Publicat per Beatriz Bustos de desembre 30, 2016\nMare meva, mare meva. Això de fer-se gran és molt dur, cada any que passa vola més de pressa... Ja m’ho deia la meva mare i, com en tantes altres coses, ha acabat tenint raó.\nHe de confessar que aquest 2016 he llegit molt menys del que m’havia proposat... No he arribat als 30 llibres, quan el meu objectiu a Goodreads, molt ambiciós d’altra banda que ja em vaig coneixent, era de 50. L’any que ve intentaré ser més realista, o no... Segur que algun cop ho aconsegueixo.\nMalgrat tot, el meu any ha estat ple de lectures que m’han apassionat i al final això és el que importa. Em costa destacar d’entre totes elles les meves favorites, però si he de triar series aquestes:\nDiaris del Sáhara, de Sanmao, juntament amb l’editorial :Rata_ ha estat el descobriment de l’any, com ja haureu pogut notar per lo pesada que he estat y que continuo estant a Instagram. Escombrant cap a casa, també va ser tot un descobriment Fernando Roye i el seu sergent encantat. Si t’agrada la literatura romàntica, no et pots perdre la saga Outlander, de Diana Gabaldon, jo ja estic acabant el tercer llibre i és una passada. El millor és, sense cap mena de dubte, el primer i és impossible no enamorar-se d’en Jamie, t’agradin els homes o no, per a la resta de la teva vida y encara més. Tot i que ja havia llegit alguna cosa de Jojo Moyes, Jo abans de tu em va sorprendre molt gratament. Com vaig plorar... Deixant de banda el romanticisme, Ken Follet és ja un clàssic i el primer llibre de la seva nova trilogia, La caiguda dels gegants, és espectacular. I entre els favorits no podia faltar la meva estima Almudena.\nTot i que aquest any no he llegit massa llibres, he perdut el cap comprant-ne i tinc una llista de lectures pendents que fa por. Jo crec que si em jubilés ara mateix no arribaria a acomplir-la.\nUn dels darrers en arribar és El laberint dels esperits, encarregat de tancar la tetralogia de El cementiri dels llibres oblidats. Per a celebrar-ho m’he portat de Barcelona els altres tres llibres i ja tinc reservat un cap de setmana de gener per fer una marató de Zafón que em quedarà el cul enganxat al sofà.\nAlgunes altres meravelles que m’esperen, gràcies bàsicament als regals de Nadal, són La nena alemanya, Tot això et donaré, Precoz i El universo en tu mano.\nA més a més, aquest any he descobert les subscripcions literàries i ja he estat plorant perquè s’arrenquin a fer enviaments a l’estranger i poder subscriure’m a totes elles. Aprofitant la meva escapada a casa per les festes em vaig animar amb El correo rebelde de desembre i no podia estar més emocionada al obrir la caixa. Quina il·lusió! Tots aquests regalets i moneries... M’encanta ser tan friki.\nI aquest ha estat, a grans trets, el meu any literari. A part d’això, el 2016 el vaig començar menjant-me el raïm soleta a Munic, cap a la meitat vaig enviar a pastar fang una feina que odiava i em van arribar els 30 enmig d’una mudança que em va portar a Offenbach, molt a prop de Frankfurt, on acabaré aquest any que no sé si ha estat bo o dolent, però que aquí queda per al record.\nDeixo per al proper post els propòsits d’any nou, així que m’acomiado de tu fins l’any vinent. Gaudeix de l’última nit de l’any, menja, beu, brinda y sigues feliç. Això si, guarda una estoneta per a llegir.\nEtiquetes de comentaris: A la meva llibreria favorits Novel·la històrica Novel·la negra Novel·la romàntica Resum de l'any


El pèsol d'hivern com a possible alternativa d'aliment per als porcs | NacióLleida\nEl pèsol d'hivern com a possible alternativa d'aliment per als porcs\nper Redacció , 2 de març de 2021 a les 15:00 |\nUn equip de la Universitat de Lleida (UdL) coordina un projecte pilot innovador per avaluar l'ús del pèsol d'hivern com a font de proteïna mediterrània i alternativa a la soja en la dieta dels porcs d'engreix.\nLa UdL ha constituït un grup operatiu de l'Associació Europea per a la Innovació en matèria de productivitat i sostenibilitat agrícoles amb l'Escorxador Frigorífic d'Avinyó S.A., Conservas Ausa S.A. i el Celler Cooperatiu de Salelles, S.C.C.L. La iniciativa ha rebut més de 200.000 euros de finançament de la Generalitlat i els fons europeus agraris de desenvolupament rural (FEADER) de la Unió Europea. L'objectiu dels investigadors és començar a obtenir resultats l'any 2022.\nDels 203.361,52 euros de pressupost d'aquest projecte, la UdL en gestiona 62.884,23. Els investigadors del departament de Ciència Animal de l'Escola Tècnica Superior d'Enginyeria Agrària (ETSEA) de la UdL analitzaran diferents nivells d'incorporació del pèsol en diverses etapes del creixement de porcs d'engreix en un genotipus rústic, destinat principalment a la producció de carns curades (embotits i pernils).\nVolen conèixer l'efecte sobre paràmetres productius i de qualitat de la carn tant fresca com curada dels anomenats factors "antinutritius" d'aquest llegum, principalment inhibidors d’uns enzims anomenats proteases com ara la tripsina.\nL'equip provarà tres concentracions diferents de pèsol (al 25%, 35% i 40%) i tres dietes control amb porcs de 40 a 140 quilos de l'Escorxador Frigorífic Avinyó. Abasten les tres fases d'engreix del porc (inici, creixement i acabat).\nDesprés analitzarà l'efecte de la substitució de la soja per pèsol d'hivern sobre la qualitat de la carn, fresca i curada, tant en el percentatge de greix intramuscular i el perfil d'àcids grassos, com els compostos volàtils implicats en l'aroma i la qualitat sensorial del producte curat.\nSocietat, ETSEA, Pèsol, Universitat de Lleida, Recerca, Estudi, Porcs, Lleida


Endesa a El Poal:telèfon i contacte\nEndesa en El Poal: punt de servei\nTelèfon de Endesa a El Poal\nPunt de servei Endesa a El Poal\nContractar el subministrament de llum amb Endesa a El Poal\nEndesa a El Poal\nAqui trobaras tota la informació que necessites conèixer de Endesa a El Poal. Tot poalense que tingui dubtes amb el seu subministrament de llum podrá ubicar en esta aquest lloc web tota la informació que necessiti.\nEndesa es responsabilitza de distribuir la llum a gran part dels ciutadàns de Lleida. Per això, compta amb gran quantitat recursos per atendre als clients amb qualitat. Depenent dels processos que el poalense vol completar, pot optar per anar a alguns dels punts de servei sense la necesitat de cita previa a la vora de El Poal. No obstant, sempre pot trucar amb antelació als telèfons que aperèixen posteriorment:\nTelèfons de Endesa a El Poal\nEndesa ofereix una atencio personalitzada on qualsevol client pot anar de manera presencial i ser escoltat immediatament. Els punts de servei de Endesa que un poalense té mes properes es mostran a continuacio:\nEl Poal es un municipi que fa part de la comunitat autònoma de Cataluña que compta amb un total de 257210 punts de sumbministrament amb un consum anual de 967009768,9 MWh. Endesa es la companyia encarregada de subministrar la llum en la zona.\nEndesa es la companyia responsable de distribuir el gas natural al municipi de El Poal. Per això, si el ciutadà poalense vol anar a la oficine que sigui de Endesa sense necessitar cita prèvia, té a disposició punts de servei properes a la seva casa.\nOficines de Endesa a El Poal


‘El Periple’ s’emporta un premi a Berlín i es projecta a Gràcia – Marfanta\nLa pel·lícula documental ‘El Periple, la vella llum d’Europa’, del realitzador ebrenc Mario Pons, ha estat guardonada amb el Global Award al Festival Internacional de Cinema Around (ARFF International) de Berlín. L’Around International Film Festival és un esdeveniment anual independent que té com a objectiu obrir una finestra d’oportunitat, a escala internacional, a tots aquells realitzadors que difonen el coneixement de l’art visual modern amb les seues produccions cinematogràfiques.\n‘El Periple’ éS un film sobre tres exilis, que uneix la derrota republicana a la Guerra Civil, el present dels refugiats de la guerra de Síria i la crisi de l’individu a la Unió Europea. El documental explica què tenen en comú el director de màrqueting d’una multinacional, un vell torrer de fars i el líder d’un camp de refugiats a Grècia.\n‘El Periple, la vella llum d’Europa’, també ha estat reconegut com a Millor Documental del Festival Internacional de Cinema de Girona 2018, i va ser seleccionat al 34è Rencontres Cinémaginaire d’Argelès sur Mer. La preestrena del film a la Catalunya Nord va organitzar-la l’Associació de Filles i Fills de Republicans Catalans i Infants de l’Exili, i va obrir els actes de commemoració dels 80 anys de la retirada republicana.\nA més, també va ser premiat com a millor documental en un festival a Xile i com a millor guió de llargmetratge documental en un altre festival de Veneçuela. El documental també ha quedat finalista en un altre festival a Amsterdam, a banda de ser el millor work-in-progress al Festival Memorimage, de Reus. El proper dilluns, 19 d’agost, a partir de les deu de la nit, es projectarà a la plaça del Sol de Barcelona, en el marc de la festa major de Gràcia. La projecció inclourà un espectacle, ja que el públic assistent podrà gaudir de la banda sonora del documental de Mario Pons, cineasta i cantautor, interpretada pel grup ebrenc de Jota & Blues, Los Sirgadors.\nTags: Baix EbreCinemaCulturaEl PeripleL'AmpollaLos SirgadorsMario PonsMúsica


La Policia Local augmentarà els seus efectius de cara al 2013\nUn Pla Estratègic preveu arribar a un ràtio d’1,5 policies per cada mil habitants, actualment el ràtio és 1,26\nDivendres, 07 abril 2006 02:00\n“Adaptar el nostre servei de Policia Local al requeriment de seguretat de la ciutat en els propers anys”. Aquestes paraules del regidor de seguretat Ramon Bassas, defineixen l’objectiu que s’ha fixat el consistori amb la redacció del Pla Estratègic de la Policia Local. El document preveu augmentar el nombre d’agents per tal d’assolir el ràtio d’1,5 policies per cada mil habitants que recomana la Unió Europea. Així doncs, 195 agents -45 més que a l’actualitat– patrullaran la ciutat el 2013. El ràtio actual es situa en 1,26 policies per cada mil habitants.\nEl pla estratègic es presenta com una mesura de prevenció que traça els passos a seguir per evitar possibles problemes pel que fa a seguretat els propers anys. “Hi ha riscos que si no toquem l’actual manera de fer, la ciutat el 2013 no estarà ben dotada”, va argumentar Bassas. El nou model policial es basa en el model de ciutat que s’està definint des d’altres polítiques municipals i amb la previsió de l’augment de mataronins en set anys fins arribar als 130.000. El resultat de l’estudi de la situació actual desprén que la ciutat necessitarà “més policies al carrer més hores i dies a l’any i una millor formació”. Tres eixos definiran les actuacions en matèria de seguretat: proximitat, per tal de reduir la sensació d’inseguretat a la societat; coordinació, entre els diferents cossos de seguretat i transversalitat –anàlisi dels àmbits social, econòmic, cultura, demogràfic, etc.–.\nTot i això, Bassas va indicar que la situació actual és “bona” i que la sensació d’inseguretat entre els habitants s’ha reduït. A l’últim any, i gràcies a la coordinació entre Policia Local i Mossos d’Esquadra, segons va informar el regidor de Seguretat i Prevenció, els delictes es van reduir un 17,4% en relació a l’any passat, igualment els accidents de trànsit (14,1% menys).


El bloc de Josep Bernabeu: d’octubre 2011\nChávez i el màrtir libi\nDeclaracions d'Hugo Chávez, president de Veneçuela, després de conèixer la mort del dictador libi Muammar al-Gaddafi a mans dels rebels que han lluitat (juntament amb les forces de l'OTAN) per enderrocar el seu règim de terror:\n"Lo recordaremos toda la vida como un gran luchador, un revolucionario y un mártir"\n"En Cuba, el presidente Raúl Castro me decía 'lo van a matar'. Lamentablemente se confirmó la muerte de Gadafi. Lo asesinaron, es un atropello más a la vida"\nEl cadàver d'en Gadaffi. Foto: AFP\nPublicat per La fama de l'home invisible a 11:42\nEtiquetes de comentaris: internacional, Noms propis, política, terrorisme\nTelevisió de baixos instints\n"Si tuvieras un hijo, qué preferirías: ¿que fuera homosexual, que fuera negro o que fuera catalán?"\nNo és una broma de mal gust, no. Telecinco va penjar en la seva web aquesta pregunta, dirigida inicialment a un concursant d'un dels seus programes. Ahir, després de diversos dies a la xarxa, a la vista de tothom, la va retirar quan el tema va transcendir a través de diversos mitjans de comunicació.\nLa cadena d'en Vasile se supera cada dia a sí mateixa. Ja no en té prou amb tenir la patent de la televisió escombraria d'aquest país. Ara també es destapa com a canal homòfob, racista i que incita a l'odi entre territoris (això darrer no és nou). El fet no deixà de ser curiós, si més no, en una cadena on proliferen els presentadors gays i catalans.\nNegres, catalans, homosexuals, què feu encara mirant Telecinco?\nEtiquetes de comentaris: denúncia, miscel·lània, televisió\nFalsificar la història\nMagnífica, simplement magnífica. Parlo d'El Cementiri de Praga, la darrera novel·la de l'escriptor italià Umberto Eco, un llibre que no deixa indiferent ningú, irreverent i provocador. Abusant de la complicitat del personatge principal de tota la trama, un falsificador amb doble personalitat sense ètica ni moral ni escrúpols, Eco explica magistralment com es pot falsificar la història, farcint-la de mentides i falsedats. L'autor s'endinsa en l'explicació novel·lada dels fets reals del passat que varen donar peu a la publicació dels Protocols dels savis de Sió, la publicació antisemita més famosa i àmpliament distribuïda de l'època contemporània. El que explica, doncs, està basat en fets històrics reals i personatges reals (menys el protagonista, Simone Simonini) fet que encara li dona més força i versemblança a tota la trama.\nEco fa una critica ferotge a les grans teories conspiratives mundials i s'endinsa en com s'han elaborat, partint sempre de la mentida, la tergiversació, la falsificació, la impostura i la adulteració sistemàtica de la realitat. És allò tant maquiavèl·lic de que la fi justifica els mitjans, però en aquest cas elevat a l'infinit per provocar el vòmit més agre i amarg. No exagero, el que ens explica Eco de forma novel·lada és esgarrifós, monstruós, doncs els famosos Protocols (un text de ficció que s'ha demostrat fefaentment que és un frau històric) han acabat servint per exterminar a milions de jueus al llarg del segle XX, primer a la Rússia tsarista i després a l'Alemanya nazi (Hitler va utilitzar aquests textos per donar una cobertura literària versemblant al genocidi). El més greu de tot és que moltes de les afirmacions que conté aquest pamflet insidiós, elaborat per instigar l'odi als jueus, encara l'utilitzen molts individus i grups antisemites avui dia, a través d'Internet.\nEco, a més, aprofita l'avinentesa i el joc que li dona el seu immoral personatge protagonista (en Simonini) per deixar ben retratada a la classe política, la casta militar, els homes de Déu (especialment els jesuïtes) i a molts altres col·lectius com els maçons, els comunistes, els carbonaris, els mateixos jueus, i d'altres grups que han influït d'una o d'altra forma en l'esdevenir històric de les dues últimes centúries. Especialment crític és, també, amb els italians, els francesos i els alemanys.\nVegeu-ne algunes perles del "pensament simoninià": els alemanys són "el nivell més baix d'humanitat que es pugui concebre. L'abús de la cervesa els fa incapaços de tenir la més mínima idea de la seva vulgaritat". Els francesos "són orgullosos, avariciosos, dolents, no estimen els seus consemblants, ni quan en treuen profit, i maten per avorriment". Els italians són "poc de fiar, mentiders, vils, traïdors, se senten més còmodes amb el punyal que amb l'espasa...". Els capellans "pertanyen a les classes perilloses, com els lladres i els vagabunds. I entre els capellans més indignes el govern tria els més cretins i els nomena bisbes". Els jesuïtes "són maçons vestits de dona". Els jueus "són els agents de la subversió anarquista i comunista". Els comunistes "han escampat la idea que la religió és l'opi del poble. És veritat, perquè serveix per mantenir a ratlla les temptacions dels súbdits, i si no hi hagués religió hi hauria el doble de gent a les barricades...".\nEn fi, una novel·la plena d'ingredients saborosos per assaborir-la lentament. Els diaris d'en Simonini i del seu alter ego, l'abat Dalla Piccola, són punyents i narcòtics alhora. Que gaudiu, si us atreviu, amb la seva lectura. I dic si us atreviu perquè llegir Umberto Eco sempre suposa un esforç de concentració que no tothom està disposat a fer. Com va declarar fa uns mesos a Barcelona el mateix Eco durant la presentació del llibre, amb "El cementiri de Praga he pretés donar un cop de puny a l’estómac del lector”. Ho haurà aconseguit? Crec que sí.\nPublicat per La fama de l'home invisible a 19:59\nEtiquetes de comentaris: llibres, Noms propis\nPublicat per La fama de l'home invisible a 14:23\nEtiquetes de comentaris: economia, humor, opinió\nFa uns dies comentava el malbaratament de diners públics que s'ha perpetrat a l'aeroport d'Osca, que ha costat 40 milions d'euros i acaba de penjar el cartell de cero (sí, tal com sona) vols diaris de forma indefinida. Doncs bé, a aquesta acrobàcia aèria propiciada i consentida pels governs de torn cal sumar-ne unes quantes més. Un magnífic reportatge dels serveis informatius de TV3 emès dilluns passat fica de ple el dit a la nafra en aquest assumpte. El cas d'Osca no és l'únic, segons revela la tele catalana. Durant els darrers anys els nostres governants han enterrat prop de 500 milions d'euros en diverses instal·lacions aeroportuàries que no serveixen per a res, on volen quatre gats mal comptats i gràcies, tot un èxit de previsió.\nImatge habitual de l'interior de l'aeroport de Ciudad Real, totalment buit.\nEl deliri malbaratador dels nostres polítics en matèria aèria és esgarrifós:\nOsca: Promogut pels governs central i autonòmic (tots dos socialistes). 40 milions d'euros d'inversió. 0 vols i 0 destins.\nLleida: Promogut pel govern de Catalunya (el tripartit encapçalat pel socialista Montilla). 95 milions d'euros d'inversió. 1 destí (2 vols per setmana a Palma).\nCastelló: Promogut per la Diputació de Castelló i la Generalitat Valenciana (institucions on governa el PP). 150 milions d'euros d'inversió. 0 vols i 0 destins.\nMúrcia: Promogut pel govern regional de Múrcia (on també mana el PP). 200 milions d'euros d'inversió. S'està acabant de construir a prop d'un altre aeroport (San Javier). La previsió és que abans del proper estiu tingui un vol operatiu a un destí (ens ho hem de creure?).\nA banda de totes aquestes inversions disbaratades, avui llegeixo a La Verdad de Múrcia que, a sobre, els governs regionals també subvencionen amb diners públics (amb acords de promoció comercial) aeroports clarament deficitaris com alguns dels esmentats i els d'Albacete, Burgos, Salamanca, León, Badajoz, La Rioja y Valladolid, on el trànsit de viatgers està sota mínims. Un dels més beneficiats, segons aquesta informació és el d'Albacete, on el govern de Castella-La Manxa, ha subvencionat amb prop de 250 milions d'euros (durant el període 2007-2011) aerolínies i rutes gens rentables.\nA tots aquests casos cal afegir-ne un altre que dóna per llogar-hi cadires: l'aeroport internacional de Ciudad Real, on s'han enterrat 1.100 milions d'euros, 400 dels quals aportats per Caja Castilla-La Mancha (CCM), intervinguda pel Banc d'Espanya després de detectar un forat negre de quasi 4.000 milions d'euros. El tancament del primer aeroport suposadament privat d'Espanya (suposadament perquè el govern regional presidit pel socialista Barreda també va injectar 140 milions d'euros) és imminent, segons apunten les darreres informacions i Vueling, l'única línia aèria que encara opera en aquestes instal·lacions.\nRealment, totes les capitals de província han de tenir un aeroport o una estació de l'AVE? Com diuen els castissos, "apaga i vámonos".\nEtiquetes de comentaris: economia, infrastructures, mobilitat, política


La primera imatge que em va quedar en la retina només xafar Manuel va ser la d'unes xiquetes que jugaven a raspall. I jo que pensava que era cosa de vells apostadors... Però clar, ens trobàvem en un dels pocs pobles del país on no mana el PP. Són com reductes ètnics on si es barra durant molt de temps el pas a la dreta acabaran enviant els cascos blaus de l'ONU. Ahir però, els enviats eren Pau Alabajos, Sénior i Toni de l'Ostal.\nEl primer amb les seus homilies característiques. Per això apaga la llum quan fa l'amor, és el primer que diu en la cançó eròtica del disc de debut. Amb l'èxit de la temàtica, també ha inclòs un tema calent en el segon disc, però no el tinc prou escoltat com per analitzar-lo. Trobe que va de mossos al coll que baixen poc a poc.\nDe Sénior diré, perquè ja els havia vist al Pop al Carrer de Tavernes, que m'és urgent que traguen el seu disc. Memorable la manera de tocar l'harmònica del seu baixista. L'Alabajos se'l mirava bocabadat en aquella mena de jurat de concurs televisiu de promeses que constituïen Pau, la violinista furtiva i Toni de l'Ostal qui, per cert, es va fer amb una còpia del disc de Sénior encara per masteritzar. Acostumat com estic a les maquetes, a mi em sonaria a glòria.\nPer acabar Toni de l'Ostal que ens descobria nous temes que ell deia que eren antics. La cançó a la núvia de Simat, la de l'apitxat, el cover del Botifarra amb veuades a l'estil Miquel Gil i la guitarra de joguet de la neboda no passaran a l'oblit entre el públic que omplia de gom a gom la sala d'assaigs de la banda de Manuel. Com tampoc aquesta instantània, l'única que guarde de la nit, on degusta malenetes amb xocolata a les tres del matí en casa d'una de les organitzadores mentre es víctima dels paparazzis de l'etnologia. Si volieu veure més coses, haver vingut!\nEtiquetes de comentaris: antics cròniques\nDE TOT UN POQUET ha dit…\nDoncs sí que tens raó: la pròxima no me la perdré...\n20 d’abril de 2008, a les 13:12\nUna cosa... el blog valldalbaidí està pràcticament inoperatiu... a la vilaweb teniu el meu. Gràcies\n20 d’abril de 2008, a les 13:13\nbanyerí ha dit…\nLes hores passaven i no hi havia ganes d'anar-nos-en.\nBo, a vore si s'enjuntem prompte en una altra!\n21 d’abril de 2008, a les 18:03\nNo va ser el Toni qui s'emportà la copia del disc de Senior. Me la donà a mi per que l'hi havia demanat maquetes (se que han tret dos) per a la meua recerca de música en valencià, hi no en portava.\nEl disc es (i serà) sublim. M'ha encantat...\n22 d’abril de 2008, a les 16:25\nEstic segur que és sublim. Ara no caic en qui ets, però dus-lo al cotxe per si ens trobem algun dia o millor, fes unes còpies que et paguem el CD a preu d'SGAE... Quina enveja!\n22 d’abril de 2008, a les 16:57\nkirikú ha dit…\nA mi també em va encantar el Senior.\nSaps que al seu myspace tens algunes cançons? Per a anar escoltant-les mentre arriba el disc.\nI saps què més? Jo també tinc la maqueta del nou disc (je, je, je ...), me la va passar el de l'Hostal. Li la faré arribar a ta tia per a que te la passe?\nI no passes pena ... que ja me ho cobraré, ja vorem la manera.\n23 d’abril de 2008, a les 11:40\nSi em feres una còpia i li la passares a ma tia em faries l'home més feliç del món. Per cert, no la vaig veure el cap de setmana, ja li contaré la malifeta...\n23 d’abril de 2008, a les 16:38\nJa la tens feta.\n24 d’abril de 2008, a les 21:16


Qui som - Fundació Andrena\nAndrena és una fundació constituïda per la família Gallés.\nTé com a objectiu millorar el funcionament i la resiliència dels ecosistemes d’aigua dolça, mitjançant la restauració ecològica fonamentada en el coneixement científic.\nTreballem amb organitzacions i científics especialitzats en ecosistemes aquàtics.\nAndrena és un gènere d’abelles pol·linitzadores. Simbolitza la dependència de tota vida, inclosa la humana, amb el bon estat de la terra i de l’aigua.\nEva Gallés, Secretària\nSandra Carrera, en representació de la Xarxa de Custòdia del Territori\nDes del 2014, Andrena ha comptat amb l’assessorament científic de diferents especialistes:\nAlbert Ruhí, doctor en biologia, investigador de la Universitat de Berkeley – California Ruhi-Lab Freshwater Ecology & Conservation\nEsperança Gacia, doctora en biologia i investigadora del CEAB-CSIC\nJoandomènec Ros, doctor en biologia, catedràtic d’Ecologia de la Universitat de Barcelona i president de l’Institut d’Estudis Catalans\nAmb un record especial per Salvador Grau (1963-2016), Biòleg, antic cap del Servei de Planificació de l’Entorn Natural de Catalunya, Li estarem sempre agraïts pel seu valuós ajut, el seu entusiasme i el seu profund coneixement.


convocatòria | BonDia Diari digital d'Andorra.\nEncamp obre la convocatòria de l'XI Premi de narrativa fantàstica i de terror en el qual podran participar els residents al país i a les comarques de la Cerdanya i l'Alt Urgell. Les persones interessades a participar en el certamen tenen fins al 18 de novembre per presentar les seves obres.\nLlegir més sobre Encamp obre la convocatòria per a l'11è Premi de narrativa fantàstica i de terror\nGuanyadors i finalistes del 30è Concurs de contes de Nadal, amb el jurat i l'organització.\nDl., 22/10/2018 - 13:17\nLes persones interessades en participar al 31è Concurs de contes de Nadal ja poden lliurar els seus treballs. La data límit de presentació és el 14 de desembre a les 19.30 hores.\nLlegir més sobre Oberta la convocatòria del 31è Concurs de contes de Nadal


Arxius de MercèdePecanins - Perot Rocaguinarda - Centre d'interpretació\nArxiu d'etiquetes: MercèdePecanins\nPromoció d’estiu a l’Espai Rocaguinarda\n#disfresses, audiovisuals, Cervantes, Cultura, culturapopular, estiu2019, gegants, Història, Literatura, Lluçanès, MercèdePecanins, Olost, PerotRocaguinarda, promoció, Quixot, sortirambamics, sortirambfamília, sortirambnens, visitaguiada\nAquest estiu volem que tothom del Lluçanès tingui l’excusa perfecte per venir a visitar-nos!\nÉs per aquest motiu que des de l’Espai Perot Rocaguinarda llancem una promoció perquè tots els infants i joves fins a 18 anys puguin venir a fer la visita gratuïtament.\nNo us ho penseu i recorreu alguns kilòmetres per venir a descobrir una història sorprenent. La història que va protagonitzar el bandoler del Lluçanès Perot Rocaguinarda. El bandoler amb més seguidors del s.XVII i l’únic personatge real que apareix a El Quixot de Cervantes…\nJa podeu trucar-nos per fer la reserva al 620 83 71 50!\nLes visites es poden fer entre setmana o caps de setmana, amb reserva prèvia.\nQue no us ho expliquin!\nAquest estiu us esperem a Olost ; )\n16 juny, 2019 Blogapropdecasa, Bandoler, estiu, Lluçanès, MercèdePecanins, Olost, PerotRocaguinarda, promoció, territori, turismerocaguinarda\nCom cada any quan comença l’estiu l’Espai Perot Rocaguinarda d’Olost fa una promoció per captar l’atenció de nous visitants. En aquesta ocasió l’objectiu és que els veins i veïnes del Lluçanès s’atreveixin a recórrer alguns kilòmetres per descobrir la història del bandoler més destacat del s. XVII.\nAl llarg de l’any les visites que es reben a l’Espai Perot Rocaguinarda (Olost) acostumen a ser de persones de Barcelona, Tarragona o Girona.., però “en comptades ocasions és de gent del Lluçanès”.\nÉs per aquest motiu que enguany, de juny a setembre, tots els infants i joves fins a 18 anys que viuen al territori podran fer la visita de forma gratuïta. “La intenció és que gràcies a ells els seus pares també puguin descobrir la història de pel·lícula que va protagonitzar el bandoler del Lluçanès”.\nPer poder gaudir de la promoció només caldrà indicar a quina població del Lluçanès resideixen o a quina escola van. En el cas dels adults, el preu de l’entrada serà de 3€ però si es decideix fer la visita en grup i aquest supera les 15 persones, el preu serà de 2€.\nL’Espai Perot Rocaguinarda es pot visitar entre setmana o els caps de setmana sempre i quan s’hagi fet una reserva. Per concertar lesvisites es pot trucar al 620837150 o escriure a lespairocaguinarda@gmail.com\nCom assegura la gestora del centre, “aquesta promoció es fa amb la millor de les intencions. Sabem que sempre costa visitar el que tenim més a prop però també creiem que és important aprendre a valorar-ho”.\nUn cop d’ull a les promocions anteriors\nDes de l’estiu del 2017 l’Espai Perot Rocaguinarda ha fet diferents campanyes. El 2017 els visitants podien canviar l’entrada del centre per un gelat als bars d’Olost o fer la visita gratuïta si tenien l’abonament de les piscines. “En aquella ocasió la promoció s’adreçada al públic local però els que més se’n van beneficiar van ser els visitants de fora”.\nEl 2018 per la compra de 2 entrades s’obsequiava als turistes amb una bossa plena d’informació per poder resseguir les petjades del bandoler. Entre d’altres es proporcionava informació de Sant Julià de Vilatorta, Folgueroles, Vic, Els Hostalets de Balenyà, Calldetenes, Taradell o de Vallfogona de Riucorb, a la Conca de Barberà (on Rocaguinarda van coincidir amb el Rector de Vallfogona)…


Projectes de R+D+I - FGC\nPortada » Sobre FGC » Projectes de R+D+I\nGràcies al paper internacional actiu en diverses institucions i fòrums, FGC és capaç de conèixer i incorporar les innovacions i tendències del sector a totes les seves àrees i diferents activitats per posar-les al servei dels seus usuaris.\nEn aquesta mateixa línia FGC participa als següents projectes d’R+D+I formats per consorcis multidisciplinaris tant a nivell Europeu con Nacional.\nEl projecte SAFETY4RAILS es centrarà en el desenvolupament de sistemes i models de gestió que permetin incrementar la seguretat i la resiliència front atacs tant físics com cibernètics que comprometen l’estabilitat del servei ferroviari o la seguretat.\nEl projecte analitzarà diferents escenaris dels operadors ferroviaris participants del projecte i proporcionarà eines que permetin abordar aquestes situacions de forma holística amb estratègies de mitigació i resposta eficient.\nFGC és un dels 8 operadors ferroviaris participants i treballarà dos escenaris d’incidències complexes per tractar de minimitzar l’impacte i d’optimitzar les respostes dels equips implicats i el restabliment del servei habitual.\nL’objectiu del projecte Int5Gent és desenvolupar una plataforma integral a nivell d’infraestructures intel·ligents per subministrar diferents serveis IoT amb tecnologies 5G.\nLa tecnologia desenvolupada es provarà en dos grans testbeds de 5G, un situat a la ciutat de Barcelona i l’altre a la ciutat d’Atenes. Aquestes activitats inclouen instal·lacions de sensorica en terreny i operacions de la xarxa 5G.\nEn el cas de FGC, s’efectuaran tres casos d’ús de serveis de monitorització d’infraestructura. L’objectiu consisteix en obtenir informació continuada de l’estat en temps real a partir de comunicacions 5G amb major capacitat i millor rendiment.\nEl principal objectiu del projecte LOCATE és proporcionar la metodologia y eines necessàries per a que qualsevol Entitat Encarregada del Manteniment sigui capaç d’implementar un sistema de manteniment predictiu per a bogies de locomotores.\nEls pilars fonamentals del nou sistema de manteniment predictiu estarà basat en la optimització de la operació y del manteniment en termes de disponibilitat, seguretat y econòmics.\nEl sistema de sensorització desenvolupat específicament per a bogies de locomotores es testejarà i validarà al material mòbil de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya.\nMitjançant la col·laboració entre les principals entitats públiques i privades de turisme, es crearan nous productes turístics transfronterers i es desenvoluparà una estratègia de màrqueting i promoció conjunta a escala nacional i internacional.\nEPirEMed seleccionarà l’oferta de serveis, productes i experiències a promocionar en base a la sostenibilitat, la qualitat i el valor afegir tant per al turista com per al territori, vinculant el turisme rural i de muntanya amb les alternatives de transport sostenible.\nEl projecte TRAILS pretén incrementar el nombre d’enllaços ferroviaris de mercaderies entre Catalunya i Occitània a l’hora que contribuir a l’increment de la quota ferroviària al corredor Mediterrani.\nL’objectiu final del projecte és facilitar la identificació de noves rutes de transport transnacional ferroviàries, tant en la millora de l’oferta com en el nombre d’enllaços i oferir recolzament efectiu a la consolidació del transport de mercaderies per serveis multi-client i multi-producte entre ambdós territori.\nTambé es treballarà per aconseguir una major interoperabilitat de les infraestructures ferroviàries, així com intentar apropar les estratègies de planificació d’infraestructures logístiques i serveis de recolzament a la multi-modalitat de Catalunya i Occitània.\nL’objectiu principal del projecte RAILFILLER és desenvolupar un sistema per la recuperació de components de via metàl·lics que es desgasten per l’ús normal, principalment per carril de vía, utilitzant tecnologia LMD (Laser Metal Deposition).\nLa solució es proposa com un sistema de reparació in-situ que permeti reduir significativament els costos dels mètodes actuals de manteniment de components metàl·lics ferroviaris i que també permeti reduir l’impacte ambiental mitjançant la reutilització de components, contribuint d’aquesta manera a una major sostenibilitat dels processos relacionats amb el transport ferroviari.


Lloguer de cotxes a Sants Estació\nLlogar un cotxe prèmium a Sants Estació 24/7\nQuan llogues un cotxe Virtuo a Sants Estació, estàs triant un viatge més còmode. Estalvia't les cues al taulell, trobaràs el teu cotxe fàcilment gràcies al teu smartphone, i descobriràs que tot és molt senzill. Tan si viatges per oci o per negocis, t'encantarà guanyar temps. Els nostres pàrquings amb sistema de seguretat, es troben a punts estratègics de Sants Estació, trobaràs un cotxe ràpidament. Gaudeix de Sants Estació d'una manera diferent, deixa't portar per la ciutat de la llum sense preocupar-te pel trajecte. Descobreix Sants Estació a bord dels nostres Mercedes Classe A o GLA. En una paraula : gaudeix !\nOn pots trobar el teu Virtuo a Sants Estació?\nL' estació Virtuo Sants Estaciò es troba al Pàrquing Indigo - Car Berlin, al c/ Numància 33, abans de l'encreuament amb el c/ Berlín, a 5 minuts des de l'estació. Trobaràs els cotxes Virtuo en la planta -1 (places #194-203), segueix els nostres senyals i ens trobaràs fàcilment.


4. xarxes tròfiques\nby Fina Figueras Vilà\n5. cadenes i xarxes tròfiques\nEstudi De Les Relacions TròFiques E...\nby Rachel Bevan\nEstudi de les relacions tròfiques en un ecosistema Judith Franquet Busom Judith Bielsa Millan Rachel Louise Bevan 2n C 2.\nÍNDEX

Descripció de l’ecosistema

Dibuix de l’ecosistema

Éssers vius

Fotos de l’ecosistema

Classificació dels éssers vius

Piràmide ecològica

Cadenes tròfiques(2)

Xarxa tròfica

\n1.Descripció de l’ecosistema

EXTENSIÓ APROXIMADA: Uns 500 m ² (62,5m x 8m).

DESCRIPCIÓ: Camí a la vorera del riu Ebre. Molts arbres crescuts, alguns de joves i algun arbre mort. Hi ha un camí que separa el riu i el poble (aquesta separació juntament amb la vorera del riu forma l’ecosistema). Hi ha una superfície de 182,5 m² sense vegetació (equivalent al camí).

FACTORS ABIÒTICS: La temperatura més baixa a l’estiu i més alta a l’hivern respecte al poble. El camí no és regat artificialment i l’ecosistema és de bosc mediterrani.

\n2.Dibuix de l’ecosistema Embarcador Riu Ebre Camí Arbres i arbusts 5.\n3.Éssers Vius

Éssers vius: Hi ha diversos insectes (formigues, grills, mosquits, mosques, papallones, escarabats, i abelles).

També hi ha numeroses plantes (pi, xop, canyissar, morera, gespa, arbre mort, matolls i herbes). I també alguns petits animals com ara llangardaixos, oreneta, gos bagabund. Podem trobar-hi diversos microorganismes ( a la vora del riu ).

\n4.Fotografies de l’ecosistema 7.\n5.Classificació dels éssers vius

PRODUCTORS: Gespa, Canyissar, xop, morera, pi, matolls, herbes.

HERBIVORS: Corc, formigues, escarabat, grills, papallones.

CARNIVORS: Gos bagabund, oroneta, abelles, aranyes, llangardaix.

DESCOMPONEDORS: Mosca, cuc de terra, mosquit.

\n6.Piràmide ecològica Descomponedors :(Mosca, cuc de terra, larves de mosquit). Carnivors :(Gos bagabund, oroneta, abelles, aranyes, llangardaix). Herbivors :(Corc, formigues, escarabat, grills, papallones). Productors :(Gespa, Canyissar, xop, morera, pi, matolls, herbes). 9.\n7.Cadenes tròfiques Morera Formiga Oreneta Restes Mosca Cuc de terra Gos vagabund 10.\n7.Cadenes tròfiques Matolls amb flor Abella Oreneta 11.\n8.Xarxa tròfica Restes Llangardaix Papallona Xop Gespa Abella Grill Mosquit Oreneta Mosca Canyissar Aranya Herbes i matolls Formiga Escarabat Cuc de terra Corc Gos vagabund 12.\nLes plantes, éssers vius. Avaluació.


Tallen l'N-420 per rebutjar el parc eòlic Lo Vedat del Pany entre Riudecols i Duesaigües | NacióTarragona\nTallen l'N-420 per rebutjar el parc eòlic Lo Vedat del Pany entre Riudecols i Duesaigües\nLes entitats ecologistes denuncien que la central tindrà un impacte "molt sever" per a l'ecosistema del Baix Camp\nper Redacció , Riudecols, 14 de setembre de 2020 a les 07:43 |\nEls participants en el tall de carretera a l'N-420 a l'altura de Riudecols per denunciar la instal·lació del parc eòlic Lo Vedat del Pany. | ACN\nUnes 150 persones han tallat aquest diumenge l'N-420 a l'altura de Riudecols per rebutjar la instal·lació del parc eòlic Lo Vedat del Pany. La central tindrà deu molins, sis s'ubicaran al terme municipal de Riudecols i quatre a Riudecanyes, d'uns 180 metres d'alçada cadascun i amb una potència total d'uns 26 MW.\nL'Associació per la Defensa del Territori i Patrimoni de Riudecols (DELTERPA) i Xarxa-Sud, organitzadors de la protesta, han denunciat que la central tindrà un impacte "molt sever" per a l'ecosistema del Baix Camp. Els grups ecologistes també han reclamat al Govern que hi hagi un debat sobre el model de transició energètica. Les entitats avisen que convocaran noves mobilitzacions per oposar-se al parc eòlic.\nDes de les sis i fins a les set de la tarda, els manifestants han ocupat l'N-420 de forma intermitent, ja que han tallat aquesta via amb tres intervals per permetre la circulació dels vehicles. Tot i això, s'han format cues durant l'hora que ha durat la protesta. En l'acció, hi han intervingut membres de diverses entitats socials i ecologistes del territori que han denunciat la implantació del nou parc eòlic al Camp de Tarragona.\nLa central Lo Vedat del Pany s'ubicarà a continuació del parc de Collet dels Feixos (Duesaigües), que ja fa anys que està en funcionament. La nova instal·lació s'ubicarà més a l'est, a prop de l'ermita de Puigcerver, que data de principis del segle XIII. De fet, la proximitat a aquest espai és un dels arguments pels quals s'oposen a la seva instal·lació, així com els perjudicis mediambientals.\n"Ens volen imposar un model energètic que no hem demanat i ens volen rebentar les muntanyes amb molins de més de 180 metres d'alçada. La Generalitat ha donat carta blanca a les empreses", ha denunciat Anton Mestre, membre de DELTERPA i Xarxa-Sud. A més, l'ecologista lamenta que aquest parc eòlic obrirà la porta a la implantació de moltes més centrals arreu de la comarca.\nDe fet, també ha denunciat l'inici dels primers treballs d'adequació de camins del parc, que es preveuen que s'enllesteixin el 2025. En concret, Mestre ha lamentat que s'hagin construït pistes forestals de més de 15 metres d'alçada per permetre el pas dels tràilers als paratges verges on se situarà la central eòlica. "Això genera un impacte molt sever per a l'ecosistema", ha assenyalat. Tot i que els ecologistes han subratllat que no estan en contra de l'energia eòlica sí que han recalcat que és necessari un model energètic que aposti per l'autoconsum, ja que segons diuen es perd entre un 30 i 40% de l'energia en el transport.\nEn paral·lel, han demanat a les administracions que s'escoltin els agents del territori i que és propiciï una reflexió sobre el model energètic del país. "Estem en contra del projecte de la Generalitat i del conseller Damià Calvet. Tota la porqueria ens ve aquí a Tarragona, n'estem farts", ha etzibat Mestre. Amb tot, les entitats ecologistes es mostren esperançades per a aturar la construcció del parc eòlic del Lo Vedat del Pany i han anunciat que no descarten noves mobilitzacions. El tall de carretera d'aquest diumenge ha acabat amb una actuació musical i amb un grup de persones que han decidit passar la nit a la zona on s'estan fent les obres per construir la central.\nSocietat, Baix Camp, energia eòlica, parc eòlic, Duesaigües, tall, N-420, Riudecols


Us recomano...: Emocions en femení\n«Amb el pas dels anys, ja no n'estava tan segura, de l'amor entre mares i fills; és un misteri el que fan els anys amb la tendresa -l'aniquilen.»\nUs proposo la nova novel·la de Jenn Díaz, la primera que escriu en català i que està farcida de grans moments, d’emocions i d’hormones!\nEn aquestes pàgines s'hi desferma una guerra d'emocions entre dones, un autèntic combat d'hormones. La Dolors, la Natàlia, la Glòria, l’Àngela, la Violeta, l’Èrica... Són dones que estimen, que ploren, que riuen, que criden; en definitiva, dones amb vides, no sempre plàcides, que amaguen sorpreses imprevisibles i viuen de forma intensa.\nMare i filla és una novel·la coral sobre les coses que són la vida. Un relat magnífic sobre els lligams familiars. Des del primer paràgraf, l'autora ens delecta amb una narració que flueix amb harmonia entre quotidianitats, tristeses i alegries que resulten tan familiars que provoquen en el lector una complicitat immediata.\n«A casa eren quatre dones i el pare.\nI, no cal dir, no n'hi havia mai, d'harmonia,\nperquè les dones són com són i no s'hi pot fer res.»\nUna lectura que tothom pot gaudir, ja que tots tenim una mare, amb qui hem compartit somriures i discussions amb qui hem discutit i sobretot, a qui hem estimat. Només per això, ja val la pena llegir-la, però a més, la Jenn té un estil i una capacitat narrativa tan personal que converteixen la lectura en una magnífica experiència.\nJenn Díaz és autora de quatre novel·les: Belfondo (2011, Principal de los Libros), El duelo y la fiesta (2012, Principal de los Libros), Mujer sin hijo (2013, Jot Down Books) iEs un decir! (2014, Lumen). Col·labora en les revistes Granite&Rainbow i Jot Down. Escriu un conte setmanal al magazín cultural Catorze.cat i té una columna a ElPeriódico.\nEtiquetes de comentaris: Amsterdam, dones, emocions, família, Jenn Díaz, Novel·la


L'Informatiu - El CAP recorda la importància de la vacunació en la prevenció de la grip\nEl CAP recorda la importància de la vacunació en la prevenció de la grip\nEl benefici immediat de la vacunació és la immunitat individual que dona protecció a llarg termini i sovint per a tota la vida.\nQuan una malaltia deixa de circular per una regió es considera eliminada. Per exemple gràcies a la vacunació s’ha pogut eliminar la poliomielitis a Europa, aconseguint evitar més de cinc milions de persones paralítiques.\nQuan una malaltia s’elimina de tot el món es considera erradicada, com la verola; malaltia que havia arribat a matar el 35% dels infectats i havia deixat greus seqüeles en els supervivents.\nFoto: CAP Santa Perpètua / L'Informatiu


Judith Núñez, convocada per als Jocs Paralímpics de Tòquio | Fosbury\nFosbury » Bàsquetbol » Judith Núñez, convocada per als Jocs Paralímpics de Tòquio La jugadora catalana formarà part de la selecció espanyola de bàsquet en cadira de rodes\nQuan falten 70 dies per a l’inici dels Jocs Paralímpics s’ha confirmat la presència d’una altra esportista catalana.\nLa selecció espanyola de bàsquet en cadira de rodes disputarà els Jocs de Tòquio d’aquest estiu amb els dos equips classificats. Si en categoria masculina tot apunta que jugadors com Jordi Ruiz o Òscar Onrubia formaran part del conjunt estatal al Japó, la convocatòria de l’equip femení ja és una certesa després que el seleccionador Abraham Carrión hagi anunciat les dotze jugadores que participaran als Jocs. Entre les seleccionades hi ha l’escorta Judith Núñez, una de les veteranes que actualment milita a les files del Joventut BCR i que compta amb una puntuació 2 dins de l’equip.\nNúñez té una llarga trajectòria en el món del bàsquet atès que va començar a practicar-lo quan tenia 12 anys a l’UNES de Sant Feliu de Llobregat, que llavors era l’única escola de Catalunya que promocionava aquest esport. Amb 16 anys ja va disputar el seu primer campionat d’Europa amb la selecció espanyola i ha encadenat moltes convocatòries al màxim nivell internacional en les dues darreres dècades fins que li ha arribat aquest premi gros de debutar als Jocs.\nJudith Núñez, en una imatge d’arxiu\nNúñez pateix osteogènesi imperfecta, coneguda com la “malaltia dels ossos de vidre” i ha passat moltes vegades pel quiròfan per les factures sofertes a les cames. Emblema del bàsquet en cadira de rodes, ja va ser una peça clau de la selecció a l’hora d’aconseguir el bitllet paralímpic a l’europeu de Rotterdam de 2019.\nMaría Heras, reserva\nLa selecció espanyola femenina, de fet, s’ha classificat per als Jocs Paralímpics per primera vegada després del debut ja llunyà a Barcelona 1992, quan va fer valer la condició de país amfitrió per disputar el torneig olímpic. Qui no forma part de la convocatòria final és María Heras (BCR CEM Hospitalet – Afaniat Vinaròs), que malgrat això participarà en la propera concentració de l’equip que es durà a terme del 19 al 27 de juny en condició de suplent per si cal substituir alguna de les jugadores seleccionades en primera instància.\nBàsquet en cadira de rodesEsport AdaptatJudith NúñezMaría Heras


Crònica cloenda: tallers de Comunicació i Gènere\nEl dissabte 11 es van cloure al Col·legi de Periodistes de Barcelona els Primers Tallers de GÈNERE i COMUNICACIÓ que s'han dut a terme a Catalunya, simultàniament a totes les demarcacions territorials, durant tota una setmana. Tallers als quals van assistir-hi una seixantena de periodistes, comunicadores i comunicadors de mitjans, organitzacions socials i institucions públiques.\nL'acte de cloenda va consistir en dues Taules rodones entre periodistes i comunicadores d'ONG amb les sots-direccions dels mitjans de comunicació del nostre país (premsa, ràdio i TV) sobre la necessitat de canvi de model comunicatiu que proposem les integrants de la Xarxa Internacional d'arreu del món.\nMontserrat Minobis, presidenta de XIDPIC.CAT, Marta Selva, presidenta de l'ICD i Sara Lovera, periodista Mexicana\nLa primera taula, moderada per Montserrat Minobis, presidenta de la XIDPIC-Cat, la va encetar la professora Sara Lovera, argumentant que "les dones estem contribuint al desenvolupament del món i també patim les seves desgràcies i que per tant, s'ha d'informar d'allò que ens passa al 52% de la humanitat" Lovera, que ha estat la corresponsable pedagògica d'aquests tallers, va llegir les propostes que es van anar teixint en el transcurs dels tallers per part de les alumnes i professores i que ella va resumir a la taula en una única demanda en veu alta: "eliminar els continguts sexistes i discriminatoris, que és allò que fomenta el que ens fa mes por: la violència".\nLa llengua per ella mateixa no és sexista ni androcèntrica, va continuar Selva, sinó és l'ús que d'ella se'n fa. "Ens hem de resintonitzar perquè no acabem d'expressar-nos bé i sabem el que és urgent i el que és necessari". Per tant, hem de donar pas a aquests "canvis amb eines noves per gestionar la necessària transformació" perquè ens farà a una societat més rica.\nAbans de donar pas al segon debat, moderat per Enric Frigola, qui també va donar la benvinguda al públic assistent es va presentar oficialment el blog dels tallers: http://tgenereicomunicacio.blogspot.com\nFrigola va llençar a la taula una pregunta sobre el temari del programa dels Tallers: les noticies tenen sexe?. Va començar la ronda Elisa Omedes, la coordinadora del que serà el llibre d'estil de Catalunya Ràdio. Ella va respondre però la qüestió que convocava a totes les persones participants: "els mitjans reproduïm els models patriarcals pel mateix que ho fan les escoles i la societat; perquè no sabem assumir la diversitat o per una situació acomodatícia". I es va fer més preguntes: per què la reducció d'hores per la conciliació ha de ser només per a les dones?; Omedes va expressar que no es plantegen massa temes de gènere a les redaccions perquè encara cau malament el feminisme.\nTaula rodona amb els representats dels mitjans de comunicació\nEl director adjunt del diari Avui, Toni Cruanyes va fer esment entre d'altres punts al canvi generacional a les redaccions que ja inclou més presència de dones a seccions poc comuns fins ara com Economia, Política i Esports, però va alertar de la misogínia que continua havent-hi a les reunions de redacció on no hi ha dones. Però va indicar que s'han de demanar també més salaris per a elles, recordar que les lesbianes estan mes discriminades que els homosexuals, que s'haurien d'eliminar els anuncis de prostitució... Cruanyes va admetre que "encara es reprodueixen esquemes antics i que a Internet el pseudònim ho facilita". Va alertar també que "a les tertúlies, sota el prisma de la pluralitat, es dóna espai a veus racistes, homòfobes i classistes".\nMiquel Molina, sots director de La Vanguardia, va agrair la invitació perquè això els permetria posar-se davant del seu propi mirall. Va ser primer pessimista, en indicar que "la lògica de funcionament té criteris patriarcals; que l'insult és nombrós a Internet i que les actituds i tendències són xenòfobes i misògines. Les dones arriben al poder en comtagotes i acaben 'contaminades' per l'entorn al qual elles s'incorporen amb el mateix llenguatge", va afegir. Perquè la seva arribada provoca 'posicions d'autodefensa' dels privilegis adquirits pels altres i aquests tenen por que es generi el debat. El missatge positiu que Molina va donar va ser agrair que se celebressin els tallers, perquè algú s'ha de seure a pensar com fer-ho i mentre les coses no canviïn, les accions positives estan bé. I va acabar recordant que els mitjans van ser els primers a plantejar-se el tractament de la violència de gènere.\nEl sots director i responsable del llibre d'estil de El Periódico, Joan Busquet, va explicar com ell entenia els termes sexe i gènere i va dir que "la utilització del masculí genèric no és el resultat del masclisme, sinó la desaparició del gènere neutre del llatí en el castellà i català". En la seva opinió, "l'excessiva utilització de dobles paraules, atempta contra l'economia lingüística. I no és amb martingales i artilugis lingüístics que eliminarem el masclisme", va afirmar. Busquet va recordar que els periodistes ens hem proveït de llibres d'estil i codis deontològics i hi ha altres col·lectius que ho són més. El sexisme cau en els humans i no en el llenguatge, va acabar. Les seves afirmacions, però, no van tenir massa consens a la sala.\nLa periodista de La Vanguardia, Maricel Chavarría, intervé en el debat\nFerran Espada, Director Adjunt de l'edició de Barcelona de El Punt, va afirmar que "la presència de la dona per ella sola, no és suficient per garantir que es canviï el model". I l'exemple el va posar en la pel·lícula nordamericana La tinent O'Neal. Quant al llenguatge, afegí, també hem d'anar amb molta cura. Però el fonamental és que "formem part d'un model social determinat i és aquest model social el que hem de canviar". "Com volem que els nens no siguin violents, si som el país de la Unió Europea que venem més armes a règims de dubtosa qualificació democràtica"? S'està caient el sistema i no ens qüestionem les desigualtats que genera?, continuà,. "Si no hi ha un canvi profund del model els mitjans no canviaran. La introducció d'aquesta visió de gènere en la comunicació ha d'estar combinada amb els canvis de model de societat. " Però va concloure Espada, cal introduir l'Agenda amb Visió de Gènere als mitjans, així com a les Polítiques Públiques.\nVa tancar la ronda de la taula Esther Fernández, Cap d'anàlisi de públic i incidència social de TV3, que va valorar molt positivament els canvis que estan introduint les dues dones de la direcció general. "Els models patriarcals els reproduïm perquè existeixen. I les capes que queden són les més profundes i resistents", comença. Hi ha dinàmiques noves a la nostra casa, però encara hi ha sectors 'feminitzats' , àmbits d'exclusió i zones fosques. Per exemple, va dir Fernández, "la crisi és un relat masculinitzat' , com ho és el del mercat del petroli, la seguretat aèria i el codi penal". 'Tenim molts problemes per aconseguir expertes, continuà. Un alt índex de dones declina anar als programes; no els interessa la notorietat; no els va bé l'horari; no estan prou segures en el tema... I no sabem si són massa responsables o és per la hipercàrrega. A TV3 una de cada quatre persones expertes són dones, però costa pujar aquests nivells.\nPel que fa a la dinàmica de les redaccions, afegí, "la pobresa i la immigració, per exemple, és més important que el gènere.... aquestes pesades, pensa encara la gent", indicava Fernández. Els antídots, però, són fer periodisme de bona qualitat i això es pot fer als informatius. Però no a les "teleescombraries". Fernàndez va acabar dient que els canvis a TV3 portaran un nou llibre d'estil i tambe més canvis a la secció d'esports.\nDes de la Fila 0, la primera de les professores, en intervenir va ser la periodista caribenya Mirta Calderón, per entendre que el que havia sentit li feia pensar que 'anem be'."Es tracta de veure l'equitat de gènere que existeix perquè és part de la democràcia. Les noticies, va insistir, tenen sexe i gènere i també el tenen en el seu tractament. I si s'omet, afegí, es discrimina. Per tant, les paraules sempre ens donen la mesura.\nLa mexicana Sara Lovera els hi va preguntar si comprarien noticies a una agència AFP amb visió de gènere. Perquè "el gènere no vol dir parlar de dones. Nosaltres hem entrat a l'espai públic, però els homes no ho han fet al domèstic.\nLa també mexicana Soledad Jarquín va reivindicar que sí que volen estar en l'espai públic; li va donar molt de gust sentir que s'entén el paper fonamental que tenen els mitjans de comunicació i es va felicitar perquè s'entén aquesta transcendència i la necessitat de canviar les coses. I aquí és on va insistir que el llenguatge és una part fonamental per assolir aquests canvis.\nCristina Fraga, representant d'Ameco, l'única Agència de Gènere a l'estat espanyol, va agrair 'l'assertivitat de la taula cosa que va atribuir al 'talante Zapatero'. Però per arribar a la igualtat s'ha d'arribar primer als llocs. Va parlar dels 'condicionants insuportables' per a les dones tenir llocs de poder i va posar com a exemple el nombre de fills que tenien els homes (25 en total) i les dones (no arribava a 10) del primer govern paritari a l'Estat Espanyo. Fraga va qualificar d'insofrible els 'los-las', però va afegir que el llenguatge implica el comportament. Per a ella s'han d'utilitzar els manuals sobre el llenguatge i evitar el sexisme.\nMaricel Chavarría de La Vanguardia, va considerar que era urgent que Busquet anés als tallers de gènere perquè el masculí genèric no és economia del llenguatge, sinó que és una pràctica discriminatòria. Es tracta d'una igualtat. No sé si hi ha cinisme, afegí, però no hi ha reflexió. I acabà indicant que estem en un moment frontissa que ho hem d'aprofitar per no tornar enrera.\nFerran Espada en una segona ronda va afegir que la visió de gènere s'ha d'incloure en les agendes; Joan Busquet va tornar a insistir que el llenguatge no és discriminatori sinó que és l'evolució de la pròpia llengua; Mirta Calderón reiterà que el llenguatge és un ens viu i aflora quan els humans el reclamen. La paraula generala no existía, va explicar, fins que una dona no va accedir a aquest rang militar. I la notícia és més noticia quan té tots els angles. Perquè si no reflexa el del 52% no és total. Per això té sentit i és necessària la transversalitat en la comunicació.\nEls tallers han estat impartits per les periodistes i professores: Marta Corcoy de l'ADPC (Catalunya), Cristina Fraga d'AMECO (Estat espanyol), Soledad Jarquín i Sara Lovera de CIMAC (Mèxic, Centre Amèrica i Amèrica Llatina) i Ángela Castellanos i Mirta Rodríguez Calderón de SEMLac ( d'Amèrica Latina i el Carib).\nComissió Organitzadora dels Primers Tallers de Gènere i Comunicació: Lina Barber, Tona Gusi, Montse Minobis i Lídia Vilalta.


Les persones han de ser al centre - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes persones han de ser al centre\nSi les persones les poséssim sempre al centre, tot seria més àgil. No ens marejaríem en burocràcies creixents i en circuits inútils\npere gassó ollé 06.02.2019 | 23:54\nDurant anys he estat estretament vinculat al sector de la salut. M'ha agradat i m'hi he involucrat a fons. He percebut que la meva feina podia incidir, encara que de forma indirecta, en la qualitat de vida de moltes persones i això és gratificant. En un entorn sanitari com el que relato, deu fer deu o quinze anys em va sobtar que s'escampés com l'escuma aquella frase que diu que «les persones han de ser al centre». En un primer moment creia que allò era gairebé absurd. Per a qui havien de treballar els metges, infermeres i altres professionals d'un centre assistencial? No podia ser que per a ningú més que per a les persones usuàries del servei! En poc temps aquesta frase, o altres de molt semblants i amb el mateix significat, també se la van fer seva sectors professionals molt diversos, de l'ensenyament a la banca, passant pel món dels serveis i, per descomptat, per la política i l'administració pública.\nLa frase porta a la reflexió i, evidentment, a la nostra societat encara és necessari recordar a qui ens devem. Un polític no es deu al seu ego personal, ni als interessos de la seva formació política. Un metge no exerceix per engrandir el seu currículum o per acumular reconeixements públics. Un mestre no va a una aula per fer demostracions de superioritat intel·lectual davant dels seus alumnes. Un professional de la banca no és un simple altaveu de la darrera ocurrència d'un directiu per cobrar una comissió més o menys.\nQuan parlem que «les persones han de ser al centre» volem dir que no ens hem de despistar i hem de saber quina és la nostra responsabilitat.\nA la feina, quan tractem amb persones, sovint és mira poc a la cara i massa el rellotge, el mòbil o la caixa enregistradora per fer calaix. No sempre som capaços de posar-nos en la pell del que tenim al davant.\nSi les persones les poséssim sempre al centre, tot seria més àgil. No ens marejaríem en burocràcies creixents i en circuits inútils. Hi hauria més sensibilitat i empatia. No aniríem d'una finestreta a una altra. Hi hauria més sentit comú.\nLes frases, a banda de ser boniques, ens les hem de creure i aplicar en el nostre dia a dia. Aquells que durant mesos i anys s'anunciaven arreu, televisió inclosa, com l'exemple de «persones al servei de persones» van acabar la seva existència com el rosari de l'aurora i amb directius al banc dels acusats. Alguna cosa devia fallar perquè les persones, en realitat, portaven a la ruïna moltes famílies i a la defunció de la seva pròpia organització. Que ens devem a les persones és una exigència que hauríem de recordar cada dia. Si cal, amb un recordatori davant de l'ordinador. En el fons, estem parlem del nostre deure de servir els altres i no servir-nos a nosaltres mateixos.\nEncara que no ens n'adonem, massa vegades caiem a les urpes de l'egoisme. Per aquest motiu és bo, i no és gens absurd, que recordem que «les persones han de ser al centre». Ho podem fer individualment cadascú de nosaltres i no cal que anem a cap gran escola de negocis perquè ens ho hagin d'explicar.


La Pedrera Small Hotel & Spa Buzios Brasil - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHabitació Doble Estàndard amb vista parcials del Mar - Bany\nRua 4, Quadra C, Lote 52 & 53 (Caixa Postal 112360), Platjes d'Azeda i d'Azedinha, Buzios, Brasil, 28950-000 - Veure al mapa\nHabitació Doble Premium amb Balcó i Vista sobre el Mar (Premium Double Room with Balcony and Sea View)\nHabitació Triple Superior amb Vista Parcial sobre el Mar (Superior Triple Room with Balcony and Partial Sea View)\nHabitació Triple Premium amb Vista sobre el Mar (Premium Triple Room with Balcony and Sea View)\nMés informació sobre La Pedrera Small Hotel & Spa\nConvenientment situat a Buzios, La Pedrera Small Hotel & Spa és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara Buziosnauta, Casamar.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Buzios. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, servei d'habitacions, centre de negocis, restaurant, premsa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, servei de despertador, mini bar, balcó/terrassa, telèfon per satisfer els clients més exigents. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen bany, sauna, piscina exterior, spa, massatge estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a La Pedrera Small Hotel & Spa.


Miguel Llansó: “Serà horrible que les nostres restes siguin aquestes merdes” | Clàudia Rius\nMiguel Llansó: “Serà horrible que les nostres restes siguin aquestes merdes”\nA Etiòpia s’hi ha rodat una film on una Tortuga Ninja de plàstic vola per l’espai i un protagonista amb una deformitat física travessa el país per trobar al Pare Noel. No enteneu res? Miguel Llansó, el seu director tampoc. I tot i així, el llargmetratge s’està convertint en una referència de la ciència-ficció post-apocalíptica. S’ha projectat a la Casa Elizalde en el marc del programa Making Africa.\nDaniel Tadesse protagonitza Crumbs, un film postapocalíptic\nDaniel Tadesse s’ha convertit en l’actor fetitxe de Miguel Llansó, cineasta madrileny que fa temps que va decidir anar a guanyar-se la vida a Etiòpia. “Faig les mateixes tonteries que feia a Espanya, però aquí ningú no em feia cas”, explica abans que es projecti la seva última pel·lícula, Crumbs, al Centre cultural La Casa Elizalde de Barcelona.\nPerò Tadesse no és el model d’actor que podem veure a la majoria dels films que es projecten als grans cinemes, amb cossos perfectes i caràcters segurs. És més baixet que la mitjana i té una deformitat a l’esquena. “M’encanta treballar amb ell perquè no és el típic actor nord-americà”, explica Llansó, “és un heroi més tràgic que èpic”. I el paper a Crumbs li va com l’anell al dit.\nPerquè Crumbs és una pel·lícula on t’hi pots trobar de tot: paisatges etíops barrejats amb les Tortugues Ninja, objectes del Carrefour, un disc de Michael Jackson i una noia que fabrica escultures a partir de materials rovellats. Com s’aguanta, tot això? Doncs perquè el film se situa en un futur llunyà on la terra ja no existeix i tot el que queda de la nostra civilització són els materials que n’han perdurat.\nEstigueu atents: Crumbs és una pel·lícula d’amor post-apocalíptica de ciència-ficció surrealista. La terra s’ha acabat i després de l’apocalipsi el director Miguel Llansó fa de les seves. Però no es pot dir que no avisi: “Potser us sentiu una mica perduts”, diu abans que comenci el llargmetratge, “però tot el món ho està, jo també”, avisa, sempre fent ús d’un humor àcid que queda reflectit al film.\nI és que el títol d’aquesta obra significa “engrunes”, i tots els objectes i persones que apareixen a la pel·lícula parlen de la desintegració de la societat actual. “Serà horrible que les nostres restes paleolítiques siguin aquestes merdes”, diu rient Llansó mentre parla de, per exemple, una espasa de plàstic que surt a la pel·lícula.\nPerò Crumbs es projecta en el marc de Making Africa, el programa d’activitats relacionades amb el continent africà que volta pels Centres Culturals de Barcelona fins a l’estiu. Per tant, toca contestar preguntes sobre Àfrica, i Etiòpia en concret. “El cinema etíop no té projecció internacional perquè és molt proper, sobretot la producció es molt de barri”, explica el director.\nTot i així, Llansó no vol parlar massa d’identitats africanes perquè avui en dia no creu en cap delimitació d’aquest estil. “No hi ha un públic etíop i un públic espanyol, aquesta pel·lícula precisament parla de la globalització i cadascú l’entendrà com vulgui, sigui d’on sigui”, apunta. De moment, Crumbs està convencent a la crítica i ja s’ha presentat a una trentena de festivals i sales d’arreu del món. Una altra bona activitat del projecte Making Africa que organitza Ràdio Àfrica Magazine.


Banda Jove - C.A.C. "Verge de la Pau"\nInicio » Banda Jove\nEl 23 de febrer de 1978 va ser fundada l’Escola de Música Verge de la Pau coincidint amb la funció de la Societat.\nEn 1995, l’Escola passa a ser centre d’ensenyament musical reconegut, subvencionat per la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana, i en aquest moment, es forma la Banda Jove baix la direcció de José Vicente Rizo Román. En els primers anys de la seua fundació, la Banda Jove pren part en les audicions de fi de curs i en actes celebrats dins la festivitat de Santa Cecília.\nEntre 2008 i 2014 assumeix la direcció de la Banda Jove la professora de saxòfon, Aroa López García que, amb l’ajuda d’Àngela Castelló Carbonell donen pas a una nova etapa en la que s’amplia la participació de la banda en diversos concerts, actuant als estius culturals que organitza la Delegació de Cultura del excel·lentíssim Ajuntament d’Agost.\nEn 2013 i dins del programa d’Intercanvis Musicals que organitza la Federació de Bandes de la Comunitat Valenciana, realitza una convivència amb la Banda Juvenil de “La lira” de Monforte del Cid, realitzant els concerts en les localitats d’Orito i Agost. A partir d’aquest moment, la Banda Jove del C.A.C. “Verge de la Pau” assumeix la participació en aquesta campanya compartint escenari amb altres agrupacions.\nCal destacar la participació en la V edició del Certamen de Bandes Juvenils de Beniarrés, celebrat el 19 de abril de 2015 en el qual va obtindre el Primer Premi amb 199 punts. En aquesta edició va participar junt a la Banda Juvenil de la Agrupació Musical Santa Cecília del Grao de València, la qual va obtindré el segon premi amb 174,5 punts i finalment, la Banda Juvenil de la Unió Musical Carlet que va obtindré el tercer premi amb 116 punts.\nDes de desembre de 2015, la direcció recau baix la batuta del director titular del Centre Artístic Cultura “Verge de la Pau”, José Vicente Algado Climent.\n1er Premi Certamen de Bandes Juvenils "Aulos" - Beniarrés 2015\nConvivència en Orito\nDia de convivència a les Fonts de l'Algar\nPrimer Premi V edició Certamen Bandes Juvenils de Beniarrés\nConcert d'Intercanvis Sant Vicent del Raspeig\nConcert d'Intercanvis 2015


França qüestiona els sondejos d'opinió\nPOLÈMICA PELS RESULTATS FAVORABLES A L'EXTREMA DRETA FRANCESA Anàlisi\nL'Assemblea Nacional examinarà una proposta de llei per garantir la transparència de les enquestes\nCRISTINA RIVAS Corresponsal a París 13/03/2011 00:00\n260x366 La líder del FN, Marine Le Pen, abans d'una roda de premsa ahir a la ciutat de Toló. Una enquesta va reflectir aquesta setmana l'avanç d'aquest partit. / JEAN-PAUL PELISSIER / REUTERS La líder del FN, Marine Le Pen, abans d'una roda de premsa ahir a la ciutat de Toló. Una enquesta va reflectir aquesta setmana l'avanç d'aquest partit. / JEAN-PAUL PELISSIER / REUTERS\nAFrança es fan una mitjana de 1.000 sondejos a l'any. És estranya la setmana que la premsa no publica una enquesta sobre els índexs de popularitat de qualsevol dels líders polítics presidenciables o un sondeig sobre quin d'ells té més possibilitats d'ocupar l'Elisi. Les eleccions s'acosten i l'acumulació de resultats de sondejos marquen el debat polític. Alguns científics i estadistes assenyalen el perill que els sondejos contaminin la vida democràtica: els polítics no haurien de poder construir les seves accions amb un sondeig com a únic justificant. Tot just aquest divendres, una proposta de llei per garantir la transparència dels sondejos va entrar a l'agenda de la comissió de lleis de l'Assemblea Nacional. La llei serà discutida dijous.\nEl resultat de l'enquesta del diumenge 6 de març que deia que Marine Le Pen, presidenta del Front Nacional (FN), guanyaria la primera volta a les presidencials de 2012 ha desfermat la polèmica i també la preocupació pel pes creixent d'unes enquestes allunyades del rigor científic. Aquest és el funcionament: un gran diari publica els resultats de l'enquesta com a veritat absoluta, els líders de totes les formacions s'afanyen a fer declaracions sobre el resultat de l'enquesta, els analistes i editorialistes intenten trobar-ne les raons -de l'avanç de l'extrema dreta en el cas de l'enquesta sobre Le Pen- i els més crítics aprofiten el moment per cridar l'atenció sobre la credibilitat dels sondejos. L'enquesta que ha fet disparar el debat va ser realitzada per internet i oferia al participant la possibilitat de guanyar un premi en metàl·lic.\nLlei per garantir la transparència\nEl 14 de febrer, el Senat francès va aprovar per unanimitat -un fet prou inhabitual- una proposta de llei que ha de servir per garantir la transparència dels sondejos, que, en aquest país, determinen cada vegada més els moviments polítics. La proposta, presentada conjuntament per Jean-Pierre Sueur i Hugues Portelli, senadors del Partit Socialista (PS) i de la Unió per un Moviment Popular (UMP) respectivament, ambiciona conferir la màxima transparència als estudis que fins ara es regeixen per una llei del 1977. El text de la nova llei preveu la publicació del nom de qui encarrega i de qui paga l'enquesta, de les preguntes en l'ordre que hagin estat formulades i del marge d'error.\nLa llei també prohibeix que els enquestats rebin qualsevol compensació. Per redactar la proposta de llei, els senadors van escoltar especialment les recomanacions de l'Observatori de Sondejos, una organització creada per sociòlegs crítics amb la proliferació dels sondejos d'opinió que analitza cada enquesta publicada a la premsa i mira de donar-ne les claus.\nInvestigació oberta a l'Elisi\nEl govern i l'Elisi, la seu de la presidència de la República Francesa, són, en principi, poc favorables a la reforma, principalment perquè hi ha una investigació oberta sobre les enquestes encarregades per l'Elisi. Un assumpte que el president francès, Nicolas Sarkozy, arrossega des del 2007: la justícia va veure irregularitats en la gestió dels servei de presidència que encarregaven estudis d'opinió sense concurs previ a l'empresa Publifact, una empresa que dirigia Patrick Buisson, que amb el temps s'ha convertit en conseller de confiança de Sarkozy.\nEl mateix jutge que ha obert la investigació també fa notar que les mateixes enquestes encarregades per l'Elisi es publicaven després al diari Le Figaro sense mencionar-se d'on venia l'encàrrec: una coproducció perillosa.


AREC: Estrenem els dilluns eQuals\nConferència de Mònica Terribas i fragment de l’espectacle\n“Greenwitch Art Show” de Macarena Recuerda Shepherd\n19.00h - Antic Teatre\nEs prega confirmar assistència a equalscat@gmail.com\no al facebook: http://www.facebook.com/events/192513277558939/\nMònica Terribas, periodista i consellera delegada i editora del diari Ara, serà l’encarregada d’encetar les xerrades dels Dilluns eQuals.\nSeguidament, Macarena Recuerda Shepherd, artista escènica multidisciplinar, presentarà el seu espectacle Greenwich Art Show, amb la col·laboració\nespecial de Vicente Arlandis.\nQuè és eQuals? - Seguiu-nos a @eQualsCat\nEls dilluns eQuals tindran lloc cada vegada en un equipament cultural diferent. El primer dilluns eQual tindrà lloc a l’Antic Teatre, c. Verdaguer i Callís 12 de Barcelona (al costat del Palau de la Música) · www.anticteatre.com


Oficina Jove de la Selva | Prop de 50 professionals de joventut i professorat de secundària formant-se en la prevenció de la conducta suïcida\nProp de 50 professionals de joventut i professorat de secundària formant-se en la prevenció de la conducta suïcida\nPosted at 07:47h in Activitat, Actualitat, Formació, General, Salut\tby\tClara Romaguera 0 Comments\nFinalitza amb èxit de participació la seg ona sessió de la formació virtual sobre la prevenció de la conducta suïcida juvenil que ha organitzat l’Oficina Jove de la Selva, amb el suport del CRP Selva I, i que està adreçada al professorat de secundària i a professionals de joventut de la comarca. Enguany han participat prop de cincuanta professionals, doblant el número de places esperat, fet que es valora molt positivament.\nDes de fa uns anys, l’Oficina Jove ofereix formacions a professorat de secundària i a professionals de joventut de la comarca, que a banda de ser recursos útils pel treball amb els i les joves, són també espais d’interrelació entre les persones que treballen amb aquest col·lectiu, sigui des dels instituts o des de les polítiques de joventut. Aquest any, malgrat la situació excepcional que estem vivint, s’ha pogut dur a terme la formació de manera online i abordar una temàtica plena de tabús però que està a l’ordre del dia de la nostra societat, i especialment en temps de crisis.\nEl suïcidi és un tema que pot generar resistències però el fet és que és la primera causa de mort no natural entre les persones d’entre 15 i 29 anys al nostre país. I a més és una realitat invisibilitzada i silenciada. Aquesta formació pretén abordar aquest tema tabú, trencar mites, fer-nos coneixedors de la realitat i preparar-nos per la detecció i prevenció.\nLes polítiques preventives són la millor eina que tenim per fer front a problemàtiques que afecten la salut pública, com ara la seguretat viària, la violència de gènere i, en aquest cas, la salut mental del col·lectiu juvenil. Per això, des de l’Oficina Jove es va pensar oferir una formació que permet que els i les professionals que treballem a prop de les persones joves coneguem millor la problemàtica de la conducta suïcida, el context actual, els factors que ens protegeixen i puguem desenvolupar eines de prevenció eficaces.\nLa formació, que està acreditada pel Departament d’Educació, ha anat a càrrec d’Isaac Lloveras Bernat, psicòleg i sociòleg per la Universitat de Illinois a Chicago, Màster en Polítiques públiques socials i Postgrau en Psicologia d’urgències i catàstrofes. És supervisor al centre BITAL del SEM Catalunya i consultor en polítiques de salut i joventut.\nFormació, joventut, Oficina Jove de la Selva, salut


Inici Notícies Actualitat Maria Carme Roca guanya el 39è Premi Joaquim Ruyra amb la...\nEscriptora habitual de gènere històric, Maria Carme Roca s’endinsa amb Katalepsis en un thriller psicològic protagonitzat per un jove que pateix catalèpsia, una malaltia que li paralitza el cos, com si estigués mort.\nAmb aquesta novel·la Maria Carme Roca vol fer un retrat existencial dels joves de la nova “generació perduda”.\nEl protagonista de la història, l’Eric, ha après a controlar la catalèpsia prenent cocaïna, i amb el seu milllor amic es dediquen a buscar brega a la sortida de les discoteques, fent-se passar per mort. Un dia planifiquen venjar-se de l’Alexis, el líder fatxenda de la classe, però el pla no sortirà bé, i l’Eric desapareixerà sense deixar rastre…\nEl jurat del premi ha estat format per Sebastià Alzamora, Francesc Miralles, Ricard Ruiz, Marta Luna i Olga Federico, ha destacat el ritme de la novel·la i l’originalitat d’un argument basat en una malaltia real i molt estranya que paralitza totalment el cos, talment com si el malalt hagués mort, la catalèpsia.\nMaria Carme Roca ha publicat al voltant de 40 llibres adreçats a un públic infatil, juvenil i adult. Intrigues de palau, Barcino o Escollida pels déus formen part de les obre smés destacades.\nÉs col·laboradora habitual de L’illa dels llibres.\nArticle anteriorMàrius Serra guanya el Sant Jordi\nArticle següentEl sonido de la vida d’Alex George.


La Comapedrosa Andorra inaugura avui els segons Campionats del Món d’Esquí de Muntanya a Arinsal. - Comapedrosa Andorra\nLa Comapedrosa Andorra inaugura avui els segons Campionats del Món d’Esquí de Muntanya a Arinsal.\n01 març La Comapedrosa Andorra inaugura avui els segons Campionats del Món d’Esquí de Muntanya a Arinsal.\nPosted at 13:33h in Notícies, notícies\tby\tCristina Rodrigues 0 Comments\nÉs la segona vegada que Andorra acull uns Campionats del Món d’Esquí de Muntanya. Aquest any, malgrat la situació, Vallnord – Pal Arinsal i la Federació Andorrana de Muntanyisme, han treballat intensament per aconseguir realitzar un esdeveniment internacional a l’alçada però a la vegada, estricte amb les mesures de seguretat de COVID-19. La Comapedrosa Andorra iniciarà demà les competicions amb la prova Sprint Race.\nLa Massana, 1 de març del 2021.- L’organització de Comapedrosa Andorra 2021 ha donat per inaugurats els Campionats del Món d’Esquí de Muntanya aquest dilluns 1 de març a Arinsal. Aquesta serà la segona vegada que el Principat acull aquest prestigiós esdeveniment. Durant el matí, l’esdeveniment ha realitzat la presentació oficial de la cursa, acompanyats del M.I. Sr. Xavier Espot, cap de Govern, l’Honorable Sra. Olga Molné, Cònsol Major de la Massana, el Sr. Josep Lluch, vicepresident de la Federació Andorrana de Muntanyisme, el Sr. Josep Marticella, Director General de Vallnord – Pal Arinsal i finalment el Sr. Carlo Ferrari, director dels Campionats del Món. En aquesta, s’ha pogut presentar tots els detalls d’aquesta edició. Finalment, a la tarda, s’han donat per iniciats els Campionats amb la Cerimònia d’inauguració. Els dos actes han estat molt emotius i tots els membres han volgut recordar al company Jaume Esteve. Com ha destacat Josep Lluch en l’acte, “tot el que s’ha organitzat, no hauria estat possible sense ell. El tindrem molt present durant tota la setmana i intentarem honrar el llegat que ens ha deixat”.\nDurant la presentació, l’honorable Cònsol de la Massana Olga Molné ha destacat que “la repercussió d’aquest esdeveniment és molt positiu ja que situa la Massana però també Andorra dins l’elit dels esports de muntanya i d’alta competició.” Tot i la situació generada per la pandèmia, una de les premisses per part de l’organització era poder acollir un esdeveniment mundial amb zero contagis. Així doncs, la Comapedrosa Andorra ha treballat un protocol sanitari molt estricte. Tant corredors com treballadors, voluntaris i altres agents externs, podran accedir-hi amb la realització de testos COVID-19, que permetran garantir la seguretat de l’esdeveniment. Amb la precaució adequada, esdeveniments d’aquest tipus fan que poc a poc puguem tornar a la normalitat i així ho ha remarcat el cap de govern, M.I. Sr. Xavier Espot, que sent satisfacció ja que “després d’uns mesos molt complicats, tornem a acollir esdeveniments esportius d’alt nivell i el més important i poder fer-ho amb totes les garanties de seguretat sanitàries tant pels organitzadors com esportistes”.\nA més de destacar que la Comapedrosa Andorra és ja una cursa consolidada al país i que es possible gràcies al binomi entre la Federació Andorra de Muntanyisme, Vallnord – Pal Arinsal i tots els voluntaris i empreses col·laboradores que ho fan possible, el director general d’EMAP, Josep Marticella, ha volgut destacar la importància de l’impacte d’un esdeveniment com aquest a tot el món. Aquest any sent Campionats del Món i a diferència d’altres edicions de Copa del Món, la Comapedrosa Andorra acollirà quatre proves. Les tres primeres, la Sprint Race, Relay Race i Vertical Race, es realitzaran íntegrament al sector d’Arinsal de l’estació d’esquí de la Massana. L’única que es realitzarà fora del domini serà com ja és habitual, l’Individual Race.\nDemà la Comapedrosa Andorra acollirà la Sprint Race, una de les noves proves i que es realitzarà íntegrament a la base de Comallemple, al sector d’Arinsal. Es tracta d’un recorregut variat i curt amb ascens i descens i una part a peu amb esquís adherits a la motxilla, que tindrà lloc en fases classificatòries, quarts de final, semifinals i finals. Al dia següent, el 3 de març, tindrà lloc la Relay Race, també una de les noves curses que acull la Comapedrosa Andorra. Aquesta prova tracta de realitzar dues ascensions i descensos per cada membre de l’equip de relleus i una part a peu en la segona ascensió. Cada tram de relleus és dirigit per un membre de l’equip de relleus i cada competidor només pot participar en un relleu. Finalment, el dijous dia 4 tindrà lloc la Vertical Race, tradicional cursa acollida per la Comapedrosa Andorra. L’esdeveniment conclourà amb l’Individual Race que tindrà lloc dissabte dia 6 de març però que en base a les condicions meteorològiques, el seu circuit podria ser modificat. Tal com informa el director tècnic de la Federació Andorrana de Muntanyisme i director de cursa dels Campionats del Món 2021, Carlo Ferrari, “tenim el somni de poder assolir el Pic del Comapedrosa però les condicions no són optimes ja que la sorra caiguda fa unes setmanes ha provocat que la neu es desfés molt més ràpid del normal”. Es mantindrà l’itinerari, però la decisió final no es comunicarà fins dijous dia 4 de març.\nUna de les màximes de Comapedrosa Andorra és la sostenibilitat i la solidaritat en la seva organització. Tal com ha destacat Josep Marticella, la solidaritat és un eix important en tots els esdeveniments i aquest any, la cursa realitzarà una col·laboració conjunta amb la Creu Roja en la recollida d’aliments on totes les persones que vulguin participar, podran fer-ho a l’oficina de turisme de la Massana durant tota la setmana.\nTotes les proves es realitzaran via streaming a través de la web de la comapedrosaandorra.com i vallnordpalarinsal.com així com un gran seguiment via xarxes socials. Així mateix, la Vertical Race, podrà seguir-se a través del web d’Andorra difusió gràcies a RTVA.


Associació de Directors/es d'Infantil i Primaria del País Valencià\nEl nostre treball va dirigit a aconseguir una major coordinació entre els equips directius de les diferents escoles i a poder ajudar-nos entre tots/es per poder resoldre dubtes puntuals, intercanviar models de documents, compartir maneres d'afrontar un problema i encontrar ràpidament la legislació que ens afecta. La Conselleria te un buit en aquest sentit que vol omplir ADIP-PV. Mantenim reunions amb ella i amb altres institucions com a interlocutors professionals de les escoles per poder encaminar els nostres somnis a millorar l'escola pública.\nSi ets un convidat, esperem que t'agrade l'estructura de la nostra plataforma Moodle i que t'animes a formar part de la nostra associació. La manera de fer-se socí/a és entrar a la nostra web www.adip-pv.com clicar a l'apartat fes-te soci i seguir les passes.\nNormes dels foros\nEls foros de consultes, notícies, recursos i els de les 3 províncies, els utilitzem per ficar informació interessant o per fer consultes o contestar-les. No està permès ficar crítiques de cap tipus, ni tan se val les sarcàstiques.\nAl foro d'opinions i crítiques pots ficar tot el què consideres adient, sempre i quan no puga ser considerat de mal gust per al socis. Qualsevol crítica o opinió, encara que siga camuflada entre una consulta, serà moguda a aquest foro.\nTots els socis tenen la llibertat de no contestar a aquells altres socis que només es dediquen a criticar i mai a aportar solucions.\nSecció per a resoldre els dubtes del socis\nRecull de tota la legislació disponible a l'associació.\nSecció de notícies relatives a l'associació.\nForos per tractar diferents temes i poder decidir si es fa una enquesta per tal de decidir la postura de l'associació.\nFormació o manuals d'ajuda sobre distints temes.\nCrítiques a ADIP-PV, Conselleria i opinions que no són consultes\nAquest és el foro per no saturar el de consultes i notícies amb opinions personals i poder fer les crítiques que cadascú estime pertinents a la nostra associació, a la Conselleria o a qualsevol altre estament.\nJornades d'ADIP-PV (Material i fotos)\nEn aquest apartat estaran tots els materials i fotos de les últimes jornades d'ADIP-PV celebrades.\nGuies del Moodle com a ferramenta educativa\nGuies del Moodle com a ferramenta educativa per al professorat.\nForo específic per als centres d'EE (CEE, AEECO i CiL)\nForo específic per als CRA\nForo específic per als centres incomplets\nPer poder parlar de totes les coses que afecten als centres incomplets\nForo específic per als CAES\nActualitat específica de la província d'Alacant.\nActualitat específica de la província de Castelló.\nActualitat específica de la província de València\nSi vols aprofitar tots els avantatges de pertanyer a la nostra associació i tindre accés a la plataforma virtual Moodle, registrat a la següent direcció de la web d'AVDIP:


La prova de foc de ser aprenent d'infermeria en plena pandèmia | Osona.com\nper Carles Fiter , 5 de desembre de 2020 a les 16:00 |\nLa Núria Juan i l'Àngels Batle estan a punt d'acabar el grau d'infermeria a la UVic-UCC. Actualment estan fent les últimes pràctiques en l'àmbit hospitalari a Vic abans d'entrar al món laboral. Un escenari que està marcat per la irrupció de la pandèmia de la Covid-19, i que també ha sacsejat la manera d'aprendre la professió.\nTot i que la situació ja s'ha relaxat, durant aquest novembre, en plena segona onada, l'Hospital Universitari de Vic ha viscut una situació crítica amb l'UCI saturada i una setantena de professionals confinats, molts dels quals eren infermeres d'UCI. Precisament, per això i altres motius, la futura professió d'aquestes estudiants ha pres una rellevància notòria en els darrers mesos. Osona.com ha parlat amb les dues estudiants per veure com els ha afectat la Covid en el seu aprenentatge. Totes dues ja havien fet pràctiques a l'hospital de Vic anteriorment. "Per res del món" s'imaginaven que enmig de la seva pràctica clínica irrompria una pandèmia.\nUn aprenentatge conjunt i estroncat per la Covid\nL'Àngels fa pràctiques a la Unitat de Cures Intensives de l'hospital. Juntament amb altres infermeres, revisa pautes de medicació, observa l'evolució del pacient, repassa monitors i sondes nasogàstriques o d'orina, entre altres coses. "Com a estudiant la Covid m'afecta perquè en una situació normal podria entrar mirar el monitor o el respirador. Ara entrem poques vegades i s'ha de fer tot. És una mica complicat", explica, remarcant que això "dificulta l'aprenentatge".\nPer la seva banda, la Núria està a l'àrea de pediatria, que en els últims dies també ha acollit pacients quirúrgics d'altres especialitats, perquè és una zona lliure de Covid. També observa l'evolució dels pacients, revisa les constants dels nounats, actualitza l'historial del pacient, etc.\nEl seu aprenentatge també s'ha vist afectat per la situació derivada de la Covid. Reconeix que en algunes ocasions s'ha sentit "desemparada". A causa de les distribucions de les diverses infermeres a dins l'hospital, van treure-li la infermera de referència. En aquest sentit, lamenta que "és complicat" perquè "cada dia hi ha canvis i és una incertesa per saber què hi haurà".\nLa Núria Juan, a la planta de pediatria de l'Hospital Universitari de Vic. Foto: Adrià Costa\nEn només dues setmanes, l'Àngels ha estat amb nou infermeres diferents i la Núria, amb set. Malgrat que se'ls va oferir treballar com a infermeres de suport, inicialment "les pràctiques remunerades només eren a planta i no podia ser especialització", expliquen les estudiants, justificant la seva tria.\nDes del Consorci Hospitalari de Vic (CHV), la infermera referent en recerca, docència i innovació, Alícia Minaya, destaca que s'ha intentat posar "sempre una tutora referent", que hi hagi una integració a l'equip i malgrat que hi hagi una baixa o una reubicació, "pugui rebre el mateix ensenyament".\nEn aquest sentit, explica que s'ha fet "un esforç" per adequar els llocs de les estudiants en pràctiques i s'ha intentat assignar en espais que estiguin amb el menys contacte possible amb el pacient Covid. De totes maneres, reconeix que entre professionals i estudiants en pràctiques estan fent "un aprenentatge conjunt perquè mai s'ha viscut una pandèmia com aquesta".\nTreballar en un ambient sovint crispat\nLa pandèmia de la Covid també ha alterat les jornades laborals dels professionals sanitaris. Molts s'han hagut d'actualitzar i canviar de llocs de treball, i d'altres allargar els torns per cobrir-ho tot (i a vegades també les baixes). I això també afecta les estudiants. En aquest sentit, la Núria explica que sovint es respira crispació. "Molts van a cop de telèfon i a vegades hi ha un volum de feina tan elevat que no es pot assumir entre totes. El personal està cremat i fa falta més suport", lamenta.\nPer contra, l'Àngels es mostra contenta i remarca el "bon ambient" de l'UCI, però també troba a faltar més "coordinació" i "treball multidisciplinar", sobretot per part de metges vers infermeres. "A la universitat ens impregnen d'això i la realitat és que en algunes unitats sí que n'hi ha, però en d'altres ni tan sols hi ha comunicació", afegeix la Núria.\nMinaya explica que la infermeria "és una disciplina que obliga a treballar moltes hores", cosa que va "implícit" dins la professió, però reconeix que "el personal està cansat" per estar vivint una "realitat inesperada". De totes maneres, remarca que s'està afrontant "amb la professionalitat més gran" i donant "el màxim possible".\nMalgrat tot, preparades\n"De tot el que és negatiu, n'hem de treure quelcom positiu". Així d'optimista es mostra la Núria malgrat totes les circumstàncies derivades de la Covid que afecten en la seva formació. "Quan ens incorporem al món laboral, la pandèmia segurament seguirà viva", diu, remarcant que han tingut "la sort" de poder fer aquestes pràctiques que les ha "preparat" per l'entrada al món laboral.\nL'Àngels Batle, a la UCI de l'Hospital Universitari de Vic Foto: Adrià Costa\nEn aquest mateix sentit, l'Àngels destaca que "malgrat les anormals circumstàncies", segur que quan acabi les pràctiques, haurà "après". La Covid seguirà present i "almenys", ja sabran "com agafar-s'ho". L'estudiant explica que tot i entrar amb unes "expectatives baixes" i pensar que serien "una càrrega per l'hospital" pel fet de ser estudiants, ha comprovat que són d'ajuda. "Podem fer feina, ajudar i aportar coses", conclou.\n"Tenir estudiants és important per a l'hospital perquè acabaran formant part dels equips i cuidaran la població", destaca la coordinadora de pràctiques de l'hospital, mentre remarca que per això cal "mantenir una docència excel·lent" per aprendre al màxim. Segons Minaya, de l'experiència derivada de la Covid, també s'ha après i podran ensenyar una "capacitat d'adaptació i innovació constant".\nL'Hospital de Vic acull des d'aquest setembre 120 estudiants de diverses disciplines, des de metges, infermers o tècnics de farmàcia. El gran gruix prové de la UVic, però la coordinadora apunta que amb la situació actual també estan assumint més estudiants d'altres centres universitaris, però que són d'Osona.\nLa importància de la infermera\n"Moltes vegades tinc la sensació que estem més davant l'ordinador que no tenint tracte amb el pacient", lamenta la Núria. En aquest sentit, remarca que entén que s'ha de registrar el curs evolutiu del pacient, però "si no hi hagués tant volum de feina per una sola infermera, estaria tot més ben repartit i dedicar més temps al pacient", que actualment, a més, també pateix soledat.\nLa manca d'infermeres és "un dèficit estructural". Tal com remarca el cap d'estudis de la Facultat de Ciències de la Salut i el Benestar de la UVic, Xavier Palomar, Catalunya té una de les ràtios infermera-pacient de les més baixes d'Europa. Així ho matisa la coordinadora del Grau en Infermeria de la UVic-UCC, Eva Rovira: "A Catalunya hi ha 6,2 infermeres per cada mil habitants, i a Europa és de 8,5".\n"Tot i anar molt justos, la pandèmia ha aguditzat i evidenciat aquesta mancança", remarca Palomar. El cap d'estudis explica que "la infermera no es necessita més ara que abans", sinó que la pandèmia ha fet augmentar uns pacients que tenen més necessitat de cures d'infermeres.\nEn aquest sentit, la coordinadora del grau en Infermeria afegeix que ara "la figura de la infermera s'ha vist com un professional de referència". No perquè no ho fos abans, sinó perquè també hi ha hagut un interès mediàtic i la població s'ha adonat que faltava aquest professional, en llocs, com per exemple, les residències.\nPalomar reivindica aquesta professió: "La infermera és el professional de la salut que està durant 24 hores i els set dies de la setmana al peu del llit del pacient". I alhora parafraseja les paraules de Linda H. Aiken, una eminència en el món de la infermeria i entrevistada a Osona.com: "Com més pacients porta una infermera, la probabilitat de morir és més elevada".\nD'altra banda, Rovira també destaca tres factors que influeixen directament en la situació actual de la professió: recanvi generacional, excés de feina i millors condicions econòmiques. "Molt aviat hi haurà un canvi generacional i es preveu que en tres anys un 35% de les infermeres es jubilin", diu, mentre destaca la necessitat d'incorporar més professionals.\nTambé apunta que hi ha "un abandonament de la professió per l'excés de càrrega de feina", cosa que va molt lligada a la ràtio catalana. I, finalment, explica que hi ha molta migració a altres països europeus -Regne Unit, Itàlia o Bèlgica- perquè hi ha millores en les condicions econòmiques.\nCap de les dues estudiants es planteja marxar a fer d'infermera a un altre país, com han fet moltes del ram, malgrat que admeten que les diferències són molt importants. "M'agradaria poder-me quedar a Catalunya, però també m'agradaria que les condicions milloressin", conclou la Núria.\nEls imperdibles, Municipis, UVic-UCC, infermeria, Universitat de Vic- Universitat Central de Catalunya, Xavier Palomar, Hospital Universitari de Vic, Hospital de Vic, UVic Alumni, Àngels Batle, Núria Juan, Alícia Minaya, Eva Rovira, Covid-19, coronavirus


El coreà Bong Joon-ho guanya la Palma d'Or de Canes amb «Parasite» - Diari de Girona\nEl coreà Bong Joon-ho guanya la Palma d'Or de Canes amb «Parasite»\nBanderas saluda amb el diploma del premi. REUTERS/Stephane Mahe\nEl director coreà Bong Joon-ho va fer història ahir convertint-se en el primer director de Corea del Sud a guanyar la Palma d'Or de Canes, per la seva pel·lícula Parasite. Per segon cop consecutiu, Canes premia amb el seu màxim guardó un film asiàtic, després d' Un asunto de familia, del japonès Hirokazu Kore-Eda, l'any passat.\nParasite encapçalava la majoria de rànquings de la crítica. La pel·lícula explica, amb constants pinzellades d'humor negre, un ritme endimoniat i moltes dosis de crítica social, l'implacable ascens social d'una família de classe baixa.\nPer altra part, Antonio Banderas ha estat un dels grans protagonistes amb el premi al millor actor per la seva interpretació a Dolor y gloria, de Pedro Almodóvar. És el guardó més important en tota la carrera de l'actor malagueny, emocionat i eufòric quan va pujar a recollir el seu diploma durant la cerimònia de clausura.\nBanderas va dedicar el premi a Almodóvar, al qual va qualificar de «mentor i amic». El director manxec es queda novament sense la preuada Palma d'Or, que se li ha resistit durant tota la seva carrera.\nEl premi a la millor actriu ha estat per la britànica Emily Beecham, protagonista de Little Joe, el film futurista de l'austríaca Jessica Hausner.\nPel que fa a la resta del palmarès, n'han quedat fora Tarantino, Bellocchio i Malick, que sonaven amb força per tenir premis. La gran sorpresa ha estat el Grand Prix, segon premi en importància del festival, obtingut per la jove senegalesa Mati Diop per la seva primera pel·lícula Atlantique.\nEl jurat ha premiat una altra directora, la francesa Céline Sciamma, amb el premi al millor guió per Portrait de la jeune fille en feu. El premi al millor director és per als germans Dardenne -realitzadors de Le jeune Ahmed-, el premi del jurat ex-aequo per a la francesa Les misérables i la brasilera Bacurau, i una menció especial per al palestí Elia Suleiman, director d' It must be heaven.


Premi a la millor tesi de recerca infermera per lEUI Sant Pau - Current Affairs\nPremi a la millor tesi de recerca infermera per lEUI Sant Pau\nLa Fundació Vila-Saborit amb la col·laboració de la Universitat Internacional de Catalunya i l’Hospital Universitari Sagrat Cor convoquen cada any els “Premis Vila-Saborit de Recerca en Infermeria”. La Dra. Rosalia Santesmases, professora de l’EUI-Sant Pau, ha estat guardonada enguany amb el Premi a la millor tesi doctoral pel seu treball “Nivell d’alfabetització en salut i pràctiques d’autocura en pacients amb insuficiència cardíaca atesos a l’Atenció Primària”.\nLa tesi dirigida per la Dra. Maria Dolors Navarro Rubio i el Dr. Lluís González de Paz, tracta d’un estudi transversal multicèntric i aleatoritzat amb pacients diagnosticats d'insuficiència cardíaca que es visiten en centres d’atenció primària de l’àrea metropolitana de Barcelona (Hospitalet de Llobregat).\nEl nivell d’alfabetització en salut es va mesurar amb la versió espanyola del Health Literacy Survey European Union Q-47. Es va analitzar la relació entre alfabetització en salut, les pràctiques d'autocura, variables sociodemogràfiques i clíniques mitjançant test d'ANOVA. Es va dur a terme un model de regressió lineal múltiple i es va calcular la contribució relativa de cada factor al model amb un procediment de Bootstrap de remostreig.\nEl nivell d'autocura es va mesurar utilitzant l'Escala Europea de Autocuidado en Insuficiencia Cardíaca (EHFScBS), es va dur a terme l’anàlisi factorial confirmatori i el model de Rasch. Aquest treball d’investigació posa en valor l’ experiència significativa en l’atenció i cura prestada als pacients amb insuficiència cardíaca alhora del paper actiu que tenen les infermeres en la prevenció i promoció de la salut en atenció primària. A més, s’ha profunditzat en el paper que tenen les infermeres i metges d'atenció primària en l’atenció dels pacients amb baix nivell d'alfabetització de la salut per adaptar els missatges educatius per millorar la seva comprensió.