Les micro-influencers | Futfem.cat\nSovint cometem l'error de valorar i posicionar marques dins l'esport femení, especialment les jugadores, segons el nombre de seguidors que tenen a les xarxes socials. Una estratègia ideal per mesurar la quantitat d'audiència, però no la seva qualitat. De què serveix tenir molts seguidors si no formen una família? L'escenari ideal, per descomptat, passa per la qualitat i la quantitat.\nEn l'àmbit del patrocini, les jugadores poden actuar com micro-influencers pel seu reconeixement en una comunitat concreta dins l'esport femení. No calen grans volums de seguidors, sinó una audiència fidel amb valors compartits. Especialment, si tenim en compte que aquests valors són el principal actiu del qual disposen les jugadores de futbol, protegim-lo i potenciem-lo. I, en el cas de comptar amb seguidors falsos, la poca interacció d'aquests perfils es farà evident a l'hora d'analitzar el seu potencial com ambaixadores de marca.\nUn cas interessant d'analitzar és el d'Alexia Putellas, amb més de 250.000 seguidors entre les plataformes de Facebook, Twitter i Instagram. ISDIN, multinacional de productes per a la cura de la pell, n'és patrocinadora. Segons un membre de l'equip directiu de l'empresa en un congrés fa pocs dies, «l'Alexia és una jugadora amb voluntat per ajudar les futures generacions i amb interès real pel producte». Una personalitat que es transmet en la influència que té la seva imatge sobre els seus seguidors i que li permeten atreure marques com ISDIN o Nike. «Sempre preguntem a possibles ambaixadors si faran servir el producte i si el recomanaran de forma natural al seu entorn», comentaven des d'ISDIN, recalcant la necessitat d'ensenyar el seu producte davant una comunitat fidel i per part d'una esportista honesta.\nEn molts casos de jugadores amb pocs seguidors a les xarxes socials, podem transformar aquesta debilitat en una fortalesa. Convertint-les en micro-influencers aconseguirem un retorn d'inversió més elevat gràcies a la qualitat dels seguidors, atraient marques amb públics objectius específics. El camí es troba en construir comunitats reduïdes, però connectades a través de valors concrets. El futur del màrqueting d'influencers demana filar cada cop més prim. Aprofitem l'impacte de les jugadores per agradar molt a un grup determinat.


Mòdul 3 - Camp literari i camp intel·lectual a Barcelona I (1890-1931) | Màster Barcelona-Europa\nLa irrupció de l’Intel·lectual\nIndependentment de les seves diferències, en una cosa són complementaris el Modernisme i el Noucentisme: en la reinvenció de l’espai públic a Barcelona, com a capital d’un projecte polític en què la figura de l’home de lletres resulta decisiva, en línia amb la definició d’intel·lectual vigent a la resta d’Europa i les intervencions dels escriptors en la constitució de la consciència ciutadana. Un altre fet important és que, en aquest període, es concreta una diferència constitutiva de la cultura catalana: mentre el camp literari es relaciona sobretot amb l’espai literari europeu, especialment el francès, en canvi el camp intel·lectual català —sustentat pels mateixos autors— no pot eludir debatre’s amb el camp intel·lectual espanyol, amb la qüestió nacional com a rerefons i la potència de Barcelona i la seva relació amb Madrid com a eix més visible d’una profunda dissimilitud de projectes culturals, urbans i polítics. Aquests seminari analitzarà la constitució definitiva del camp intel·lectual a Barcelona, tenint present la seva especificitat en la dimensió nacional i internacional del camp literari.\nEl periodisme literari i Barcelona\nAnàlisi del periodisme literari dels anys vint i trenta, que ha donat algunes de les pàgines més brillants sobre la Barcelona contemporània, i constitueix la matriu d’un dels salts qualitatius més importants de la literatura a Catalunya. Autors de tota mena de corrents estètics i literaris han deixat un conjunt de cròniques que formen part del llegat immaterial de la ciutat, que la van fer créixer alhora que la feien llegible, i que connectaven alhora amb el públic i amb les literatures europees. El periodisme literari d’aquells anys permet una mirada a una Barcelona en què escriure a la premsa era una forma de participació en les decisions sobre la forma que havia d’anar prenent la ciutat, en un moment especialment delicat que coincideix amb la crisi de la Mancomunitat de Catalunya i la dictadura de Primo de Rivera. Es tracta d’una tradició literària eminentment urbana que continua durant tota la dècada dels anys trenta i es projecta durant la resta del segle XX.\nEl Glosari de Xènius i el Glosario d’Eugenio D’Ors. L’afer Xènius.\nL’evolució de les principals capçaleres i la professionalització de l’escriptor: La Veu de Catalunya, La Vanguardia, La Publicidad/La Publicitat, L’Esquella de la Torratxa, Mirador, D’ací i d’allà, etc.\nEl periodisme de Joan Salvat-Papasseit: Gorkiano, enemic del poble.\nJosep Carner: Les bonhomies, crònica urbana i noucentisme.\nLa polèmica «Periodisme?...: permetin!»: Josep Pla i Eugeni Xammar.\nBarcelona en el periodisme i memorialisme de Josep Pla.\nLa polèmica Gaziel-Puig i Ferrater.\nJosep Maria de Sagarra, cronista de Barcelona.\nLes altres cròniques de Barcelona: Francesc Madrid i Juli Vallmitjana.


Wikiloc | Ruta Itinerari Familiar: Pujada al Castell de Lluçà. Lluçà\na peu (Rutes a peu a Espanya → Catalunya → Lluçà )\nItinerari Familiar: Pujada al Castell de Lluçà. Lluçà\nUn dels recorreguts imperdibles del Lluçanès. Als peus del Castell trobem el Monestir de Santa Maria de Lluçà, visita obligatòria. El camí de pujada discorre pel mig de l’interessant bosc típic mediterrani. Un cop al turó, un dels punts més alt del Lluçanès, trobem les ruïnes de l'antic castell de Lluçà, on es distingeixen les bases de les muralles. Una mica més avall, s'ubica l'ermita de Sant Vicenç, petit temple de forma circular. Les vistes des del turó són magnífiques i espectaculars.\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta Itinerari Familiar: Pujada al Castell de Lluçà. Lluçà https://ca.wikiloc.com/rutes-a-peu/itinerari-familiar-pujada-al-castell-de-lluca-lluca-33601459 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món


CAP 7- El musical, l'espectacle més complert?\nAvui parlem de musicals. I ho fem amb dos grans experts en el tema, Daniel Anglès i Marc Vilavella, amb qui parlem de gran i petit format i de la indústria gairebé inexistent del nostre país. També fem un repàs pels musicals que hem pogut veure els darrers anys a Catalunya. Anem fins a Gavà per conéixer l'Espai Escènic, una escola especilitzada ...\nCAP 6- Arquitectura teatral\nAquesta setmana parlem d'arquitectura teatral. L'Antoni Ramon, arquitecte i coautor d'un llibre sobre els teatres de Barcelona, ens fa una guia per tres dels eixos principals de la ciutat comtal: Rambles, Paral.lel i Gràcia, ensenyant-nos les particularitats del teatre Principal, l'Arnau, l'Artèria Paral.lel i el Lliure de Gràcia. Llavors veiem ...\nCAP 5- El circ, l'espectacle més meravellós del món\nAvui parlem de circ i, com no, anem al Trapezi de Reus. Allà hem reunit dues companyies que fan circ de sala: Mumusic i Terra. També hem parlat amb el seu director, Jordi Gaspar, qui ens parlat del panorama actual i de la gran projecció del Trapezi. Llavors hem conegut dues iniciatives, la Vela de l'Estruch i Cronopis a Mataró. Per últim hem vis...\nCAP 4- Art teatral\nAquesta setmana Teló de Fons vol parlar d'art teatral. I ho fa amb dos dels grans: el dramaturg i adaptador Marc Rosich i el director Toni Casares, amb qui xerrem de les diferències entre escriure i dirigir, entre fer una comèdia i un drama. Amb el Toni anem a la sala Beckett on s'estan ultimant els detalls del proper obrador d'estiu. Precisamen...


1 de febrer de 2017 (23:57 CET)\nLa Fundació Esportiva Municipal de l'Ajuntament, en col·laboració amb l'Associació d'Esports 'Prodemon', organitza per segon any consecutiu la campanya d'esport escolar en la naturalesa "Educa Sport & Natura". Aquesta iniciativa, dirigida als alumnes de 4° a 6è de Primària i 1° i 2° de l'ESO (segons la modalitat escollida), té com a objectiu acostar als més xicotets a alguns esports i modalitats menys coneguts que es desenvolupen en entorns naturals, com a escalada, senderisme, orientació o bicicleta tot terreny.\nUn grup de tècnics esportius i especialistes en animació en temps lliure estaran a la disposició d'escolars i professors per a donar-los a conéixer aquests esports i que puguen traure un rendiment educatiu pràctic. Aquesta campanya compta amb l'avantatge que es desenvolupa dins del nucli urbà, on es podran aprofitar els nombrosos espais naturals que ofereix el Jardí del Túria. Les activitats tindran lloc des d'1 de març fins al 30 de maig en l'antic llit del riu. La inscripció és gratuïta, ja que es tracta d'una campanya subvencionada al cent per cent per la Fundació Esportiva Municipal, i de la qual podran beneficiar-se fins a 300 escolars.\n"Este programa de la regidoria té com a objectiu aprofitar d'una banda les possibilitats urbanes de València per a desenvolupar activitats esportives, i per una altra divulgar alguns esports com l'escalada al públic infantil, la qual cosa amplia l'oferta activa de l'Ajuntament als seus ciutadans", ha declarat Maite Girau, regidora d'Esports. Segons les seues pròpies paraules, la Fundació Esportiva Municipal que ella presideix, farà una valoració sobre el grau d'acceptació del programa, que podria ampliar-se en el futur si els col·legis ho demandaren.\nEls centres educatius podran escollir, per exemple, escalada en rocòdrom, amb grups de 20 alumnes com a màxim, que s'impartirà en la instal·lació del Complex Esportiu Cultural Petxina. Inclou una sessió de matí amb una part teòrica sobre tipus de material i tècniques de progressió vertical, així com informació de les zones-escola d'escalada de València.\nEn senderisme i orientació s'oferirà una xarrada informativa prèvia sobre com orientar-se en el mitjà natural, i a continuació en el parc urbà es presentaran els elements que defineixen l'activitat esportiva: balises, brúixola, mapes, senyalització, etc. A través de dinàmiques de grup es treballarà l'ús de la brúixola en el mitjà natural i mitjançant jocs en grups es realitzarà una pràctica d'orientació per un itinerari marcat en un mapa. L'activitat finalitzarà amb un joc en xicotets grups que consisteix en la cerca d'un tresor a través de senyals amb l'ajuda de mapa i brúixola.\nAmb bicicleta tot terreny s'ensenyen les regles bàsiques de circulació en mitjans urbans i naturals amb una explicació audiovisual, els espais per a la pràctica esportiva (carrils-bici, vies verdes, cicle rutes, pistes forestals..) i elements de seguretat viària. També s'inclou la ubicació de les parts de la bici i la seua funció, l'ajust dels elements de seguretat viària (casc, guants, frens...) i finalment a aprendre a escoltar i entendre les normes d'educació viària de la bici.


Terminis i renovacions — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Cultura i festes › Servei Municipal de Biblioteques › Serveis › Què oferim › Terminis i renovacions\nQuan s'ha de fer el retorn de documents i per quants dies es poden renovar\nEs poden tornar els documents abans de la data indicada, però no més tard.\nSi quan s’acosta el dia de retornar-los encara es necessiten durant més dies, se'n pot demanar una renovació per a 30 dies més, sempre que no estiguin reservats per algun/a altre/a usuari/ària.\nEn cas que es necessiti un document que està en préstec, es podrà reservar, i s’avisarà quan es retorni.\nEs poden gestionar les renovacions i reserves directament a la Biblioteca, i també per telèfon o des de l’apartat “El meu espai” que trobaràs a la pàgina web del catàleg Argus, en cas de fer-ho en línia, sempre abans de tres dies de la seva data de retorn.\nQui pot retornar-los i penalitzacions\nEl retorn de documents el pot dur a terme qualsevol persona, encara que no sigui el mateix titular del carnet. També es poden deixar a la bústia de retorn de la Biblioteca que hi ha al costat de la porta d’entrada.\nS'ha de tenir present que retornar els documents amb retard implica una penalització que aplica el programa de préstec de manera automàtica: 1 punt per document i dia de retard a partir de la data de venciment del préstec.\nQuan s’arriba als 90 punts de penalització acumulats, s’aplica una exclusió temporal del servei de préstec de totes les biblioteques públiques durant un període de 15 dies.\nEn cas que un document es perdi o es faci malbé caldrà restituir-lo.


Aquesta iniciativa va sorgir a Europa en 1999 i a partir de l'any 2000\nInca celebra la Setmana Europea de la Mobilitat amb un programa d'activitats per fomentar el transport sostenible. Des del 14 al 23 La ciutat, sense el meu cotxe!\nPep Cañete. «Creiem que aquests dies han de servir-nos per fer pedagogia per aconseguir un trànsit més responsable i apostar per anar a peu o utilitzar vehicles poc contaminants».\nAGENCIA MANACORNOTICIAS 12/09/2017 - 05:55:00\nFinalment, el 23 de setembre es realitza una excursió formativa amb el títol «A Inca per tot en 10 minuts» que pretén fomentar anar a peu per arribar al centre del municipi.\nInca celebra la Setmana Europea de la Mobilitat amb un programa d'activitats per fomentar el transport sostenible. Des del 14 al 23 de setembre a Inca se celebrarà la Setmana Europea de la Mobilitat. Aquesta iniciativa va sorgir a Europa en 1999 i a partir de l'any 2000 va comptar amb el suport de la Comissió Europea. Se celebra realitzant activitats per promocionar la mobilitat sostenible i fomentant el desenvolupament de bones pràctiques i mesures permanents.\nA la presentació hi han estat presents el Batle, Virgilio Moreno, el tinent batle d'Esports, Gori Ferrà, la regidora de Mobilitat, Antonia Triguero i el cap de la Policia Local. Pep Cañete. «Creiem que aquests dies han de servir-nos per fer pedagogia per aconseguir un trànsit més responsable i apostar per anar a peu o utilitzar vehicles poc contaminants», ha comentat Triguero.\nEuropa en 1999 i a partir de l'any 2000 va comptar amb el suport de la Comissió Europea. Se celebra realitzant activitats per promocionar la mobilitat sostenible i fomentant el desenvolupament.\nLes celebracions comencen el pròxim dia 14 de setembre al claustre de Sant Domingo amb un cicle de xerrades, que sota el títol «Mobilitat sostenible a la ciutat» presentaran diverses iniciatives d'èxit com el transport compartit o els carrils ciclables. El 16 de setembre es realitzarà la III Fira de Mobilitat. Es tracta d'una jornada formativa i lúdica adreçada a tota la família. Entre el 18 i el 21 de setembre es presentaran les accions de mobilitat com els nous plànols dels estacionaments de bicicletes o les zones d'aparcament rotatiu comercial als carrers Bisbe Cima i Garroves. El 22 de setembre se celebra a més l'esdeveniment.\nLa ciutat, sense el meu cotxe!, origen d'aquesta iniciativa europea, que pretén trobar noves solucions als problemes associats a l'augment del tràfic a les ciutats. Finalment, el 23 de setembre es realitza una excursió formativa amb el títol «A Inca per tot en 10 minuts» que pretén fomentar anar a peu per arribar al centre del municipi.\nEl tema triat aquest any per la Comissió Europea està centrat en la mobilitat neta, compartida i intel·ligent i el lema és: Compartir et porta més lluny! L'objectiu és fomentar solucions de mobilitat compartida i destacar els beneficis de maneres de transport més nets, recolzant-nos en les tecnologies de transport intel·ligent.


Adreça: Sant Gervasi 51-53; Lleó XIII 1-3; Avda. Tibidabo 2-4.\nDenominació: La Rotonda (torre Andreu).\nAutors: Adolf Ruiz Casamitjana (1906). Enric Sagnier i Villavecchia (1918).\nÈpoca: 1906; 1918.\nEstil: Modernisme i classicisme.\nÚs original: Hotel.\nL’EDIFICI I DELS\nLa torre Andreu, coneguda popularment com “La Rotonda”, té els seus orígens en l’any 1900, quan l’empresari farmacèutic Salvador Andreu i Grau demana permís a l’ajuntament per bastir una caseta a la cantonada del que aleshores eren el Paseo de la Diputación Provincial (passeig de Sant Gervasi) i del carrer de Riego (avinguda del Tibidabo). Els terrenys havien pertangut a la vinya dita Can Gomis o El Frare Blanc, que s’estenia des del passeig de Sant Gervasi fins al cim del Tibidabo, i que la família Parés Gayol havia venut a la societat anònima El Tibidabo per 250.000 pessetes.\nUn fet molt curiós, segons els plànols d’aquest primer projecte, és que pensaven fer una mena de teatre o sala d’espectacles per a l’hotel. Aquest equipament, però, no es va fer finalment.\nEls plànols de l’edifici, qualificat d’habitatges, els signava l’arquitecte Adolf Ruiz i Casamitjana. Es creu, segons els plànols presentats posteriorment a l’any 1906 pel mateix arquitecte, que serà en aquest moment quan ja projectaran realment l’hotel de la Rotonda, un edifici en forma d’L, amb dos cossos rectangulars fent angles de 45º per articular-se amb un altre de cilíndric rematat amb una loggia o rotonda (element arquitectònic que l’ha identificat al llarg dels anys).\nLluís Bru i Salellas fou un dels artesans col·laborador habitual de l’arquitecte Lluís Domènech i Montaner.\nAra bé, cap a l’any 1910, l’edifici de la Rotonda ja era un edifici representatiu i luxós en els límits del nou Eixample barceloní i a la falda de la muntanya del Tibidabo. Era la porta del Tibidabo i de la ciutat.\nDes d’un punt de vista artístic, en aquest primer període, destaca la decoració marcadament modernista de les façanes, a base de pinacles i mosaics de temàtica lúdica i esportiva. El templet, amb la cúpula intensament decorada a base de mosaics, ceràmiques, flors i escultures zoomorfes, és obra del gran ceramista Lluís Bru i Salellas , que fou un dels artesans col·laboradors habituals de l’arquitecte Lluís Domènech i Montaner. La influència d’aquest darrer en el mestre ceramista és evident. L’exemple més clar el tenim en la cúpula o templet de la casa Lleó i Morera, també de Domènech, i amb treballs ceràmics de Lluís Bru.\nL’any 1918, el seu propietari, Salvador Andreu, demanarà una nova autorització per fer una ampliació de La Rotonda. L’arquitecte responsable d’aquesta segona operació serà Enric Sagnier i Villavecchia.\nMalgrat que l’edifici mantindrà la mateixa altura que l’original, és a dir, planta semisoterrani i tres plantes, l’aspecte serà diferent a l’original. La nova decoració no serà d’estil modernista, sinó molt més simple. Es podria dir que aquest annex correspondria, ja, a un estil noucentista.\nDurant aquest període ja es té notícia que La Rotonda és l’Hotel Metropolitan. Un ús que allotjarà durant molts anys i que anirà alternant amb el de clínica.\nEs comencen a suprimir elements decoratius modernistes de la façana, que perdrà tot el seu coronament.\nSeran, precisament, els canvis d’usos d’hotel a clínica, així com les ampliacions de la part de l’edifici destinada a hotel, el que comportarà unes transformacions, sobretot als anys 51, 52 i 53, que aniran malmetent cada cop més l’estil artístic i arquitectònic de l’edifici original. En aquest sentit, es comencen a suprimir elements decoratius modernistes de la façana, que perdrà tot el seu coronament, a base de pinacles, per deixar pas a l’edificació de dos nous pisos en altura. L’arquitecte responsable serà Josep M. Sagnier i Vidal, que ja treballa sota uns altres criteris artístics que equidisten totalment del modernisme i més propers al corrent del racionalisme.\nAixí, doncs, es canviarà irreversiblement l’edifici de la Rotonda tal com era construït a l’any 1906, deixant d’existir, i es perd la possibilitat de la recuperació del seu aspecte original per complet.\nA finals dels anys setanta l’hotel entra en decadència i es converteix en la clínica Rabassa.\nArran d’aquestes reformes, la premsa de l’època se’n fa ressò i es parla d’un edifici modernista tardà amb un interior de luxe.\nEn un article publicat el 19 d’octubre de 1956 a la revista Solidaridad Nacional, es descriu el nou hotel residència La Rotonda, situat en un dels llocs més aristocràtics de Barcelona. Parla que l’hotel disposa de 73 apartaments; cadascun, amb una saleta moblada, bany i office. També descriu el gran saló de festes amb capacitat per a 350 comensals i el restaurant-jardí d’estiu, molt espaiós i projectat amb exquisit gust. Segons l’article, l’hotel residència “es uno de los mejores en su género que tenemos en España”.\nL’article segueix dient que, a l’acte d’inauguració, hi varen assistir un gran nombre d’amistats de “don Juan y don José Andreu”, propietaris de l’hotel. El doctor Moisès Geli, capellà de Santa Cecília, serà l’encarregat de beneir les diferents estances de l’establiment. Després es va celebrar “una brillante recepción en el salón de fiestas a la que concurrieron diversas personalidades barcelonesas”. Entre les personalitats, hi havia tinents d’alcalde, diputats provincials, delegats de l’oficina de turisme, directors d’altres hotels, el director de l’hotel José Antonio Cabal, amics i familiars.\nEl periodista conclou finalment l’article sobre l’hotel residència amb aquestes paraules: “en el curso de la recepción fue servido un exquisito vino de honor, renovándose las felicitaciones a los señores de Andreu, por haber ofrecido a Barcelona uno de los hoteles más suntuosos con que cuenta nuestra ciudad.”\nA finals dels anys 60 l’hotel entra en decadència i es converteix en la clínica Rabassa, fet que provoca reformes ja irreversibles en les traces modernistes que queden en el seu interior a causa de les noves necessitats, i fa aparèixer una galeria encaixada al pati interior.\nL’any 1975 no és precisament important per les noves reformes que es poguessin haver dut a terme a l’edifici, sinó perquè va estar a punt de ser enderrocat. Els propietaris van demanar l’enderroc de La Rotonda per, així, construir en el solar de manera que els fos més rendible.\nArran d’aquesta demanda, va haver-hi una clara oposició per part dels ciutadans i dels responsables dels organismes administratius. Els diaris se’n van fer ressò i els arquitectes es van mobilitzar per tal de valorar l’emblemàtic edifici.\nÉs d’aquesta manera com l’octubre de l’any 1976 el van declarar Monument Historicoartístic amb caràcter local a la ciutat de Barcelona. Les parts protegides de l’edifici són la façana carrer i el templet-mirador de l’edifici original en L, és a dir, el construït al 1906 per Adolf Ruiz i Casamitjana.\nAls anys 80 es convertiria en una clínica de malalts terminals de la Fundació Sociosanitària de Barcelona.\nBarcelona inicia durant els anys 90, arran de les Olimpíades de 92 i tota la renovació urbanística que això suposa, la campanya Barcelona, posa’t guapa! Gràcies a aquesta campanya, La Rotonda, com un dels edificis singulars de la ciutat, es beneficia d’una d’aquestes restauracions de façana. Més concretament, és l’arquitecte Francesc Labastida l’encarregat de restaurar la cúpula de la Rotonda, el seu element més significatiu, i de netejar la façana.\nA l’any 2010, el Projecte de reforma i ampliació de l’edi ci original contempla destinar-lo a o cines, locals i aparcaments.\nL’any 1999 el Grup Núñez i Navarro compra l’emblemàtic edifici, edifici, de quasi 11.000 m2. De fet, les obres inicials estaven previstes per després de l’any 2003, quan finalitzava el contracte de lloguer que l’Hospital de Sant Gervasi tenia vigent amb la família Andreu.\nL’any 2010, el Projecte de reforma i ampliació de l’edifici original, contempla destinar-lo a oficines, locals i aparcaments. Projecte d’Alfredo Arribas Arquitectes Associats. Aquest projecte aposta per la recuperació de l’edifici, rescatant i protegint el volum original i les façanes principals, restaurant-les en la mesura del que sigui possible. En base a la rellevància de la història de l’edifici i a la memòria de la ciutat, es vol conservar tots aquells elements que tinguin un caràcter representatiu que pertanyi o es pugui vincular harmònicament a l’edifici original modernista de l’any 1906.\nUn projecte realment ambiciós en els temps actuals i que només pot dur a terme un grup amb l’experiència de Núñez i Navarro, amb set dècades d’activitat en camps com l’habitatge, les oficines, els locals, la rehabilitació, els aparcaments o els hotels.\nDesprés de sis anys de rehabilitació, La Rotonda torna a brillar amb llum pròpia al setember de 2016, quan s'il·luminen la façana i el templet, posant així punt i final a la recuperació de l'edifici.\nPla especial de protecció del patrimoni arquitectònic i catàleg del districte de Sant Gervasi. Ajuntament de Barcelona. 2010.\nProjecte de reforma i ampliació de l’edifici original de la Rotonda per a oficines, locals i aparcaments. Alfredo Arribas Arquitectes Associats. Maig 2010.\nArticle La Vanguardia de 30/06/1999.\nArticle La Vanguardia de 27/09/1998.


La corporació acosta el neuromàrqueting, la compra sensorial o el Feng Shui als establiments\nTambé ofereix diagnosis gratuïtes a les botigues i els fa recomanacions per incrementar les vendes\nEntre les propostes formatives de la Cambra hi ha jornades sobre interiorisme comercial, comerç electrònic, neuromàrqueting, feng shui per al comerç, creativitat comercial, Instagram, estratègies de fidelització o fotografia aplicada al comerç digital i les xarxes socials, entre molts altres. Els tallers i jornades se celebraran a Figueres, Banyoles, Hostalric, Castelló d’Empúries, l’Estartit, l’Escala, Llançà, Puigcerdà, la Jonquera, Roses i Blanes. Els agents comercials col·legiats també poden assistir-hi.\nEn les diagnosis comercials, de manera totalment gratuïta, un tècnic especialista realitza una profunda anàlisi de diferents aspectes de cada comerç i identifica els punts forts i febles en set àrees clau del negoci. Sobre la base d’aquesta anàlisi, es proporcionaran recomanacions clau per optimitzar la gestió de l’establiment comercial. Es facilitaran idees, fàcilment i ràpidament aplicables. El Programa per a la innovació comercial és una iniciativa de les Cambres de Comerç espanyoles i compta amb el recolzament i finançament del Feder i el Ministeri d’Eonomia.


Els empresaris veuen el present negre, però miren el futur amb esperança | Canal Reus TV\n13:43 - 17 juliol 2020\nA diferència de l'últim Radar Cambra, en què més del 50% dels empresaris veien el futur econòmic de les seves empreses bastant negre, ara sembla que la confiança empresarial es va recuperant. Això és el que es desprèn de l'últim informe corresponent al 2n Trimestre d'aquest 2020.\nL'impacte econòmic de la Covid-19 és indiscutible. Infinitat d'empreses han vist com la seva facturació baixava en picat des del passat 16 de març. No obstant això, amb la tornada als llocs de treball i la reobertura dels comerços, la visió pessimista que s'arrossegava a l'inici de la pandèmia, a poc a poc, ha anat perdent força o almenys això és el que s'evidencia en el Radar Cambra corresponent al 2n Trimestre del 2020.\nEn unes altres paraules, l'impacte econòmic que ha provocat la pandèmia ha estat tan fort, que els empresaris només poden veure el futur amb ulls esperançadors.\nFacturació menor, però suficient\nMalgrat tot, i segons l'informe, la sensació generalitzada entre els empresaris és que la facturació ha estat menor, però que s'esperava molt pitjor.\nRecuperació econòmica entre els 6 i 18 mesos\nEn qualsevol cas, el 60% dels empresaris creuen que no recuperaran els nivells econòmics que tenien abans de la Covid-19, mínim, fins d'aquí a un any. Una recuperació que, segons asseguren, serà més lenta en cas de nous rebrots i si es manté la incertesa sobre el futur sanitari i econòmic del país.


Dibuix basat en el llibre de Fabio Geda.\nPublicat per Unknown a 11:57 Cap comentari:\n(aquest últim es un homenatge a Le ballon rouge)\nPublicat per Unknown a 12:44 Cap comentari:\nCorren temps difícils pel meu blog d'il·lustrador, pero aquí estem, encara que sigui amb un sketch del curs passat... :P\nPublicat per Unknown a 17:55 Cap comentari:\nWet bear fan-art\nMascota per a bigger swim, una marca de banyadors de talles grans.\nCicle de vida de la granota\n...i viví feliç i menjà mosquits!\nPublicat per Unknown a 2:10 2 comentaris:\nLàmina botànica pintada amb olis per a la assignatura de projectes.\nLa lúcuma es una fruita originària del Perú avui en dia cultivada a varis països de Sudamèrica per aprofitar la seva polpa per a batuts, pastissos i gelats. A casa meva es tradició que quan ve la iaia de Xile en porti i ens prepari el seu famós pastís de merenga i lúcuma. Està boníssim!\nEtiquetes de comentaris: Projectes d'Il·lustració\nLa línia està feta amb illustrator i el color amb photoshop.\nPublicat per Unknown a 13:46 1 comentari:\nUn parell de personatges...\nUn indio fet a classe de formació i orientació laboral...\n...i un noi de dibuix artístic amb la versió envellida:\nPublicat per Unknown a 19:44 Cap comentari:\nMentides pietoses, miracles perversos.\nEsbós per la coberta de la nova novel·la d'intriga i misteri de la Carme Torras.\nDibuixos per l'hipotètic encàrrec d'il·lustrar el llibre Egosurfing de Llucia Ramis, per l'assignatura de projectes.\nExplorant possibilitats de la tinta xinesa diluïda i l'aquarel·la.\nCartell per la festa major\nRestos de sprais + posca sobre lona reciclada d'una obra.\nPublicat per Unknown a 12:17 2 comentaris:\nProvant la tinta xinesa a pinzell. El color l'he posat amb retoladors edding.\nPublicat per Unknown a 22:23 2 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Tècniques d'Il·lustració\nAquest es una vinyeta que vaig fer ara fa cinc anys per un número sobre el tràfic de diamants de la revista Pachamama que publica regularment la secció universitària de Enginyers sense Fronteres de la UPC. Havia perdut l'original i la reproducció de la revista no era gaire bona així que la he fet de nou i la he colorejat amb aquarel·les.\nA continuació poso la pàgina de la revista original amb l'article al qual acompanyava la imatge. No cal dir que el tràfic de diamants segueix sent un problema per a moltes societats africanes , no només un argument original per a fer una película...\nPublicat per Unknown a 21:58 Cap comentari:\nGravats fets amb punta seca basats en el poema de Pablo Neruda "La Canción Desesperada".\nPublicat per Unknown a 21:51 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Tècniques Gràfiques Tradicionals\nDona de les neus\nAquest va ser un dels primers exercicis de projectes. Consistia en dibuixar dos cops la dona de les neus, un personatge mitològic japonès, en la mateixa posició cada vegada pero que una versió transmetés tristesa i l'altre alegria modificants elements plàstics com el contorn, la línia, les textures òptiques...\nPublicat per Unknown a 21:31 Cap comentari:\nA dibuix artístic estem dibuixant animals amb aquarel·les a partir de fotos:\n...i aquí estàn tots junts amb foto i nom pel cole:\nPublicat per Unknown a 18:11 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Dibuix Artístic, Fotografía\nSeguim jugant amb complementaris... Fet amb acuarel·la, gouache i llapis de colors.\nPublicat per Unknown a 1:32 1 comentari:\nEtiquetes de comentaris: Fonaments de la Il·lustració\nM'han encarregat que faci dos vinyetes més continuant una que vaig fer fa cinc anys per una taula rodona sobre les relacions laborals entre cirugians i electromiografistes.\nAquí teniu primer la antiga i a continuació les dues noves:\nPublicat per Unknown a 15:29 1 comentari:\nLlapis de colors sobre paper blau.\nSegueixo amb la dèria pastillera...\nPublicat per Unknown a 11:03 2 comentaris:\nM'ha agradat l'esboç i he acabat entintant-lo a pinzell i colorejant-lo amb retoladors. Seria el protagonista d'una història que s'em va acudir d'estètica punk a l'edat mitja.\nPublicat per Unknown a 21:11 2 comentaris:\nAquí teniu el meu homenatge particular al paracetamol, per dir alguna cosa...\nEs un exercici per l'assignatura de fonaments de la il·lustració. Consisteix en fer servir només quatre colors del centre cromàtic complementaris dos a dos y equidistants entre ells, usant el complementari per fer les ombres i generar volum. He provat a veure com quedava pintant en llapis de color sobre retoladors.\nUs deixo també l'esboç:\nPublicat per Unknown a 14:27 1 comentari:\nExercici jugant amb un triangle equilàter del cromàtic.\nA veure si m'animo un dia i li poso un escenari, de moment es queda aixi que demà toca entregar-la i toca anar a dormir...\nPublicat per Unknown a 2:03 1 comentari:\nEn principi sortirà publicat al pròxim número de la revista Catarsi amb el relat al qual pertany.\nEs el primer que faig amb tinta xinesa diluïda. M'he tornat una mica loco y segurament si el repetís canviaria coses, pero en tot cas la tècnica ha estat un gran descobriment per mi!\nAquest dibuix es el primer que vaig acabar del llibre d'estil que fem per l'assignatura de projectes. Consisteix en dibuixar una imatge tractant d'evocar dues paraules escollides previament i especificant en quins element plàstics ens centrem per fer-ho.\nEtiquetes de comentaris: Projectes d'Il·lustració, Quadern d'estil\nAquesta es una família que m'he inventat per l'assignatura de projectes. Està pensada per retallarla figura a figura i que s'aguantin drets tots els components amb ajuda d'un cartronet a la base, per això no tenen perspectiva i han quedat una mica plans.\nPer fi ens encarreguen coses a color! volia provar uns retoladors guais i amb un toc de llapis després realment donen el "pego".\nEstudi de sirena\nUs presento una sirena basada en el cos d'un dofí que volia dibuixar en llapis de colors que al final hem descartat per massa realista (en quant a proporcions), intentaré fer algo més distorsionat...\nEscena de "La Metamorfosi" de Kafka\nAixò es el que interpreto que veu Gregor Samsa, transformat ja en escarbat, quan aconsegueix obrir la porta de la seva cambra.\nEstic gravant-lo en linòleum per l'assignatura de Tècniques Gràfiques Tradicionals. Més endavant penjaré el gravat final (amb un escanejat millor... :P).\nPublicat per Unknown a 18:10 2 comentaris:\nEscena de Tom Sawyer\nAquest es un dibuix que vaig fer per un concurs que consistia en representar la següent escena de Tom Sawyer. No els va agradar, el devia fer massa ofuscat, realista, simbòlic, poc infantil... pero bé, tot i així em mola! Està fet a plumilla amb tinta xinesa.\n“Va entrar en un bosc espès, s’hi va endinsar fins al mig sense seguir cap camí marcat i es va asseure en una clapa molsuda sota un roure immens. No hi bufava ni un bri d’aire; la calor mortal del migdia fins i tot havia fet callar els cants dels ocells. La natura estava immergida en un èxtasi silenciós, només trencat pel martelleig ocasional i llunyà del pigot, i això encara feia el silenci més penetrant i la sensació de solitud més fonda. L’ànima del noi s’ofegava en una profunda malenconia, els seus sentiments s’adeien perfectament amb els encontorns. Va estar molta estona assegut amb els colzes sobre els genolls, la barbeta entre les mans, capficat. Li semblava que la vida era, al capdavall, una molèstia, i Déu n’hi do el que envejava Jimmy Hodges, mort recentment. Devia ser molt agradable, pensava, jeure, endormiscar-se i somiar per sempre, per sempre, amb el vent que xiuxiuejava entre els arbres i acaronava l’herba i les flors de la tomba, sense res que li importés ni res que l’amoïnés, per sempre mai més.”\nPublicat per Unknown a 19:30 Cap comentari:\nExercici d'il·lustració periodística per l'assignatura de projectes. Va lligat a l'article Ansias y ascos identitarios d'en Salvador Cardús.\nPublicat per Unknown a 13:26 Cap comentari:\nFormes compostes a partir d'un objecte inanimat i una part del cos humà fetes amb llapis i difumí.\nM'han sortit unes metàfores curioses...\nEtiquetes de comentaris: Fonaments de la Il·lustració, llotja\nMy own little death / Zomby Warhol


Vulgaritat (Rac 1) – Dietari a Destemps\nJuliol 15, 2010 by enricvila\nVulgaritat (Rac 1)\nSi expliqués el seguit de rituals i d’autoenganys que necessito per agafar un avió tranquil els oients es farien un tip de riure. No m’agrada volar. Dubto que un curs d’aquests que ofereixen les companyies em resolgués el problema perquè no són els aspectes tècnics de l’avió els que m’inquieten. El que desperta els meus atavismes d’animal terrestre i em fa desconfiar és que sigui possible agafar un vol per quatre duros. Això contradiu totes les lògiques del meu sentit comú. El misteri d’un màquina que pesa tonelades enlairant-se em sembla un afer menor al costat de les tarifes que tenen avui els vols. Aquesta és la part del miracle que no em crec, i la que trobo que explica millor l’agitació permanent en què viu el món de l’aviació comercial. Em fa l’efecte que tothom hi vol fer massa negoci amb els avions. ¿No és sospitós que el vertiginós augment que el tràfic aeri ha experimentat els últims anys hagi augmentat tant la precarietat laboral del sector? Alguna cosa bàsica deu fallar quan un augment de la demanda genera tantes vagues i problemes. El govern espanyol parla de cridar els militars per garantir el tràfic aeri en comptes de preocupar-se per la seguretat. Els controladors fan vaga d’amagatotis i en ple estiu. L’actitud de totes dues parts dibuixa perfectament el clima moral del sector, fins a quin punt això volar s’ha tornat una vulgaritat.\n← Dietari (Calçasses a dojo)\nPanorama (Catalunya Oberta) →\n4 pensaments sobre “Vulgaritat (Rac 1)”\nJosep | Juliol 21, 2010 a les 12:46 am\nNo es pot comparar la seguretat d’un avió, que passa revisions d’experts en la matèria, de físics i mecànics i etcètera, amb les condicions laborals de quatre arreplegats. Semblantment a com pot passar amb un parc d’atraccions municipal, que passa totes les revisions i etc.\nmarta | Juliol 21, 2010 a les 1:20 am\nSí, abans (no fa gaire) volar tenia un puntet sofisticat i ara és com anar en autocar. A mi em fa por. Havia volat i força però ara fa un temps que no vull fer-ho… Espero que em passi. Però també penso que se n’ha fet un gra massa i que s’ha de tornar a la sofistificació que inclou més seguretat.\nRRE | Juliol 21, 2010 a les 9:13 am\nAls avions, jo m’hi passo la major part del temps dormint, i manys mal perque sino em caldria canviar de feina. Pel que fa al preu, en el mateix avio s’hi pot viatjar en classe turista per un preu moderat o en primera pagant fins a deu deu vegades mes. Com l’avió es el mateix, no crec que la tarifa sigui un indicador de la seguretat. Els ordinadors d’avui son cent vegades mes potents i mil vegades mes baratos que els de fa vint anys. No veig perque els avions no es poden beneficiar del mateix fenòmen.\nPel que fa als control·ladors, no comparteixo la tradicional fòbia catalana a tot el que tingui a veure amb els militars. Vaig fer la mili en temps del Caudillo, fins i tot tenia grau (escala de complement) el que em permetia viure a les residencies d’oficials i tractar-los de tu. No vaig veure mes inutils, borratxos o puteros al exercit que entre els comercials de qualsevol empresa de les que vaig coneixer desprès, per posar un exemple tan català.No crec que un control·lador militar ho faci necessariament pitjor que un de civil.\nnoctas | Juliol 22, 2010 a les 10:15 am\nM’agrada la idea aquesta de l’atavisme pel preu tan barat de l’avió. No hi havia pensat i a mi m’agraden els escriptors que em donen idees noves!\n@SalaiCullell twitter.com/welcomet0natur… 16 minutes ago\nGuanya pels mitjons. twitter.com/jgm41/status/9… 23 minutes ago


Orient o Occident? La decisió de Geòrgia Orient o Occident? La decisió de Geòrgia\nOrient o Occident? La decisió de Geòrgia\nVice President Mike Pence, Mrs. Karen Pence, and American and Georgian troops at Exercise Noble Partner / Official White House Photo by Myles D. Cullen\nSovint els mitjans internacionals reflecteixen una situació de connivència idíl·lica entre l’administració Trump i el govern de Vladimir Putin, i si bé en part és justificable aquesta impressió, no és cert que els EUA hagin abandonat els seus projectes antirussos a canvi d’una bona entesa. Exemple d’això és la visita de l’1 d’Agost de Michael Pence a un dels punts més calents de la rivalitat EUA-Rússia: la petita república de Geòrgia. Allà, una enfervorida classe política veié en el vicepresident nord-americà l’oportunitat de deslliurar-se de la pressió del seu monstruós veí… però, el desig d’independència política georgiana pot tenir greus conseqüències polítiques per al país.\nDes que es va declarar la independència de Geòrgia d’una URSS a la deriva, el 9 d’abril de 1991, que el país començà a generar un discurs que, si bé era molt menys crític que el de països com Polònia o els del Bàltic, recuperava aquells dos pilars que durant el període soviètic havien estat arraconats: el nacionalisme ètnic i l’església cristiana ortodoxa. El patriarcat religiós ben aviat es trobà còmode en la jove república laica, el nacionalisme, però, tal com passava a quasi totes les repúbliques exsoviètiques, xoca amb altres nacionalismes minoritaris. Del 1991 al 1993 esclatà una guerra entre la província d’Abkhàzia, al nord-oest del país, i el govern central de Tbilisi; a la qual ben aviat seguiren les d’Ossètia del Sud, al nord del país, i Adjària, al sud-oest, en els seus ànims secessionistes. La presidència de Xevardnadze, depenent del suport rus, evità el col·lapse total del jove estat.\nTot i la dependència econòmica de Geòrgia a Rússia, heretada de temps de l’URSS, la població començà a sentir-se més identificada amb Europa, al·legant els llaços culturals comuns (entre altres coses, el suposat parentesc entre l’idioma basc i el georgià), la qual cosa portà el 2004 a la presidència a un prooccidental, Saakaixvili. Ben aviat, aquest enèrgic president acabà amb la impunitat de la màfia a la Kutaisi, la segona ciutat del país, i acabà amb la independència política d’Adjària, gràcies a l’enorme capital procedent dels EUA, desitjosos d’encerclar Rússia amb països hostils. El desig de Saakaixvili d’entrar a l’OTAN i el seu avanç militar sobre Ossètia del Sud el 7 d’agost de 2008 provocaren el virulent contraatac de Rússia.\nEn 5 dies les forces del president rus Medvédev desallotjaren les georgianes d’Ossètia, que no comptaven amb el suport de l’OTAN, i ocuparen el port principal de Poti, la ciutat de Zugdidi i Gori, la terra natal de Stalin, amenaçant directament la capital del país, Tbilisi. Es féu un alto el foc i els russos es retiraren fins a les repúbliques secessionistes, Saakaixvili conservà la presidència però el cost polític fou immens: els russos els havien esclafat impunement i ho tornarien a fer si calgués. El 2012 perdia a les eleccions parlamentàries i, acusat d’abús de poder, viatjava a la Ucraïna proeuropea on el 2015, el president Poroixenko el feia ciutadà d’aquell país i governador de la ciutat d’Odessa.\nEl 77% dels georgians vol entrar a la UE, però els ingressos del turisme són rusos\nEl partit que governa actualment el país, Somni Georgià, no renuncià pas als projectes proeuropeus del seu predecessor, però sí que ho feu des d’una perspectiva molt més pragmàtica i acceptable per als russos. I és que, per una banda el 2014 un 77% dels georgians volien entrar a la Unió Europea; però per l’altra, els beneficis del turisme rus son molt més elevats que els de qualsevol país occidental: 219,145 russos vers als 7,404 nord-americans el juliol de 2017. No és pas una minúcia doncs el turisme representa el 23,3% de l’economia georgiana. La butxaca exigeix als georgians que mirin cap a l’est, mentre la política els dirigeix vers l’oest. Havent passat una guerra fa menys de 10 anys, un veí del poble d’Stepansminda, a les muntanyes frontereres amb Rússia, ha d’acceptar amb resignació la massiva presència de turistes del nord a casa seva. Pur pragmatisme a l’estil de Somni Georgià.\nPerò les tensions internes a la societat poden acabar esbombant aquest equilibri. Una reforma constitucional engegada pel govern s’ha topat amb una oposició frontal de la resta de partits, que l’acusen d’estar afavorint el sorgiment d’un sistema de partit únic. El Consell d’Europa tractà recentment de fer arribar les dues faccions a un acord, però fou en va. El govern es trobà en peu de guerra amb els altres partits i amb el president. Fins i tot la visita de Pence, tan desitjada per tots els actors, ha suscitat agres crítiques internes: entre les quals n’hi ha contra el president Margvelaixvili per visitar amb Pence les instal·lacions de l’OTAN pròximes a Tbilisi sense el govern, per no fer prou per reintegrar les províncies rebels…, etc. L’únic que sembla segur davant les critiques és el patriarca Illa II, reunit a la catedral de Sioni amb el nord-americà.\nAixí que els líders georgians (i els seus votants) es troben en una disjuntiva: poden acceptar els enormes beneficis econòmics de l’amistat amb Rússia i tenir un president còmplice com el Xevardnadze dels anys 90; o poden tornar a llençar-se als braços dels EUA i l’OTAN com va fer Saakaixvili i arriscar-se a un nou desastre militar. L’opció de Somni Georgià de nadar entre dues aigües, pot tenir els dies comptats, el país haurà de triar entre orient o occident.


Marina Garcés: “El filòsof com a veu del poder és una figura terrible”\n10 min. Barcelona 14/06/2015 00:00\n“Sempre estem implicats en un món comú”, diu Marina Garcés (Barcelona, 1973). A partir d’aquesta constatació va reflexionar a la conferència que va fer al CCCB i que recull el llibre El compromís, que es podrà aconseguir amb l’ARA el dissabte 20 i el diumenge 21 de juny, per 6 euros.\nQuè ens compromet amb els altres i fins a on?\nLa vida és interdependència i vivim en societat. Per tant, contra la ficció de l’individu modern que es pensa de manera aïllada respecte a la seva relació amb els altres i a la societat, el sentit del compromís és redescobrir els vincles que ens fan ser a cadascú de nosaltres el que som. Fins a on? Hi ha molts nivells en aquests vincles que ens comprometen, però tots passen per entendre i per convertir en el punt de partida de la nostra existència que la vida és un problema comú.\n¿Acceptar la importància del compromís passa per alliberar-nos de la llibertat?\nLa llibertat és un dels conceptes més incòmodes de fer-nos nostres, perquè és evident que és imprescindible i alhora està molt mal entès i molt mal tractat. La tradició moderna, centrada en el protagonisme social de l’individu, i el liberalisme com a última expressió d’aquesta concepció de la llibertat, entén la llibertat com a lliure arbitri, que té molt poc de lliure. La llibertat és poder viure i transformar les nostres vides junts. Per tant, la llibertat està plena de llaços, d’elements volguts i de no escollits amb els qual hem de fer la vida trobats. La llibertat com a llibertat d’elecció i prou ens condemna a la frustració, bàsicament. És una presó. Mai serem lliures en aquest sentit perquè això no és llibertat, sinó que és aïllament.\nA El compromís parles de la necessitat de cadascú de reapropiar-se de la seva vida. ¿Això com es compagina amb l'acció comuna?\nReivindico que reaprendre a pensar-nos en plural també implica reaprendre a pensar-nos com un jo d’una altra manera. Hem d’anar més enllà de la dicotomia individu-societat. Cadascun de nosaltres en última instància és irreductiblement una vida, i alhora som inevitablement interdependents. Interdependència i irreductibilitat és un altre lloc des d’on pensar-nos, en singular i en plural.\n¿Et fa por que aquest pensament pugui derivar en una simplificació política i que es cometin atrocitats en nom del bé comú?\nL’altre dia vaig anar al teatre a veure Un enemic del poble, i l’obra planteja precisament aquesta paradoxa, que qui atempta contra el bé comú es converteix en l’enemic del poble. Però, què és el bé comú? ¿Els interessos i el benestar de la gent que té por a canviar les coses i a perdre els seus privilegis? Penso que el repte avui és assajar formes de vida col·lectiva capaces de plantejar el nosaltres com un problema obert i solidari i no com una identitat tancada. No tinc por, en aquest sentit. La por és por a pensar, a viure, a relacionar-nos amb el que no sabem. I només hi ha llibertat, finalment, combatent la por. El pensament, quan va a l’arrel dels problemes, sempre s’alça contra la por. La política, però, és per definició una simplificació, que pot ser bona o dolenta. En aquests moments de crisi de l’individu modern estan sorgint maneres de buscar el nosaltres molt diferents: des de redescobrir la vida com un problema comú fins al renaixement d’identitats fortes, d’expressions de xenofòbia i d’un tipus de conflictivitat social que precisament fa dels nosaltres una expressió de conflicte i de guerra. El desafiament és travessar aquesta temptació.\n¿Fer política amb la filosofia, o fer filosofia política?\nLa relació entre filosofia i política és indestriable. Tota filosofia, encara que parli de coses que no semblen polítiques, és política, perquè és un tipus de discurs que només té sentit perquè s’adreça als altres, és des d’un mateix però no és per a un mateix. En el mite fundacional de la filosofia occidental, el que anomenem la Grècia clàssica, les figures en què s’expressa la relació entre filosofia i política són totes tràgiques menys una, que és Aristòtil, el professor de l’emperador. Sòcrates, la condemna a mort del filòsof per la llei de la ciutat. Plató, el fracàs del rei filòsof o del filòsof rei que no aconsegueix portar a terme els seus projectes de reforma política. I per a mi hi ha un tercer, Diògenes, que és el que trenca, el que s’enfronta, el que posa el seu cos nu en el centre de la ciutat i fa de la dissidència la impugnació de l’ordre social. Només n’hi ha un que se salva de la tragèdia: el professor. I el professor ha sigut la figura històrica amb què ens hem incorporat els filòsofs en la vida social. Potser és l’única en la qual ens deixen ser aquesta veu incòmodament política que és la de la filosofia. El preu: ser pagats per l’emperador, avui per l’Estat. No hem de deixar de tensar aquestes diferents cares de la relació tràgica i difícil, i alhora inseparable, entre filosofia i política. La trampa és convertir la filosofia en teoria al servei dels règims de govern.\n¿La filosofia és també saber evitar la temptació del poder?\nLa temptació del poder sempre hi és, també per al filòsof. En la condició inevitablement política que té tota expressió filosòfica també hi és la temptació de fer d’aquesta condició una aspiració a col·laborar amb el poder, no només d’una manera institucional o orgànica, sinó fent de la filosofia la veu del poder, la veu de l’ordre. La filosofia, precisament perquè és un tipus de discurs que busca donar raó del que som, també s’ha desplegat històricament com un discurs fonamentador que busca en la veritat una expressió de com hem de ser i comportar-nos. El filòsof com a filòsof cortesà, com a veu del poder, és una figura terrible que també forma part del camp de batalla de la filosofia. Els filòsofs no som veus que es posen davant del món per teoritzar-lo, sinó veus desencaixades que s’inscriuen per escriure i reescriure allò que som, allò que pensem i allò que sabem de nosaltres mateixos desplaçant-ne els límits, i portant-los més enllà.\n¿La nova política també té filòsofs cortesans?\nNo sé com es relacionarà la nova política amb el poder, però, si realment hi ha d’haver nova política, no pot repetir la mateixa manera de prendre i de relacionar-se amb el poder. Si la nova política torna a prendre el poder i a exercir el poder de la mateixa manera com ja s’ha fet, hi haurà filòsofs cortesans. Però si la nova política realment aconsegueix relacionar-se amb el poder d’una altra manera, pot ser que aleshores no hi hagi espai per als filòsofs cortesans, cosa que jo desitjo i espero, i que els espais de pensament, d’experimentació i de transformació social que obrin no necessitin d’aquesta figura. Si hem de crear altres formes d’exercir la política, hem de crear també altres maneres d’exercir la intel·lectualitat i compartir les idees. Rebutjo totalment la figura de l’intel·lectual que acompanya el poder i el polític. Per exemple, en tot aquest procés d’aparició de la nova política, jo he rebutjat sistemàticament signar manifestos. És una pràctica de la vella intel·lectualitat. També des de la cultura hem de transformar les figures de qui està legitimat per posar el seu nom darrere de determinades idees. ¿Com apareix el nom propi del pensament i de la política en l’esfera pública avui? Per a mi això és un desafiament molt gran i hi ha molt encara per transformar.\nSovint parles d'Étienne de La Boétie, un personatge del segle XVI que tanmateix està qüestionant el nostre present.\nPer a mi és un referent insistent. Sempre està allà fent la punyeta i tornant a obrir la pregunta, que és la pregunta per l'obediència, que en realitat és la pregunta sobre el poder, però sempre l'hem fet des del poder i no des de l'obediència. Girar el punt de vista ens interpel·la molt més, d'una manera molt més encertada. Ens és més còmode mirar el món des del sofà, des del mostrador, des de la pantalla, com si nosaltres no participéssim d'allò que veiem. La Boétie, des dels orígens de la modernitat, ens diu: “Per què obeeixes, si podries no fer-ho?”. Aquest sentit de la possibilitat és el que em sembla el més subversiu. No és la possibilitat de tot allò que podríem fer, sinó la possibilitat a les nostres mans, aquí i ara, de començar a deixar de fer moltes de les coses que ens lliguen, que ens encadenen, que ens mobilitzen i que fan que estiguem col·laborant, moltes vegades sense saber que ho estem fent, en la reproducció d'aquest sistema.\nCom diu Jaume Ayats, el director del Museu de la Música, ¿ens hem cregut massa el sacrifici idealista germànic i poc el vitalisme italià? Ens hem equivocat tant?\nSegur. La cultura europea, amb totes les seves fonts, que són molt diverses, té un fil dominant que ha privilegiat l'ànima sobre el cos, la consciència sobre la materialitat, i s'ha desenvolupat des d'un anhel idealista, antimaterialista, des d'una religiositat transcendentalista. Déu, la veritat, el bé i la bellesa estan en el més enllà… Sempre aquesta idea, més enllà del món, més enllà de cos, més enllà de la vida terrenal. És el motor en part de la cultura europea i també de la seva la tragèdia. Jo, com altres pensadors i pensadores, he desenvolupat una filosofia del cos, una filosofia amb la qual caure novament en el món i reapropiar-nos d'allò que l'idealisme en totes les seves diferents expressions ha menyspreat, ha relegat a la baixesa del món, a la baixesa d'allò que pesa, d'allò que es podreix, d'allò que ens fa vulnerables, d'allò que ens fa terrenals, mortals, finits. Crec que Europa és també els seus heretges, és també les seves dones, pobres, immigrants, llengües menors, formes culturals i personals molt diverses que no han deixat d'estar generant imaginaris i possibilitats de vida tot i trobar-se sota el domini d'una ortodòxia molt forta de tipus idealista. I potser ara és un moment de trànsit en què Europa està en crisi en tots els sentits i cal estirar els fils oblidats, exclosos i menyspreats de la nostra pròpia cultura. En el món global, la gran cultura europea, com sostenen alguns pensadors postcolonials, és ja l'expressió d’una vella província del món. Si quedem presos només dels vells imaginaris que un dia van fer d'Europa un centre cultural i polític hegemònic, Europa es marcirà, això està clar. En mans de les seves heretgies està que Europa tiri endavant. Si les heretges d'Europa la rellancen, alguna cosa en podrà sortir, perquè dels seus vells sacerdots ja no en pot sortir res.\nAquesta confrontació que es planteja a Europa entre el nord i el sud, ¿té sentit si Europa ha de ser un nosaltres?\nSí, Europa per a mi són molts nosaltres; només veure el mapa del petit continent, que es una densitat de llengües immensa, mostra que hi ha una multiplicitat de formes de vida que la partició nord-sud no explica. Però que la unitat europea tampoc no explica. La unitat europea és una ficció molt potent però també molt perillosa, com s'ha demostrat històricament. Si algun sentit pot tenir Europa és des de la multiplicitat, una multiplicitat que no pot ser pensada només a escala estatal. L'Europa del club dels estats és el fracàs de la idea d'Europa, pobra, mesquina i molt poc interessant, com s'està constatant. És el fracàs d'Europa com a possibilitat de ser alguna cosa innovadora i alentadora en l'escenari del capitalisme global. Europa, si vol ser alguna cosa avui, només pot ser el laboratori d'una societat plural oberta, feta de singularitats en aliança i en transformació.\nMarina Garcés: “La filosofia no és una pràctica de privilegiats”


Subsidi diari - Ajuda econòmica privada\nAssegurem els seus ingressos. per aquelles persones que el fet de contraure una malaltia o patir un accident pot esdevenir una situació d'alt risc econòmic, els oferim una assegurança de subsidi diari. Amb assegurança de subsidi diari per malaltia o accident li garantim els ingressos quan estigui en situació d'incapacitat temporalment.\nL'assegurança de subsidi diari està dirigida a autònoms però també a aquelles persones que depenen únicament del seu treball, com per exemple personal amb salaris lligats a objectius.\nEs tracta d'una assegurança molt flexible i totalment adaptable a les necessitats de cada client. Amb la possibilitat de percebre el subsidi des del primer dia de baixa o aplicant una franquicia temporal i escollint la quantitat disria necessària per cobrir la possible pèrdua econòmica.\nEl subsidi diari és una assegurança privada i personal totalment compatible i complementaria amb la cobertura de la Seguretat Social o altres assegurances privades.\nEdat 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 Sexe Home Dona Professió Régim general de la Seguretat Social Autònom Régim general ... Alçada/Pes\nCapital subsidi diari enfermetat 30€ 60€ 90€ Més de 90€ Capital subsidi diari hospitalització 30€ 60€ 90€ Més de 90€ Franquicia Sense 3 dies 4 dies 5 dies 7 dies 10 dies 15 dies 20 dies 30 dies


AMPA _ C.E.I.P. SANTA ANNA, QUARTELL: de novembre 2017\nMenú menjador. Desembre 2017\nPublicado por ampa quartell en 10:51:00 Cap comentari:\nActa Eleccions a Consell Escolar\nPublicado por ampa quartell en 12:12:00 Cap comentari:\nEtiquetas: acta, eleccions, resultats\nLa Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport ja compta amb les primeres dades de participació en les votacions per a la renovació dels consells escolars dels centres educatius valencians sostinguts amb fons públics.\nParticipació de les famílies en les votacions per a la renovació dels Consells Escolars per comarques (90% escrutat):\nAlacant 12,25% 13,55%\nCastelló 13,43% 14,94%\nValència 12,52% 14,00%\nLa participació en l'Escola Santa Anna ha sigut del 43,9%, percentatge també superior al de 2015 i molt per damunt de la mitjana.\nDesprés del recompte de vots, entren al Consell Escolar de la nostra escola: F. Xavier Giménez, M. Jesús Ferrer i Lourdes Sanchis.\nQueden com a suplents: David Martínez i M. Angeles Cervera.\nEstos 3 membres juntament amb Francesc Cayo, Marta Ferrer, David Vivó i Imma Ferrer, seran els nostres representants al Consell.\nA les comarques de València, la participació per part del professorat ha sigut del 83,20%\nCal recordar que, per primera vegada, hi ha hagut eleccions a consells escolars al mateix temps en tots els centres educatius sostinguts amb fons públics. Han sigut un total de 2.120 centres sostinguts amb fons públics, dels quals 728 corresponen a les comarques d'Alacant, 282 a les comarques de Castelló i 1.110 a les comarques de València.\nEn total estaven cridats a la participació a eleccions a consells escolars 1.686.076 persones entre docents, famílies, personal administratiu i alumnes, dels quals 621.019 corresponen a les comarques d'Alacant, 206.522 a les de Castelló i 858.535 a les de València.\nPublicado por ampa quartell en 11:30:00 Cap comentari:\nEtiquetas: Consell Escolar, Conselleria d'Educació, eleccions, participació, resultats\nEleccions a Consell Escolar. 23 de novembre\nAl menjador escolar estarà la mesa electoral per votar.\nPublicado por ampa quartell en 14:00:00 Cap comentari:\nEtiquetas: Consell Escolar, eleccions, infografia\nGrups Whatsapp de la classe. Decàleg per a fer un bon ús\nContínuament estem dient a les nostres filles i fills que utilitzen d'una manera responsable internet, les xarxes, Whatsapp... Nosaltres som l'espill on es miren, hem de ser un exemple per elles i ells. Concretament al Whatsapp, fem un bon ús d'aquesta eina? O fem allò que els diem que no han de fer?\nPer Óscar González. Del blog: http://www.elblogdeoscargonzalez.es/\nPublicado por ampa quartell en 15:32:00 Cap comentari:\nEtiquetas: decàleg, grups, WhatsApp, Xarxes Socials\nJa tenim Ràdio! (en proves)\nEstem contents. Ja han començat les emissions en proves de la nova ràdio pública valenciana. À punt.\nLes emissions en proves de la nova ràdio pública valenciana han començat hui dilluns a les freqüències 102.2 de la FM a València, 96.5 a Alacant i 102.7 a Castelló, segons ha informat ‘À punt mèdia‘.\nEs tracta de la primera emissió des que va tancar Ràdio Televisió Valenciana (RTVV) el 29 de novembre del 2013 i consistirà en un magazín cultural i social que començarà el mes de desembre.\nA les proves que han començat hui s'emeten cançons en valencià (sembla mentida, però existeixen!) i falques de presentació de la nova ràdio. Els lemes són "À punt, l'espai públic de comunicació de les valencianes i els valencians" i també "Aquesta és la sintonia d'À punt, la ràdio pública, la teua ràdio".\nHui l'hem estat escoltant i és sorprenent la quantitat de música (i de qualitat) que existeix cantada en valencià'. Seguirem escoltant-la i esperarem a desembre per escoltar la programació normal.\nEtiquetas: À punt, música, proves, ràdio\n23 de novembre: eleccions a Consell Escolar\nDijous 23 de novembre, tenim una cita molt important a l'escola: les eleccions a Consell Escolar.\nAl tauler d'anuncis de l'interior del centre està exposada la llista provisional de candidats, tant de les famílies com dels mestres. Hi ha un període de dos dies hàbils per efectuar (si s'escau) les reclamacions pertinents.\nA la infografia de baix, teniu tota la informació.\nPublicado por ampa quartell en 21:49:00 Cap comentari:\nCom cada any per estes dates, hem renovat alguns membres de la Junta directiva:\nDonar la benvinguda als nous membres i recordar-vos la importància de la nostra presència i participació a l'escola. Animeu-vos a participar com a membres actius de la Junta!\nGrups Whatsapp de la classe. Decàleg per a fer un ...


Esquerra de Malgrat reivindica la figura de l’alcalde Francesc Arnau | Ràdio Palafolls\nHome Comarcal Esquerra de Malgrat reivindica la figura de l’alcalde Francesc Arnau\nMarc Ferri , maig 5, 2014\t / 683 0\nJust fa 40 anys que va morir a Perpinyà qui fou regidor i alcalde de Malgrat durant la 2a república, Francesc Arnau i Cortina.\nTot i que nasqué a Hostalric el 1889, es va establir a Malgrat quan tenia 30 anys on es va dedicar al comerç. Aviat va col.laborar en la política i les entitats locals.\nAmb la segona república, Arnau va ser escollit alcalde de la localitat, tasca que va compaginar amb la de diputat al parlament també per ERC. També va ser president de la Federació de Municipis Catalans.\nDesprés dels fets d’octubre de 1934 el consistori malgratenc fou destituït fins el febrer de 1936. Renuncià al seu càrrec mesos després en desacord amb el procés revolucionari que s’estava produint a Catalunya després de l’alçament militar del juliol.\nEn acabar la Guerra Civil Arnau es va exiliar a Prada de Conflent i, tot i que a mitjans dels anys 60 pogué tornar al Principat, es va establir definitivament en aquesta població de la Catalunya Nord.\nEsquerra, partit on va militar Arnau, explica que va ser l’impulsor de diferents obres públiques com la pavimentació de carrers, les inversions en escoles i la promoció de la llengua catalana i dels ajuts socials.\nCoincidint amb el 40è aniversari de la seva mort, la secció local d’ERC a Malgrat ha volgut reivindicar la seva figura política i homenatjar als lluitadors per la llibertat durant el conflicte


eduard.cat: EducaRed 2011. Impressions\nEducaRed 2011. Impressions\nHe estat uns dies a Madrid participant en el VI Encuentro Internacional EducaRed 2011.\nEducaRed és un programa impulsat per la Fundació Telefònica, que proposa generalitzar Internet com a eina d’innovació i formació pedagògica entre professors, pares i alumnes. Des de fa 10 anys existeix el portal www.educared.org, i cada dos anys es celebra aquest congrés internacional. El lema d’aquest any era “actitut 2.0: aprendre és compartir”.\nEl meu perfil no era el més habitual entre els assistents. En la gran majoria es tractava de persones del món de l’educació interessades en com fer servir les TIC en el seus àmbits de treball. Jo al contrari sóc de l’àmbit TIC i he arribat al món de l’educació una mica de rebot (primer a través de la feina de cooperant a l’Índia i després a través de la meva feina actual).\nM’ha agradat poder conèixer gent del MovimientoE3, una altra iniciativa de la Fundació Telefònica en la que participo a través de la meva feina a la Universitat. També ens hem desvirtualitzat finalment amb en Francesc Balagué, i per sorpresa he conegut en Marc Barranco, que també escrivia un blog des de l’Índia.\nHan estat tres dies intensos, amb un programa molt ampli de ponències, debats, taules rodones i tallers. Seguidament menciono algunes de les xerrades que m’han cridat més l’atenció. • No havia vist mai en directe Ferran Adrià, i la veritat és que em va agradar. Tot i no estar relacionat directament amb el món de l’educació, les seves idees sobre la creativitat i la innovació tenien sentit dins del congrés, i els nous projectes d’elBulli Foundation tenen un important component educatiu. Em quedo amb dues idees: “no sé si la creativitat pot ensenyar-se, però el que podem fer és ensenyar a pensar bé”, i “l’important no és ser el primer, sinó ser el que ho conceptualitza”.• La xerrada sobre robòtica social de Celestino Álvarez i Segundo Fidalgo (Adelerobots.com) m’interessava especialment, però la veritat és que no acabo de veure que sigui factible la seva proposta de robot assistent del professor. És caríssim (60.000 EUR!!), es necessiten vàries persones per controlar-lo, i al final els nens poden fer moltes menys coses amb aquest robot que amb un kit de robòtica educativa normal i corrent de 300 EUR. El que és innegable és l’efecte motivador pels nens, i vaig quedar impressionat amb un vídeo de les reaccions d’un nen autista davant del robot.• Interessant però poc interactiva, va ser la taula sobre Continguts Digitals, moderada per Antonio Cara, i on van participar: Jordi Adell, Aníbal de la Torre, Xavier Kirchner i Boris Mir. Em van agradar especialment els comentaris de Jordi Adell, de qui recomano molt seguir el seu blog.• També protagonitzat per Jordi Adell, va haver-hi un debat molt enriquidor sobre Fracàs Escolar i TIC. Em quedo amb idees com que les TIC no s’han de fer servir només per presentar continguts, o que tenim que ensenyar a entendre i a fer servir la tecnologia d’una forma crítica. Res de nou de fet. Interessant la discussió sobre si les TIC realment produeixen un efecte motivador, o si és simplement un efecte novetat.• Em va agradar conèixer el projecte de Red de Aulas de Fundación Telefónica i el projecte Proniño (d’erradicació del treball infantil a Llatinoamèrica). Molta feina feta, i un munt de dades per analitzar.• Alfons Cornella i Jose de la Peña van explicar el MovimientoE3. Per mi, com a participant, no era cap novetat, però va ser interessant conèixer algunes dades de l’activitat d’aquests darrers mesos, aixó com també reconèixer alguns errors.• La xerrada sobre Edupunk de Alejandro Piscitelli (un dels noms de moda en aquest món) va girar al voltant dels conceptes de do it your self, i aprenentatge auto-dirigit. Lliçons d’història, filosofia, i la idea de la conversió digital com a procés civilitzador. Curiosa la tesi del Parèntesi de Gutemberg (busqueu-ho a Internet).• Interessant també veure una experiència de robòtica educativa més propera al que fem dintre de UdiGital.edu. Es tractava de l’experiència de Martha Luz Franco en una escola de Colòmbia. Caldrà seguir-los la pista.• També vaig treure el cap en un taller d’Scratch, molt bàsic, però està bé veure que comença a estendre’s el seu ús en les escoles. És un bon símptoma.• La jornada més potent va ser l’última, amb una entrevista a Bill Drayton (recent premi Príncep d’Astúries, i fundador d’Ashoka), una ponència de Sugata Mitra (conegut internacionalment pel seu projecte The Hole in the Wall) i una xerrada de George Siemens (Premi EducaRed 2011 i pare del Connectivism). En aquest cas, us recomano que mireu els vídeos de les seves intervencions (cal buscar les sessions plenàries del dia 22 d'octubre).\nPD: Per cert, la paraula de moda d’aquest any és disruptiu, i pel que he vist molt gent l’aplica sense saber què vol dir.\njaja, a Madrid per temes educatius? He tingut un dejà vu ;)\n24 d’octubre de 2011 a les 19:18\nJo en vaig tenir un també de dejà vu, quan vaig entrar a la Cafetería Santander jajaja.\n24 d’octubre de 2011 a les 19:43\nArreplegar tota la informació, ben detallada, de les jornades sense haver-hi anat és tot un luxe. Gràcies!Disruptiu? No sé si ho havia sentit abans. Crec que sí ... però fins que no ho he cercat al diccionari d'anglès no he recordat quin ús se li dóna dins el món educatiu. I bé, alumnes disruptius, els que donen problemes ... però em fas dubtar, hi ha algun matís diferent que em perdi? Com que dius que molta gent l'aplica sense saber què vol dir ...\n26 d’octubre de 2011 a les 0:19\nLOL! Què feies a la Cafeteria Santander!?? hahaha\nHola Alícia! Bé, disruptiu es fa servir per anomenar tot allò que provoca una ruptura brusca. Per exemple l'ordinador personal va ser una tecnologia disruptiva. L'exemple dels "alumnes disruptius" és precisament d'aquests que no acabo d'entendre. Gerard, tenia la cafeteria molt a prop d'on m'allotjava, i quan la vaig veure, vaig pensar en el teu post i vaig haver d'entrar-hi! :)\nPensem llavors destorbem\n15-10-2011: United for #GlobalChange


El Triasport-Gandia va complir en la cronometrada de Castelló de la Ribera - Diari Serpis\nEl Triasport-Gandia va complir en la cronometrada de Castelló de la Ribera\nCom s’esperava la cronometrada de Castelló de la Ribera va ser un autèntic èxit per als més xicotets que van córrer com a vertaders professionals i que al final els deu primers classificats de cada categoria va tindre la seua medalla commemorativa.\nEls primers que van eixir a competir van ser de la categoria les promeses on Dani Sánchez continua ferma i acabe tercer mentre que Xavier Nogueroles va ser cinqué i Gerard Pastor seté.\nEn la categoria de principiants es va produir la primera victòria per al Triasport de la mà d’Andrea Contero mentre que Alex Sánchez també pujaria al podi amb el tercer lloc.\nEls principiants de segon any en aquesta ocasió Aarón Bueno va ser el millor de l’esquadra gandiana amb el sisé lloc mentre que Andreu Sansaloni acabaria nové i Darío Humánez va finalitzar al lloc 15.\nLa categoria d’aleví va ser un autèntic èxit amb Sergi Margarit que acabaria segon i fregaria la victòria com igual que Irene Flores que també obtindria la segona posició a poques dècimes del seu oponent.\nEn els de segon any, Carla Bañuls seria novament com la millor mentre que Carla Martínez va ser tercera.\nEls infantils de primer any, Marc Iborra va ser seté seguit d’Ausiàs Puente en el lloc 12 i Jorge Flores en el 14 mentre que Paula Esteban va ser quarta.\nQuant als infantils de segon any, Aitana Calabuig acabaria segona mentre que Laia Canet seria sisena i Joan Corbi tretzé.\nPel que respecta a l’escola de la Valldigna, el ciclista local Cristian Vercher venceria en promeses de segon any i Aitor Arlandis acabaria segon en la categoria regna d’infantils, mentre que l’exciclista del Triasport, Alex Moreno va ser segon en promeses.\nPel que respecta a la cronometrada per equips cadets, cal destacar la segona posició del Koryo Car comandat per la gandiana Alejandra Puente.\nArticle anteriorKentucky Festiu 2021 Gandia\nArticle següentUn nou accident de trànsit provocat per un porc senglar


Per Bauzá, la candidata és Armengol (Maties Salom)\n2 min. 21/05/2015 20:50\nDesprés del debat cara a cara a la televisió autonòmica podríem considerar acabada la campanya de socialistes i populars. Amb l’hora i trenta-vuit minuts de presència en els mitjans públics varen tenir temps de fer notar les divergències de tarannà i de programa, si és que algun dels hipotètics espectadors no les coneixia. A pesar de l’encotillament a què es varen sotmetre amb un format que no deixava espai per fer res més que un frontó avorrit i sense matisos.\nLa lectura que treim més clara del "debat" de dimecres és que hi feien falta altres veus. Quan ens posam davant de la televisió, el mínim que li podem demanar és que ens mostrin tots els elements necessaris perquè allò que ens ofereixen sembli real. I, passat amb escreix l’equador de la campanya, qualsevol espectador mitjanament informat sap que la hipotètica continuïtat d’un o l’accés a la Presidència de l’altra no dependran, en cap cas, només de la pròpia força. Això en cas que l’únic que interessi al receptor és la persona que ha d’ocupar la presidència. Si hem de parlar de propostes, les absències per omissió clamen al cel.\nArmengol coneix perfectament les potencialitats de la seva candidatura i el sostre dels diputats que pot aconseguir. Que en cap cas s’acostaran a la majoria absoluta. Sap com n’és, de difícil, pactar, i fins i tot accepta que el fet d’haver-se avengut el cara a cara amb Bauzá pot tenir efectes negatius en vistes a una futura entesa. Els assumeix perquè també sap que els retrets que li fan són tramposos. Com es podia negar a debatre amb el candidat a la reelecció? No ha estat la cap de l’oposició, aquests quatre anys? S’hi hauria negat qualcú, a debatre téte-à-téte amb Bauzá, encara que fos amb les regles del President en temps pròrroga?\nBauzá sap, pel seu costat, que només mantendrà el despatx al Consolat de Mar en cas que les forces d’esquerres no es posin d’acord en una investidura alternativa. I ell tria la rival, com si en aquests darrers anys no hagués passat res. Com si les seves propostes només tenguessin una rèplica. Com si fos o ell o l’altra. Per a Bauzá, l’alternativa és Francina, perquè qualsevol altra cosa li fa por. Això a ella no li deu fer gaire gràcia. Però sap, en el fons, que no li ho tendreu en compte...


Roba home Dessuadores Pesca preus a Waveinn, comprar, ofertes\nDessuadores - Ús recomanat: Pesca ()\nA waveinn, el nostre equip d’experts treballa perquè puguis fer la compra online de material de nàutica i pesca amb totes les comoditats. Revisem el catàleg de Roba home a diari per oferir-te sempre els millors preus de Dessuadores; i assegurar-nos que tens al teu abast el catàleg més ampli de material de nàutica i pesca sense moure’t de casa. A waveinn, la teva botiga online de nàutica i pesca, sabem com d’important és per tu comprar el millor material. És per això que només et venem els millors productes de Dessuadores de les principals marques de nàutica i pesca i al millor preu online. A més a més, et garantim la major seguretat al realitzar la compra online, i t’entreguem ràpidament els productes que més necessites sense que t’hagis de desplaçar. Fes la compra des de qualsevol dispositiu i t’ho portem directament a casa! waveinn sempre és la millor opció per fer les teves compres de material de nàutica i pesca. No només trobaràs la major varietat de productes i els preus més baixos. Sinó que també podràs realitzar la compra en un entorn totalment segur i fer el seguiment online de totes les teves compres. No esperis més i fes la compra de material de nàutica i pesca avui mateix. T’ho portem directament a casa! Estalvia temps i diners comprant a waveinn, la botiga online de nàutica i pesca. Posem al teu abast les últimes novetats de Dessuadores de les millors marques de nàutica i pesca com per exemple Hotspot design, Nomura.... Mai havia set tant fàcil comprar online tal i com ho demostren les opinions dels clients publicades als llistats de productes de nàutica i pesca.


La base econòmica d'Ordis és l'agricultura, especialment de secà, complementada amb la ramaderia porcina i ovina. L’Àlguema es una riera de la conca de La Muga que neix a Cabanelles, i transcorre per Lladó, altre cop Cabanelles, Navata, Ordis, Pontós, Borrassà i Santa Llogaia d’Alguema, on desemboca al Manol.Ordis és anomenat l’any 1020 amb el nom de: Ordeos.\nEl seu municipi ha crescut al voltant de la seva església parroquial de Sant Julià i Sana Basilissa, que malgrat el seu origen romànic ha estat reformada profundament durant el segle XVIII, amb el campanar inacabat. També en aquest segle de bonança és quan es van edificar més cases i hi va haver un increment considerable de la seva població. L'església de Sant Julià és un edifici d'una nau amb capelles laterals creuer i absis semicircular. Ordis celebra la seva festa Major per Sant Julià, (el 7 de gener i es celebra també la Festa de Sant Isidre, El 15 de maig. Un diumenge de la segona quinzena d’abril es celebra l’aplec de l’ermita de Sant Nicolau i per la Candelera, el 2 de febrer, té lloc l’aplec a l’ermita de Pols.també s’ha de destacar la fira de l’ordi el mes de maig.\nEsglésia de Sant Julià i Santa Basilissa d’Ordis\nErmita de San Nicolás. (Romànica del S. XII)\nErmita de Santa María de Pols. Segles XV-XVI amb elements romànics anteriors.\nAvui Ordis seria un poble menys famós si no fos pel seu sabater, que va immortalitzar el gran poeta Carles Fages de Climent en la seva obra «Balada del sabater d’Ordis». El sabater va existir i vivia en una casa prop de l’església d’Ordis. La vida d’aquest sabater, força tocat per la tramuntana, va interessar a Fages de Climent que tenia una casa a Ordis on hi passava algunes temporades.\nAlcaldessa: Anna Torrentà\nHabitants: 371 hab. (2019)\nCodi Postal: 17772\nTelèfon: 972 52 51 59


El passat 28 d’abril, la poesia va envair l’Auditori Nacional d’Andorra, amb els guanyadors del 24è Concurs de poesia Miquel Martí i Pol, un certamen que la ministra Riva va qualificar de consolidat, donada l’àmplia participació per part de la ciutadania. “Hem superat de llarg els 500 participants”, va afegir.\nBruna Generoso, amb ‘La sort’, va guanyar el primer premi de la categoria Poema, i va ser guardonada amb 300 euros. En la mateixa categoria, el jurat va reconèixer el poema ‘Comiats’, de David Esteve, amb un accèssit. Pel que fa a la categoria Recull, Joan Ramon Marina, per ‘Irrellevant’, i Josep Maria Capdevila, autor de ‘Tres moments pandèmics’, van rebre el primer premi ex aequo i 1.200 euros de dotació compartida, mentre que, l’accèssit de la categoria va ser per a Bruna Generoso, autora de ‘Carrers canviants’.\nQuim Salvat i Félix Jousserand, a la cloenda\nDesprés del lliurament de premis, els presents a l’Auditori van ser testimonis d’un recital musical i poètic, encapçalat pel cantant i compositor Quim Salvat i pel cantautor experimental Félix Jousserand. L’espectacle va estar organitzat en partenariat amb la Scène Nationale de Foix et de l’Ariège i l’Ambaixada de França al Principat.\n24è Concurs de poesia Miquel Martí i PolandorraConcursculturaFélix JousserandMiquel Martí i PolPremisQuim Salvat


L'independentisme treu la llengua\n14/08/2020 Juli Cuéllar\nEstem assistint a un ràpid retrocés de l’ús social del català, combinat amb constants atacs a la unitat de la llengua i amb una progressiva degradació de l’idioma. Aquests factors objectius són preocupants perquè soscaven la possibilitat que els Països Catalans puguin normalitzar la llengua pròpia: el català.\nA poc a poc, l’independentisme, que en els últims anys ha postergat el debat sobre la llengua per tal d’afavorir una eventual majoria social en un referèndum d’autodeterminació, comença a reaccionar en defensa del català i del seu ús social. En aquest sentit cal situar la campanya “Construïm futur: fem-ho en català!” impulsada per Jovent Republicà que es proposa defensar i promoure el català entre els joves enfront de les normes d’ús imperants i de la ideologia monolingüe dels estats espanyol, francès i italià. La iniciativa de Jovent Republicà és positiva perquè recupera la llengua com a un eix vertebrador dels Països Catalans, incloent l’Alguer. Ara bé, aquesta campanya no assenyala pautes d’actuació més enllà d’una genèrica apel·lació a les “responsabilitats amb el català” per part de les institucions, que topa amb el fet que moltes d’aquestes estan governades, justament, pel partit al qual estan adscrits aquests joves: ERC.\nJustament, la crítica a l’acció covarda, antiquada i poc innovadora de les polítiques lingüístiques autonòmiques, ha estat un dels eixos de la campanya “Parla com vulguis, però no deixis de fer-ho en català”, impulsada per Poble Lliure i La Forja. Aquesta campanya ha recuperat el concepte de llengua nacional i ha argumentat la necessitat de disposar d’un estat propi per emparar la normalització del català. A més de plantar cara a les polítiques lingüicides dels estats espanyol i francès i apel·lar a la fidelitat lingüística dels catalanoparlants, sobretot amb les persones nouvingudes, la campanya d’aquestes dues organitzacions vinculades a la CUP ha posat en el punt de mira la desídia de les institucions autonòmiques, que han incomplert de forma reiterada les pròpies normatives lingüístiques, tal com ha denunciat fa poc la Plataforma per la Llengua, en relació amb els apartats lingüístics de la Llei del Codi de Consum de Catalunya o de la Llei del Cinema.\nSense una clara voluntat d’exigir un requisit lingüístic a treballadors i empreses, i sense cap voluntat d’aplicar els règims sancionadors ja previstos, les lleis són lletra morta i el nostre idioma esdevé, en el millor dels casos, una anècdota.\nPer tant, si de debò volem viure plenament en català, cal pressionar perquè les organitzacions polítiques independentistes adoptin un discurs combatiu i rupturista en relació amb la llengua. Això vol dir que quan governin, sigui en l’àmbit que sigui, han d’assumir les responsabilitats i els costos que implica ésser coherents amb el propòsit de normalitzar l’ús del català en tots els àmbits.\nCal, doncs, celebrar que Jovent Republicà, Poble Lliure i La Forja, hagin desplegat sengles campanyes sobre el català en un moment en què l’independentisme es troba desorientat i en què caldrà redefinir un full de ruta on la llengua catalana deixi de ser tractada com a un element secundari en el procés d’alliberament nacional.


El conseller de Territori, Damià Calvet, conversant amb el delegat del Govern a les Terres de l'Ebre, Francesc Xavier Pallarès, a Móra d'Ebre | ACN\nper Redacció 11/01/2021 18:30h\nEl conseller de Territori i Sostenibilitat en funcions, Damià Calvet, ha lamentat aquest dilluns la «manca de manteniment permanent» per part d'Adif de les línies ferroviàries de regionals i rodalies de Catalunya. Calvet ho ha apuntat des de Móra d'Ebre arran dels talls en la circulació de trens de l'R13, R14 i R15 a les demarcacions de Tarragona i Lleida a causa de la nevada que ha deixat el temporal Filomena i ha indicat que des de l'operadora estatal encara no li han transmès quan es restablirà el servei. En canvi, ha expressat la seva «satisfacció» per com s'han dut a terme les tasques de neteja de la xarxa de carreteres, especialment a la demarcació de Tarragona.\nEl conseller ha explicat que per part dels parcs de carreteres de Catalunya hi han treballat més de 150 unitats de maquinària que han fet més de 80.000 quilòmetres, i ha agraït als treballadors que han fet torns de «més de dotze hores» en unes condicions «molt complicades», així com també als voluntaris i al personal dels ajuntaments i consells comarcals. El titular de Territori ha visitat aquest dilluns Prades on ha comprovat l'abast de la nevada i les tasques que s'han fet per restablir la circulació a l'entorn del municipi i en especial a la C-242, una de les artèries principals de connexió entre el Baix Camp i el Priorat.\nTambé ha fet èmfasi en els treballs a la C-44, entre Tivissa i Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, una zona on Calvet ha comentat que «era com treure aigua del mar» a causa del gran volum de neu. Amb tot, ha afirmat: «hem sabut garantir la mobilitat».\nDe tota manera ha assegurat que es plantegen «reptes» de cara a futurs episodis, com ara millorar la coordinació entre els diversos agents implicats i tenir «més tecnologia» per geolocalitzar la maquinària dels parcs de carreteres per tal que facin la feina de manera més eficient. «Estem en la bona línia però segur que podem millorar», ha reiterat.\nMai fallen: La Creu Roja es multiplica durant les pitjors hores del temporal a TGN\nConselleria de Territori i Sostenibilitat mobilitat Móra d'Ebre méteo


ENS VEIEM OBLIGATS A TENIR D'ADAPTAR-NOS ALS NOSTRES TEMPS - TOTLLEIDA\nPer Pere Serret Besa Última actualització Jun 17,2022\nKelly Slater (surfista professional nord-americà d’origen sirià), va manifestar “L’adaptabilitat és la manera com surfegem l’onada del canvi.” Igual que la pandèmia provocada per la Covid-19, els canvis climàtics han afectat tothom i tots i totes ens veiem obligats a canviar. Tenir la capacitat per adaptar-se als canvis, de vegades no és una opció. Com diria Eduado Sacheri (Escriptor i guionista argentí), “la realitat ens exigeix sobre adaptar-nos al que ens toca”. En un món tan dinàmic com el nostre, convuls en aquests temps pandèmics, no ens queda cap altra que aprendre una lliçó important: la vida segueix i hem de continuar vivint. En altres termes Julio Iglesias diria “la vida continua igual”.\nSer capaç d’adaptar-se als canvis no és fàcil. Hi ha persones que s’adopten més de pressa i d’altres a qui els explica molt més assumir que la vida pot alterar el seu equilibri de vegades. Saber extreure’n la part positiva i buscar-li un sentit forma part d’aquesta “recuperació”.\nLa vida canvia cada dia. El primer que hem de tenir clar per superar qualsevol por és que tot forma part de la nostra ment. La vida és evolució constant, aquesta idea ajuda a fer que les construccions de la nostra ment humana que, per una banda, lluiten per mantenir la nostra estabilitat emocional i el nostre equilibri psicològic, entenguin que l’acceptació és part del procés. L’adaptabilitat és un hàbit o una qualitat més desitjable per a l’èxit de la vida. Hi ha un proverbi alemany que diu: “No existeix el mal temps, només roba impropiada”. Quan ens permetem adaptar-nos a diferents situacions, la vida és més fàcil. I per acabar faré esment a aquella bonica frase que va pronunciar Theodore Roosevelt (Militar i escriptor de l’exèrcit dels Estats Units). “No hi pot haver vida sense canvis, i tenir por del que és diferent o desconegut és tenir por de la vida”.\nCoses de les temperatures


Corbates a les butxaques\nSARA GONZÁLEZ 16/06/2011 00:00\n260x366 El diputat de CiU Gerard Figueras i el diputat de SI Alfons López Tena van rebre cops, escopinades i insults en intentar arribar al Parlament. / JORDI PIZARRO El diputat de CiU Gerard Figueras i el diputat de SI Alfons López Tena van rebre cops, escopinades i insults en intentar arribar al Parlament. / JORDI PIZARRO\nLes corbates, a la butxaca. Per prescripció policial. L'objectiu: entrar al Parc de la Ciutadella per la porta del carrer Wellington sense semblar un polític, sense donar la imatge de càrrec electe. El perímetre del Parlament s'ha convertit en un hostil laberint humà. Més de dos mil manifestants exhibeixen cartells i s'omplen la boca de democràcia, però paradoxalment volen impedir que l'òrgan que representa la sobirania del poble es reuneixi. I alguns estan disposats a fer-ho amb andròmines de tota mena: des de les clàssiques ampolles, esprais, deixalles, líquids i escopinades, fins a una curiosa piscina inflable.\nPerò qui surt al Polònia ho té ben pelut. "Mireu allà! És la Marina Geli!", exclama un dels indignats . La crida té efecte immediat. Angoixada, sense dir res, fent com si no sentís els crits i els insults, Geli intenta arribar al cordó policial de la porta, però la multitud que l'encercla l'allunya d'allà. Li tallen el pas aquells que clamen contra les retallades. Al final ha de desistir i fer cap al provisional refugi de l'Estació del Nord. També la seu d'Unió, ara sense demanar carnet, acull víctimes del setge.\nA comissaria, retinguts, esperen una quarantena més de polítics que ja fan tard al ple. Només uns quants de més matiners han pogut entrar per mitjans propis. Això sí, amb conseqüències. La gavardina marcada amb esprai de Montserrat Tura n'és un exemple.\nPerò Artur Mas dóna un cop de puny sobre la taula. Els indignats se n'adonen quan el brunzit de l'hèlix de l'helicòpter dels Mossos es converteix en la banda sonora del setge. Rostre sever i entrecella arrufada del president just després d'aterrar amb Núria de Gispert. Després de la primera i la segona autoritat del país, se succeiran un reguitzell d'expressions de gravetat, ulls de ràbia i paraules, sí, d'indignació. Uns arriben també per aire, especialment els membres del Govern, els altres, retinguts a l'Estació del Nord o a la comissaria del carrer Bolívia, arriben en furgonetes dels Mossos per la porta de servei del Zoo. "És més fàcil entrar al camp del Madrid", diu Joan Laporta per destensionar.\nEl búnquer parlamentari\nI el ple arrenca. Només el vaivé inquiet de Felip Puig sobre la catifa vermella enganxat al telèfon i l'entrada amb comptagotes de diputats a l'hemicicle recorden que es tracta d'una jornada excepcional i insòlita en democràcia. El Parlament i el parc es converteixen en un búnquer, un microcosmos de polítics, periodistes i mossos, on les corbates campen tranquil·les. Es parla de dèficit i de milions d'euros mentre uns metres enllà denuncien sense matís la corrupció, l'atur i l'ús de la força.\nEls manifestants s'enfilen a les tanques. Un, fins i tot, ensenya el cul al dispositiu policial. Els mossos ni s'immuten. Un d'ells, fins i tot, aprofita per cruspir-se un tàper de cigrons. El dia es preveu calorós i llarg. Llarg com un dia sense pa. Però no, el pa, com el debat, va arribar al Parlament. Blindat, també en una furgoneta dels Mossos.


posted by Josep Maria Juhé Mas @ 14:17\nAt lunes, agosto 06, 2007, Anónimo said…\nla clau per exercir la sobirania? homé ,es un passet més ,però crec que la sobirania no s'exerceix només amb el punt.cat.entenc que desde el teu punt de vista espanyol es una cosa que fa gracia ,com el cobi. però crec que s'exerceix més la sobirania fent coses pel pais com ara reclamar totes les infrestuctures que al llarg dels anys els teus amics sociates i els del pp ens heu estat negant i robant sistematicament.o reclamant l'expoli fiscal a que ens esteu sometent. aquest any ja portem :8.471.008.857,39 €http://www.fco.cat/comptador/ amb tot els que ens heu fotut, crec que els inmigrants , que sens dubte necessitem i que per la meva part son benvinguts,podrien tenir un estat del benestar millor. aquesta es la clau de volta. no es pot fer , per un costat , una politica d'esquerres d'aparador i per l'altre costat , els teus , anar saquejant al pais.\nAt miércoles, agosto 08, 2007, Anónimo said…\nEl puntcat és un petit però important pas cap al reconeixement de Catalunya com a Nació...en falten molts més que tant de bó els barrufets del tripartit aconsegueixin donar..per ara ho veig una mica fotut...\n"Una nació esclava, com un individu esclau,\nés una vergonya de la humanitat i de l’univers."


Música de fons dels teus vídeos juga un paper important en la millora de la capacitat de l'espectador a seguir veient. Una pista bona antecedents transmetrà apropiat emoció, humor i afegir a instàncies de l'humor. Hi ha factors que vostè ha de considerar abans d'utilitzar una pista per a fons de vídeo incloent-hi els drets legals d'aquell so. Ja que és ridícul obtenir drets d'autor per a cada pista que hi afegim el nostre fons de vídeos, per tant és preferible utilitzar música de fons lliure. Aquí estan algunes maneres de fer-ho.\n1. creativitat llicències comunes\nAixò és una plataforma dissenyada per fer artistes arreu del món compartir el seu treball amb el públic i mantenir els drets d'autor. Alguns li permetrà compartir, però assegureu-vos que el propietari, de crèdit altres li permetrà utilitzar la peça, però proporcionen la mateixa llicència com a propietaris.\n2. accions àudio\nAquí, vostè haurà de comprar la llicència de la música que voleu utilitzar. Tanmateix, això necessita llargs contractes legals.\n3. pagament Per ús\nSi necessiteu un so determinat singular o específic, haurà de pagar per utilitzar-lo. Preu depèn de la durada d'utilitzar.\n4. domini públic\nEts lliure d'utilitzar una composició després de 70 anys de la mort d'un artista, però n'estan exempts clàssics.\nAmb una idea clara sobre com utilitzar materials de copyrighted, anem a fer una ullada a la lliures llocs on es pot descarregar música pel seu fons de vídeo així com plantilles sense cap cost. Aquests llocs actua com a motors de cerca i li proporcionarà gairebé qualsevol tipus de música d'àudio o pista que busqueu.\nAquest és un lloc que et dóna la música lliure. Artistes vendre la seva música i enregistraments aquí com arxius lliure de regalies. Encara que haurà de pagar per a arxius d'àudio, cada mes li són llegibles per descarregar una cançó d'alta qualitat o pista d'àudio de franc.\n2. Lliure convertidor de YouTube\nAquesta és una eina altament eficaç que captura els arxius de vídeo i convertir-los en mp3, així pot aconseguir un vídeo i extreure la pista d'àudio per aplicar-lo en el seu propi vídeo fàcilment.\nEncara que principalment està construït per a propòsits corrent, també dóna suport a una secció on es pot descarregar música de franc.\n4. lliure reproduir música\nCom el seu nom indica, aquest lloc ofereix música lliure descarreguen. No obstant això, la majoria són instrumental pista anunci té un bar de recerca que resulta manejable quan vostè està buscant una cançó en particular.\n5. Betty ligent\nAquest amfitrions lloc lliure de música que es pot utilitzar en presentacions de PowerPoint, fons de vídeo i qualsevol altre finalitat. No obstant això, tots els àudios estan disponibles en format MIDI només.\nAquest és un lloc eficaç proporcionant pistes d'àudio lliures per descarregar. És avantatjós ja que totes les pistes són en format MP3, així s'exigeix cap conversió.\n7. Universitat Media\nÉs un lloc popular per edició de vídeo aficionat. Hi ha un munt de tutorials sobre com editar vídeos i conté nombroses àudios que vostè pot incorporar en la pel·lícula.\nAquí, arribarà a descarregar loops de música tants com puguis sense cost gens. Encara que la guia no és que gran, vostè will definitivament aconseguir alguna cosa que funcioni per a vostè.\nÉs possible carregar música YouTube silenci i afegir sons en línia. Després de carregar el fitxer, canviar a mode d'edició de vídeo. Utilitzi aquesta eina per buscar qualsevol pista que vol després d'utilitzar la barra de cerca.\n10. socis en rima\nAquest és un lloc de descàrrega de música lliure que acull música i pistes d'àudio gratuïts i distribuir-los a través de soundclouds descàrregues. Tot el que has de fer és localitzar un arxiu, guardi l al seu ordinador i després es pot utilitzar en els teus vídeos de 3GP.\n11. arxiu de música lliure\nAquest lloc ofereix la música lliure de tots els gèneres seu públic des del 2009. Tant soci comissaris i els usuaris poden carregar els arxius de música a aquest lloc així fent-lo disponible per altres usuaris. Això desenvolupa un lucinant gran acumulació d'arxius així poques vegades perdrà un fitxer que busqueu aquí.\nAquest és un lloc de música lliure que també s'embarca en promocions d'artista. Artistes independents publicar els seus àlbums aquí i a través de l'adreça electrònica pot fàcilment enviar música lliure com una manera de promoure aquests artistes.\nAmazon té més de 56 mil tonades lliures i pistes de so que es pot incorporar fàcilment en el seu fons de vídeo. Aquestes pistes lliures són fàcilment organitzat pel gènere així que és molt fàcil per tu per obtenir una tonada específica.\n14. MP3. com\nAixò és entre els proveïdors en línia més antics de música lliure. Té una biblioteca de música molt gran amb gairebé qualsevol gènere de música i pistes que podria ser després.\nAquest lloc conté més de 400 000 cançons de diversos artistes de diferents gèneres. També és entre els més grans repositoris de música lliure d'àudio i mp3 a la web. Té música d'artistes tant famosos com nous.\nAquest és un lloc social on fàcilment pot interactuar amb artistes en persona. A través de pàgines d'artistes, podràs accedir a uns regals que publiquen cada ara i llavors per a la promoció.\nAquest lloc en particular està més interessat en la prestació de la música indie, que podria servir com gran fons de vídeo. La música es carrega directament per l'artista d'aquesta manera vostè pot estar segur que és legal.\nAquest lloc és el primer a oferir un lliure sobre serveis de participació d'un arxiu. Acullen uns 15 milions de cançons i vídeos i fàcilment pot obtenir teus artistes preferits cançó aquí i incorporar-lo en el seu fons de vídeos.\nDogmazic és una França basat en web en línia que ofereix música lliure a usuaris des del 2004. Ho té fàcil per accedir a música i pistes d'àudio i amb fàcil descarregar opcions, vostè pot aconseguir les pistes de fons de vídeo convenientment.\nAixò és el millor i més fàcil d'utilitzar el lloc de descàrrega de música lliure. Oferint àudios més recents i passades de música, sens dubte dóna suport a una gran base de dades de recollida de música. Utilitzeu la barra de cerca per localitzar qualsevol pista que li agradaria incorporar en el seu fons de vídeos.\nDescarregar aquestes músiques per al vídeo utilitzant Wondershare Filmora (originàriament Wondershare Video Editor), que pot inserir música a vídeo directament amb més potent d'edició eines com tall, tall, efectes dels cultius i pip. Descarregar aquest programari com seguir.\n> Recursos > vídeo > primer 20 millor font per aconseguir la música de fons per als vídeos (descàrrega gratuïta)