cisternes i pous particulars\nArticle següent Confirmada la presència de toxina butolínica en un lot de mongetes blanques\nDiferència entre data de consum preferent i data de caducitat\nSalut Pública recorda que la vida útil d'un aliment és el període durant el qual l'aliment manté una qualitat i una seguretat adequades, sempre que s'hagin respectat les condicions de conservació que indica l'etiqueta. La vida útil depèn de les característiques del tipus de producte, del procés de producció i de la tècnica de conservació emprada.\nNo s'ha de confondre la data de caducitat amb la data de consum preferent.\nLa data de consum preferent indica el moment fins al qual l'aliment es conserva amb la qualitat prevista. Després, l'aliment continua essent segur per al consumidor sempre que es respectin les instruccions de conservació i l'envàs estigui en bones condicions. No obstant això, el producte pot perdre la qualitat, el sabor, l'olor, la textura o les propietats nutricionals. Solen indicar una data de consum preferent els aliments dessecats (pasta, arròs, etc.), enllaunats i altres com ara l'oli vegetal, la xocolata, perquè son microbiològicament més estables. Cal tenir present que després d'obrir un producte amb data de consum preferent s'han de seguir les instruccions que figuren en l'etiqueta: "Consumir en X dies després de l'obertura".\nD'altra banda, la data de caducitat indica el moment fins al qual l'aliment es pot menjar de manera segura. No s'ha de menjar cap aliment una vegada passada la data de caducitat perquè hi pot haver un perill real per a la salut, un risc d'intoxicació.\nDuen data de caducitat en lloc de data de consum preferent els aliments molt peribles, aliments en els quals es donen les condicions adequades per al creixement microbià, com ara el peix fresc, la carn capolada, les amanides preparades, els formatges frescs o de pasta blana, el salmó fumat, etc.\nAixí mateix, es remarca la importància de seguir les instruccions de conservació (temperatura) per evitar que es modifiqui el contingut microbiològic de l'aliment i es faci malbé abans d'hora i produeixi una intoxicació alimentària.\nCorrespon a l'empresa alimentària determinar la data de caducitat o de consum preferent dels aliments que posa a l'abast del consumidor en funció dels estudis i les anàlisis que fa obligatòriament, d'acord amb els criteris alimentaris de seguretat alimentària que estableix la normativa sanitària aplicable.\nCal recordar que de començament d'any ençà els tècnics del Servei de Seguretat Alimentària de la Conselleria de Salut juntament amb els cossos de seguretat de l'Estat han incoat 11 expedients per defectes en l'etiquetatge, com ara la manipulació d'etiquetes d'aliments, la posada a la venda d'aliments amb data de caducitat o de consum preferent sobrepassada o aliments l'envàs dels quals no duia aquesta informació.\n[Font: Conselleria de Salut. Direcció General de Salut Pública i Participació. 23/07/2016]


M'agrada cuinar: 01/01/13\n· 3 porros (només la part blanca)\n· 1 c/c de coriandre picat\n1. Piquem els porros en tires llargues com si es tractaren d'espaguetis. En una paella, l'anem fent a foc mitjà amb un poc d'oli d'oliva verge extra junt amb el coriandre, fins que estiga quasi transparent. Acabem torrant-lo uns minuts per a què agarre color amb el foc un poc més fort.\n2. Pelem la poma i La trossegem finament. La fregirem en una cullerada d'oli d'oliva i quan estiga quasi feta, li afegim la botifarra esmollada. Ho deixem tot durant uns 5 minuts.\n3. Llavem I tallem els pimentons verds a rodanxes i els farem a la planxa.\nA la font on l'anem a servir, formarem els quatre nius amb el porro col·locant-lo de manera que ens quede el centre lliure. Ens podem ajudar d'un cèrcol redó per a donar-li la forma. Disposem la botifarra dins de cada niu i decorem amb el pimentó verd.\n· 400 grams de fesols blancs cuits\n· 24 gambes pelades i cuites\n· Col llombarda en conserva (quantitat al gust)\n· 125 grams d'ametla\n· 1 llesca de pa (del dia anterior)\n· 100 grams d'aigua (pots afegir més si vols alleugerir-lo)\n· 1 c/s de vinagre de Xerès\n1. Prepara l'allioli triturant l'ametla, el pa mullat, l'all, l'alvocat, el coriandre i afig l'aigua, el vinagre i sal al gust. Quan estiga triturat emulsiona deixant caure un fil d'oli d'oliva. Reserva l'allioli d'alvocat al frigorífic.\n2. Els fesols blancs convé que estiguen ben frescs, una vegada cuites guarda'ls al frigorífic, el mateix que si les utilitzes de pot.\n3. Pots tenir tots els ingredients en el frigo o fer l'ensalada unes hores abans i reservar al frigorífic, en aquest cas és possible que la llombarda tinya tots els ingredients.\nServeix en la base del plat els fesols blancs, sobre ells serveix la col llombarda i a continuació les gambes cuites (pots fer-les un poc a la paella si t'agrada més). Rega l'ensalada amb l'allioli d'alvocat i decora amb unes fulles de coriandre, unes rodanxes d'alvocat o el que més t'agrade.\nEtiquetas: Amanides, Entrants freds, Guarnició, Verdures\nEtiquetas: Entrants calents, Entrants freds, Guarnició, Sopes, Verdures\nTres cremes de verdures per depurar greix nadalenc...


Carrer del Síndic Casanova | Carrer Història\nCarrer del Síndic Casanova\nJosep Casanova (Castelló ss. XVI-XVII) fou un destacat escrivà d’època foral. L’arxiu municipal conserva protocols seus des de 1586 fins a 1616. L’any 1593 se li atorga a títol personal l’escrivania dels jurats, consell i mostassaf de Castelló. Va assistir a les Corts de 1604 celebrades a València en representació de la vila. La seua gestió fou molt profitosa, ja que va aconseguir que el rei Felip III concedira el privilegi de fer mercat i fira i també el que permetia començar a construir la Séquia de Castelló. Va ser creat notari de la ciutat de València, però tot fa pensar que va continuar ací i ací va morir.\nEl 29 de febrer de 1956, l’Ajuntament castellonenc, a proposta d’Amadeu Romà Martorell, dona el nom de Síndic Casanova a un carrer nou del barri del Califòrnia, format inicialment per les portelles del carrer de Sant Vicent: “Una calle que parte de Pere Calp, donde a mano izquierda todo son puertas accesorias, pero que en la otra se están construyendo edificaciones con puerta principal” (1956).


Aigua que pot fer vessar sang | Emporion\nper Josep Torroella\t el jul. 26, 2019\nLes famílies catalanes que algun estiu han acollit mainada saharaui expliquen que el que més fascina de les nostres llars a aquestes criatures és la facilitat amb què ens proveïm d’aigua. En tenim prou amb obrir una aixeta per obtenir el líquid valuós –per a ells ho és- i això, per a ells, que no han vist mai ni un trist rierol, és com un joc de màgia. Es poden passar llargues estones mirant el doll, embadalits com un gatet quan mira el vol d’una papallona. Als campaments on viuen l’aigua escasseja; la hi duen diàriament amb camions cisterna i no en malbaraten gens.\nMolt lluny dels campaments d’on prové aquesta canalla, un ciutadà dels Estats Units consumeix de mitjana vuit-cents litres i escaig d’aigua al dia. Costa de creure, però és així: ho afirmen fonts fidedignes. En el país de la desmesura, fins el consum d’aigua és excessiu. Ben al contrari, a la resta del món desenes de milions de persones -sobretot a l’Àfrica- han de sobreviure amb menys de deu litres per cap i dia. Amb aquesta exigua quantitat no sols han d’apagar la seva set; també han de cuinar, rentar-se una mica el cos i encara rentar la roba que embruten. Afegim-hi que aquesta aigua tot sovint han d’anar a buscar-la a peu dones i criatures lluny de les seves llars, i que sovint està contaminada. Nomé elles saben quant pesa l’aigua.\nHi ha qui afirma que amb el canvi climàtic al nostre planeta hi haurà menys aigua disponible, però això és fals: hi haurà exactament la mateixa. L’aigua és més que un recurs natural: és un cicle. L’aigua que bevem i evacuem l’han beguda i evacuada altres éssers vius durant milions d’anys. L’aigua que els rius aboquen al mar més tard o més d’hora tornarà a la terra en forma de pluja o de neu i alimentarà les deus fluvials.\nEl que sí que canviarà amb el canvi climàtic, segons vaticinen els experts, serà la distribució de l’aigua sobre la superfície terrestre; on ja plou bastant, plourà més; on plou poc, plourà menys i malament. I si realment és així, la situació de molts habitants del nostre planeta esdevindrà dramàtica, catastròfica. Que l’aigua és vital només s’acaba de capir quan s’obre l’aixeta i aquesta no raja. O bé quan la petita pantalla ens mostra durant mesos i mesos embassaments més buits que plens i els meteoròlegs no preveuen l’arribada de pluges.\nDes de l’antigor, la major part de les guerres han esclatat pel control d’algun producte bàsic com ara les espècies o el petroli. En ple segle XIX, a l’Orient Llunyà fins i tot hi hagué una guerra de l’Opi. Hi haurà algun dia guerres provocades pel control de l’aigua? Malauradament, és bastant probable. Si més no, és el que vaticinà l’any 2005 Klaus Toedfer, secretari de les Nacions Unides per al Medi Ambient: “L’aigua serà aviat un motiu de guerra entre països”, afirmà llavors aquest alt funcionari.\nEn algunes zones del món la probabilitat que esclati un conflicte armat a causa de l’aigua és molt alta. Al Proper Orient, per exemple, que és el bressol de la civilització occidental. Egipte no depenia del Nil només a l’època dels faraons, com ens expliquen els manuals d’Història; el país, ara molt més poblat, encara en depèn. La major part del cabal del Nil prové del Nil Blau, que neix al massís abissini. Si els enginyers etíops intervenen en el curs d’aquest riu i fan minvar sensiblement el seu cabal, el govern egipci no restarà de braços plegats. De fet, el govern etíop ja està advertit en aquest sentit.\nIsrael també depèn molt del cabal del Jordà, el bíblic riu que neix en territori sirià; com també en depenen Jordània, Síria i el Líban. Salomo Ben Ami va escriure a Historia del Estado de Israel: “La lluita amb Síria per l’aigua va ser el pròleg de la guerra dels Sis Dies”. No gaire lluny d’Israel flueixen el Tigris i l’Èufrates; aquests dos rius, bressol d’una puixant civilització antiga, reguen tot l’Iraq, l’antiga Mesopotàmia, però, ai las!, tenen les seves fonts a Anatòlia, Turquia. Aquí, doncs, també hi ha un greu conflicte d’interessos.\nAls països riberencs de la Mediterrània l’aigua mai no hi ha sobrat. En el futur no sols no en sobrarà, sinó que molt probablement en faltarà a molts indrets. La població creix i cada vegada té més necessitat d’aigua, i una allau de turistes que, com molts de nosaltres, no miren prim a l’hora d’obrir l’aixeta, ens visiten cada estiu.\nL’aigua és a la terra el que la sang és al cos humà. Els que en tinguin de sobres hauran de donar-ne als que els en manqui. Sempre que aquests gestionin bé el seu consum, naturalment. Que no sigui per omplir piscines i regar camps de gespa, entre altres coses. Ni una cosa ni l’altra són una necessitat vital.\nAl llarg de la història els homes han combatut sovint a les ribes d’un riu per defensar un territori o bé estendre’l. Esperem que mai s’hagi de lluitar per controlar les aigües d’un riu. Si això s’esdevingués, seria tot un desastre per al planeta blau.


⏯ Torna a connectar amb els Pirineus | Lleida.com\n⏯ Torna a connectar amb els Pirineus\nVideo of Torna a Gaudir Món Natura Pirineus\nHi ha un racó a la Vall d’Àneu, al Pallars Sobirà, que a través de la cultura de sostenibilitat, la fauna i la natura autòctones ens descobreixen la vida a l’alta muntanya. MónNatura Pirineus és el centre de natura per conèixer els Pirineus. Ofereix estades i activitats adreçades a tot tipus de públic amb l'objectiu d'apropar els visitants a la natura i descobrir l'essència dels Pirineus.\nMónNatura Pirineus reobre el 17 de juliol! Ho estaven desitjant, i ho faran amb més novetats que mai i preus especials. Volen celebrar aquesta reobertura a ritme de rumba i ho fan ballant amb l’alegria de 'Los Manolos' i el seu tema “Som com som”. Per tot plegat, ens conviden a reconnectar amb la natura després del confinament amb diferents activitats, com ara “Descalça’t als Pirineus”, una activitat sensorial per experimentar la natura en la seva plenitud, caminant descalços pels Pirineus per sentir, a través dels peus, el tacte, el caliu, i totes les experiències que ens fan ser part de la natura. Una de les activitats més habituals al centre són les “Estades d’Estiu”, programades durant 6 dies amb allotjament i àpats per descobrir el Parc Nacional d’Aigüestortes, la fauna que amaga i altres tallers infantils que faran d’aquesta estada una experiència inoblidable en família.\nDes de la Fundació Catalunya La Pedrera, que gestiona MónNatura Pirineus, ens animen a gaudir amb tota tranquil·litat d’un entorn natural únic, i per això s’han acordat diverses mesures de seguretat sanitàries per vetllar per la salut de tots els visitants, com ara reduir-ne l’aforament, control de temperatura, entre d’altres.\nDescobriu més sobre les activitats i les mesures de seguretat implentades!\nMónNatura Pirineus i el congost de Mont-rebei reobriran al juliol\nLes explotacions turístiques d'FGC reben un 29% de visitants més que l'estiu anterior


Jordi Sàrda – MÀSTER D'ARQUITECTURA DEL PAISATGE DE BARCELONA 39 Edició BIMODAL (2021-2023)\nArquitecte per l’ETSAB, UPC, on és professor des de 1990 d’Urbanística i d’Història del Paisatge. Professor del Postgrau de Jardineria de l’Escola d’Agricultura de Barcelona, UPC i del Graduat Superior en Paisatgisme de l’ETSAB, ara Màster oficial. Alumne i professor del curs de Postgrau d’Arquitectura del Paisatge de l’ETSAB. Professor des de 2007 de Projectes i Urbanisme de l’Escola d’Arquitectura de Reus, URV. Ha estat vocal de Cultura del Col•legi d’Arquitectes de Catalunya des de 2003 fins a 2006, i en aquesta condició, membre de la comissió executiva de la III i IV Biennal Europea del Paisatge de Barcelona. En el seu estudi treballa projectes de paisatge, urbanisme i arquitectura.


Tinc la sensació que l’aplicació de l’article 155 de la Constitució va per aquí. Si no, ¿com s’explica que des d’un govern format per un partit amb quatre diputats al Parlament de Catalunya, però que es considera vencedor en el conflicte contra les aspiracions sobiranistes, es vulgui aprofitar del fet de tenir la paella pel mànec per acabar, per exemple, amb el model d’escola catalana?\nFa unes setmanes, el ministeri d’Educació espanyol (que, amb el 155, és qui remena les cireres del que hauria de ser la conselleria d’Ensenyament) va manifestar la seva intenció d’incloure una casella en els formularis de preinscripció escolar de cara al curs vinent perquè les famílies puguin escollir si volen que els seus fills rebin les classes en castellà. La mesura hauria estat valorada a instàncies de Societat Civil Catalana i d’un sindicat de professors (AMES) que no té seu ni delegats. Això, naturalment, seria una manera d’acabar amb el català com a llengua vehicular dels centres educatius, que (tot i ser un recurs de mínima supervivència) sempre els ha fet molta ràbia. És possible que l’estratègia no tingui realment com a objectiu acabar amb la immersió lingüística i que consisteixi a amenaçar per enèsima vegada amb la pèrdua del model per aconseguir, finalment, que ens resignem al retorn a l’autonomisme. I, si aquest és l’objectiu, és possible que els surti bé. Perquè, de moment, el que han aconseguit és que, una vegada més, ens conformem a defensar un model que aporta beneficis (lingüístics i socials) contrastats, en comptes d’avançar cap a la consolidació del procés de normalització de la llengua catalana. També és possible que el govern del PP impulsi la mesura per recuperar terreny polític davant de Ciutadans, que ha fet sempre bandera d’aquesta qüestió. Al capdavall, l’objectiu final d’uns i altres és arraconar la llengua catalana en l’únic àmbit on, de moment, encara té un paper preferent, i això que s’ha demostrat que la immersió és una eina d’integració i cohesió, i que en cap cas va en detriment del coneixement del castellà al final de l’etapa educativa. Una vegada més, doncs, hem hagut de sortir a defensar el model educatiu vigent. Que ho hàgim de fer cada dos per tres en comptes de dedicar esforços a avançar en la normalització d’altres àmbits, ben mirat, ja és una victòria per part dels qui el posen en dubte.


Instal·lació Orange tree, Orange Tree suspès - Tel Aviv\nAdreça: HaTsorfim St 2, Tel Aviv-Yafo, Israel;\nLloc web: ranmorin.com;\nEstablert: el 1993.\nA més d'antics artefactes bíblics, monuments arqueològics i arquitectònics amb segles d'història, Israel té atraccions modernes dignes d'atenció dels turistes. Un d'ells és un taronger penjat a Jaffa. Tot i que aquesta instal·lació original no és ni tan sols un quart de segle, està coberta d'interessants llegendes i històries reals. Flotant a l'aire just al mig de l'arbre del carrer: un gran fons per a les fotos originals i inusuals. Per tant, si esteu a Tel Aviv , assegureu-vos de visitar aquest meravellós lloc.\nCaracterístiques i història del taronger Jaffa\nEl 1993, en un carrer de Tel Aviv, apareix una escultura inusual a la zona de Jaffa, que combina característiques monumentals i energia vital. La instal·lació de la ciutat es va anomenar "Taronja torrencial", però creada pel seu genial escultor Ran Morin. Uns anys més tard continuarà la seva col·lecció de monuments ecològics, d'acord amb el seu projecte, una acàcia similar a Jerusalem i un olivera a Eilat . Però el primer era encara un taronja, i era a Jaffa, que no era un accident.\nEl taronger a Israel sempre s'ha mantingut en una fila especial. Les seves flors teixeixen corones de núvies, com a símbol d'innocència i puresa, les fruites de taronja brillants han estat considerades un signe de riquesa i respecte.\nLes taronges van tenir un paper important en la formació del jove estat israelià en els anys 40 del segle XX, ja que es van convertir en un dels objectes prioritaris d'exportació. I hi havia taronges de la popular varietat "Jaffa". Es distingien per una pell accidentada, de color ric i de sucosa carn dolça.\nEn aquella època, Jaffa es va ofegar literalment als tarongers, el comerç internacional estava desenvolupant activament i, probablement, tot el món encara estaria content amb els fruits assolellats israelians, si no fos per als esdeveniments dels anys 70. En la secreta guerra àrab-jueva, es van utilitzar mitjans. Una de les accions de diversió dels àrabs va ser l'enverinament deliberat de la collita de taronja a Jaffa per mercuri. Desafortunadament, se sap que això és massa tard, quan a Europa els nens es van tornar massivament malalts. Això va provocar un gran cop per a l'economia agrària d'Israel i les taronges de Jaffa van desaparèixer gairebé immediatament de tots els comptadors, i després i després de les plantacions.\nSigui el que fos, però la traça de color taronja va quedar clarament imprès a la història de l'antiga ciutat de Jaffa, així que no és d'estranyar que Ran Maureen hagi optat per aquest arbre en particular, creant la seva instal·lació original.\nL'escultura en si és un gran ou d'argila suspès en cordes fortes a les parets dels edificis veïns. En ella es col·loca una olla de ceràmica ovalada plena de sòl, de la qual creix l'arbre. Cal assenyalar que els fruits es poden anomenar més decoratius, no tenen res en comú amb el sabor de les varietats cítriques sucoses aromàtiques "Jaffa". Es va concebre intencionadament que les persones que prenen fotos a prop d'un taronger no haurien de tenir la temptació d'intentar fruites delicioses.\nUna vegada en diversos anys, l'escultura experimenta un canvi significatiu: l'arbre de l'olla canvia a un nou, perquè les arrels cobertes no s'adapten a una tina relativament petita, surten i fan malbé l'aspecte estètic de la instal·lació.\nLegends Associated with Orange Tree\nEls grups d'excursions poden estar sota el "arbre que puja" durant mitja hora, escoltant la fascinant història de la guia.\nAlguns creuen que la creació d'aquesta escultura de Rana Morin es va inspirar en l'enginy dels pagesos locals, que van mostrar en els dies en què les terres de Jaffa eren part de l'Imperi otomà. Després, els turcs van introduir un impost sobre els arbres fruiters que creixen en jardins i patis privats. Un dels habitants de la ciutat, guiat no només per la cobdícia o per l'astúcia, va trasplantar el seu taronger del sòl a la banyera, alliberant-se de la culpa. Quan altres ciutadans van seguir el seu exemple, les autoritats van introduir una esmena a la llei, que va obligar a pagar a partir d'ara plantes a les olles, situades al sòl urbà. Però el noi intel·ligent no va perdre el cap i va engreixar a tots de nou enganxant la banyera a la corda.\nUna altra història relacionada amb el taronger penjat a Jaffa explica la visita a Israel del llegendari Primer Ministre britànic - Churchill. Esperant un gran convidat, l'alcalde de Tel Aviv estava molt preocupat perquè la ciutat no tingués temps per sembrar bé. A continuació, va ordenar recollir els arbres més bells de tots els àmbits i aterrar-los als llocs on planeja romandre durant la seva arribada a Churchill. Tot anava bé si el primer ministre d'Anglaterra no volia després d'un sopar cordial per fumar el seu cigar favorit prop del restaurant. Relaxat, es va recolzar els colzes a l'arbre més proper, i va caure immediatament. Llavors Churchill va dir una frase molt pròpia, que més tard es va convertir en un aforisme profund: "Sense arrels, no obtindreu res, senyor alcalde". A més d'aquest desafortunat arbre caigut, forçós enterrat a la terra estrangera, el poble israelià va vagar durant molt de temps, perseguit per tot el món fins que finalment va trobar arrels a la seva terra natal. Diuen que el testimoni de la conversa entre l'alcalde de Tel Aviv i Churchill no era altre que l'avi de Ran Morin. La seva història i va ser la base de la idea de crear una escultura d'un arbre arrencat del sòl.\nAls turistes russos se'ls explica una història sobre "Orange Deal", que va convertir el lideratge del partit en els anys 60 del segle passat. En aquest moment, es va dur a terme la venda secreta de més de 70 objectes a Israel, que solien ser els russos. Per no atreure l'atenció excessiva amb grans transferències de diners, es va decidir prendre taronges com a unitat de càlcul. Els residents soviètics no podien gaudir dels fruits exòtics, però tenint en compte la difícil relació de l'URSS amb Israel, calia amagar l'origen de la delicadesa. Les etiquetes marroquines van ser col·locades a cítrics de Jaffa, i la gent no va sospitar que tastessin taronges d'Israel.\nHi ha moltes més històries i llegendes relacionades amb el taronger. Algú veu la llibertat de vol en ell, algú que floreix i fructifica l'arbre s'associa amb una voluntat increïble per viure, alguns troben alguna cosa mística i fins i tot bíblica en la instal·lació. Sigui el que sigui, aquesta escultura inusual no deixarà indiferent a ningú.\nPer anar al taronger d' Israel , cal sortir de Mazal Dagim a Tel Aviv i seguir-lo cap a l'arc. A través d'ella, arribareu al carrer Mazal Arye, on es troba aquesta instal·lació.\nSi viatgeu per la ciutat amb transport públic, les properes parades d'autobús es troben a 5 minuts a peu del monument (autobusos núm. 10 i 37). A prop també hi ha l'aparcament municipal.\nQuè és útil per a les maduixes?\nPollastre al forn - calories\nBrad Pitt va sorprendre als empleats del supermercat amb la seva aparença\nL'actor Jonathan Reese Myers va arribar a l'estrena de la pel·lícula amb la seva dona i el seu fill\n39 ª setmana de l'embaràs - segon embaràs\nCalm per als gossos\nEl divorci no està confirmat: Kate Blanchett va sortir amb el seu marit-guionista\nJardí d'espècies tropicals\nJaquetes amb pell de pell\nCista a l'ovari - causes, tractament\nPer què la sal és nociu?\nCaixes de plàstic per a forat\nDieta "Estimada": regles i dieta per a tots els dies\nConjunt de seients\nQuines icones necessàriament han de ser a la casa?\nVestits de gasa per complet\nLa primera projecció de l'embaràs: quan i com fer una enquesta?


L’Ajuntament aprova inicialment el reglament per a regular les cerimònies de matrimoni i d’acolliment civil – Ajuntament d'Elx\nIniciAjuntamentL’Ajuntament aprova inicialment el...\nL’objectiu és reconéixer el dret de les persones que desitgen dur a terme una cerimònia civil basada en normes de conducta democràtiques i tolerants i els valors superiors expressats en la Constitució\nEl Ple de l’Ajuntament d’Elx ha donat llum verda, amb els vots a favor de PSOE i Compromís i amb l’abstenció de la resta de grups municipals, el Reglament de cerimònies civils d’Elx. Es tracta d’una aprovació inicial que eixirà a exposició pública i que tornarà al Ple, després del període d’al·legacions, per a la seua aprovació definitiva.\nTal com ha explicat el regidor de recursos Humans, Ramón Abad, aquest reglament té com a objecte regular el procediment per a l’autorització i la celebració de determinades cerimònies civils a sol·licitud de la ciutadania a l’Ajuntament d’Elx. Aquestes cerimònies són la benvinguda a la ciutadania o l’acolliment civil i el matrimoni civil.\nEntre les finalitats d’aquest reglament es troba reconéixer el dret dels ciutadans que, posseïdors d’uns principis no adscrits a cap creença religiosa, desitgen dur a terme una cerimònia civil basada en normes de conducta democràtiques i tolerants i els valors superiors expressats en la nostra Constitució, especialment la igualtat i la llibertat.\nL’Ajuntament d’Elx compta amb un romanent de 12.159.678 euros que en el present exercici es podrà destinar a inversions o a despesa corrent, ja que enguany les regles fiscals estan suspeses i ja no existeix l’obligació d’amortitzar deute\nTambé, defensar l’exercici dels drets i de les llibertats de la ciutadania en general, siguen les que siguen les seues conviccions, sempre que siguen respectuoses amb la resta de les persones i amb els seus propis drets reconeguts tant en la Constitució Espanyola com en les Declaracions Universals.\nPer tant, el seu objectiu és col·laborar, participar i oferir la possibilitat, amb els mitjans a l’abast de l’Ajuntament, de realitzar celebracions laiques en un entorn digne per als actes civils més importants de la vida social de la ciutadania.\nAbad ha recordat que la celebració d’aquests actes no implica cap despesa per a l’Ajuntament, ja que se sufraguen amb la corresponent taxa.\nD’altra banda, en el Ple celebrat hui, i dins de l’àrea de gestió Tributària i Financera s’ha adonat de l’informe d’execució pressupostària i situació de moviments de tresoreria corresponents al quart trimestre de 2020; de l’informe de seguiment de compliment de les IFS; de l’informe anual sobre resolucions contràries a les objeccions emeses per la Intervenció Municipal de Fons, i de l’expedient de liquidació del Pressupost de 2020.\nSegons el compte de liquidació, l’Ajuntament d’Elx compta amb un romanent de 12.159.678 euros que en el present exercici es podrà destinar a inversions o a despesa corrent, ja que enguany les regles fiscals estan suspeses i ja no existeix l’obligació d’amortitzar deute.\nMacià ha explicat que l’Ajuntament disposa a data 31 de desembre d’un estalvi net positiu de 19’8 milions i una ràtio d’endeutament del 10’95%, 100 punts per davall de l’exigit per la llei.\nA més, compta amb un superàvit de 8’2 milions d’euros, per la qual cosa es dona una capacitat de finançament positiva, a l’ésser els ingressos majors a les despeses en els capítols de l’1 al 7.\nL’informe indica, a més, que el període mitjà de pagament global a mes de desembre va ser de 23’34 dies.\nL’expedient de liquidació també inclou les operacions d’endeutament contractades: l’import total de préstecs disposats i no disposat és a 31 de desembre de 19.651.753 euros. “El deute a data 31 de març s’ha reduït en 778.935 euros, per la qual cosa tenim un deute amb els bancs hui dia de 18.872.817’59 euros”, ha explicat la regidora.\nD’altra banda, s’ha adonat de l’informe de seguiment del compliment dels requisits de les IFS any 2020. “Els responsables han elaborat els informes justificatius on s’indica que s’estan complint. En 2020, el govern no va aprovar normativa per a usar el superàvit de 2019 per a finançar IFS. El que va fer va ser habilitar l’ús del superàvit per a política de despesa social. En aquest sentit, invertim 400.000 euros en vals d’alimentació”.\nFinalment, s’ha adonat de l’informe-resum anual sobre les resolucions contràries a les objeccions emeses per la intervenció municipal en 2020. La regidora ha indicat que es van formular 28 informes d’objecció. Objeccions sobre dos expedients de reconeixement extrajudicial de crèdit, aprovats en els plens de 25 de maig i 26 d’octubre de 2’3 milions d’euros. El Tribunal de Comptes va aprovar el 2 de febrer d’enguany un informe en el qual indicava quines despeses no eren motiu d’objecció, per la qual cosa d’aquests 2’3 milions, 1’2 milions no eren objecte d’objecció. En la comissió d’Hisenda, l’interventor va explicar que no hi ha una postura definida i clara ni en la llei ni en els organismes interventors respecte al que és d’objecció i el que no.\nL’informe indica que en totes les objeccions s’ha constatat: que la despesa ha sigut proposada per l’òrgan competent; la despesa disposava de crèdit adequat i suficient; la conformitat dels responsables en relació amb el servei o subministrament, que queda acreditat el dret del proveïdor al cobrament i l’informe del tècnic del departament que motiva l’actuació.\nTotes les objeccions efectuades s’han traslladat al Tribunal de Comptes i fins i tot a alguns grups polítics que al llarg del 2020 han anat sol·licitant cada mes els informes d’objecció.


Les televisions de La Xarxa, entre elles Olot Televisió, van ser el referent de proximitat de la investidura del nou president de la Generalitat - Olot Televisió\nOlot/Barcelona - Publicat a les 09:51\nComentaris tancats a Les televisions de La Xarxa, entre elles Olot Televisió, van ser el referent de proximitat de la investidura del nou president de la Generalitat\nLa investidura del nou president de la Generalitat la van poder seguir a través del programa especial que els vam oferir des d’Olot Televisió. Des de dos quarts de cinc de la tarda i al llarg de gairebé sis hores de directe, les televisions de proximitat vam treballar de manera conjunta per explicar aquest moment transcendental del país gràcies a la plataforma de La Xarxa de Comunicació Local. Ho vam fer des d’una òptica local, seguint el ple i oferint constantment entrevistes amb alcaldes, regidors, els presidents de les diputacions provincials i diputats al Parlament. El programa especial va comptar amb la participació de diferents contertulians que van analitzar la sessió plenària i es va combinar amb les connexions al Parlament de Catalunya, oferint en directe el ple. En alguns moments de la tarda l’etiqueta ‘#investiduraEnXarxa’ va arribar a ser trending tòpic nacional.\nLa Trailwalker 2012, que va començar ahir al matí a Olot, ha complert el seu objectiu solidari de recaptar més de 641.000 euros que la ONG Intermón Oxfam destinarà per construir pous d'aigua a Etiòpia i per accions del comerç just i de la sensibilització.…


Joan Vinyes-Jaume Font (Seat León Racer CUP - Baporo Motorsport) van aconseguir el títol de campions del CER 2017, Divisió 1 (D1), després de saldar la seva participació en el Circuit de Navarra amb un triomf molt treballat i un gairebé tercer lloc (7a posició final) que es va esfumar a la recta final de la carrera a causa d’una burxada. El triomf en la primera carrera va ser vital per al plantejament de la carrera que tancava el certamen i poder assolir el triomf en el CER 2017.\nPer al pilot andorrà és el primer títol que aconsegueix en el certamen espanyol de resistència després de diverses temporades participant en el campionat. Amb tot cal esmentar, que també és la primera vegada que ha pogut disputar totes les proves del calendari. Al final exterioritzava la seva alegria d’aquesta manera: Estic molt satisfet pel títol i per la manera que ho hem aconseguit. Incertesa fins a l’últim metre de l’última carrera.\nL’últim míting de l’any va començar amb una densa jornada (dissabte dia 14) que va tenir como a primer obstacle la disputa de les sèries d’entrenaments privats (60’+60’), de gran utilitat per als equips per col·locar a tots els seus efectius en MODO competició. A Navarra la tensió, tant els pilots com l’equip tècnic, estaven algun punt per sobre de l’habitual. Malgrat tot, el pla previst per a aquest primer contacte amb la pista es va poder dur a terme sense sorpreses negatives. Destacar que ambdues sèries es van disputar amb cel encapotat i ambient, potser, més fresc del previst.\nUna vegada rodat el material necessari en les diferents fases de les carreres, va arribar el moment d’establir l’ordre de sortida de les dues carreres, amb la disputa dels entrenaments oficials (15’+15’). Amb un escenari sensiblement diferent, sol i temperatures fregant els 25º, Joan va completar el seu temps amb un millor crono de 1’48”356, que al final de la mànega va ser el millor de la divisió 1 (D1).\nPer la seva banda Jaume Font, va parar el crono en 1’49”057, que el va situar en la tercera posició de la D1, en la graella de sortida de la segona de les carreres programades.\nVinyes comentava d’aquesta manera la seva primera aparició en la pista navarresa amb el crono com a enemic directe: Han estat dues voltes molt intenses, en la primera crec que les rodes encara no tenien la temperatura adequada. En el segon intent m’ha sortit una volta gairebé perfecta, pole-position entre els D1 i objectiu compliment en aquest primer repte del cap de setmana.\nEl mateix dissabte, a partir de les 16.50 hores es va iniciar la primera carrera (48’ + 1 volta). Tot va començar segons el previst. Joan va aprofitar l’aspiració dels GT’s que tenia per davant per escapar-se, no sense dificultats, dels rivals directes tant per al triomf com per al títol de la D1. A mesura que va avançar la carrera les distàncies es van anar ampliant, podent fer el canvi de pilot sense la pressió d’altres ocasions. Amb Font al volant, la situació no va experimentar canvis importants, en cap moment va perillar un triomf que resultava decisiu per mantenir les aspiracions al títol.\nUna vegada superat amb èxit aquest primer obstacle en la pista navarresa, Joan i el seu equip havien de preparar l’estratègia per a la jornada següent, aquesta era la seva reflexió: Per a la segona carrera la situació d’entrada és menys favorable, tenim més handicap i sortim una mica més endarrerits. L’objectiu ha de ser una altra vegada el triomf per evitar qualsevol tipus de sorpresa, tot i que veient la posició dels rivals...\nLa segona carrera (2 h + 1 v), en aquesta ocasió va ser Jaume Font el que va iniciar la prova amb l’objectiu de mantenir les distàncies amb els rivals directes al títol de la D1. Jaume no es va limitar a seguir el pla previst sinó que, a més, va protagonitzar una sortida espectacular que el va situar just darrere dels GT’s . Les parades en el pit-lane, en primer lloc per al canvi de pilot (amb handicaps inclosos) i amb posterioritat per al canvi de rodes i per fer gasolina, van mantenir la incertesa de quines eren les diferències reals.\nUna vegada es va normalitzar la situació, es va poder comprovar que Vinyes quedava situat a la quarta plaça, però mantenint les diferències a favor seu en la classificació provisional del títol de la D1. Tots els rivals directes estaven clarament per darrere.\nUna burxada mancant menys de 8’ per al final, va posar emoció a la carrera i nervis en el box de Baporo Motorsport. Les diferències van permetre que el problema imprevist es pogués solucionar sense conseqüències greus per Vinyes-Font en la classificació del certamen. El que no van poder evitar va ser perdre un lloc en el podi d´aquesta cursa final.\nLa prova s’esperava complicada i ho ha estat des del mateix inici. Segons Vinyes: El moment de la sortida era el primer obstacle a superar, i Jaume (Font) ho va superar de manera espectacular situant-se al capdavant dels D1. A partir d’aquí hem seguit amb el guió plantejat en el box, en general tot ha sortit com esperàvem. La carrera se m’ha fet molt llarga però estic molt content pel títol aconseguit, era un dels objectius de la temporada.\nUna vegada acabat el calendari del Campionat d’Espanya de Resistència, Joan Vinyes se centrarà en el certamen espanyol de ral·lis d’asfalt. Propera cita a Santander el cap de setmana vinent (dies 20 i 21 d’octubre).\nClassificació CER 2017 (D1) - Circuit de Navarra\n2.Carrera. 1.-Vicinanza-Cosin (Seat León Cup Racer) 2h03’55”710, 2.-Llobet-Garcia (Seat León Cup Racer) a 01”734, 3.-Martinez-Martinez (Seat León Cup Racer) a 40”557, 4.-Guillemat-Fulgencio (Seat León Cup Racer) a 1’03”141, 5.-Makushin-Makushin (Seat León Cup Racer) a 1 vuelta....\n7.-Vinyes-Font (Seat León Cup Racer) a 1 volta.\nJoan Vineys (Seat...\nJoan Vinyes -Podi...


temps d'una mirada: L'espera\nUna altra figura, realitzada ja fa algun temps. Una persona que contempla el paisatge. Sembla que s'espera. Continuament pensem que l'acció justifica la nostra existència sense adonar-nos que, a vegades, l'espera o la contemplació ens pot afavorir una millor qualitat en la vida.\nLa obra està realitzada en acrílic, amb algunes zones treballades amb pols de marbre. Vaig optar per fer-la en monocrom amb tonalitats verdoses, un color fred que aporta un cert distanciament del quadre.\nPublicado por Lluís Bolívar en 9:42\nLa nena del llac\nMarcant el seu camí


Centpeus: L'error del dr. Down\nUna de les alteracions cromosómiques més freqüents és la trisomia del cromosoma 21 coneguda també amb altres noms com la “Síndrome de Down” i, antigament, com mongolisme. Aquest últim terme ja no es fa servir, pel caràcter marcadament pejoratiu que comporta. De fet, la paraula ha esdevingut pràcticament un insult, però el seu origen ens dona força informació, no sobre la malaltia, sinó sobre la mentalitat imperant al segle XIX.\nEn realitat la trisomia 21 està causada per la presència de tres cromosomes 21 enlloc dels dos que correspondrien. Això fa que algunes proteïnes es fabriquin en quantitats majors de les que tocaria, cosa que afecta al desenvolupament de l’organisme.\nEl nom de Síndrome de Down és degut a que va ser un metge anglès anomenat J. Langdon Down qui va fer una descripció al 1866. En realitat altres metges ja n’havien fet la descripció d’aquesta síndrome unes quantes dècades abans, però el dr. Down va ser el que es va fer més famós al proposar un mecanisme (completament erroni) per explicar les alteracions que observaven.\nEn aquella època, els fisiòlegs havien observat que els embrions anaven passant per diferents fases de desenvolupament. Curiosament, en les primeres etapes resultaven molt similars els embrions de tots els vertebrats. Es podien distingir fins i tot arcs branquials en embrions de mamífers o cua en animals que desprès no en presentaven.\nEn conseqüència es va anar imposant la idea d’un desenvolupament progressiu des de formes de vida més primitives fins a altres formes de vida “superiors”. Així, els embrions de peixos es desenvolupaven fins determinat nivell i eclosionaven. Els embrions d’amfibis, en canvi, continuaven desenvolupant-se una mica més. Els mamífers eren els que tenien el desenvolupament més llarg i passaven per totes les etapes primitives.\nI el dr. Down va seguir la seqüència. Segons va suposar, els embrions dels humans, també passaven per diferents etapes de desenvolupament corresponents a les diferents “races” de la terra. Primer eren negres, desprès es desenvolupaven cap a races “mongoloides” i els més afortunats continuaven fins a les races superiors, naturalment l’home blanc caucàsic.\nEl que suposava el dr. Down que passava era que per algun motiu, en determinades ocasions el desenvolupament fetal es deturava en etapes primitives, i aleshores naixien nens en estat “mongòlic”. Això ho va publicar en un article que va tenir una certa anomenada i que va titular “Observacions sobre una classificació ètnica dels idiotes”. Aquí cal recordar que la paraula “idiota” abans de ser un insult era simplement una de les classificacions que feien servir els metges pels diferents graus de retràs mental.\nEn una societat marcadament racista com la del segle XIX, no hi havia cap dificultat en acceptar aquestes idees ja que el concepte d’espècies i de races superiors i inferiors era perfectament normal. Una acusació de racisme els hauria semblat ridícula i contraria a l’ordre natural.\nDe totes maneres, amb el temps, la teoria del dr. Down es va revelar completament equivocada, sobretot quan es va veure que també a Mongòlia naixien nens amb “mongolisme”i finalment es va poder identificar la veritable causa cromosòmica. Poc a poc, la societat també va anar canviant el punt de vista sobre les races, el desenvolupament i la classificació en superior i inferiors. Però el nom de mongolisme (o similars) va restar durant molt de temps, com una relíquia d’antigues idees avui ja superades.\nI sempre va bé recordar una antiga campanya que van fer fa anys. L'eslògan venia a dir alguna cosa com “Per alguns el nom és mongolisme, per altres Síndrome de Down... però per a nosaltres el seu nom és Albert”.\nLamentablement molta gent encara té aquesta visió del Món del segle XIX... o anterior.\nI per desgracia, molts dels afectats d'aquesta malaltia, son més humans que els que ens titllem de "superiors"... Que trist!!\nEm pregunto que diran al segle XXII de la medicina de primers del XXI.\nEls anys seixantes encara hi havia metges que deien que si te la pelaves sovint acabaries cec.\nL'home i la seva mania de ser el més superior dels superiors...\nI a sobre el nom del metge que dóna finalment el nom a la malaltia també es pot interpretar com una superioritat! (Down-abaix). Tot i que això és una anècdota que me n'he adonat ara, és una trista coincidència també, tu!\nCarquinyol. Si, de vegades sembla que les velles teories que semblaven deixades enrere, tornen amb forçes renovades.\nbrioxet. Es curiós, perquè normalemtn els que es consideren superiors, acostumen a donar-me una idea molt pobre d'ells mateixos.\nUi Franciscu, d'aquí a un segle diran que som uns salvatges amb la medicina.\nSants, doncs ara que ho dius, també te conya la cosa del nom. No hi havia caigut!\nPersones per sobre de tot. Per desgràcia ments com la del Dr. Down no les curen el pas dels segles.\nSobre la pervivència d'aquestes idees encara ara, només cal pensar en la creació d'un grup parlamentari ultradretà al Parlament europeu :(


Carles Riba - Bach i Píndar | Papers Vells\n04 des. Bach i Píndar\nPosted at 10:30h in 1918, Carles Riba, La Veu de Catalunya\tby\tCarles Riba\nPublicat a La Veu de Catalunya el 31 de maig de 1918.\nHi ha, en efecte, artistes a través de qui un déu parla; són els il·luminats. Però l’argila de llur cos mortal és feble fer sostenir el pas de la immensa revelació; passius com són al déu, la veu els en barboteja, tota la carcassa se’ls convulsiona, un dia ve a la llarga que se’ls n’esberla, per ventura.\nN’hi ha en canvi que són ells mateixos «home que parla». Intel·ligència, paraula són dons que Déu els donava perquè se’n servissin en perfecta autonomia, en humana plenitud i ús. D’aquests és Joan Sebastià Bach.\nNoms ben excelsos hi van lligats perquè faci por de retreure aquella poètica concepció de l’ànima com dividida en dues regions d’alçària i noblesa relatives. Així l’aplicaríem a la intel·ligència, tal com entre nosaltres ha estat restaurada en el seu integral valor, en el qual entren «no sols la raó i la lògica, sinó també el gust i el sentit d’harmonia i el sentiment». Hi hauria també en ella una superior regió, un aire més alt, en què aquest orgue actiu ja no serviria a les materials necessitats, ni a les curiositats punyents, en què la joia, superadora del dolor, seria a son torn superada per la serenitat, i apaivagat el daler d’expressió; en què, en fi, la intel·ligència es bastaria a si mateixa, en el seu propi joc i com a propi fi. Una actitud matemàtica, doncs.\nVeieu així Bach. El seu intel·lecte bat les rítmiques ales i es remunta i plana vastament sobre el món. Tot el món és vist, d’un cop d’ull; i el món és trobat etern i bo, és trobat en ordre bell. És el cosmos que Pitàgores mirà, el pare de la música, el que tenia per déu patró no un déu de passió, sinó Apol·ló Olímpic, déu de contenció i d’harmonia.\nRepresentem-nos ara aquell Bach humil, el dels fills i la muller, el viatger que literalment s’empolsava els peus pels camins, l’organista que componia els sis dies de la setmana per sonar en el setè, el del repòs; i irresistiblement, al costat seu, es dreça una altra severa figura, la d’aquell altre geni de l’«encàrrec» (passeu el mot) que fou Píndar. No pel seu contingut ideal o conceptual, no per cap dels problemes d’estructura que han irritat més d’una curta vista d’erudit, sinó per la mateixa «música» del seu lirisme, és a dir per aquell corrent que per sota la superfície del vers lliga els uns amb els altres els mots irradiants; per aquella particular actitud en el món, i aquí és més just de dir per damunt del món, en la qual l’artista «trobà» les significacions vives en els mots o els sons exactes.\nVeieu com en ells la realitat anecdòtica es redimeix i sublima; com «els objectes de la vista i del tocar juntament amb els objectes del pensament abstracte» esdevenen i «són nombroses com un, dos, tres i llurs combinacions».\n…A la taula de Goethe no es resistia parlar de la mort; però en l’espiritual cosmos de Bach i de Píndar, la mort mateixa és un nombre.


A tots els “comuns” – Actualitat Política\nPublicat el Juliol 22, 2016 per danigamez\nAra fa poc més d’un any, en les eleccions municipals del 24 de maig de 2015, Ada Colau guanyava l’alcaldia de Barcelona. Aquell era l’inici de l’auge dels “comuns”. Des de llavors, el seu protagonisme ha pres cada cop més rellevància, sent primera força, a Catalunya, en les darreres eleccions a les Corts generals espanyoles.\nAquest fenomen s’ha produït, en gran mesura, a conseqüència de la gran crisi econòmica i social que hem viscut i que ha donat ales als que predicaven les bondats d’aquesta nova esquerra.\nDes de fa mesos, però, els catalans estem veient com els líders el “Sí Que Es Pot”, els de la desobediència als bancs i a tot allò que fa olor a capitalisme desfermat, han de demanar perdó i permís als seus amos espanyols.\nLluís Rabell, Joan Coscubiela i la resta de dirigents de CSQP no volen actuar de manera unilateral. Ingenu de mi, pensava que les revolucions es feien des del carrer, empoderant els ciutadans i les ciutadanes, respectant la seva voluntat i treballant per a garantir que les persones puguin decidir lliurement el seu futur. Doncs, no. Pels dirigents de CSQP hem de seguir demanant perdó i permís pels segles dels segles (perdoneu la metàfora eclesiàstica).\nDes del sobiranisme estem obligats a eixemplar la base social a favor de la independència, encara no som prous, és cert. Si el RUI, el Referèndum Unilateral d’Independència, ens ha d’unir per seguir endavant, fem-ho. Si s’ha de convertir en una mera pèrdua de temps, deixem-ho córrer. La unilateralitat no és desitjable, però amb un Estat al davant que té al·lèrgia a la democràcia, no tindrem cap més sortida que utilitzar la unilateralitat. Així doncs, us crido a la revolució. La revolució de la democràcia, de la llibertat i dels vots. De forma pacífica, però revolució, al cap i a la fi.\nPosted in política catalanaEtiquetat actualitat política, ada colau, catalunya, catalunya sí que es pot, dani gamez, joan coscubiela, lluís rabell, política catalana, referèndum unilateral independència, RUI


Sis morts en accidents de trànsit a Catalunya des de divendres\nCap de setmana fatídic a les carreteres catalanes: sis morts en cinc accidents / SCT\nEl Servei Català de Trànsit reclama molta prudència en els desplaçaments d'aquest diumenge\nSis persones han mort en cinc accidents de trànsit registrats a les carreteres catalanes des del passat divendres. El Servei Català de Trànsit (SCT) ha fet el balanç provisional del cap de setmana, que de moment només inclou des del divendres a les 15.00 fins a les 10.00 d’aquest diumenge. Trànsit fa fet un crit d’alerta als usuaris que hagin d’agafar el cotxe i ha demanat “la màxima atenció i prudència en els desplaçaments per carretera que resten aquest cap de setmana”.\nDe les sis víctimes mortals del cap de setmana, dos eren motoristes –que va sortit de la carretera i no s’hi va veure implicat cap altre vehicle– i els altres quatre eren conductors de turisme. S’han produït dos xocs frontals, responsables del 40% de les morts en les carreteres catalanes, i una sortida de la carretera amb un sol cotxe implicat. Quatre dels cinc sinistres es van produir a partir de la tarda i tots han tingut lloc en vies diferents.\n⚫ En el que portem d'aquest cap de setmana, han mort sis persones a les carreteres catalanes\n⚠ El Servei Català de Trànsit fa un crit d'alerta i demana màxima prudència per al retorn d'aquest diumenge 👉 https://t.co/2sRVvWP58L#sinistralitat #SCT pic.twitter.com/FoMix2MsYg\n— Trànsit (@transit) May 1, 2022\nSis accidents fatals aquest cap de setmana\nL’accident més recent s’ha produït aquest matí. Un motorista ha mort en caure a la T-318 a Pratdip (Baix Camp). Aquesta nit, al voltant de les 23.30 a Callús (Bages), un conductor de 38 anys ha mort després d’un xoc frontal entre dos turismes a la C-55. L’home, que estava en estat crític, va ser traslladat a l’hospital de Manresa, on ha mort de matinada. L’altra conductora va resultar ferida lleu.\nLa mateixa nit un jove de 20 anys d’Arbeca va morir en una sortida de via del cotxe a la carretera C-233, a les Borges Blanques (Garrigues). Els Mossos van rebre un avís cap a les 23.30 després que el turisme sortís de la carretera i xoqués contra una tanca. El passatger davanter va resultar ferit menys greu i va ser traslladat a l’hospital Arnau de Vilanova de Lleida.\nDissabte a la tarda un xoc frontal entre dos cotxes a la C-35 a l’altura de Cardedeu (Vallès Oriental) va deixar dues víctimes mortals, els dos conductors, mentre que el divendres a la tarda un motorista de 62 anys va caure a la C-16 a Cercs (Berguedà) i va morir com a conseqüència de l’accident.\naccident de trànsit Mossos d'Esquadra Servei Català Trànsit Trànsit


Landhaus Trinker Schladming Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nReiterkreuzweg 211, Rohrmoos, Schladming, Àustria, 8971 - Veure al mapa\nMés informació sobre Landhaus Trinker\nDissenyat tant per oci com per negoci, Landhaus Trinker està situat idealment a Rohrmoos; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Landhaus Trinker és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, premsa són només algunes de les comoditats que fan que Landhaus Trinker sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com sauna, esquí, massatge, solàrium, parc infantil. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Rohrmoos, faci de Landhaus Trinker la vostra llar.


Educació amplia a l'11 de juliol el termini per tornar els llibres de XarxaLlibres - VilaWeb\nEducació amplia a l’11 de juliol el termini per tornar els llibres de XarxaLlibres\nActualització: 05.07.2016 - 19:10\nRedacció/EP La Conselleria d’Educació, Recerca, Cultura i Esport ha anunciat que amplia fins l’11 de juliol el termini de presentació de sol·licituds per participar en els banc de llibres en el marc del programa de gratuïtat de material curricular #XarxaLlibres. Les famílies que ho desitgen podran accedir al formulari telemàtic fins aquesta data i posteriorment fer l’aportació de llibres als centres.\nSegons ha explicat aquest departament, la decisió s’ha pres per donar ‘més marge’ a la participació en el programa de l’alumnat que ha realitzat les proves extraordinàries de juliol i també per ‘flexibilitzar’ els terminis per a aquells centres educatius que ho necessiten. L’objectiu és ‘proporcionar les majors facilitats possibles perquè tothom puga accedir a la gratuïtat del material curricular’.\nA falta de ‘tancar’ les xifres amb les sol·licituds que es puguen registrar fins l’11 de juliol, Educació ha registrat fins ara un total de 328.311 sol·licituds per participar en la segona fase de #XarxaLlibres i en la creació del Banc de Llibres.\nLes sol·licituds rebudes per a la segona fase del programa han estat 263.595, i el total de les sol·licituds rebudes per participar en el Banc de Llibres han estat de 64.518.\nLa Conselleria d’Educació ha expressat el seu agraïment als equips directius, docents i AMPA per ‘l’esforç i la implicació que han demostrat en el procediment que ha permès la creació dels bancs de llibres’. Aquesta iniciativa té com a objectiu ‘garantir la gratuïtat del material curricular, aconseguir que cap alumne es quede sense llibres per motius econòmics i educar en la responsabilitat pel que fa al bon ús del material’.


Set artistes de Sant Boi utilitzaran l'art per renovar l'estètica del nucli antic - Sant Boi Diari\nSet artistes de Sant Boi utilitzaran l’art per renovar l’estètica del nucli antic\nSant Boi Diari • 26/11/2019\nPresentació del projecte Barri Antic Urbà // Ajuntament de Sant Boi\nArtistes, veïns i comerciants de Sant Boi han presentat un projecte artístic per millorar l’estètica del nucli antic de la ciutat. L’objetiu és motivar l’activació del comerç i convertir-lo en un espai agradable per passejar-hi.\nSant Boi renovarà l’estètica del seu nucli antic de la mà de set artistes de la ciutat. També hi participaran comerciants i veïns. El projecte, que es va presentar el 20 de novembre, té l’objectiu que «aquesta zona de la ciutat convidi al passeig» i d’oferir «incentius per l’activació del comerç», segons ha explicat l’Ajuntament mitjançant una nota de premsa.\nLa iniciativa, d’altra banda, ja es va posar en marxa l’any passat. En una primera fase es va fer un mapa dels llocs on s’han de dur a terme les diferents intervencions artístiques. En aquest sentit, fa tan sols un mes, es van recollir opinions i idees dels veïns.\nPer dur a terme la recollida es van fer tres preguntes als participants : «amb quina paraula definiria el barri?, «quin és el seu record més poderós?» i «com se l’imagina d’aquí a cent anys?». A més, segons informa l’Ajuntament, «els treballs que estan preparant incorporen valors i missatges de caràcter social i cultural per donar coherència al projecte i contribueixin a respectar la personalitat del nucli antic de Sant Boi».\nAl projecte participen 7 artistes vinculats al món de la il·lustració i el disseny gràfic: Laura del Valle, Nien Boots, Ivan Bravo, Rosa Satoca, La Gal·lia, Raquel Martínez i Ivan Castro.\n← Derrota del sènior femení de la Santboiana\nSant Boi incorporarà la seva primera fotolinera el 2020 →


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia societat 04. 04. 2019 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nHomenatge a Mossèn Valentí Balaguer pels 50 anys com a rector de la parròquia dels Desemparats\nTot el barri de la Torrassa s'hi suma\nMossèn Valentí Balaguer fa 50 anys que és rector de la parròquia de la Mare de Déu dels Desemparats i la Torrassa li ret homenatge. L'Auditori del barri acollirà, divendres, a partir d'un quart de nou, parlaments de les entitat lligades a la parròquia i una acte musical de reconeixement a la tasca feta.\nNo és massa habitual que un prevere comenci la seva carrera eclesiàstica en una parròquia i la finalitzi en el mateix lloc. Mossèn Valentí Balaguer, sí. L'any 1961 va ser nomenat vicari de la parròquia de la Mare de Déu dels Desemparats i després de la mort de mossèn Jaume Busquet, va accedir al càrrec de rector.\nHan passat 50 anys i tot un barri, la Torrassa, li ret homenatge per la seva tasca ingent a favor dels més necessitats i acollint sempre a tothom que s'apropa al temple. Les escoles parroquials, entitats educatives de lleure com Itaca, la residència per a gent gran o el propi Auditori de la Torrassa són exemples d'allò que ha fet pel barri i la seva gent.\nAquest divendres, dia 5, a un quart de nou del vespre, a l'Auditori es farà un acte d'homenatge amb els parlaments de representants de les entitats parroquials i una actuació musical. Un acte senzill al gust de mossèn Valentí per reconèixer la seva trajectòria vital i professional.\nValentí Balaguer ha dit en declaracions al programa Veïns que "és l'obligació d'un prevere acompanyar a qui s'ho passa malament i ajudar en tot el que es pugui. És el que he intentat fer sempre cercant espais de trobada, acompanyament i servei com ara la residència per a gent gran de la que n'estic molt orgullós".\nMossèn Balaguer també ha reflectit la trajectòria vital i humana dels més de 80 anys de la parròquia del Desemparats en diferents llibres que n'han mostrat la trajectòria. "És tota una vida de servei al barri i a la seva gent i m'ha agradat que tot allò que hem fet quedés reflectit per escrit en els llibres que he publicat".


3441 lectures 6 comentaris Envia\n7 mare meua com está la gent vila nova de castello\n3 de setembre 21.43h\n2 de setembre 13.31h\nPensa que passaría si publicaren les seues cares, per les parets dels pobles. Les de les dones que fan fora al marit, quedanse la casa ( que ell té que seguir pagant) i una pensió; clavant en ella al moromo nou que posava les perches al cap del marit?\nExplica perque en cas de separació, les dones tenen tots el drets i ventages i els homes son tractats com a gossos apestats. Eixa es la igualtat que voleu, tots els dets i cap deure?\n5 mare meua com está la gent vila nova de castello\n1 de setembre 21.54h\n1 de setembre 21.49h\nLes feministes que no s’atreveixen a denunciar casos que coneixen, i els polit... Llegeix més\n3 una opinion\n18 d'agost 18.16h\nSi tu novio te maltrata, llama al 016.\nSi tu novia te maltrata, ajo y agua.\n2 Mati Escribà ( coordinadora del area feminista d'EUPV ) Castelló de la Ribera\n17 d'agost 12.08h\nMolt bón article companya.\nDesde l'área de Feminismes d'EU ( i possiblement dins de poc, desde una corrent organitzada de feminisme ) deuríem de parar aquest masacre que ens están fent ENS ESTÁN ASSASINANT !! No ens contabilitzen a totes ( les mortes ) perque la llei no compta com a violència de génere ni als fill@s ni mares , amigues, ties ,sogres etc.\nPense que passaría si publicarem les seues cares ? les dels assasins per les parets dels pobles?\nEs clar que en els anys de " des-g... Llegeix més


Pension Maximilian Valdaora Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Kerla Str. 4, Valdaora, Valdaora, Itàlia, 39030 - Veure al mapa\nMés informació sobre Pension Maximilian\nPension Maximilian, ubicat a Segl-Maria, Valdaora, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Pension Maximilian, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, bar són només algunes de les comoditats que fan que Pension Maximilian sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent sauna, solàrium, jardí, sala de jocs. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Pension Maximilian és una selecció idònia per a la vostra estada a Valdaora.


El nivell de renda familiar al Bages es manté per sota de la mitjana i retrocedeix - Regió7\nEl nivell de renda familiar al Bages es manté per sota de la mitjana i retrocedeix\nLa Cerdanya és el territori on més va créixer el conjunt d'ingressos que es poden destinar a consum o estalvi el 2016\nUna imatge del Passeig Pere III de Manresa. Noemí Badrenas\nLes comarques del Bages, el Moianès i el BagesMoianèsSolsonès i figuren entre els catorze territoris catalans on aquest marcador va descendir el 2016 respecte de l'any anterior, segons es desprèn de les dades facilitades per l'Institut Català d'Estadística (Idescat). En el cas del Bages, la disminució va ser de l'1,2%, en passar dels 16.300 als 16.100 euros per habitant. Al Moianès, el decreixement va ser una dècima superior, en experimentar una lleu caiguda dels 15.700 euros als 15.500. En el cas del Solsonès, el descens va ser de l'1,4% , i si el 2015 es va situar en els 14.600 euros, un any després ho feia en els 14.400. En contrapunt, la Cerdanya va ser la comarca de tot el país on més va créixer la renda familiar disponible bruta (el conjunt d'ingressos de què disposa els residents d'un territori per destinar-los al consum o a l'estalvi), ja que es va incrementar el 2,9%, dels 13.600 als 14.000 euros per habitant.\nLa renda per càpita va augmentar en 24 comarques catalanes durant l'any 2016, segons les dades de l'Idescat. Després de la Cerdanya\nL'informe conclou que la renda dels habitants va pujar de mitjana l'1,5% a Catalunya el 2016, un creixement que, segons l'Idescat, va ser el resultat de l'increment dels principals components dels ingressos de les famílies: la remuneració d'assalariats (3,3%), l'excedent brut d'explotació (3%) i les prestacions socials (1,8%).\nL'Idescat també remarca que el Barcelonès, amb 19.200 euros; el Baix Llobregat, amb 17.800, i el Vallès Occidental, amb 17.400, «continuen sent les comarques amb la renda per habitant més elevada», ja que són les úniques que situen aquesta xifra per damunt de la mitjana catalana (17.000 euros). D'entre les comarques centrals, la renda més elevada és al Berguedà, amb 16.400 euros, seguida del Bages (16.100) i el Moianès (15.500). Per contra, l'Alt Urgell és el territori on la renda familiar disponible és inferior, 13.400 euros, només per sobre del Baix Penedès (13.300), l'Alt Empordà (13.100), el Baix Ebre (12.800) i el Montsià, que tanca el rànquing amb 12.000 euros.\nAmb els descensos més destacats de la renda se situen les comarques de les Garrigues (-3,3%), la Noguera (-2,8%) i el Pallars Jussà (2,6%). El Baix Empordà, l'Alt Urgell, el Baix Penedès, l'Alt Empordà, el Montsià i el Baix Ebre són territoris caracteritzats per tenir aquest indicador el 80% inferior a la mitjana.\nPel que fa als 216 municipis que superen els 5.000 habitants o bé són capital comarcals de Catalunya, en 58 hi ha una renda per habitant als 17.000 euros que marca la mitjana catalana. A banda de Matadepera (26.400 euros) i Sant Just Desvern (25.900), que lideren la llista, també hi consta Sant Cugat del Vallès i quatre municipis del Maresme: Alella, Tiana, Cabrils i Teià, amb rendes situades al voltant dels 23.000 euros. En canvi, hi ha un grup de 10 municipis amb una renda per habitant d'entre 10.900 euros i els 11.800 euros, que són rendes per sota el 70% de la mitjana catalana. Es tracta de Salou, Sant Carles de la Ràpita, l'Ametlla de Mar, Deltebre, Salt, la Sénia, Ulldecona, Castelló d'Empúries i Lloret de Mar. En aquest grup també hi figura l'anoienca Santa Margarida de Montbui, amb una renda d'11.600 euros.\nD'entre els municipis del territori central, el de la renda més elevada va ser, el 2016, Sant Fruitós de Bages Tanmateix, el municipi experimentava aquell any el descens més alt respecte de l'any anterior, quan amb 24.800 euros es va situar en la tercera posició del país, després de Sant Just Desvern i Matadepera. La davallada anual de Sant Fruitós va ser del 23,4%, fet atribuïble a alguna operació puntual que va disparar la renda el 2015.\nDesprés de Sant Fruitós, segueixen en la llista de municipis del territori central Sant Esteve Sesrovires (18.200 euros), Abrera (17.300), Santpedor (17.200) i Súria (17.100), tots aquests per sobre de la mitjana catalana (17.000 euros). Ja per sota figuren Sallent (16.900), Navarcles (16.600), Esparreguera (16.400), Berga i Artés (16.200), Cardona (16.100), Capellades i Gironella (16.000) i Olesa de Montserrat, Sant Joan de Vilatorrada, Igualada, Navàs i Manresa (15.900).


LO CARRANQUER: 'Catalunya bombardejada' (I): La República bombardejada\n'Catalunya bombardejada' (I): La República bombardejada\nLa mostra 'Catalunya bombardejada', produïda pel Memorial Democràtic, conmemora el 75è aniversari dels bombardejos a Catalunya. L'exposició, que està itinerant per Catalunya i actualment es troba al Museu Comarcal de Cervera, és un homenatge a les més de 5.000 víctimes mortals a Catalunya durant els bombardeigs indiscriminats de les aviacions italiana i alemanya durant la Guerra Civil. Explica, amb imatges, textos i objectes originals, com afectaren els bombardeigs, quins danys comportaren, quina resposta provocaren entre la població civil i què es pretenia amb aquests atacs sistemàtics.\nMés de 140 poblacions catalanes foren bombardejades al llarg del conflicte. Molts d'aquests atacs aeris van ser minuciosament planificats per l'aviació franquista i van escollir els objectius en funció de la seva importància estratègica a partir de la informació facilitada pels diferents grups d'espionatge que s'havien constituït a la rereguarda republicana, també coneguts com la Quinta Columna.\nLes víctimes ocasionades pels bombardejos aeris i navals sobre la població civil, tant en la zona sota control dels rebels com en la zona republicana, superà la xifra de 12.000. Més del 90% d'aquestes víctimes residia en territori republicà: unes 5.500 a Catalunya (2.500 d'elles a la ciutat de Barcelona), gairebé 2.500 al País Valencià i prop de 1.000 tant a Andalusia, com a Madrid i al País Basc. El nombre de morts a la zona franquista a causa dels bombardejos va ser de 1.088 si prenem com a referència les xifres que van donar els mateixos vencedors de la guerra.\nExtret de www20.gencat.cat/portal/site/memorialdemocratic\nImatge del bombardeig de Guernica, extreta de http://ca.wikipedia.org/wiki/Bombardeig_de_Guernica\nPublicat per Carles Sala Tamarit a les 7:19\nSecció: Arxius i Museus, Catalunya Història i Fets


A Kaktus Padel li oferim qualitat, garantia i solucions en la fabricació realitzant un estudi personalitzat de la seva necessitat pel seu projecte.\nA Kaktus Padel el nostre primer compromís és Qualitat, Servei i Seguretat.\nBones pràctiques del C.S.D y F.E.P\nReglament de joc de la F.E.P\nOn puc jugar a pàdel\nKaktus Padel li dóna la benvinguda a la nostra pàgina web invitant-lo a descobrir els nostres serveis.\nAquí li oferim qualitat, garantia i solucions en la fabricació realitzant un estudi personalitzat de la seva necessitat pel seu projecte.\nLa nostra consigna és un treball ben fet per la seva major satisfacció i tranquil·litat.\nTot això unit a la nostra consigna és el nostre compromís.\nA Kaktus Padel li oferim qualitat, garantia i solucions en la fabricació realitzant un estudi personalitzat de la seva necessitat pel seu projecte donant-li una garantia de dos anys la qual es pot ampliar a cinc anys previ contracte de manteniment, aquesta és la nostra seguretat sobre els materials que utilitzem oferint-li al client la millor qualitat al millor preu.\nA Kaktus Padel tenim una àmplia gama d’acabats com moquetes de diversos colors per crear un àmbit de serietat i polidesa al seu club, personalitzem les seves pistes amb els colors respectius dels seus logos utilitzant la més alta gama en colors de la carta ral, sempre amb una pintura epoxi d’exterior per la seva major durabilitat i menor pèrdua de color.\nA Kaktus Padel sabem que si utilitzem materials d’alta qualitat els nostres clients no es veuran afectats per una mala imatge de degradació i, a conseqüència d’una major qualitat, tindran una menor despesa en el manteniment de les seves instal·lacions. És per això que el nostre primer compromís és Qualitat, Servei i Seguretat.


Escola Líquid Dansa - Pauline Da Costa\nComença la dansa moderna de ben petita a l’Escola Free Danse a França (Tarnos). Es muda a Andorra amb la seva família i comença a ballar a l’Escola Líquid Dansa diferents estils com el jazz, el ballet, la dansa contemporània, i el hip hop.\nL’any 2012, fa un bon paper en l’opció de Bac Danse al Lycée Compte de Foix i decideix llavors formar-se com a professora de modern-jazz. Aprovant les oposicions a l’Escola Epse Danse de Montpellier, segueix duna doble formació d’artista/intèrpret i professora. Durant aquests tres anys, té la oportunitat de treballar amb coreògrafs prestigiosos i balla en algunes de les seves coreografies: Anne Marie Porras, Natacha Crouzet, Marie Christophe, Dider Barbe, Bruno Collinet i Jean Pomarés.\nL’any 2015 obté la titulació “Diplôme d’Etat Français” de dansa jazz.\nActualment és la professora de Modern Jazz a l’Escola Líquid Dansa. També és integrant de la Companyia de dansa-teatre Líquid Dansa i col·laboradora del projecte social “ Música i Creativitat” de la Fundació ONCA.\n“ En les meves classes podràs gaudir del ritme, la dinàmica i la fluïdesa de la dansa moderna”.


Nicolás Maduro es reunirà amb l'Uruguai per a discutir sobre la suspensió de Veneçuela del Mercosur\nNicolás Maduro es reunirà amb l’Uruguai per a discutir sobre la suspensió de Veneçuela del Mercosur\nVeneçuela ha estat suspesa com a membre del mercat comú pel suposat incompliment de la normativa\nEl president veneçolà, Nicolás Maduro, ha assegurat que viatjarà a l’Uruguai per discutir la suspensió de Veneçuela com a membre del Mercat Comú del Sud (MERCOSUR). El país va ser suspès per no complir les seves obligacions amb el mercat comú, una decisió que el president veneçolà ha titllat d'”il·legal i injusta”.\nAixí, Maduro ha sol·licitat una trobada amb el president uruguaià, Tabaré Vásquez, que ostenta la presidència temporal del bloc, per exercir el “dret a una pàtria lliure”, ha informat el diari ‘El Nacional’. “No li faci això a Veneçuela. Jo estic llest per anar a Montevideo o a on vostè vulgui perquè parlem com dos companys”, ha afirmat. Alhora, ha desacreditat la decisió que, segons Maduro, va arribar mitjançant un “paperot” a través d’un fax. “Ni tan sols el van enviar en un correu”, ha assenyalat el dirigent veneçolà.\nEn aquestes declaracions, Maduro ha relacionat la decisió de MERCOSUR amb la batalla econòmica que viu el país. “Veneçuela mantindrà el seu rumb, ningú ens pararà”. En aquest sentit, ha assegurat que Caracas assumirà la presidència temporal del MERCOSUR.\nVan ser el Paraguai, l’Argentina i el Brasil els que van negar aquest càrrec a Veneçuela, al·legant que encara no ha incorporat les normes del MERCOSUR al seu ordenament jurídic. Davant d’aquest suposat incompliment s’ha produït la suspensió, un extrem que Veneçuela rebutja perquè considera que ha complert el 95% en la normativa del bloc sud-americà.


Lodner Hotel Drei Mohren Lauingen (Donau) Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 5 allotjaments a Lauingen (Donau).\nImhofstr. 6, Lauingen (Donau), Lauingen (Donau), Alemanya, 89415 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Lodner Hotel Drei Mohren\nConvenientment situat a Lauingen, Lodner Hotel Drei Mohren és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Lodner Hotel Drei Mohren, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes, servei d'habitacions, restaurant, premsa, servei de bugaderia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Lodner Hotel Drei Mohren no troba competidors en cap categoria.


Nord-est Llibertari: El procés és un sidral\nMor gent en els hospitals per les retallades, les llistes d´espera per ser atès per un especialista són de mesos, les nostres escoles manquen de prou recursos, l´atur es insuportable, no hi ha diners per les beques-menjadors i a molts barris apareix la fam i la desnutrició infantil. Molts no poden pagar els rebuts del serveis bàsics. Hi ha qui treballa i és pobre i no arriba a final de mes. Les pensions no actualitzades ens ofeguen poc a poc. Narco-pisos i desnonaments broten com bolets per tot arreu. Què podem dir als joves amb treballs miserables, precaris i mal pagats que no poden fer un projecte de vida? I què d´uns lloguers que són pels núvols sense cap mena de regulació, mentre turisme i especulació ens fan fora per sempre més dels nostres barris? Algú creu realment que els carrers seran sempre nostres? En tot cas ho seran pels desnonats!\nS´arriba a parlar de més de tres mil milions d´euros acumulats per una organització criminal de caire familiar i extensió a tot Catalunya sota la forma de partit. El govern i els seus serveis, la seva influència i tota la seva força i capacitat eren en subhasta. Les eines de treball d´aquesta Màfia eren i són el poder i la impunitat. Eren com déus i es creien ser-ho. Ara encara s´amaguen rere una bandera. Novel·la negra. Val qui serveix i qui serveix són els polítics al poble... en teoria, perquè a la pràctica sabem que som un poble mediterrani acostumat a venerar el poder dels déus, besar les mans dels seus representants a la terra i a resar.\nEls comitès de defensa van organitzar i van distribuir la gent disponible per evitar que escoles sense massa afluència fossin fàcilment intervingudes policialment. Les brutals càrregues policials en nombrosos col·legis van causar molts ferits, ja fossin joves o grans. Les escenes de salvatgisme van ser retransmeses en directe per ràdio i televisió, aconseguint la solidaritat efectiva de persones que estaven pel no a la independència o que no pensaven votar. Les innecessàries destrosses i desperfectes materials a les escoles van ser percebuts com un atac irracional contra la població.\nLa negació de la realitat, l'autoritarisme i la inflexibilitat del govern Rajoy davant la qüestió catalana, l'onada d'incendis que arrasen Galícia o el motí de Múrcia per les obres de l'AVE, mostra un deteriorament catastròfic en les relacions Estat-societat, que només pot conduir a un traumàtic canvi de règim si les multinacionals donen el seu vistiplau. No es pot descartar alguna massacre alliçonadora que proporcioni màrtirs i herois a totes les pàtries en disputa, ja sigui perquè algú perdi els nervis o prengui la decisió de no advertir d'un atemptat terrorista en marxa.\nTot això al marge que s'aixequi, o no, la còmica "suspensió" de la independència. Són els cabdills i capitostos més porucs de la història, autors de la més vergonyosa i extravagant declaració d´independència que s´ha fet mai. Una independència interrupta de 8 segons. Òpera bufa: per primera vegada a la història els herois anaven mirant-se de reüll el codi penal. Com proposa la patronal catalana, amb una mica de seny tot pot acabar, a mig termini (uns 18 mesos), amb una grandiloqüent i gratuïta declaració de Catalunya com nació, una reforma constitucional i un nou Estatut; o si s'escau la nova República catalana i espanyola, amb competències catalanes més àmplies en Economia/Hisenda i el blindatge en educació i cultura. També es farà possible la participació en competicions internacionals de seleccions esportives catalanes. I totes aquestes "conquestes" se celebraran finalment amb una Amnistia General que acontenti a tots els corruptes de totes les pàtries en competició, que falta li fa a dretes i esquerres, calbs i coronats, rates i pujols, bàrcenes i millets.\nLa declaració d´independència del Parlament era una broma, no anava de debò. Era una exageració, però no anava de debò. Ho han dit tots el que tallaven el bacallà el 27 d´octubre del 2017. Només eren falses il·lusions que calia atiar i verborrea inútil que tots els polítics seriosos, com l´Artur Mas, sabien que no podien ser portades a la pràctica, perquè no eren realistes. Es tractava de tibar la corda per després seure´s a negociar a una taula.\nEl 27 d´octubre del 2017 el senyor Puigdemont era una fulla que la turmenta portava amunt i avall, a dreta i a esquerra o al centre, fen voltes i revolts. Ara convocatòria electoral, ara dimiteixo, ara proclamació d´independència! Junqueras pontificava avantatges, inconvenients i neguits, sense decidir-se per res concret. Uns ploraven, tot assenyalant traïdors i alhora invocaven fe i miracles. Altres feien brindis al sol o albiraven un avenir de judicis i presó. Ningú havia previst que fer al dia següent de la independència, perquè ningú se la creia possible de debò. Només era una fita buida, sense res a fer més enllà.\nOn queda allò de "Ni Déu, ni pàtria, ni patró"? Tanmateix la realitat es dura com la pedra. Mor gent en els hospitals per les retallades, les llistes d´espera per ser atès per un especialista són de mesos, les nostres escoles manquen de prou recursos, l´atur es insuportable, no hi ha diners per les beques-menjadors i a molts barris apareix la fam i la desnutrició infantil. Molts no poden pagar els rebuts del serveis bàsics. Hi ha qui treballa i és pobre i no arriba a final de mes. Les pensions no actualitzades ens ofeguen poc a poc. Narco-pisos i desnonaments broten com bolets per tot arreu. Què podem dir als joves amb treballs miserables, precaris i mal pagats que no poden fer un projecte de vida? I què d´uns lloguers que són pels núvols sense cap mena de regulació, mentre turisme i especulació ens fan fora per sempre més dels nostres barris? Algú creu realment que els carrers seran sempre nostres? En tot cas ho seran pels desnonats!\nÉs evident que el seu sidral no ens paga la pena! L´independentisme esdevé avui una pallassada interminable, obscena i permanent, que ja no fa riure. De l´altra bàndol, hi ha uns partits espanyolistes, centralistes i de caire feixista, que fan por i gens ni mica de gràcia, i als quals ja els hi va bé la rauxa independentista, perquè els hi rendeix vots, permet barbaritats despòtiques i amaga la seva incompetència, corrupció i buidor. Els uns i els altres són inútils babaus xucla-carallots, que es complementen.\nOctubre del 2018 Primer any de la Gran Carallotada


GOT - Grup d'Ornitologia del tenes: Dia mundial dels ocells\nEl passat dia 5 d’octubre vam celebrar el dia mundial dels ocells, el GOT vol donar les gracies a tothom, col·laboradors i als més de 400 assistents que ens vam acompanyar en aquest dia tan especial per nosaltres.. Aquí teniu un petit vídeo de l'acte.\nAutor vídeo: Albert Blàzquez\nHola a tots els membres del GOT. Som en Joan i la Laura de Torreferrussa. Voliem agraïr la vostra invitació en el dia mundial dels ocells. Va ser un plaer compartir amb tots vosaltres l'alliberament del xoriguer i la calçada que van ser recuperats al nostre centre. Esperem tornar-nos a veure ben aviat i felicitata a tothom que va organitzar aquest acte.\n17 d’octubre de 2008 a les 19:27


Dansa benèfica contra el càncer | Canal Reus TV\nDansa benèfica contra el càncer\n11:46 - 14 novembre 2016\nAmb el lema "Ballem per tu", la Fundació del Teatre Fortuny, juntament amb l'Associació de Professors de Dansa de les Comarques de Tarragona i la Lliga Contra el Càncer, han organitzat una gala benèfica per recaptar fons per la lluita contra el càncer.\n120 ballarins han pujat a l'escenari per oferir un espectacle de dansa molt eclèctic. S'hi han pogut veure coreografies de ballet clàssic, com el Trencanous, coreografies en grup, en parella, o fins i tot dansa espanyola.\nAmb aquesta iniciativa solidària s'ha volgut contribuir a lluitar contra aquesta malaltia que afecta un elevat percentatge de la població. La recaptació de la gala benèfica anirà destinada a la Lliga Contra el Càncer.


Tomàs Sierra relleva a Enrique Arce com a president de la Unió de Botiguers - Revista Cambrils\nPublicat el Dijous, 18 d'abril de 2019 09:09h\nTomàs Sierra torna a la presidència de la Unió de Botiguers de Cambrils | Berta Ruiz\nTomàs Sierra relleva a Enrique Arce com a president de la Unió de Botiguers de Cambrils. El passat 24 de març, en una assemblea de la Unió de Botiguers es va acordar el canvi de presidència i, el passat 9 d'abril, es va fer efectiva la renovació de la nova junta. D'aquesta manera es va decidir que Tomàs Sierra substitueixi a Enrique Arce al capdavant de l'entitat, càrrec que ha ocupat des de l'any 2016. Per altra banda, per a Sierra aquesta serà la segona segona etapa com a president de la Unió de Botiguers. Recordem que va ocupar aquest càrrec entre els anys 2009 i 2016. El nou president ha expressat les seves ganes de treballar i de tirar endavant l'entitat comercial que, actualment, compta amb uns 180 associats. Pel que fa a la resta de membres de la junta encara s'ha d'acabar de configurar. El que sí se sap és que Enrique Arce seguirà vinculat a la Unió de Botiguers com a vocal de la junta,


PETITS REPORTERS Títol. - ppt descargar\nPublicada porPietra Fialho Canedo Modificado hace 2 años\nPresentación del tema: "PETITS REPORTERS Títol."— Transcripción de la presentación:\n1 PETITS REPORTERS Títol\n2 INTRODUCCIÓ En educació infantil, l’objectiu primordial és estimular el desenvolupament de totes les capacitats, físiques, afectives, intel·lectuals i socials dels infants. Per això la imatge és un mitja per apropar els infants al medi, per al descobriment de la seva pròpia imatge i un fi per a desenvolupar les seves habilitats de representació. introducció\n3 PRESENTACIÓ A continuació presentem un projecte on fem que el nen sigui el creador de les seves pròpies experiències, i que sigui capaç de comunicar-la als altres. Si la nostra finalitat és desenvolupar les capacitat de l’infant de manera integral, en tots els àmbits, no podem educar si no acceptem els canvis que ens envolten.\n4 LES CAPACITATS: La comprensió oral i escrita.\nL'autonomia en l'aprenentatge. Potenciant les activitats d'expressió oral. L'estructuració de l'argumentació. Organització de la feina, el treball en equip, la col·laboració entre els alumnes. La reflexió compartida.\n5 ACTIVITAT És habitual veure com els nens i nenes juguen a fer-se fotos, volen imitar un comportament de l’adult molt lligat al seu entorn. Creixen sent el centre dels reportatges dels seus pares. Ara volem que siguin ells els reporters i poder veure amb els seus ulls, les impressions, les sensacions i allò que més els crida l’atenció, durant un temps determinat, el cap de setmana. Aquest projecte es porta a terme en dues classes de P4, amb 24 alumnes cada aula. activitat\n6 TEMPORALITZACIÓ Es realitzaran dos tipus d'activitats:\nUnes que seran les inicials i tindran una durada de sis sessions per conèixer i tenir seguretat de la càmera. La resta es realitzaran durant tot el curs escolar, els caps de setmana amb la família i entre setmana amb un parell de sessions setmanals.\n7 COM HO FEM? Per poder treballar d’una manera segura amb la càmera digital, primer l’infant ha de conèixer el seu funcionament, les seves característiques i les seves funcions. Com ho fem?\n8 També marcarem unes pautes per al seu ús, com penjar la càmera sempre que s’hagi de fer servir, així evitarem que caigui al terra o es doni algun cop.\n15 QUE NECESSITEM? Bossa per posar el material necessari per fer un bon reportatge. Que necessitem\n16 Escrit per les famílies amb la informació del projecte\n17 Una llibreta\n18 Una càmera digital\n19 MOLTES GANES DE GAUDIR!!!\n20 LES PRIMERES IMATGES L’alumne descarrega les fotos a la seva carpeta.\nEnsenya les imatges als seus companys i explica què passa en cada imatge. Desprès de cada imatge la resta de companys poden preguntar alguna cosa al reporter\n21 QUÈ EN PENSEN ELS PARES? La llibreta és l’espai on els pares, mares, nens i nenes poden expressar les seves sensacions, (aquestes notes ens revelen com es viu el projecte des de casa)\n24 QUÈ EN PENSEM NOSALTRES?\nCreiem que per a l’infant és una experiència única. És el protagonista del cap de setmana i actua amb responsabilitat i seguretat en si mateix. S’esforça per explicar als seus companys les seves experiències i gaudeix durant tot el procés, així com del resultat final.\n25 SI UN INFANT NO APRÈN DE LA FORMA QUE ENSENYEM, POTSER CAL QUE ENSENYEM DE LA FORMA QUE ELL APRÈN.\nDescargar ppt "PETITS REPORTERS Títol."


a cop d'ull: Obert fins a la matinada, de Robert Rodríguez\nObert fins a la matinada, de Robert Rodríguez\nEm reconec un fan d'en Quentin Tarantino. I és difícil de justificar ja que totes les seves pel·lícules són autèntiques astracanades. A "Obert fins a la matinada" (1996), dirigida per en Robert Rodríguez, en Tarantino és guionista i protagonista, alhora.\nEls germans Seth (George Clooney) i Richie Gecko (Quentin Tarantino) són els criminals més buscats dels Estats Units que, en la seva fugida, estan deixant un regueró de sang. La seva intenció és arribar a Mèxic i, per aquest motiu, prenen com a ostatges un predicador (Harvey Keitel) i els seus dos fills (Juliette Lewis, Ernest Liu). Amagats a la caravana del predicador, aconsegueixen travessar la frontera i arribar al "Titty Twister", un estrany bar de carretera on s'han de trobar amb un delinqüent local que els ha d'ajudar.\nPel·lícula desmesurada; una road-movie que es converteix en una pel·lícula de terror gore a partir de l'hipnòtic i sensual ball de la Salma Hayek amb la serp. No us la perdeu.\nAaah, jo tb soc fan d'en Tarantino. I aquesta l'he vist com 4 cops ;-)


FACUA recorda que Air Nostrum ha de compensar als afectats per la vaga de pilots\nLes aturades estan previstes per a aquest divendres i els dies 26 i 30 de novembre, que han provocat la cancel·lació d'almenys cent vols.\nFACUA-Consumidors en Acció recorda a tots els passatgers afectats per la vaga de pilots d'Air Nostrum que tenen dret a compensacions ia la devolució de l'import del vol en el cas que aquest sigui cancel·lat, així com de les despeses addicionals als que hagin de fer front pels canvis produïts en els seus vols amb motiu de les aturades.\nAir Nostrum, que pertany al mateix grup empresarial que Iberia, ha anunciat la cancel·lació d'almenys cent vols a causa de la convocatòria de vaga del sindicat de pilots Sepla per als dies 23, 26 i 30 de novembre.\nL'associació adverteix que l'aerolínia està obligada a prestar assistència als afectats per canvis o cancel·lacions en el cas que la necessitin. Així, els ha de proporcionar menjar i beguda, suficients per al temps que sigui necessari esperar un vol i l'allotjament gratuït en un hotel quan sigui necessari pernoctar una o diverses nits, a més de reintegrar el cost del transport de tornada a l'aeroport. La companyia també ha de tornar l'import del vol de tornada o connexió si els passatgers es troben fora de la ciutat d'origen.\nFACUA recorda que el Reglament Europeu 261/2004 estableix una sèrie de compensacions en cas de cancel·lació dels vols. Així, l'article 7 de la normativa recull que "els passatgers rebran una compensació per valor de 250 euros per a vols de fins a 1.500 quilòmetres, 400 euros per als intracomunitaris de més de 1.500 quilòmetres i per a tots els altres entre 1.500 i 3.500, i 600 euros per a la resta de vols".\nA més d'aquestes compensacions, el Reglament Europeu també recull, en el seu article 8, el dret al reemborsament del cost íntegre del bitllet en un termini de set dies i el trasllat a la destinació final "en condicions de transport comparables", mentre que l'article 9 del mateix reglament estableix que s'ha d'oferir als passatgers afectats "menjar i refrescos suficients", allotjament en un hotel si és necessari i trasllat de l'aeroport a l'esmentat hotel.\nAixí mateix, amb independència de les compensacions establertes al Reglament Europeu, FACUA insisteix que tots els usuaris poden reclamar a més un altre tipus d'indemnitzacions per danys i perjudicis, tant morals com patrimonials, que poguessin haver patit.\nAir Nostrum avisa a la seva web que els clients que hagin adquirit els seus bitllets a través d'iberia.com rebran un missatge d'Iberia, companyia per a la qual la companyia opera els vols afectats, sobre la incidència que s'hagi produït. Si han adquirit els bitllets a través d'una agència de viatges, serà aquesta qui contacti amb els clients, i en cas de no rebre cap notificació, poden contactar amb Serviberia o l'agència de viatges per veure les alternatives disponibles, informa la companyia.\nEn qualsevol cas, FACUA recorda que els afectats poden dirigir les seves reclamacions a la mateixa companyia, Air Nostrum Línies Aèries del Mediterrani.


Zona d'actuació - Roncadell, Grup d'Estudi i Defensa de l'Entorn\nHorta (groc) i arrosars (blau) al t.m. de València\nEl terme municipal de València té una superfície de 13.465 hectàrees de les quals un 34% (4.571 ha) està dedicada a terres de cultiu. D'aquestes, la major part són arrossar (39%) i regadiu hortícola (34%).\nL'àrea de treball es centrarà en els terrenys de cultiu hortícola i en els arrossars del terme municipal de València. Es seleccionaran sengles àrees pilot en cada un dels ambients en què es durà a terme la instal·lació i seguiment dels refugis.\nAl terme municipal de València la superfície de cultiu de xufa fluctua al llarg dels anys. En l'última dècada hi va haver un màxim de 222 ha (temporada 2006-2007) encara que la mitjana és d'unes 155 ha/any, que constitueixen prop del 36% del total de producció dins de la DO Xufa de València.


El sorteig de l'ONCE deixa un premi de 35.000 euros a Piera - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl sorteig de l'ONCE deixa un premi de 35.000 euros a Piera\nredacciópiera 28.10.2015 | 13:02\nL'Organització Nacional de Cecs (ONCE) va repartir un premi de 35.000 euros a Piera, en el sorteig del cupó diari de dimarts. Fausto Fernández, venedor de l'ONCE amb el punt de venda a l'Àrea de Guissona, a Jorba, va vendre un cupó electrònic premiat amb aquesta quantitat.\nLa localitat de Jorba pertany administrativament a l'agència de l'ONCE a Manresa, que presta servei a 402 afiliats i té 98 agents venedors dels productes de joc de l'organització.\nEnguany, l'entitat ha repartit 93 milions d'euros en premis a Catalunya. Entre ells, gairebé 5 milions en el sorteig de Nadal, celebrat l'1 de gener passat, i tres Cuponazos. L'entitat té actualment a Catalunya més de 10.000 persones afiliades.


Stephen Glass – Deontologia Periodística\nEtiqueta: Stephen Glass\nLa fabricació d’una mentida: el cas Stephen Glass a The New Republic\nPublicat el 2 Març, 2015 7 Juny, 2015 by deontologiaperiodisticaupf\nAutora: Andrea Romanos (@aroman0s)\nUna de les pel·lícules sobre periodistes més notables que ens han deixat els darrers anys és El preu de la veritat. Lluny de presentar herois del reporterisme com és habitual en els films sobre el tema, la pel·lícula es basa en un fet real per il·lustrar una de les cares més obscures de la professió: la d’un periodista que, quan no tenia res a explicar, no dubtava en inventar les seves pròpies històries.\nA finals dels anys 90, Stephen Glass era periodista en una respectable revista de Washington D.C. anomenada The New Republic. A través dels seus articles i d’aportacions com a freelance a altres publicacions de primera categoria (Public Policy, Rolling Stone o Harper’s), per aquella època Glass ja havia aconseguit fer-se un nom a la professió malgrat la seva joventut (tenia només 24 anys), era conegut per la seva capacitat de trobar històries úniques i aconseguir sempre les cites i fonts més singulars. L’escàndol va esclatar quan es va provar que les seves històries havien estat altament exagerades. En ocasions, directament fabricades del no-res.\n“Respectar la veritat i el dret que té el públic a conèixer-la constitueix el deure primordial del periodista” diu l’article 1 de la Federació Internacional de Periodistes (FIP). El tercer article segueix així: “El periodista no informarà sinó sobre fets dels quals en conegui l’origen, no suprimirà informacions essencials i no falsificarà documents”. La primera i principal aplicació del principi de veracitat és, doncs, que les notícies no han de ser falses i el periodista ha d’actuar amb la deguda diligència per tractar d’oferir sempre informacions que s’acostin tant com sigui possible a la veritat. Així, amb les seves construccions, Glass atemptava contra el principal punt del contracte social establert entre públic i periodista.\nGlass, però, no hauria de carregar la responsabilitat ell sol. Un altre punt interessant de la història és que posa de manifest el buit existent en algunes rutines periodístiques. Com és possible que una revista de prestigi permetés a un dels seus redactors publicar històries falses durant ni més ni menys que tres anys? A la pel·lícula s’explica tot el procés de comprovació dels fets que en aquells moments feia servir The New Republic, “una prova de foc de tres dies”. En ell hi intervenien fins a dos redactors (a part de l’autor), un corrector, diversos advocats i el propietari de la publicació, que en aquell moment era Martin Peretz, responsable de tots els comentaris que pogués fer la revista.\nIrònicament, és el personatge de Glass qui afirma que “si l’article és bo, el procés el millora. Si en canvi trontolla, t’espera una llarga setmana”, però alhora ell mateix hi apunta el principal problema: en algunes històries, l’única font de comprovació existent són les anotacions que aporta el propi redactor. Per tant, Glass coneixia perfectament el sistema, i sabia com sortejar-lo. Les seves històries eren ben rebudes pel públic, i ell havia aconseguit guanyar-se la confiança dels seus editors. Com va ser, doncs, descobert?\nD’acord amb el compromís ètic del periodista de respectar la veritat, l’article 3 del codi de la Federació d’Associacions de Periodistes d’Espanya (FAPE) diu que “el periodista defensarà sempre el principi de la llibertat d’investigar i de difondre amb honestedat la informació i la llibertat del comentari i de la crítica”. I és que les pràctiques fraudulentes de Glass i la passivitat de The New Republic contrasten amb la manera d’actuar del periodista de Forbes Digital que finalment va destapar l’escàndol, Adam Penenberg. Una minuciosa comprovació de les dades que proporcionava un dels seus articles, “Hack Heaven” va ser suficient per desemmascarar el redactor i tancar un capítol negre per a la credibilitat de la professió.\nL’enrenou provocat per Glass posa de manifest que quan una redacció té en el seu sí un periodista que saboteja deliberadament les rutines periodístiques és senzill que la realitat quedi diluïda. Per això és important crear un ambient de treball que advoqui al màxim per la honestedat de la publicació, que es prengui el temps suficient per fer una bona feina i que instrueixi els seus periodistes en la cultura de l’esforç per presentar als lectors informació veraç, el més completa possible, interessant, de qualitat, i, sobretot, recolzada per una base fàctica indiscutible.\nEtiquetat interessos particulars, recreacions i falsejaments, Stephen Glass, The New RepublicDeixa un comentari


Tiempo s'acomiada amb un número especial - comunicació21\nTiempo s’acomiada amb un número especial\nRedacció|2018-01-26T09:32:30+01:0026 gener 2018|Comunicació21\nEl setmanari Tiempo s’acomiada després de gairebé 36 anys als quioscos amb un número commemoratiu on recull les principals fites periodístiques de la publicació durant la seva trajectòria. Amb l’eloqüent títol d’¡Hasta siempre!, l’especial reprodueix alguns dels reportatges, entrevistes i investigacions realitzats durant aquest anys. El darrer número també inclou articles dels diferents directors que ha tingut.\nTiempo va néixer com un suplement polític independent d’Interviú (creat el març de 1976), però se’n va acabar independitzant. El seu primer número es va publicar el 17 de maig de 1982.\nEl passat 8 de gener Grupo Zeta va anunciar el tancament d’ambdues capçaleres per “la impossibilitat de seguir sostenint durant més temps les importants pèrdues generades” en els darrers anys a causa del “vertiginós descens” dels ingressos per vendes i publicitaris.


Les fotos més insòlites del Maig del 68 pels fotògrafs del "France-Soir". Palau Robert\nLes fotos més insòlites del ...\nLes fotos més insòlites del Maig del 68 pels fotògrafs del "France-Soir"\nL’Institut français de Barcelona organitza, amb la col·laboració del Palau Robert, l’exposició “Maig del 68 pels fotògrafs del France-Soir”, coincidint amb els 50 anys d’aquests fets històrics, una revolta contra l’ordre establert en una societat estancada.\nEl director general de Difusió, Jordi del Río, va inaugurar l’exposició el dilluns 9 de juliol. També hi van assistir el responsable editorial de l’Agència Roger-Viollet, Dominique Lecourt, i la directora de l’Institut français de Barcelona, Pascale de Schuyter Hualpa.\nL’exposició, que es presenta del 10 de juliol a l’11 de setembre de 2018, a la Sala 4 del Palau Robert, és un projecte comú de l’Institut français d’Espagne i de l’associació de fotògrafs CéTàVOIR, amb la col·laboració de l’Agència Roger-Viollet per il·lustrar aquest moment històric des d’un angle insòlit.\nLa mostra, comissariada per Gilles Favier, director artístic de la mostra fotogràfica ImageSingulières, presenta 50 fotografies de 18 fotògrafs contractats per France-Soir, que es conserva a l’Agència Roger-Viollet. L’exposició relata l’ambient de revolta protagonitzat per estudiants i obrers durant els fets del Maig del 68 per protestar contra l’immobilisme d’una societat ancorada en el passat, la França tradicional i conservadora del general De Gaulle. A les imatges, veiem com la confrontació no va ser un joc de fet i amagar, sinó una veritable batalla campal d’una violència inaudita i sovint oblidada.