Toni Bennàssar : de gener 2018\nDiferents persones, m'han demanat opinió en les darreres hores, en qualitat d'advocat i Dr. en Dret públic, sobre la decisió del TC respecte l'investidura de Carles Puigdemont. Ho he començat a mirar i, de manera breu i inicial, diria el següent:\n- El TC no està habilitat per dictar les mesures cautelars que ha dictat.\n- El TC no pot dictar una mesura cautelar unilateralment que l'advocat de l'Estat no li ha demanat.\n- El TC no es pot convertir en un jutjat d'instrucció; ni pot obligar que un ciutadà no condemnat per cap sentència ferme suspensiva de drets, hagi de demanar a un jutge d'instrucció ordinari permís per esser elegit president d'una Comunitat Autònoma.\n- No es pot privar a cap ciutadà en plenitud dels seus drets (Puigdemont hi està) del seu dret de sufragi passiu. - Crec, no obstant l'anterior, que pretendre una investidura telemàtica viola el reglament de la Cambra; i que el debat d'investidura és un acte personalíssim i presencial.\n- De la mateixa manera, es violen per part de la monarquia espanyola els drets fonamentals dels diputats presos polítics que es troben en preventiva, entre ells Oriol Junqueras, ja que, en virtut del seu estatus de diputat, tenen dret a sortir del centre penitenciari per assistir a totes les sessions parlamentàries que escaiguin.\n- De cada cop més, cap decisió judicial que afecti a la República catalana té lògica jurídica provenint de la monarquia espanyola; i, per tant, és inútil intentar aplicar el silogisme judicial a les mateixes. Són decisions polítiques i no se les pot intentar aplicar lògica jurídica.\n- De cada cop més em recorda més aquest pacte PP-PSOE-Cs sota el regnat de Felipe VI, la "dictablanda" de Primo de Rivera i Alfonso XIII.\n- Els únics que poden revertir les decisions del TC, és el TEDH. I Espanya hi acaba d'incorporar com a magistrada a una catedràtica d'història del Dret que s'ha dedicat els darrers anys a fer estudis homòfobs i, segons, determinades fonts, ha arribat al Tribunals després d'haver falsejat el seu currículum. Que Déu ens agafi confessat.\nEtiquetes de comentaris: Dret, Drets Humans, Països Catalans\nLerma a la mallorquina\nCuriós el fenomen d'una postulant mallorquina de 18 anys que aspira a ser monja de clausura al Convent de Santa Clara de Palma, i es dedica a deixar-se gravar vídeos, concedir entrevistes, parlar de la seva vida sentimental, i ser portada dels diaris. La clausura és, o hauria de ser, contrària a qualsevol aparició i exhibició pública. Com a estudiós des de fa més de 20 anys del Dret canònic, crec que aquests tipus d'actuacions violen el codi canònic i la instrucció Verbi Sponsa de 13 de maig de 1999 sobre la clausura de les monges; així com, molt probablement, els que preveuen les Constitucions de les monges clarisses per les seves postulants i novícies; unes Constitucions que no he pogut estudiar, per manca de temps, amb deteniment. I, el que és molt pitjor, crec que aquestes actuacions violen sobretot l'esperit bàsic de la vida contemplativa (primer jueva i després cristiana) que és previ inclús al naixement de Jesucrist. Molt surrealista el que passa a l'església catòlica darrerament. Esperem no tenir un nou cas "Sor Verónica" i un "Lerma" a la mallorquina, però tot ensuma que així serà.\nEtiquetes de comentaris: Dret, Illes Balears, Teologia\nMartell o enclusa\n"A n'aquesta vida s'ha de decidir si ser martell o enclusa"\nJo, com sabeu, sempre he decidit ser martell.\n100 anys d'ATB\nFa gairé 100 anys, els obrers de Palma començaren a jugar a futbol. Fou gràcies a la reducció de la jornada laboral a 8 hores durant 6 dies a la setmana, després de successives vagues revolucionàries; la darrera i definitiva, la de "La Canadenca" catalana l'any 1919. Abans, l'explotació laboral dels patrons les havia impedit dedicar-se al joc de la pilota. Aquesta que adjunto és la primera notícia de la que es té constància sobre el nostre Club obrer i data de l'any 1920. Aquells primers equips ("teams" li deien) d'obrers s'acabaren fusionant i formaren l'actual Atlètic Balears. A l'altra banda de Palma, les classes benestans de Ciutat, havien fundat un Club de futbol burgés anomenat "Alfonso XIII" que aviat va rebre el reconeixement reial per part de la monarquia, concedint-li la denominació de "Reial Societat Alfonso XIII". Avui, 100 anys després, continua la història.\nAny 2018, any Josep Maria Llompart\n"Han callat tots els colors,\ncavall d'alta meravella\ns'exalten crits i remors.\nNostra Dona dels Dolors\ncapelles de nit inflama,\namb passa lenta la Dama\nm'oferereix alba i punyal\nRellotge d'hora final\ndecapita anhel i flama"\nJosep Maria Llompart, any 1981\nFotografia presa per mi el 27 de setembre de 2015 a l'Església de Nostra Senyora dels Dolors de Manacor. El meu petit homenatge al gran mestre de les lletres catalanes.\nFART completament de rebre missatges per les diferents xarxes socials de suposades "nutricionistes" que m'ofereixen productes estil Herbalife prometent-me perdre els kilos que donen per suposat que he agafat aquestes festes. El nutricionisme és un GRAU UNIVERSITARI de 4 anys. Tenim un Col·legi oficial de dietistes i nutricionistes a Balears, el CODNIB a les Illes Balears. I fer intrusisme a professions que afecten a la salut (com per exemple fer-se passar per nutricionista sense tenir el grau universitari i estar col·legiat) són fins a 2 anys de presó (art. 403 CP). Duc gairebé 8 anys sent l'advocat del Cogtib i la lluita contra l'intrusisme és una de les meves passions; i, molt més, quan afecta a la salut.\nEtiquetes de comentaris: Dret, Illes Balears, Salut\nLa majoria d'autònoms, quan ens jubilem, si és que encara hi ha pensions, cobrarem a Balears de mitja, suposant que es mantenguin les condicions actuals, uns 600 euros mensuals de pensió. El nombre de pensionistes que cobren més 2.000 euros mensuals a l'Estat (m'ensum que la majoria deuen ser cotitzants del sector públic: polítics professionals, alts funcionaris...) s'ha disparat. La desigualtat socials creix a totes bandes, incloses les pensions. I no em serveix la frase de la gent afortunada que està en règim general de: "si voleu cobrar més els autònoms, pagau més de quota", ja que per cobrar la pensió mínima, la quota mensual és ja de 300 euros, una xifra ja de per si molt mala de pagar per qualsevol petit negoci.


Les 'food trucks' s'uneixen per reivindicar el seu sector - Regió7\nLes 'food trucks' s'uneixen per reivindicar el seu sector\nEls empresaris de les furgoteques o furgonetes gastronòmiques de tot l'Estat han creat una plataforma per defensar la subsistència del seu sector en temps de pandèmia.\nEls empresaris d'aquest subsector gastronòmic reivindiquen que «es regularitzi la seva situació després de la parada forçosa a què s'han vist obligats a causa de la crisi sanitària de la covid-19». Consideren que la irrupció de la pandèmia ha fet que es cancel·lessin tots els esdeveniments programats i des del mes de març passat les furgoteques estan aparcades sense cap tipus d'activitat. Més d'un centenar d'empresaris d'aquest col·lectiu han impulsat la plataforma sota el lema «Salvem les food trucks», que pretén conscienciar l'administració perquè regularitzi la seva situació, i les emmarqui i les doti dels mateixos drets que tenen els llocs estacionals com els de gelats o castanyes, o els llocs fixos com xurreries o quioscos de parcs.\nEl col·lectiu de furgoteques sol·licita que se'ls permeti «instal·lar-se de forma permanent en determinats llocs de ciutats i pobles, ubicacions consensuades amb els ajuntaments», per poder realitzar la seva activitat: l'alimentació, considerada com un servei essencial.\n«Volem obrir un diàleg amb les administracions perquè facilitin la nostra activitat mitjançant taxes d'ocupació de la via pública», sol·licita aquesta plataforma professional acabada de néixer. Consideren, a més a més, que la gastronomia de carrer és segura, ja que els vehicles se situen a l'exterior, a l'aire lliure, i a més poden desplaçar-se i situar-se en zones on l'hostaleria no arribi, de manera que així poden donar un servei a clients de complexos d'oficines o que no tinguin possibilitats de cuinar.\nPer conscienciar tant les administracions com la ciutadania, el col·lectiu ha posat en marxa una campanya a les xarxes socials amb els lemes #SalvemosALosFoodtrucks i # JuntosPorElStreetFood.\nD'altra banda, l'alcalde de Lleida, Miquel Pueyo, s'ha compromès a demanar a la Generalitat que consideri la proposta de l'hostaleria de reobrir parcialment i respectant les mesures sanitàries. Pueyo considera que «cal trobar un equilibri entre la salut i la preservació del teixit econòmic».


¿Nazis víctimes de delictes d'odi?, per Karlos Castilla\n¿Nazis víctimes de delictes d'odi?\nLa fiscalia ha generat polèmica a l'incloure la ideologia ultra dins de les categories protegides de discriminació\nDissabte, 06/07/2019 - 23:47\nEl maig passat, la Fiscalia General de l’Estat va fer pública la circular 7/2019, sobre pautes per interpretar els delictes d’odi tipificats a l’article 510 del Codi Penal, en la qual busca solucionar els principals problemes que a la pràctica ha afrontat aquesta fiscalia en l’aplicació de l’article, establint paràmetres interpretatius que hauran de guiar totes les representacions de la fiscalia quan estiguin davant fets que podrien considerar-se com a delictes d’odi.\nTot i que la circular era necessària, algunes parts del seu contingut han generat incertesa i polèmica. Una d’aquestes és que, al descriure qui pot ser víctima dels delictes d’odi, s’estableix com a exemple que “una agressió a una persona d’ideologia nazi, o la incitació a l’odi envers tal col·lectiu, pot ser inclosa en aquest tipus de delictes”.\n¿Això significa que nazis o neonazis poden ser víctimes de delictes d’odi quan històricament han sigut justament els perpetradors d’aquests delictes? Per a la fiscalia la resposta és sí, a causa que el Codi Penal inclou la “ideologia” com una de les categories protegides a l’article 510.\nLa ideologia, protegida\nPer xocant que sigui, és cert que el Codi Penal inclou com a col·lectius protegits no només als històricament discriminats per raons ètniques, racials, de gènere o religió (no inclou expressament “color”, “origen nacional” o “condició social”); sinó també a d’altres per la seva “ideologia” o “situació familiar”. De fet, aquestes dues categories només estan incloses en el Codi Penal espanyol; no estan previstes a la Constitució, ni al Conveni Europeu de Drets Humans o el seu Protocol 12, ni en cap dels tractats de drets humans de les Nacions Unides. La inclusió de la ideologia com a categoria protegida de discriminació és una aportació del legislador espanyol, no necessàriament plausible pel divers contingut que se li pot donar.\nL’exemple de la circular és desafortunat, però el problema de fons és en el mateix Codi Penal\nAixí, sembla que el problema de fons no és de la fiscalia, sinó del mateix Codi Penal. En el que no hi ha dubte, és que l’exemple que va escollir la fiscalia per establir qui pot ser víctima dels delictes d’odi és molt poc afortunat, quan bé va poder posar èmfasi en col·lectius històricament discriminats.\nAra bé, aquest desafortunat exemple s’ha de prendre en la seva justa dimensió. En primer lloc, perquè no significa que això sigui una regla general, o sigui, no se suposa des d’ara que qualsevol nazi és víctima de delictes d’odi, sinó només que per la seva “ideologia” podrien arribar a ser-ho si s’acreditessin altres estrictes elements i contextos. En segon lloc, que el que diu la circular vincula la fiscalia, no així jutges, magistrats, organitzacions i juristes en general. I en tercer lloc, que la mateixa fiscalia, en aquesta circular, a l’establir les formes en què es pot establir qui és l’autor del delicte, demana que es tingui especialment en compte la “pertinença de les persones a grups d’ideologia neonazi”. És a dir, que manifestament els continua ubicant com un clar exemple de qui han sigut i són perpetradors dels delictes d’odi.\nDocuments com la circular 7/2019 no s’han d’entendre per algunes de les seves parts de manera aïllada, ni més enllà de la seva estricta naturalesa jurídica. Aquesta circular té molts altres problemes en els quals aquí no puc aprofundir, però que, en sentit idèntic, fan evident que els delictes d’odi a Espanya requereixen encara moltes anàlisis i precisions; especialment si de veritat volem prendre’ns seriosament el posar fi a totes les formes de discriminació.\nEls ultres alimenten la fòbia als 'menes' a Catalunya\nSet detinguts per agredir participants d'un acte de Vox a Barcelona\nTemes: Fiscalia General de l'Estat Homofòbia Sexe Drets humans Violència racial Nazisme


L'antic Hospital de Reus i el seu barri\nAutor: Ezequiel Gort\nEdició: Reus, 2006 (118 p.)\nEl 2005, amb motiu de complir-se els vuit-cents anys de l’existència documentada de l’Hospital de Reus i del carrer –aleshores només un camí– que avui porta aquest nom i que, de sempre, va comunicar l’hospital amb la plaça i amb l’església de Sant Pere, Carrutxa, amb la col·laboració de l’Arxiu Municipal de Reus, va organitzar diverses activitats divulgatives. Com a resultat final es publica aquest llibre d’Ezequiel Gort, que recull i amplia considerablement el contingut d’aquelles activitats i el posa a l’abast de tothom.\nL’autor hi fa un recorregut per bona part dels vuit-cents anys d’història documentada de l’hospital i del barri que es va generar al seu redós, en concret, durant el llarg període en què l’hospital va ser en aquest indret, és a dir, entre cap a 1205 i 1843. A més de l’hospital, s’hi aprofundeix especialment en l’entorn, en la formació dels carrers, els edificis i les institucions que va acollir al llarg dels temps, però sobretot incideix en la vida diària de les persones que hi vivien, en les formes del treball quotidià, la religiositat, el joc i la festa.\nAvui, el barri s’està transformant en profunditat, hi han desaparegut alguns vells carrers i se’n dibuixen de nous. El mateix carrer de l’Hospital està immers en un ritme frenètic de canvi. Sembla oportú, doncs, deixar-ne prou testimoni de com s’ha format i del que ha estat el vell barri.\nMés en aquesta categoria: « El ball de Sant Abdó i Sant Senén, patrons de la vila d'Almoster per vot de poble\tFoc en dansa. Els balls de diables tradicionals del Penedès i el Camp de Tarragona »


Inversors catalans – Oriol Morell\nNo fa massa parlàvem a casa de la manca d’inversors al nostre país i comentàvem, com a exemple, que les pistes d’esquí de Boí Taüll Resort han estat comprades per un grup inversor espanyol que va de mà d’una constructora madrilenya (i blanca). El mateix passa amb la companyia d’autobusos Alsina Graells que darrerament ha rebut una injecció econòmica important per part del grup Continental Auto que, entre d’altres, també és propietat de la constructora en qüestió.\nAvui llegeixo a Bits des de BCN un post sobre la manca d’inversors catalans a les ·TIC·, i és el que m’ha fet adonar que quelcom està passant… Els catalans fem projectes interessantíssims però per manca de capital sempre van a parar a mans estranyes, què hem de fer? De quina manera es podria crear un grup potent d’inversors catalans?\nRealment ens manca confiança en el que fem al nostre país.\nAutor Oriol MorellPublicat el 20 gener 2005 Categories Societat\nAnterior Entrada anterior: 1 milió d’euros contra la fractura digital\nSegüent Entrada següent: Una llicó de XHTML i CSS


L'educació pública a debat, l'hora de les propostes alternatives\nL’educació pública a debat, l’hora de les propostes alternatives\nDissabte passat es va presentar el Congrés d’Educació Pública a Catalunya al Teatre Nacional de Catalunya, amb l’assistència d’uns 450 mestres dels 250 centres educatius que hi participen, representants d’entitats i persones a títol individual.\n07.10.2019 - 08:31\nEls assistents van poder respondre a la pregunta: ‘Com t’imagines l’educació pública del futur’? | Fotos: VS\nSovintegen i cansen les trobades educatives on la nota dominant són les queixes i el reguitzell de lamentacions; la publicació de llibres i articles on no es fa altra cosa que mostrar la degradació de l’escola actual, tot enyorant la d’altres temps que es qualifica d’idíl·lics –una fake news, com es diu ara–; o els debats educatius on s’acusa el neoliberalisme de ser el causant de tots els mals de l’ensenyament –una altra mentida–. És evident que hi ha queixes i sobretot critiques molt ben fonamentades, i que cal estar molt atents a totes les incursions i efectes de les polítiques neoliberals, però el que és frustrant és que en aquests espais gairebé mai surten propostes alternatives en l’horitzó d’una transformació educativa i social que reculli el més valuós del nostre patrimoni pedagògic, millori el present i projecti el futur, amb un ull atent a la realitat i l’altre somiant amb la utopia.\nAquest congrés és de caire ben diferent, i se situa en aquesta darrera via constructiva i propositiva, doncs tracta de definir els principis i línies d’actuació de l’educació pública, així com de recollir les experiències i tot l’actiu pedagògic, per tal de renovar-la, enriquir-la i dignificar-la. Compta amb el suport de la Federació de Moviments de Renovació Pedagògica (FRMP), però s’organitza de manera descentralitzada a partir dels centres de cada territori. A diferència d’altres jornades i congressos, es parteix d’uns eixos temàtics de debat, però sense ponències prèvies ni conferències d’experts: el protagonisme recau en la veu del professorat. Una segona característica és la seva durada: s’inicia aquest mes d’octubre de manera descentralitzada i conclou el maig del 2020 amb una trobada final a Barcelona, de la qual sortiran les conclusions. I la tercera característica és que abraça tots els nivells educatius no universitaris. Ara bé, caldrà fer un gran esforç, perquè el debat arribi amb més força a la secundària o a la formació de persones adultes perquè, a hores d’ara, la participació se centra majoritàriament a Infantil i Primària.\nA l’acte inaugural, amb un to festiu, rostres optimistes i unes gotes d’humor, van intervenir mestres de diferents territoris, es va llegir el manifest fundacional i tothom va poder respondre, amb unes etiquetes adhesives, la pregunta “Com t’imagines l’educació pública del futur?”, una manera de visualitzar l’inici del procés participatiu. Després d’una lectura ràpida d’aquestes opinions, podem extreure’n aquestes 50 paraules en forma de desitjos: acollidora, aliança de tots els agents educatius, administracions públiques compromeses, menys burocràcia, autocrítica, canvi, cohesió social, compartir, comunitat, conciliació laboral familiar, conversa, crítica, equip docent, diversitat, Drets Humans, educació emancipadora, equitat, escola oberta al món, escola verda i ecològica, escola lliure, escola viva, escoltar, experiència humana, felicitat, feminisme, finançament públic, formació de mestres de qualitat, igualtat d’oportunitats, il·lusió, innovadora, inclusiva, interessos dels alumnes, justícia, llibertat d’expressió, optimisme, oportunitats, participació, pensament crític, personalització de l’aprenentatge, plural, projecte educatiu de zona, reconeixement de la diferència, recursos, renovació pedagògica, sense repressió, respectuosa, tolerant, tranquil·la, treball en equip, treball en xarxa.\nConceptes que conviden a un debat exigent, ampli i compromès, on caldrà encendre les llums curtes per veure què passa a les aules i a les escoles i què es pot fer per millorar-les; i caldrà també encendre les llums llargues per anar més enllà i poder llegir, comprendre i intervenir en l’entorn. Ras i curt: no hi ha transformació educativa sense transformació social i a l’inrevés. Perquè és prou sabut que l’equitat i la inclusió educativa es resolen tant a l’escola com al territori. És l’hora, per tant, de teixir xarxes i aliances entre mestres, altres professionals de l’educació, famílies, ajuntaments i altres actors socials perquè, tal com s’expressava en un dels desitjos, l’educació pública es converteixi amb la millor escola del món.\nConsulta aquí tots els articles publicats al Diari de l’Educació sobre el Primer Congrés d’Educació Pública\nEls representants dels diversos territoris ‘teixint xarxa’\nPrimer Congrés de l'Educació Pública\n2 Comentaris on L’educació pública a debat, l’hora de les propostes alternatives\nJosep // 11/10/2019 a les 20:15 // Respon\nNo. No i no. Jo vull una educació pública que s’assembli el més possible a l’educació que rep l’elit a les privades privadíssimes: serà l’única garantia que serà de qualitat. La resta, tot és retòrica que embolcalla un procés a través del qual la pública es converteix en un apartheid dels pobrets, que seran “feliços” mentre estan en el sistema i després, desprovistos d’una base de coneixements sòlida, seran carnassa d’un sistema que els explotarà i els exprimirà fins que deixen l’últim cèntim en les necessitats que el mateix sistema imposa. Fa falta rigor, compromís, ciència i minva de les desigualtats. Prou de ximpleries, per favor!\nJosep // 11/10/2019 a les 20:16 // Respon\nPer cert, l’última foto què pretén? Podem banalitzar tant una qüestió tan seriosa amb performances tan ridícules?\nJa prou, no?\nPràctiques educatives, innovació, formació, equitat… Més de cent persones representatives d’una setantena de centres de…\n2a trobada de preparació del Congrés d'Educació Pública Aquest dia tindrà lloc la 2a Jornada de centres educatius…\n5 d’octubre: comença el Congrés d’Educació Pública… La revolta educativa la farem a partir de la realitat…\nVisca l’escola democràtica! Henry Giroux, autor i conferenciant prolífic, va passar per Barcelona…


El futur del Bravium Teatre, acte segon | Diari de Tarragona\nEl futur del Bravium Teatre, acte segon\nUn desnonament polèmic. El desenllaç dependrà molt del projecte arquitectònic i cultural que l’Arxiprestat dissenyi per al Centre Catòlic\n05/04/2021 17:08 | Actualizado a 08/04/2021 20:33\nDilluns passat, els responsables del Bravium Teatre van fer una multitudinària i sentida roda de premsa per valorar el desnonament de la seva seu obligat per l’Arquebisbat de Tarragona, propietari de l’edifici. Tot i que formalment aquesta és una decisió de l’Arxidiòcesi, és bastant més apropiat situar-la en l’òrbita de l’Arxiprestat de Reus, no fos que algú es pensi que la responsabilitat és dels de Tarragona. L’Església havia argumentat que els «greus problemes estructurals» que presenta el casalot del Centre Catòlic obliguen a fer «una intervenció integral amb caràcter d’urgència». Per la seva banda, els arrendataris van acusar els arrendadors de «mala fe», paraules dures, atès a qui van dirigides.\nMés enllà de les frases d’enuig i indignació pronunciades per la junta directiva de l’entitat, personalment i com a simple espectador, en vaig treure dues conclusions. La primera és que allà també vam assistir a una bona notícia, sense necessitat que ningú la verbalitzés: el Bravium Teatre té futur per si mateix, si així s’ho proposa, i aquest no depèn de la casa on s’allotgi. És difícil pensar el contrari després de veure i escoltar el grau d’emotivitat i compromís dels portaveus de l’entitat, dels de les altres amb qui conviuen i de la munió de reaccions ciutadanes dels darrers dies. Una altra cosa és si, com alguns membres van pronosticar, el Bravium tal com l’hem conegut els darrers trenta anys, ja no tornarà.\nRoda de premsa de la junta directiva del Bravium Teatre, celebrada dilluns passat al bar de l’entitat. FOTO: Alfredo González\nLa segona conclusió és que només hem assistit al segon acte d’aquesta trama, el que correspondria al nus o la confrontació en una estructura clàssica de tres actes. El seu desenvolupament estava escrit en un guió que tothom coneixia, o si més no intuïa. Després d’escoltar la narració dels mateixos representants del Bravium sobre la rècula de reunions i contactes mantinguts o frustrats –i el relat d’altres persones que han conegut de primera mà el desenvolupament del cas als darrers mesos i anys–, és impensable que el que ha passat sigui una sorpresa per ningú, més enllà de l’opinió que cadascú tingui dels temps, formes i informes emprats.\nEn un dels primers articles que vaig llegir en esclatar l’enrenou, el comunicador Josep Baiges qualificava l’episodi com «la culminació de la històrica desavinença entre un propietari i un llogater». Em sembla difícil resumir-ho amb més claredat i menys paraules.\nAra queda per veure si aquest segon acte s’acabarà aquí o deixarà encara alguna escena més, que podria ser apujada de to. Les ferides resultants condicionaran el tercer acte, o desenllaç, tot i que aquest es pot allargar uns anys. El punt de partida serà el mateix escenari actual. L’Església vol treure rendiment a un immoble de la seva propietat, estava insatisfeta amb un lloguer que no li reportava ingressos, però si incomoditats i vol aplicar una nova fórmula per gestionar al Centre Catòlic. Per la seva banda, el Bravium vol continuar amb unes condicions assumibles i el manteniment d’un estatus similar a l’actual, que reivindica a partir de la tasca duta a terme i les despeses i inversions assumides.\nL’Arxiprestat i el consell econòmic que l’assessora disposen d’una carta guanyadora, com és l’informe tècnic que adverteix del mal estat de l’edifici. Qualsevol que conegui com funcionen les administracions públiques i privades sap dels riscos que contraurien les persones que promoguessin o toleressin activitats en un lloc on un arquitecte hi ha diagnosticat perills estructurals, si mai passes alguna desgràcia.\nUn desenllaç que va per llarg\nA partir d’aquí, el realment determinant és que darrere d’aquest pas s’anuncia un projecte no només arquitectònic sinó també cultural, pel futur del Centre Catòlic. No sabem ni quan costarà ni el temps que durarà executar-lo, i tampoc les condicions econòmiques i funcionals que s’aplicaran a les entitats i empreses interessades a allotjar-s’hi. I seria una imprudència valorar un projecte sense conèixer-lo.\nDes de fa temps, l’Arxiprestat ha buscat i convidat operadors, de sectors diversos a veure el conjunt de l’edifici perquè coneguin les possibilitats que ofereix. Com que alguns hi han mostrat interès, el més probable és que el projecte tiri endavant i el renovat Centre Catòlic acabi comptant amb més d’un llogater, si les seves activitats són compatibles. I no em consta que hi hagi cap intenció d’excloure el Bravium d’entre els futuribles, ans al contrari.\nEl desenllaç no el sabrem fins aleshores i dependrà molt de les decisions que el Bravium prengui en els mesos vinents i en el paper que acabi jugant mentre duri el tancament de la seva seu històrica, que podria ser llarg. I si, arribat el moment, els interessos d’ambdues parts portin a una nova entesa, o no. Veurem.\nCentre Catòlic de Reus


Un jutjat declara inadmissible el recurs d'un mosso contra l'obligació d'escriure els atestats en català La República\nUn jutjat declara inadmissible el recurs d’un mosso contra l’obligació d’escriure els atestats en català\nEl Jutjat Contenciós Administratiu número 1 de Girona ha declarat inadmissible el recurs presentat per un agent dels Mossos d’Esquadra adscrit a la Unitat d’investigació del Gironès-Pla de l’Estany contra l’ordre del seu cap del passat 24 d’agost del 2007 on li demanava que els atestats que redacti com a funcionari en l’àmbit lingüístic català els faci en la llengua del país, sense perjudici del dret dels ciutadans a rebre la petició en castellà si ho demanen. El recurrent considerava que aquesta ordre vulnerava els seus drets fonamentals de llibertat d’expressió i igualtat, i per això va presentar un recurs davant del tribunal contenciós, que ara l’ha declarat inadmissible.\nEn la seva interlocutòria el jutjat contenciós administratiu de Girona considera que la decisió del cap de la Unitat d’investigació del Gironès-Pla de l’Estany no vulnera cap de les llibertats fonamentals que demanava el recurrent.\nLa normativa estableix que sigui el català la llengua per expressar-se de l’Administració autonòmica, tant en comunicacions internes com externes, i que es pot utilitzar el castellà o una altra a demanda de la ciutadania o en intercanvi d’informació fora de l’àmbit lingüístic català.\nL’agent va haver de traduir al català unes diligències de les que havia estat instructor, i que va escriure en castellà. Per això els seus caps li van demanar, primer verbalment i després per escrit, que traduís aquesta documentació. L’agent va presentar un recurs perquè considerava que havien estat vulnerats dos dels seus drets fonamentals.


Moció de suport a Acció Cultural del País Valencià i a l'arribada de le emissions de TV3 al País Valencià\nLes emissions de TV3 al País Valencià s’han pogut veure gràcies a l’esforç i al treball que han fet molts ciutadans a través d’Acció Cultural del País Valencià. Ara, però, després d’un llarg procés de setge per part del govern de la Generalitat Valenciana format pel Partit Popular i encapçalat pel seu president Francisco Camps, aquests han aconseguit el seu objectiu pel qual ACPV s’ha vist obligada a deixar de reemetre el senyal que permetia les emissions de TV3 en aquest territori.\nTal i com declara Acció Cultural del País Valencià (ACPV): ”Reunida la Junta Directiva d’Acció Cultural del País Valencià el dijous 17 de febrer del 2011, ha pres la decisió de cessar les emissions de TV3 al País Valencià. Això és provocat per les renovades amenaces de noves multes del govern valencià. La nostra entitat ja ha pagat una primera multa de 126.943,9 euros i ara ha de fer efectives dues multes més que sumen 600.000 euros. La data límit per a fer-ho és el 20 de març, si no volem que s’iniciï el procés de constrenyiment i embargament de comptes corrents, ajudes i propietats, com l’Octubre Centre de Cultura Contemporània. Ara, a més, se’ns amenaça amb noves multes que significarien 120.000 euros més cada mes.”\nÉs per tots aquests motius que el grup municipal d’Esquerra proposa l’aprovació dels següents acords:\n2. Expressar el nostre convenciment que les emissions de TV3 al País Valencià són una mostra de normalitat en l’exercici de la llibertat d’expressió, la pluralitat informativa i la promoció de la llengua.\n3. Refermar el nostre suport a l’arribada d’un acord entre els governs de Catalunya i el País Valencià perquè tots els respectius canals de ràdio i televisió autonòmiques arribin als dos territoris amb normalitat, i demana al Govern de Catalunya que consideri una prioritat el tancament d’aquest acord el més aviat possible.\n4. Fer arribar aquest acord al Ministeri d’Indústria, al Govern de Catalunya, al de la Generalitat Valenciana i a ACPV.


El Govern no dissimula la seva preferència per Pedro Sánchez | NacióDigital\nNeus Munté destaca la "diferència" entre la relació que es pot establir amb el candidat del PSOE respecte Mariano Rajoy | La portaveu subratlla el compromís de l'executiu amb el full de ruta del 27-S\nper Pere Gendrau, Palau de la Generalitat, 15 de març de 2016 a les 15:35 |\nCarles Puigdemont i Pedro Sánchez | EFE\nSi s'ha de triar entre el PSOE i el PP, l'opció del Govern és clara: optarien pel candidat socialista, Pedro Sánchez, com el nou inquilí de la Moncloa. Ja fa temps que no se n'amaguen, però aquest dimarts s'ha esvaït qualsevol mena de dubte, després de la reunió que han mantingut Sánchez i el president, Carles Puigdemont, al Palau de la Generalitat. En aquest sentit, una de les coses que ha fet la portaveu de l'Executiu, Neus Munté, durant la roda de premsa posterior, és "destacar una diferència de la relació amb Rajoy". Quina diferència? La de "parlar" i "establir sinèrgies", cosa que han trobat a faltar durant els darrers anys.\nAra bé, un cop constatada aquesta bona voluntat, i també l'agraïment a Sánchez pel fet de prendre la iniciativa amb aquesta reunió, Munté ha destacat què els separa del candidat socialista. En primer lloc, les al·lusions a un suposat "problema de convivència" a Catalunya. El president, Carles Puigdemont, ha traslladat el seu "malestar" a Sánchez arran d'aquesta afirmació i, segons ha explicat Munté, el candidat socialista "n'ha pres nota". Com també ha pres nota de la defensa a ultrança que el Govern fa de la immersió lingüística, del que consideren com unes "condicions humiliants" del FLA i d'altres matèries crítiques.\nUnits per les infraestructures\nUna de les crítiques que ha traslladat Puigdemont a Sánchez és la que fa referència als "compromisos pendents en infraestructures" a què no dóna resposta el govern del PP. Aquest és un dels punts en què més s'albira una possible entesa entre la Generalitat i el candidat a la presidència espanyola, ja que Sánchez també hi ha posat el focus, qualificant-ho d'"inversions marcades a l'Estatut que el govern espanyol ha de complir".\nPerò que la reunió no va més enllà de les bones intencions, i de la imatge de diàleg i bon tarannà que busca Sánchez, es constata en les dificultats que tenen els partits que integren el Govern, CDC i ERC, per donar suport a Sánchez al Congrés dels Diputats. El candidat del PSOE ha admès que, si bé han parlat amb Puigdemont del referèndum d'autodeterminació reivindicat des de Catalunya, el que no han tractat és un hipotètic suport –ni que sigui en forma d'abstenció- dels diputats de Democràcia i Llibertat a la seva candidatura.\nQuè dificulta l'entesa, la concreció de les bones intencions? Què converteix la reunió entre Puigdemont i Sánchez més en un gest emmarcat en l'estira-i-arronsa que mantenen els partits espanyols per desencallar la investidura? Doncs la impossibilitat de trobar un camí que satisfaci els plantejaments profunds d'ambdues parts. Malgrat el debat que no s'acaba de tancar sobre el termini de 18 mesos, i els missatges de concepció sobiranista que envolten la refundació de Convergència, Neus Munté ha defensat una i altra vegada, arran de les preguntes dels periodistes, el "compromís" de l'Executiu amb el full de ruta del 27-S. I, de la mateixa manera, Pedro Sánchez s'ha negat per enèsima vegada a un referèndum d'autodeterminació. Bon tot, però entesa més que difícil.\nLa reunió Puigdemont-Sánchez en ple bloqueig de la investidura molesta PP i C's\nLa CUP diu que la trobada Puigdemont-Sánchez mostra que un referèndum acordat és impossible\nJunts pel Sí considera que les paraules de Sánchez no canvien res\nPolítica, Carles Puigdemont, PSOE, Pedro Sánchez, Govern, Neus Munté\nAbstenció a canvi de què?\nPer Anònim el 16 de març de 2016 a les 14:40\nEs perfecte això de la transversalitat de l'independentisme. El que m'estranya és que llavors s'exclamin quan voten diferent per qüestions socials. Precisament això és la transversalitat!. Però aquí els que s'està dirigint és si es dona suport a un candidat que no te res a aportar a Catalunya en el tema de la sobirania ni en el de la independencia que és el front comú del govern. Per tant, abstenció a canvi de què?.\nSer estat independent és ser estat sobirà i al revés.\nPer Anònim el 16 de març de 2016 a les 09:10\nA en Blai, el nacionalista català\nPer Anònim el 15 de març de 2016 a les 21:35\nBé pel "canvi de nom". Potser fóra millor "un" nacionalista català Però, no estic d'acord amb que sobiranisme sigui igual a independentisme. Es pot decidir ser dependent o fins subordinat. Pel que fa a la transversalitat, recordarà que davant del totalitarisme pujolista de voler ser un "pal de paller" i forà del pujolisme no hi havia alternativa, va sorgir "Nacionalistes d'esquerra". Perquè evidentment el pujolisme era de dreta-catòlica (un equivalent al nacional-catolicisme español (CiU)). Per cert, en Lluis Llach, avui en la comissió per la independència, defensava el programa de Nacionalistes d'esquerra on: alliberament personal, alliberament social i alliberament nacional eren un mateix objectiu\nEs torna a repetir allò tan nefand de "...apoyaré..." d'en Zapatero.\nPer Blai, el nacionalista català. el 15 de març de 2016 a les 19:30\n18:45.- Ho faria no posant cap condició ideològica a la independència de Catalunya.\nPer Blai, el nacionalista català. el 15 de març de 2016 a les 19:27\nEl nacionalisme o és transversal i interclassista o no ho és. D'Espanya, ni monarquia ni república. Catalunya catalana, independent-sobirana, completa, unitària, neutral, democràtica i republicana. Per cert, algú m'ha segrestat el nom. Jo no me'l penso enregistrar. Simplement signaré "Blai, el nacionalista català". I si també me'l segresta, me'n buscaré un altre. No em farà callar ni m'acoquinarà.\nNo apendrem mai\nPer Pato el 15 de març de 2016 a les 19:26\nNo apendrem mai, es tornarà a caure amb les bones paraules, recordem el poc útil de Zapatero, "apoyaré.............." i després ajupet que vinc.\nSi ens fallen els nostres polítics, en posarem d'altres de lleials a la causa catalana.\nPer 17:23.- Sóc en Blai, l'únic, el nacionalista català, és a dir, el separatista. el 15 de març de 2016 a les 19:14\nLa lluita continua a despit dels entrebancs que ens posin els espanyols i els botiflers. Els espanyols són ells, nosaltres som catalans i prou. Mai no ens donarem per la pell.\nPer Jep dels Estanys el 15 de març de 2016 a les 18:52\ncarai, amb aquests del govern, molta història però resulta que tenen preferits? potser per allò de Zapatero... a veure si aquest cau en el mateix parany!?!?! Puedo prometer y prometo que habrá referèndum si gano!!! i llavors esperarem tres anys al constitucional... i això era el govern dels millors?\nPer Anònim el 15 de març de 2016 a les 18:45\nBLAI,´TÚ HO MFARIES MILLOR,IGUAL O PITXOR.......?\nPer 17:23.- Sóc en Blai, l'únic, el nacionalista català, és a dir, el separatista. el 15 de març de 2016 a les 18:13\nEl catalans no som espanyols, ni en volem ser. Catalunya i Espanya són dues nacions diferents, distintes. D'Espanya, ni monarquia ni república. Catalunya independent, catalana, neutral, unitària, democràtica, completa i republicana.\nHI HA QUI CREU EN UNA ESPAÑA "ALTERNATIVA"\nPer Anònim el 15 de març de 2016 a les 18:12\nEn lo social-econòmic i des del 1977 González-PSOE i Carrillo-PCE van deixar clar que no eren alternativa sinó complement del capitalisme-liberal-socialdemòcrata. Pel que fa al tema nacional la constitució del 1978 va deixar clar que les nacions de l'estat quedaven diluïdes en "nacionalidades-autónomas".\nPer Anònim el 15 de març de 2016 a les 17:48\nS'han reunit dos passarells novells que demá potser tornaran a ser al lloc que els correspon.\nEl present es el resultat de voler entendrens amb Espanya dins Espanya.\nPer Anònim el 15 de març de 2016 a les 17:40\nS'ha demostrat 28 vegades que ells volen manar, no escoltar. Quins son els tont...os que encara volen convencer el PSOE que Catalunya es una nacio??\nPer 1512 el 15 de març de 2016 a les 17:37\nT' inventes paraules i estructures malament algunes frases.\nPer Blai. el 15 de març de 2016 a les 17:23\nNo cal ser expert en res per esbrinar el que ens està passant: Som en mans d'una colla de trinxeraires nacionalistes catalibans que remenen les cireres em llur benefici prometent el que no creuen i embolicant la troca un cop rera altre. Ara n'hi ha uns que son de rebaixes, parlen de "refredar no sé què".\nPer Anònim el 15 de març de 2016 a les 16:57\nDetrás de Sánchez está el PSOE de toda la vida, el de Felipe González, el de Susana Diaz. Ya pueden ver las grietas de Sánchez y creer que aceptará el referéndum a cambio de ser investido, pero tranquilos, a Sánchez le quedan dos telediarios\nPer un senor antic el 15 de març de 2016 a les 16:40\n"A la puta i la ramoneta"?, prou, l'opció es INDEPENDENCIA i no deixar-nos ensabonar per aquesta colla de mentiders.\nPoca memòria igual a gol amb la porteria buida.\nPer Cartanya el 15 de març de 2016 a les 16:32\nHem sentit i repetir àmpliament, per qualsevol català de a peu, que per nosaltres tan dolen es el PSOE com al PP (ara hi podem afeixi el C´s ). Aznar va ser un dels que mes traspassos va fer a la Autonomia de Catalunya (mentre va necessitar dels nostres vots), però en quant va obtindre majoria el seu partit es un des que mes la combatut. Ara el nou representant del PSOE be amb una ma al davant i un altre al darrera (ens necessita) i sembla que ara aquest sigui el bo. Com podem ser tan desmemoriats. Esta be de rebre als polítics que vinguin de Espanya però de això a qualificar-los!!. Tots sabem que no tenen per la mojoria de catalans un altre qualificació que de aprofitats.


Capítol de revisió de l'edició final 'Batman v Superman' - Notícies | Maig 2022\nCapítol de revisió de l’edició final de “Batman v Superman”: valoració ampliada de R-R, una millora respecte al tall teatral\nSi el vostre primer pensament després d’haver estat al llarg de tots els 151 minuts de “Batman v Superman” va ser “desitjo que hagués estat més de mitja hora més”, llavors Warner Bros. només té el Blu-ray. Ja està disponible la versió final de la pel·lícula en versió “Ultimate Edition”, amb ressenyes que suggereixen una millora significativa pel tall teatral, tot i que el producte final encara deixa alguna cosa que desitjar.\nLLEGIR MÉS: Aquí hi ha el problema amb ‘ Batman v Superman: Dawn of Justice ’; (Revisió)\nEscriure per TheWrap, Phil Owen anomena la nova versió un 'triomf important' i pregunta per què es va excedir el nou metratge en primer lloc. “Heus i vet,” continua, “d’alguna manera” Batman v Superman: Dawn of Justice ”s’ha convertit en una cosa que s’acosta a una pel·lícula funcional. En aquest procés, només fa que el tall original sigui encara més inexplicable i terrible ”.\nkatharine hepburn gai\nAbans de proporcionar una llista completa de totes les noves incorporacions, VoltorAbraham Riesman assenyala que 'alguns aclareixen els punts argumentals que abans eren confusos, però molts proporcionen informació que es pot inferir amb molta facilitat. Dit això, hi ha alguns complements deliciosos, encara que no sempre intencionadament deliciosos, a la festa de la cistella. '\nLLEGIR MÉS: No, Crítics No els agrada i lsquo; Batman V Superman: Dawn of Justice ’; No és una conspiració\ngwyneth paltrows paper d'home de ferro\nTot i que admetent que l’edició final encara és imperfecta, ColliderSteve Weintraub argumenta que 'no soluciona tones coses petites que no tenen sentit en el llançament original, de manera que en lloc d'una dotzena de problemes, només estic frustrat per algunes coses i és més fàcil perdonar-ne algunes. coses més que una dotzena. ”Novament, no és elogi exactament, però els aficionats aficionats hauran de prendre el que poden obtenir.


Calaf denuncia el robatori de cablejat elèctric a diversos punts del municipi\nS’ha sostret els cables d’una obra i l’enllumenat de dos vials de la capital de l’Alta Segarra\nDimecres, 15 gener 2020. 12:00. Redacció AnoiaDiari.\nS'haurà de col·locar un cablejat aeri provisional entre els fanals, perquè per ara no es poden recuperar els trams soterrats. L'Ajuntament ha posat en coneixement dels fets als Mossos d'Esquadra.\nL'Ajuntament de Calaf denunciava aquest dimarts "el robatori de cablejat elèctric a diferents zones del municipi". Segons informa l'ACN, es tracta de l'avinguda Josep Miró, on actualment s'estan realitzant obres, així com al camí vell de Manresa, entre el poliesportiu i La Pineda, i la carretera de Sant Martí. En aquests casos s'ha sostret el cablejat d'una quinzena de fanals.\nA través d'un comunicat, el govern del municipi informava que denunciarà els fets als Mossos. Mentre que en el cas de l'obra, expliquen, "caldrà veure si l'assegurança ho cobreix; als fanals es posarà un cablejat aeri provisional entre ells, ja que els trams soterrats han quedat tallats, no es poden recuperar i caldrà desmuntar els fanals i obrir noves rases".\nEl ple calafí aprova l'adjudicació de la construcció del tanatori\nL'Hotel del Somiatruites figura per primer cop a la Guia Michelin\n2 Aquest estiu, escapa't a l'Anoia: Passejada al Balç de Fontanilles 4031 lectures


Els Castellers d'Esplugues rebutgen participar en l'espot que havien de protagonitzar els Bordegassos de Vilanova\nEls Castellers d’Esplugues rebutgen participar en l’espot que havien de protagonitzar els Bordegassos de Vilanova\nEls Castellers d’Esplugues han renunciat a ser els protagonistes de l‘anunci que havien de rodar els Bordegassos de Vilanova en la campanya de l’Hospital de Sant Joan de Déu a favor del càncer infantil. D’aquesta manera, els ‘Cargolins’ volen mostrar el seu suport als Bordegassos després que se’ls vetés “per motius creatius”, segons es va explicar ahir des de l’Hospital.\nEls d’Esplugues han emès un comunicat on expliquen que la productora va contactar amb ells a finals de juliol per protagonitzar l’espot. A principis de setembre la colla va accedir a participar pel que representa l’Hospital “pel servei que dona a la població en general, i, molt especialment, als més menuts”.\nLa proposta de la productora de l’anunci, segons la colla, era que volien utilitzar els colors corporatius de l’Hospital; blau, rosa i grana, i que per aquest motiu havien descartat els Bordegassos perquè van de groc “ja que a més sembla que el groc de les seves camises no era el color més adient, atesa la situació política actual”. Els d’Esplugues, però, afegeixen que llegint el comunicat dels Bordegassos “ens hem adonat que les explicacions que els van donar divergeixen de les que ens havien donat a nosaltres, i consegüentment, ens hem replantejat la nostra participació en el rodatge”. “Per aquestes raons, els Castellers d’Esplugues anunciem la nostra renúncia a participar en el rodatge de l’espot publicitari, si més no per donar suport a les pinyes dels Bordegassos de Vilanova, ja que en la lluita contra el càncer no hi ha cap color ni matís que hagi de ser exclòs”.\nFinalment, l’anunci es rodarà en les properes setmanes i podria estar protagonitzat per diverses colles amb colors de camises diferents, incloses les dels Bordegassos de Vilanova, que ja van aclarir que la colla s’hi havia d’implicar.


Inscriu-te ja als tallers de l’Ateneu Santfeliuenc | Ateneu Santfeliuenc Inscriu-te ja als tallers de l’Ateneu Santfeliuenc – Ateneu Santfeliuenc\nInscriu-te ja als tallers de l’Ateneu Santfeliuenc\nDes del passat 1 de juliol ja està obert el període d’inscripcions per a participar als tallers infantils i per a adults que organitza l’Ateneu Santfeliuenc.\nA més dels ja tradicionals, com ioga, guitarra, dibuix i pintura o piano, l’Ateneu incorpora nous tallers per aquesta temporada, com ceràmica, complements de moda amb feltre, cup cakes o conversa en anglès, entre d’altres. Les places per a cada taller són limitades, i es reserven per ordre de lliurament d’inscripcions.\nLes inscripcions es poden realitzar a la secretaria de l’Ateneu Santfeliuenc, en horari de 17 a 22 h, omplint la butlleta de matriculació que podeu trobar al mateix Ateneu. Per a fer efectiva la inscripció, s’ha d’abonar en concepte de matricula 15 € en el cas dels tallers infantils, i 30 € per als tallers d’adults. La matricula és gratuïta per als socis i sòcies de l’Ateneu Santfeliuenc.\n← L’Ateneu s’adhereix al Pacte Nacional pel Dret a Decidir\tChicuelo, concert especial per la Festa de Tardor de Sant Feliu →


La Rei En Jaume de Salou finalitza el Mon de l'Ona com a guanyador\nHome \_ Notícies \_ La Rei En Jaume de Salou finalitza el Mon de l'Ona com a guanyador\ndimecres, 8 d'octubre de 2014 08:48\nL'embarcació "Mon de l'Ona" guanya la regata Rei En Jaume de Salou per Creuer i J80, pertanyent a la Copa Catalana Sud de Creuers. Aquesta es va celebrar aquest cap de setmana amb la participació de 6 embarcacions provinents de Barcelona, Tarragona, Salou, Cambrils i Sant Carles de la Ràpita.\nLa competició es va celebrar dissabte amb un recorregut de 8 milles i diumenge amb dues proves Sobrevent - Sotavent de 5 milles cadascuna. Finalment la regata era guanyada per l'embarcació del CN Cambrils "Món de l'Ona", seguits per "Miriapodo" de Barcelona i "Somnium" de Sant Carles de la Ràpita.\nLa pròxima regata puntuable per la Copa Catalana Sud de Creuers serà d'aquí a un mes a Cambrils, quan se celebri la 38a Regata Los Roques - 4t trofeu Hermanos Guasch.\nMés en aquesta categoria: « Celebrat el I Trofeu Moon Race Vilanova. Trofeu exclusiu de vela femenina al CN Vilanova\tTrofeu Open Eslàlom tardor 2014 »


Sanz: “El ple absolut en les 7 obres del Festival de Teatre Clàssic de Peníscola demostra que la Cultura és segura” | Canal56 Notícies\nInicio Cultura Sanz: “El ple absolut en les 7 obres del Festival de Teatre Clàssic de Peníscola demostra que la Cultura és segura”\non: 25/07/2021 En: Cultura, Peníscola\nLa jornada final de la XXIV edició del certamen ha comptat amb un homenatge a Vicente Pastor Luna, que va ser director del Festival en els primers 15 anys\nLa XXIV edició del Festival de Teatre Clàssic Castell de Peníscola va arribar ahir dissabte al seu final després de tres setmanes d’intensa activitat corresposta pels plens absoluts del públic en les seues set funcions al pati d’armes del Castell. Una demostració de la fidelitat cap a una cita ben asseguda en el calendari cultural de juliol.\nLa diputada de Cultura, Ruth Sanz, ha volgut transmetre el seu agraïment a totes les persones que durant les set nits -del 9 al 24 de juliol- han omplit el pati d’armes del Castell de Peníscola per a gaudir amb les respectives funcions. “Un esdeveniment que ha tornat a demostrar que la cultura és segura i ha permés gaudir d’un emplaçament màgic”. De manera molt similar s’ha manifestat l’equip de treball encapçalat per Carles Benlliure, que ha destaca la satisfacció que els ha transmés el públic en cadascuna de les funcions per la qualitat de les obres.\nUn tribut molt merescut a una persona que al llarg de la seua vida va treballar incansablement per la cultura i que ha fet possible, en gran part, que el Festival de Teatre Clàssic Castell de Peníscola traga el cap ja al seu primer quart de segle, a celebrar en el 2022, i per al qual ja s’està treballant des de la Diputació de Castelló. La mateixa diputada de Cultura, Ruth Sanz, ha apuntat que aquest homenatge “ve a ser el primer dels actes d’aquesta XXV edició. Vicente Pastor va ser el seu creador i durant els primers quinze anys el va portar avant. Esperem que, com sempre ha ocorregut, la gent acudisca a aquesta edició que resultarà molt especial”.\nL’obra que ha tancat el cartell d’aquest 2021 és tot un clàssic, ‘El ávaro’, de Molière. Una obra recuperada per la companyia madrilenya Morboria Teatre, que va estrenar la seua primera versió en 2010 i ara l’ha tornada a recuperar amb motiu del 400 aniversari del naixement del dramaturg, poeta i actor francés Jean-Baptiste Poquelin, més conegut com a Molière. Una representació entorn de l’ànsia de tindre més i més, en versió d’Eva del Palacio i Fernando Aguado, molt celebrada pel públic. La guinda a tres setmanes dominades per la comèdia, encara que amb la inclusió d’alguns drames que han tocat la fibra sensible dels assistents.\nMartí defensa Castelló com a seu del Congrés Europeu de Confraries Enogastronòmiques\nGarcía (PSPV-PSOE) trasllada a Puig les necessitats de Benassal


OFERTA DE FEINA AL SERVEI DE MEDIACIÓ I ASSESSORAMENT TÈCNIC DE LLEIDA | Àgora Treball Social\nper Ismael Gonzalez | oct 9, 2015 | Oferta de feina | 0 comentaris\nEl Servei de Mediació i Assessorament Tècnic Lleida dels Serveis Territorials a Lleida del Departament de Justícia necessita cobrir un lloc de treball vacant Diplomat/ada assistent/a social.\nCentre de treball: Servei de Mediació i Assessorament Tècnic Lleida.\nCarrer del Canyeret, 21 – 23\n■ Personal funcionari de carrera del cos de diplomatura, assistència social, de la Generalitat de Catalunya.\n■ En el cas que no es presentin funcionaris, es tindrà en compte altre personal que presti o hagi prestat serveis a l’Administració de la Generalitat de Catalunya, d’acord amb el punt 3.1.a) de l’Acord de Govern de 12/5/15, que autoritza el nomenament de personal interí en llocs de treball adscrits als serveis públics essencials que compleixi els requisits següents:\nDiplomatura o Grau en Treball Social.\nCertificat de coneixements de català de nivell de suficiència (C) de la Direcció General de Política Lingüística o equivalent.\n■ Donar resposta a les demandes d’informe d’assessorament tècnic de la Fiscalia de menors (situació psicosocial, educativa i familiar del menor) en aquells casos en que no és viable el programa de reparació a la víctima.\n■ Dur a terme els processos de mediació i reparació a la víctima en els casos que legalment estiguin permesos.\n■ Fer l’atenció a les víctimes de delictes comesos per menors.\n■ Mantenir coordinacions amb els professionals de les institucions i recursos de la xarxa comunitària.\n■ Assistir a les compareixences i audiències judicials (judici oral) als efectes de defensar la informació reflectida en l’informe, i fer la proposta de la mesura més adequada pel menor des del punt de vista educatiu.\n■ Donar resposta a les demandes d’assessorament per a l’adopció de les mesures cautelars de la Fiscalia de Menors, en funcions de guàrdia.\n■ Assistir a les compareixences en el Jutjat de Menors, en funcions de guàrdia, als efectes d’adoptar la mesura cautelar més adient pel menor encausat i la forma de la seva aplicació.\n■ Experiència de treball amb adolescents i joves, i llurs famílies o tutors.\n■ Coneixement de la legislació de Justícia juvenil (Llei 5/2000 i el seu reglament, Llei 8/2006, etc)\n■ Experiència en l’atenció a víctimes.\n■ Experiència en la utilització d’instruments de valoració del risc.\n■ Coneixement i experiència en la utilització de les base de dades de la Direcció Gral. d’Execució Penal a la Comunitat i Justícia Juvenil.\n■ Experiència en tècniques de mediació i resolució de conflictes.\n■ Experiència en l’assistència a judicis.\n■ Experiència en elaboració d’informes.\n■ Experiència en el treball interdisciplinari.\n■ Comissió de serveis o nomenament de personal interí\n■ Els interessats que reuneixin els requisits de participació han de trametre el seu CV amb fotografia a la següent adreça electrònica: selecciopersonal.dj@gencat.cat, fins al dia 12 d’octubre de 2015.\n– en l’assumpte del correu electrònic: JUS/287/2015 cognoms i nom,\n– en el cos del correu electrònic: NIF, cognoms i nom, tipus de vinculació administrativa, departament d’adscripció, telèfons de contacte i correu electrònic.\n■ Per a qualsevol aclariment podeu trucar al telèfon 93 214 02 10 de la Unitat Tècnica de Selecció del Departament de Justícia.


A 'La Retornada' Donatella Di Pietrantonio retrata una adolescent donada en adopció que ha de tornar amb els pares biològics\nLa Retornada, de Donatella Di Pietrantonio (Duomo, amb traducció de Miguel García), és una novel·la no massa llarga, que potser acaba d’una manera una mica apressada, i que ens explica la història d’una nena, als inicis de l’adolescència, que es veu obligada a deixar la seva llar d’acollida, en una ciutat alegre i lluminosa i amb una família convencional, educada i responsable, per anar a raure amb la seva família biològica, en una zona endarrerida de la Itàlia profunda. Avui es parla sovint de les adopcions poc clares o forçades però els fets que ens explica el llibre van passar també a casa nostra en més d’un cas. Moltes famílies humils i nombroses del passat, en èpoques difícils, com ara la postguerra, optaven en més d’un cas per cedir algun fill o filla a parents que no tenien descendència. Aquesta manera de fer no comportava cap tràmit administratiu i encara bo si aquella cessió significava una millora per la persona afortunada, de vegades s’enviaven noietes joves, de pagès, a les poblacions més grans, per tal que fessin de criades barates a les cases dels parents benestants.\nEn aquesta novel·la la nena ha tingut sort materialment i afectiva, per això el retorn -incomprensible, ja que no li expliquen les raons- esdevé traumàtic. Els seus pares biològics freguen la misèria, no són dolents però no poden fer res més del que fan, enmig de la pobresa i la ignorància. La noia estudiava, amb bons resultats, feia activitats de luxe, com ara ballet o piscina, i tenia cambra pròpia. Ara ha de compartir llit amb una germana, en una habitació on també dormen els nois de la família. La novel·la no cau en el sentimentalisme fàcil i aquí rau un dels seus grans valors. No sabem el nom de la protagonista però sí el d’aquesta germana, Adriana, una supervivent lluminosa que representarà un gran suport per a la retornada.\nPublicat per\tRedacció\t- des. 31, 2019


Lluís Llach ha escrit el pròleg de «L'avi Siset», un llibre de Ponç Feliu sobre Narcís Llansa, el barber republicà que va inspirar «L'estaca»\nXEVI PLANAS .\n+ Tres imatges de Narcís Llansa. A dalt, amb el seu nét, Ponç Feliu, autor del llibre L'avi Siset i amic de Lluís Llach des de la infantesa. A la dreta, amb el seu nét i la dona del seu nét el dia que es van casar. Foto: ARXIU PONÇ FELIU.\nLluís Llach, sempre reaci a escriure textos que no siguin per a les seves cançons, ha redactat el pròleg de L'avi Siset, el llibre del seu amic Ponç Feliu que Planeta publicarà el 13 de gener. A part de les lletres de les seves composicions, el cantant només havia escrit fins ara el text de presentació del disc Verges 50. El pròleg de L'avi Siset, reproduït a la pàgina següent, és, doncs, el primer text publicat de Lluís Llach que no és d'una cançó. L'artista hi evoca els records que té del barber republicà que li va inspirar L'estaca, Narcís Llansa, l'avi matern del seu amic Ponç Feliu. L'avi Siset és una crònica de la història recent del país a través de la vida de Narcís Llansa. «La longevitat de l'avi Siset, que va viure noranta-sis anys, em permet resseguir d'una manera pedagògica alguns dels episodis que han marcat aquest país: el desastre del 98, la Setmana Tràgica, la Gran Guerra del 14, la instauració de la República, la irrupció violenta de la Guerra Civil, la postguerra i les acaballes del franquisme. De fet, el llibre arrenca amb l'última carlinada, en el moment en què en Savalls envaeix Tortellà, el poble natal d'en Siset, i arruïna els avantpassats de l'avi... L'avi Siset, que afaitava sovint el pare de Francesc Cambó, era republicà i anticlerical. El franquisme el va humiliar obligant-lo a netejar una església del seu poble, Besalú. Sempre més va viure amb una por tremenda a sofrir la repressió del règim», explica Ponç Feliu. Jurista de reconegut prestigi, magistrat del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya i pare del regidor de Medi Ambient de l'Ajuntament de Girona, Ponç Feliu publica aquest seu primer llibre als cinquanta-vuit anys.\nNarcís Llansa, l'avi Siset, era republicà i anticlerical. El franquisme el va humiliar obligant-lo a netejar una església del seu poble, Besalú. Sempre més va viure amb una por tremenda a sofrir la repressió del règim\nS'han gravat més de cinquanta versions de «L'estaca» en català, occità, alemany, anglès, basc, cors, francès, grec i polonès. Se l'han feta seva des del sindicat polonès Solidarnösc fins a l'Associació de Dones Revolucionàries Afganeses\n> Un home bo, humil i lliure, amb una mirada ferma i uns ulls lluminosos\n> Una cançó que volta el món\n> El cantautor Lluís Llach prologa un llibre sobre la vida de l'avi Siset, protagonista de «L'estaca»\n> El cantautor Lluís Llach prologa un llibre sobre l'avi Siset


Búsqueda de La Campana - Fundació Llibreria Les Voltes.\nBúsqueda de Editorial : LA CAMPANA\nElena Ferrante ens sorprèn i ens meravella amb una novel la riu. L'autora parla d'una amistat femenina, la que uneix la Lila Cerullo i l'Elena Greco, des de la infància al Nàpols dels anys cinquanta del segle passat fins avui. L'autora aprofundeix en la naturalesa complexa de l'amistat entre dues nenes, dues noies, dues dones, seguint pas a pas el seu creixement individual. ...\nTorna el «petit príncep de la novel·la negra, el nen consentit de la indústria literària» (GQ), ara també com a protagonista: el nou thriller de Joël Dicker és la seva novel·la més personal. Més de 8.000.000 de lectors són #AddictesaDicker Guanyador del Premi Goncourt des Lycéens, del Gran Premi de Novel·la de l'Acadèmia Francesa, del Premi Lire, del Premi Qué Leer i del Pr...


Festidok 2012, Festival Internacional de Curmetratge Documental de Girona pels Drets Humans i la Pau, | Demoscópica\nFestidok 2012, Festival Internacional de Curmetratge Documental de Girona pels Drets Humans i la Pau,\nDel 22 al 29 de setembre, se celebra la tercera edició del Festidok, Festival Internacional de Curmetratge Documental de Girona pels Drets Humans i la Pau, que organitza l’entitat Imatges per la Solidaritat amb la col·laboració de l’Ajuntament de Girona, el diari El Punt Avui i la Coordinadora d’ONG Solidàries.\nAquest 2012, el festival creix i amplia la seva programació amb activitats paral·leles molt vinculades a l’activisme i el periodisme.\nAixí, a banda de la cerimònia final del Festival en la que es dóna a conèixer els treballs finalistes i el millor curt documental sobre Drets Humans i Pau, enguany s’ha volgut aprofundir en la situació dels Drets Humans al món, a través del periodisme. Olga Rodríguez, reportera de guerra, serà a Girona el divendres 28 de setembre, per abordar la situació dels Drets Humans en el món àrab i en els conflictes bèl·lics. L’endemà serà el torn de Javier Couso, periodista freelance, activista antiguerra i germà del càmera de Telecinco, José Couso, que va ser assassinat a Bagdad per l’exèrcit nordamericà. Cousso s’endinsarà en la manipulació informativa dels conflictes bèl·lics.\nEl Festidok, però, comença el proper dissabte 22 de setembre amb la projecció del documental, La revolución de Paco, un treball d’Imatges per la Solidaritat sobre un activista i pintor «amb capacitat diferent», que també assistirà a la presentació. Tots els actes del festival són gratuïts.\nTags: curtmetratge documental, drets humans, festidok, festival, Girona


el Racó de la Júlia: Argolles personalitzades\nPel meu aniversari la Núria em va regalar un buff xulíssim i unes argolles genials per casa.\nBé, doncs el Xavi em va dir que en volia unes pels seus pares i també per ell i el seu germà ja que alguns dies entre setmana dinen tots quatre junts i així cadascú podria identificar els seus tovallons.\nJa fa temps que m'ho va demanar i com he anat molt liada, no ho havia fet encara, així que em va renyar una miqueta i m'hi vaig ficar, jejejeje!!\nHe fet servir el mateix material que utilitzo per les corones i tenen l'al.licient que, tot i que són les quatre iguals, cadascuna té el nom bordat. Evidentment m'ho ha fet la Berni, quina joia!!!\nBé, espero que us agradin, jo les trobo divertides i el més important: que les faran servir moltíssim.\nPel meu cunyat i la meva sogra.\nPel Xavi i el meu sogre\nAquesta col.lecció de robes la vaig comprar al TM.\nSi us animeu a fer-ne són molt fàcils, només necessiteu, dues teles , fast2fuse i velcro.\nfan 20cmX5cm. Planxar, cosir les vores en zig zag, posar el velcro ambdós costats i ja està!\nSón molt resultons i útils.\nJo els meus els faig servir moltíssim, gràcies Núria!\nEtiquetes Argolles, Cosim, Encàrrecs\nANNA dijous, 27 de març de 2014 a les 23:37:00 CET\nAi sis plau! Són xulíssimes! M'encanten. He estat molt de temps desconnectada aniré a fer una volta pel teu blog a veure que m' he perdut. ,petons\nMarta Vallès Sanz divendres, 28 de març de 2014 a les 15:09:00 CET\nMolt xulos Júlia!! Súper divertits!!! Aixxxx si jo pogués fer algo així amb la meva mini maquina de joguinaaaaaaa... Jijiji\nMariona Font Bosch divendres, 28 de març de 2014 a les 21:32:00 CET\nMolt bona idea, crec k en faré uns x la meva sogra.\nMontse Espinosa dissabte, 29 de març de 2014 a les 8:32:00 CET\nSón una cucada, el vermell és el meu color preferit!!! Petonets\nMarta dissabte, 29 de març de 2014 a les 21:20:00 CET\nTe han quedado monisimos y asi nadie se confunde.\nCristina diumenge, 30 de març de 2014 a les 12:46:00 CEST\nSegur que són súper pràctiques Júlia!!! Ja veig que la Berni treu fum, jejeje, així m'agrada!!!!\nAnna diumenge, 30 de març de 2014 a les 14:00:00 CEST\nOOhh quina bona idea!!! No se m'hagués acudit fer unes argolles així.\ndrapets by helen diumenge, 30 de març de 2014 a les 22:28:00 CEST\nQuina gran idea de gravar els noms! M'encanten!!!!! Genials! Petons\nJulia dilluns, 31 de març de 2014 a les 10:51:00 CEST\nHola tocaya me encanta tu trabajo.Me encantan las fotografías son geniales. Ha estado un regalo el visitar tu bloc, te invito a visitar el mío y espero que disfrutes del post de esta semana, la fiesta nipona del Hanami, si te gusta espero que sí no eres seguidora te hagas ahora y si lo eres no dejes de visitarme la semana siguiente. Elracodeldetall.blogspot.com\nMARTA dimarts, 1 d’abril de 2014 a les 7:51:00 CEST\nSi,si, Molt divertides a mes de pràctiques!\nSilvia LGD (Little Green Doll) dimarts, 1 d’abril de 2014 a les 9:11:00 CEST\nQuina bona idea per fer un detallet!! Moníssimes!\nBarbara dimarts, 1 d’abril de 2014 a les 9:38:00 CEST\nes un detalle precioso!!! me encanta :D\nMarta divendres, 25 d’abril de 2014 a les 1:27:00 CEST\nSón una molt bona idea. Què bé queda el nom així brodat ;).\nCoixins i banderola\nCistelletes TM i intercanvi


ERC i els comuns empaten a 10 regidors però els republicans s’imposen en vots; Collboni, tercer\nBarcelonaHan sigut les eleccions municipals més disputades de la història. El pols entre Ada Colau i Ernest Maragall per l’alcaldia de Barcelona va durar fins a l’últim segon. Tots dos van començar la campanya empatats, la van tancar divendres sense haver pogut desfer la igualada i ahir la cita definitiva amb les urnes no va ser capaç de trencar l’equilibri fins ben entrada la nit, quan, després d’hores pendents d’un escrutini en què les diferències van ser mínimes -i en què Jaume Collboni es va sumar a la disputa per sorpresa-, l’alcaldable republicà va acabar imposant-se a l’actual alcaldessa per un grapat de vots -tots dos van empatar a 10 regidors-. ERC es convertia així per primera vegada en la força més votada a la capital catalana i va desallotjar els comuns de l’Ajuntament quatre anys després que hi arribessin capitanejant l’onada de les ciutats del canvi.\nMalgrat que la victòria és ajustada, ERC ja té a les mans des d’ahir la clau de les portes de l’Ajuntament de la plaça de Sant Jaume. No hi ha pactes alternatius possibles per arribar a la majoria absoluta -21 regidors- sense els republicans i, per tant, l’alcaldia serà per a Maragall en tant que candidat més votat. L’acord que sumaria més, de fet, seria entre ERC i els comuns. Aquest serà, doncs, el debat que hi haurà d’haver les pròximes setmanes entre les files republicanes, que hauran de decidir si intenten governar la ciutat en solitari -havent de fer equilibris per trobar acords- o si, per contra, busquen dotar-se d’estabilitat amb un pacte de govern amb Colau. Aquest pacte, amb la possibilitat fins i tot de repartir-se l’alcaldia dos anys cadascú, era un dels escenaris amb què es treballava abans de les eleccions, però la campanya -amb un dur enfrontament entre els dos- i el fet que els republicans no vulguin lligar-se de mans amb ningú abans d’unes hipotètiques eleccions catalanes, l’han allunyat.\nA més del retorn d’un Maragall a l’alcaldia de la ciutat, la victòria d’ERC suposa un nou canvi al capdavant de l’Ajuntament de Barcelona. Després del domini socialista del període 1979-2011, amb Maragall hauran estat quatre els alcaldes dels últims quatre mandats. El relleu suposa la fi de l’etapa Colau, que quatre anys després d’arribar a l’alcaldia liderant l’onada dels ajuntaments del canvi haurà de fer les maletes sense haver pogut completar el seu projecte de ciutat i deixant a mig fer alguns dels seus projectes més emblemàtics. Una derrota que deixa tocat també el projecte dels comuns, que tenia en la capital la clau de volta.\nLa mossegada de Collboni\nQuan l’encara alcaldessa busqui els motius de la seva derrota -tot i perdre només un regidor-, bona part de l’explicació la trobarà en l’ascens inesperat del candidat del PSC, Jaume Collboni. Enfilat a l’efecte Pedro Sánchez i a la victòria socialista a l’Estat el 28 d’abril, l’alcaldable del PSC va aconseguir situar-se durant bona part del recompte per davant de Colau i Maragall, i no va ser fins que l’escrutini havia superat ja el 50% que va baixar a la tercera posició que finalment va ocupar. Un resultat extraordinari per a un PSC que fa quatre anys va tocar fons a la capital catalana amb només quatre regidors i que ara se situa amb nou edils i un paper clau en el mandat que s’obre.\nFent bo un dels missatges clau de Collboni durant la campanya, els socialistes han aconseguit l’objectiu de situar-se com el vot útil no independentista. Un factor que ha passat factura a l’aposta de Ciutadans per Manuel Valls. L’arribada de l’ex primer ministre francès a Barcelona era vista fa un any per molts dins del partit taronja com una oportunitat d’or per disputar l’alcaldia a Colau, però el pas del temps i l’enfrontament amb Albert Rivera -que no l’ha acompanyat cap dia durant la campanya- ha diluït les opcions de Valls fins al punt que només ha millorat en un regidor (6) els resultats aconseguits per Carina Mejías el 2015.\nTan dramàtica com la pugna per l’alcaldia va ser la lluita del PP per no quedar fora de l’Ajuntament. Sense representació segons els sondejos a peu d’urna, i fregant el llindar del 5% durant tot l’escrutini, finalment l’aposta per Josep Bou haurà permès als populars retenir dos regidors i evitar una desaparició a la capital que hauria deixat el partit conservador tocat de mort a Catalunya.\nLa CUP queda fora\nTot i el triomf d’un partit independentista, les eleccions a Barcelona no van ser positives per als partits favorables a la independència, que tindran només 15 regidors. JxCat va passar de 10 a 5 edils i va caure de la segona a la cinquena força a l’Ajuntament, en un cop molt dur per al partit de Carles Puigdemont, que no va poder reproduir la seva victòria europea a la capital. Pitjor li va anar a la CUP, que va quedar fora de l’Ajuntament després d’haver obtingut tres regidors el 2015. Tampoc va aconseguir representació al ple Primàries Barcelona, la plataforma impulsada per Jordi Graupera i l’ANC. En total, l’independentisme no va superar el 40% dels vots a les eleccions a la capital catalana. Tindrà, això sí, l’altaveu de l’alcaldia. En mans d’ERC després de les eleccions més disputades que es recorden.\nEleccions municipals 2019 Comuns ERC Junts per Catalunya PSC PP Ciutadans CUP Barcelona és Capital - Primàries


Cicle de debats "Quina Europa volem?"\n24 Febrer 2022 /\nEl calendari va fer coincidir l'inici de l'atac militar de Rússia a Ucraïna amb la cloenda del cicle de debats "Quina Europa volem?" organitzat per la Fundació Catalunya Europa amb el suport del Parlament Europeu.\nLa pregunta del cicle es va convertir en més pertinent que mai per l'acció bèl·lica llençada per Vladimir Putin davant la incredulitat de molts analistes i de l'actitud d'Europa que, una altra vegada, després dels Balcans, no ha sabut evitar una nova guerra al cor del continent.\nPer respondre la pregunta, la Fundació Catalunya Europa, va reunir a tres ponents experts en l'anàlisi de les relacions internacionals:\n· Patricia García-Durán, professora de la UB i investigadora de l'Observatori de Política Exterior Europea de l'IBEI.\n· Jaume Masdeu, periodista de La Vanguardia i excorresponsal a Brussel·les.\n· Josep M. Lloveras, exambaixador de la Unió Europa a la República Centreafricana, Sèrbia i Montenegro.\nL'acte va ser moderat pel director del CIDOB, Pol Morillas, i presentat pel director de la Fundació Catalunya Europa, Pau Mas.\nEn la seva intervenció, el director de la Fundació Catalunya Europa, Pau Mas, va recordar que "el 1992 va esclatar el conflicte als Balcans, que Europa no va saber evitar ni resoldre, i a Ucraïna de moment tampoc l'ha sabut aturar. Per això, caldria fer algunes reformes com dotar de més competències la política exterior europea o establir més coordinació entre els exèrcits".\nPer la seva banda, el director del CIDOB, Pol Morillas, va recordar que el conflicte ve de lluny, ja que "no és el primer episodi que vivim a Ucraïna, però ara Rússia ha actuat trencant tots els consensos que s'havien aconseguit en les últimes dècades en política internacional". Morillas va explicar que els conflictes actuals són molt complexos perquè intervenen molts factors en l'àmbit comercial, econòmic, energètic o tecnològic. Però, "en aquest cas, el conflicte està basat en una construcció fal·laç per part de Putin, que afirma que Ucraïna no existeix com a país, sinó que és una invenció per contrarestar el paper de Rússia al món, i que està liderat per figures filo nazis que són un perill d'extrema dreta. Amb aquest relat pretén construir la imatge que aquell que és atacat és el causant de l'atac. De fet, Putin insisteix en el fet que qualsevol bany de sang que es produeixi a Ucraïna serà conseqüència de l'actitud del govern ucraïnès", va explicar el director del CIDOB.\n"Per mi, Rússia és el clar responsable d'aquest conflicte, malgrat tots els instruments de propaganda que té el règim de Putin", va dir Jaume Masdeu, periodista de La Vanguardia i excorresponsal a Brussel·les. En la seva anàlisi de la situació, Masdeu, va explicar que "el conflicte parteix d'una causa fictícia per intentar crear un nou ordre internacional. Aquesta causa fictícia era la condició impossible que Putin va posar en demanar que Ucraïna renunciés a entrar en el futur a l'Aliança Atlàntica, cosa que no era de cap manera assumible. Molts aliats de l'OTAN ja es van oposar el 2008 a obrir la porta a Ucraïna per evitar que Putin pogués utilitzar aquesta excusa en el futur, com malauradament ha passat”. Però la causa real, segons Masdeu, “és que Putin vol impedir l'acostament d'Ucraïna a Europa i al seu sistema de valors democràtics. Aquest ja va ser el detonant de la revolta que el 2013 va provocar la caiguda del president ucraïnès, Víktor Ianukòvitx, i la posterior reacció de Putin amb la invasió de Crimea i la desestabilització de les províncies de l'est d'Ucraïna. Per tant, l'actual atac militar no és un fet puntual sinó que forma part d'una estratègia per crear un nou ordre internacional i d'establir una batalla per les narratives del discurs dominant davant l'opinió pública internacional".\nEn aquest sentit, l'exambaixador de la Unió Europea, Josep M. Lloveras, va ser molt gràfic amb la situació actual: "veient les imatges per televisió de l'inici de l'atac militar de Rússia he tingut la sensació de viure un moment històric, igual que em va passar el 9 d'octubre de 1989 quan va caure el Mur de Berlín. He tingut la mateixa sensació, però de signe contrari. Com si aquell món que s'inaugurava fa trenta-dos anys de sobte s'esmicolés i perdés vigència. Si aleshores desapareixia la divisió entre l'est i l'oest, la guerra freda i un món bipolar, i teníem la sensació que entràvem en un món de pau, ara tinc la sensació que tot allò es desfà i anem enrere".\nLloveras, que va ser ambaixador de la UE a Sèrbia i Montenegro, i coneix molt bé l'Europa de l'Est, també va destacar, com un fet positiu, que entre una imatge i l'altra, "Europa ha integrat tretze països, l'OTAN també ha sumat nous membres, i s'ha creat una mínima política exterior europea de seguretat i de defensa que abans no existia".\nAl mateix temps, també va coincidir amb la importància de la narrativa i el relat sobre la guerra que el Kremlin intenta imposar en l'opinió pública i els mitjans de comunicació. Lloveras va assegurar que "mai havia vist tantes fake news i mentides en acció juntes per justificar una guerra". "Vladimir Putin diu que intervé a Ucraïna per desnazificar el país i per defensar els russos d'una neteja ètnica, entre altres barbaritats. Es tracta de relats falsos que s'esgrimeixen per justificar una guerra, i això crec que ens ha de fer reflexionar seriosament sobre el paper perillós que juguen aquests discursos de mentides en acció".\n"El que està passant és una gota més en la cursa per liderar un nou ordre internacional", va afirmar Patricia García-Durán, professora de la UB i investigadora de l'Institut Barcelona d’Estudis Internacionals (IBEI). Segons l’experta, la reacció de Putin és un reflex de la cursa entre els Estats Units i la Xina, juntament amb Rússia, per liderar un nou ordre mundial i fixar les normes de la quarta revolució industrial basada en l'economia digitalitzada, les noves tecnologies i la innovació. "Cada vegada es confonen més les polítiques de seguretat i les comercials, donant pas al que anomenem geoeconomia. Un exemple és la guerra comercial que mantenen des de fa temps els Estats Units i la Xina. Amb això, i amb accions com les de Putin, es pretén posar en dubte l'ordre econòmic liberal, el sistema de valors que constitueixen el DNI d'Europa i crear una desestabilització que tindrà greus conseqüències econòmiques".\nGarcía-Durán no va dibuixar un panorama gaire encoratjador. "L'impacte econòmic de la guerra serà molt negatiu a conseqüència de les sancions econòmiques d'Occident per aïllar Rússia, el principal proveïdor d'energia, gas i petroli d’Europa. Això produirà més inflació, menys comerç i l'energia serà més cara. I el gran beneficiat de tot plegat serà la Xina que en cap moment ha trencat les relacions comercials amb Rússia i el mercat rus serà tot seu". Una situació que, a més, considera que ens conduirà cap a una reforma de l'ordre econòmic mundial i cap a una divisió del món en blocs. Un món bipolar que recorda, salvant les distàncies, a l’escenari d’abans de la caiguda del mur de Berlín, al que es referia Josep M. Lloveras en veure per televisió les imatges de la invasió d’Ucraïna.\nUn indicador més d'aquest procés cap a un món dividit, va apuntar Jaume Masdeu, "són les coincidències entre Rússia i la Xina, que fa molt poc van signar un document conjunt defensant una democràcia basada en les tradicions i un retorn a la llei del més fort, deixant clar que no volen cap mena d'interferència d'Occident en les seves zones d'influència".\nQuin és l'objectiu de Vladimir Putin?\nPer a l'exambaixador Josep M. Lloveras "l'objectiu real de Vladimir Putin es destruir Ucraïna com a país pro europeu, pro occidental i estable, per afeblir el govern i crear una inestabilitat permanent per tallar de soca-rel un model que podria ser un mal exemple per a la societat russa".\nDavant la incertesa de saber fins on serà capaç d'arribar Putin, els analistes van intentar desmuntar el discurs oficial del president rus. "Realment Rússia està amenaçada? Les seves fronteres estan encerclades d'enemics com diu Putin?", es va preguntar Lloveras, per afirmar a continuació: "Sincerament, no crec que aquesta sigui una amenaça real que preocupi al mandatari rus. Més aviat, crec que allò que el preocupa de debò és l'amenaça del model europeu i el fet que Ucraïna creixi econòmicament, consolidi la seva democràcia i guanyi estabilitat. Això sí que és una amenaça real pel seu sistema oligàrquic que li ha permès perpetuar-se en el poder durant anys".\nEl periodista Jaume Masdeu va apuntar que "malauradament, Putin ha acabat actuant militarment. Els darrers quinze anys ens hem trobat amb una crisi econòmica, hem patit una pandèmia i ara ens topem amb una nova guerra al cor d'Europa d'una magnitud que encara no coneixem, ja que a diferència de la guerra als Balcans ara hi ha la intervenció directa d'una potència nuclear com Rússia”.\nPer la seva banda, Pol Morillas, va afirmar que "estem davant d'un líder que ha actuat de manera molt poc racional i absolutament venjativa”. El seu objectiu "és controlar Ucraïna, igual que va fer amb la guerra de Crimea el 2014. Pretén desmembrar Ucraïna com a país i fer caure el seu govern per instal·lar un govern proper als seus interessos". A més, va afegir el director del CIDOB, "s'està veient que el Kremlin tampoc vol que la Unió Europa existeixi, i que no existeixi com a bloc unit, i per això busca la seva desestabilització. El conflicte també pretén impedir que Ucraïna entri a formar part de la UE i de l'OTAN".\nQuin serà el paper d'Europa?\nDavant d'aquesta situació, Pol Morillas va admetre que "Europa sempre ha demostrat dificultats per enfrontar-se a escenaris de crisi que no són propis de la seva capacitat d'acció exterior. La UE sempre ha basat la seva acció exterior amb una lògica de superació dels conflictes però no de participació dels conflictes, encara que afortunadament estem veient alguns canvis interessants amb relació a Rússia".\nCanvis que s'estan produint, sobretot, en l'àmbit de la geoeconomia, va subratllar la professora Patricia García-Durán. "Fins ara, l'estratègia d'Europa era mantenir-se al marge de la guerra comercial entre els Estats Units i la Xina, encara que sense renunciar a utilitzar el comerç com un element de política exterior, en determinades situacions, des del punt de vista de la geoeconomia. Per això, la UE està actuant amb sancions econòmiques contra Rússia com a forma de pressió perquè abandoni Ucraïna. A més, la UE s'està dotant d'un sistema per imposar sancions econòmiques a tercers sense que sigui necessari prendre aquestes decisions amb la unanimitat de tots els estats membres de la UE".\nTots els ponents van coincidir en què aquesta guerra, ens farà plantejar el paper d'Europa en l'àmbit de les sancions econòmiques i el poder econòmic, de la seguretat internacional i de la seva autonomia estratègica respecte a altres actors i potències com els Estats Units.\nSobre la possibilitat d'una intervenció militar dels països aliats sobre el terreny, Morillas va explicar que "segons l'article 5 (*) de l'OTAN de defensa col·lectiva, els països aliats no poden intervenir perquè Ucraïna, malgrat les bones relacions que mantenen, encara no forma part de l'Aliança. En canvi, sí que es podria donar la possibilitat mitjançant l'article 4 que estableix la defensa de "la integritat territorial, la independència política o la seguretat de qualsevol dels aliats" si se senten amenaçats, fet que es podria considerar tenint en compte que el conflicte es produeix molt a prop de les fronteres amb Polònia i d'altres aliats de l'OTAN".\nPer acabar, Jaume Masdeu, va defensar que malgrat tot "cal ser optimistes i creure que ho superarem amb sancions i mesures de pressió per aturar la guerra i fer desistir Putin de les seves intencions d'instaurar un nou règim a Ucraïna".\nTambé Josep M. Lloveras es va mostrar esperançat en què, malgrat que Europa ha estat incapaç d'aturar una segona guerra al continent, la crisi actual serveixi per fer front als reptes pendents. "És urgent reforçar la política exterior europea de seguretat i defensa", va concloure Lloveras, amb la mateixa crida llençada al principi de l’acte pel director de la Fundació Catalunya Europa, Pau Mas. La taula rodona va tancar el cicle de debats "Quina Europa volem?", però va obrir molts interrogants que, ben segur, caldrà continuar analitzant.\n(*) Article 5. Les parts convenen que un atac armat contra una o contra diverses, esdevingut a Europa o a Amèrica del Nord, es considerarà com un atac dirigit contra totes elles i, en conseqüència, acorden que si aquest atac es produeix, cadascuna d'elles, en exercici del dret de legítima defensa individual o col·lectiva, reconegut per l'article 51 de la Carta de les Nacions Unides, assistirà la part o parts així atacades, adoptant seguidament, individualment i d'acord amb les altres parts, les mesures que consideri necessàries, fins i tot l'ús de la força armada, per restablir i mantenir la seguretat a la regió de l'Atlàntic Nord.


Conferència de l’arquitecte Giancarlo Mazzanti al Pompidou | Bonart\nConferència de l’arquitecte Giancarlo Mazzanti al Pompidou\nEl Centre Pompidou Màlaga estrena el cicle La construcció de la utopia centrat en l’arquitectura i el fil conductor són les obres exposades en l’exposició Utopies Modernes. L’arquitecte colombià Giancarlo Mazzanti serà l’encarregat d’inaugurar el dilluns, 12 de març, el cicle de conferències. Mazzanti és un dels referents d’avantguarda de l’arquitectura que integra diferents disciplines, com són sociòlegs, urbanistes o artistes.\nLes següents cites d’aquest cicle tindran lloc a l’abril, amb una conversa i presentació de projectes de les firmes Ábalos & Sentkiewicz i amid.cero9. Els dos estudis tenen una interpretació diferent sobre l’arquitectura, aportant visions enriquidores sobre la distribució dels elements i la seva influència en l’espai. Al setembre serà el torn d’Ignacio Vicençs, de l’estudi Vicens + Ramos, que ha portat a terme projectes innovadors en el camp d’arquitectura sacra. El catedràtic José Fariña, un dels referents nacionals en urbanisme, serà l’encarregat de parlar sobre la construcció de les ciutats i els elements a tenir en compte. El cicle conclou al novembre amb la conferència de Carlos Ferrater (estudi OAB). Reconegut internacionalment pel seu treball a la Vila Olímpica de Barcelona, el catedràtic és un referent en l’arquitectura contemporània.\nJornades Utopies Urbanes\nL’arquitectura ocupa un lloc destacat en el discurs narratiu de l’exposició Les utopies modernes. Per aquest motiu, el CPM i el Col·legi Oficial d’Arquitectes de Màlaga han organitzat un seguit de conferències i trobades amb arquitectes reconeguts, diversos dels quals són presents a l’exposició. Ampliant aquest cicle, el Centre Pompidou Màlaga dedicarà al setembre una de les seves Nits en dansa a les arquitectures utòpiques, amb visites específiques, performances i projeccions que abordaran els diferents aspectes arquitectònics de les peces que formen part de l’exposició semipermanent.\nEl cicle s’estendrà al llarg de l’any 2018, amb intenció de repetir l’experiència en 2019. El programa de conferències i diàlegs aborda la pràctica arquitectònica i urbanística des d’un punt de vista cultural i sociològic, centrant-se en la capacitat d’aquesta disciplina per transformar entorns urbans i comunitats.\nLa conferència inaugural tindrà lloc el dilluns, 12 de març a les 18.30 hores, a l’auditori del centre, a càrrec de Giancarlo Mazzanti (L’equip Mazzanti). Nascut a Barranquilla, Giancarlo Mazzanti ha dut a terme la seva carrera a Colòmbia, amb projectes clau en el desenvolupament sociocultural de Medellín, com són les biblioteques Espanya i Vessant Lleó Greiff. L’equip Mazzanti és el nom del seu estudi, que promou una pràctica oberta i col·lectiva de la qual formen part arquitectes, urbanistes, artistes i sociòlegs, entre altres professionals, treballant de forma integrada.\nPresentacions i conversa: Ábalos & Sentkiewicz i amid.cero9\nConferències, dansa, performances i filmacions al voltant dels aspectes arquitectònics de la Utopia\nUtòpics i visionaris. Ignacio Vicens (Vicens + Ramos)\nUtopies i distopies urbanes, la ciutat ideal com a ideologia. José Fariña\nConferència de Carlos Ferrater (OAB)\nEtiquetes: Centre Pompidou de Màlaga · Giancarlo Mazzanti · La construcció de la Utopia


Vilalba Sasserra ja disposa de WiFi4EU als espais públics finançats amb fons europeus\nEsteu veient:Inici»Portada»Vilalba Sasserra ja disposa de WiFi4EU als espais públics finançats amb fons europeus\nEls espais públics de Vilalba Sasserra ja disposen de wifi finançat amb fons europeus. Foto: AJ Vilalba Sasserra\nPer Redacció la Vila el\t 15 novembre 2019 0 Comments\nVilalba Sasserra, un dels municipis beneficiats per les subvencions de fons europeus per instal·lar punts gratuïts d’accés wifi en espais públics, ja ha començat a fer la instal·lació mitjançant l’empresa autoritzada per la Unió Europea, Universal Tecno Servis. La subvenció s’emmarca dintre del programa WiFI4EU i té com a missió proporcionar accès a internet d’alta velocitat a ciutadans i visitants en espais públics com Centres Cívics, biblioteques, places o parcs. En aquesta línia és el primer poble del Vallès Oriental que disposa de wifi als espais públics amb finançament europeu. En el cas de Vilalba Sasserra es dona accés des de la Plaça de la Vila, Plaça de l’Església, Pista de Basquet, Centre Cívic, Zona Esportiva i als voltants de l’Escola Bressol.\nPer connectar-se s’ha de buscar la xarxa “ WIFI4EU” i accedir-hi . A continuació s’obrirà una pàgina per iniciar sessió i clicar sobre el boto “CONNECT” i ja s’estarà connectat sense necessitat de donar cap dada.\nVilalba Sasserra és un dels 224 municipis de l’Estat espanyol i dels 2.800 de la Unió Europea que s’han pogut beneficiar d’aquests fons. Concretament, cada municipi rebrà un abonament de 15.000 euros per crear aquests punts d’accés a Internet per part dels ciutadans.


Inaugurat El Rebost de Can Moragues a Riudarenes - Tribuna Selvatana - Diari comarcal de La Selva - Actualitat, notícies, opinió...\nFotografia: L´acte inaugural va comptar amb la presència del conseller Rull. / Xavier Roca-Tribuna Selvatana\nInaugurat El Rebost de Can Moragues a Riudarenes\nEs tracta d'un espai de venda i degustació de varietats locals ecològiques, que ocupa persones de col·lectius desafavorits d’àrees rurals.\nAquest passat diumenge al matí es va inaugurar a Riudarenes «El rebost de Can Moragues», un espai de venda i degustació de varietats locals ecològiques, que ocupa persones de col·lectius desafavorits d’àrees rurals, i que es troba plenament integrat en el seu entorn natural. El projecte ha estat impulsat per la Fundació Emys amb la col·laboració de la Fundació Astres i amb el finançament de la Fundación Carasso. També han participat en el projecte l'Ajuntament i la Diputació de Girona, que han contribuït a fer possible la reforma i adequació de l'antiga pallissa agrícola que ara acull Can Moragues.\nL'acte inaugural de diumenge va comptar amb l’assistència del conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, el secretari general d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, David Mascort, el vicepresident de la Diputació, Fermí Santamaria, l’alcalde de Riudarenes, Jordi Gironès, els presidents de la Fundacions: Emys, Enric Llebot Rabagliati; Astres, Jordi Pascual, i Carasso a Espanya, Isabelle le Galo, entre d’altres autoritats.\nDurant la seva intervenció, el conseller Rull va destacar que "aquest és un acte que demostra que perquè les coses funcionen cal que hi hagi un intangible, i en aquest cas és gent que està disposada a fer coses per als altres". "Avui el que hem vist és un arreglarament de molt bones persones, de gent que és capaç de pensar en gran" va seguir Josep Rull, qui va destacar els "elements molt transformadors" que es troben en aquest projecte de la Fundació Emys: "per una banda, el medi ambient; d'altra banda l'agricultura de qualitat i finalment el compromís social".


JORNADA DE FRUCTICULTURA DE MUNTANYA – Pallars, 16-11-17 – Pirineus TV\nEl projecte de fructicultura de muntanya mostra els resultats del seu últim any en una jornada tècnica a Sort. La jornada ha anat marcada per les gelades del mes d'abril d'aquest any que van afectar molt negativament la producció de poma en moltes zones de muntanya i de la plana.\nLa jornada s'ha dividit en dues parts, una centrada en l'estat actual del projecte de fructicultura de muntanya i una segona on s'ha analitzat les experiències de més de 40 anys de protecció antigelada al Sudtirol, una província de la regió italiana de Trentino-Alto Adigio. La jornada ha mostrat els diferents sistemes de protecció enfront a les gelades com ara els sistemes d'aspersió, els sistemes a baixa aplicació d'aigua, ventiladors, generadors d'aire calent o combustió amb pots de parafina.\nEl projecte de fructicultura de muntanya va iniciar-se l'any 2009 a Llesp en el marc de l'activitat de la Ribagorça Romànica.


Combat de nit és la humaníssima i dramàtica epopeia d’un camioner.\nÉs un gran reportatge fet novel·la, un tros de vida normal explicada amb un extraordinari enginy literari. La novel·la alterna dos tempos, la vida a la carretera i la crònica judicial d’un accident.\nMiguel Delibes la va considerar una novel·lareportatge comparable a les de Hemingway. És, potser, la novel·la més celebrada d’Espinàs i una de les més innovadores en la narrativa catalana dels anys cinquanta i seixanta.\nEn el moment de la seva publicació, l’any 1959, la crítica en va dir:\n«Una fluïdesa i una agilitat narratives que han aconseguit reflectir de manera perfecta la profunda humanitat dels seus personatges.» —Antoni Vilanova, Destino 1959\n«Trenca amb l’absurda idea preconcebuda que la literatura catalana no ha evolucionat i que es troba aturada en un temps passat amb motllos clàssics i estructures tradicionals. Combat de nit és absolutament moderna i dinàmica.» —J.R. Marra-López, Ínsula 1961\n«És transparent, amb una transparència que, injustament, massa sovint ha estat anomenada senzillesa o facilitat. La seva obra és clara, com cal que sigui.» —Joan Triadú 1971\nLlegeixB@rcelona » Arxiu del bloc » Autor del mes: Josep Maria Espinàs ha dit:\n22 setembre 2018 a les 23:01\n[…] vitalitzar, com pocs ho han fet, la llengua i la cultura catalanes. Els seus més de 90 llibres (Combat de nit, El teu nom és Olga, Una vida articulada, El meu ofici, Temps afegit, Relacions particulars i uns […]\nRespon a LlegeixB@rcelona » Arxiu del bloc » Autor del mes: Josep Maria Espinàs Cancel·la les respostes\nL’extraordinària família Telemacus La desaparició de Stephanie Mailer


Entra en funcionament el Centre de naixement... - Govern.cat\nquery_builder 5 juliol 2021 17:04\nLa Casa Laietània és un espai d’atenció al part natural, similar a un domicili, però amb la seguretat d’estar ubicat en un centre hospitalari d’alt nivell\nEs tracta del primer centre de naixements de l’Institut Català de la Salut\nEl conseller Argimon ha destacat en l’acte d’inauguració que és molt important l’aposta pel dret de decidir de la dona\nA l’acte d’inauguració hi ha assistit el conseller de Salut, Josep Maria Argimon; l’alcalde de Badalona, Xavier Garcia Albiol; el director de l'Hospital Germans Trias, Antoni Dávalos; la cap de Servei d’Obstetrícia, Carme Comas, i la coordinadora del Centre de naixements, Lucía Alcaraz. L’acte ha començat amb una visita de les autoritats a les instal·lacions del centre i ha continuat amb una presentació del projecte per part de les responsables de la Casa Laietània a la sala d’actes de l’Hospital.\nPodeu accedir al dossier de premsa i a la galera fotogràfica tant de l’acte com del propi centre de naixements en aquest enllaç.


ESDEVENIMENT: Flora Catalana presenta el nou catàleg de flora i la flora medicinal catalana – InfoPAM\nAssemblea General de Flora Catalana – 2019\nData: 7 de desembre 2019, 9:45 – 18:00 h\nLloc: Centre Cívic La Fàbrica, Celrà (Gironès, Girona).\nContingut: Assemblea dels socis de Flora Catalana amenitzada amb un parell de xerrades\n10:00-11:00 h. “El nou catàleg de flora“, després de 2 anys de treball, la nova web del Catàleg de Flora ja està a punt. S’explicarà com funciona, i com substituirà a floracatalana.net, en els propers dies.\n12:45-13:45 h. “Flora medicinal catalana“, xerrada a càrrec de Santi Jàvega