Hemeroteca del BLOC - Verds de Gandia: de juliol 2009\nEL BLOC-VERDS LAMENTA QUE LA JUSTÍCIA DÓNE UN SEGON TOC D’ATENCIÓ AL GOVERN PER LA PERMISSIVITAT PEL QUE FA AL SOROLL A LES ZONES D’OCI\nSOROLL/DISCOTECA SENSE LLICÈNCIA: El jutjat torna a donar la raó al veïnat i a condemnar l’Ajuntament.\nEls econacionalistes demanen major respecte a la legalitat mediambiental i exigeixen polítiques efectives que garantisquen el dret al descans del veïnat, “perfectament compatible amb l’activitat dels pubs i les discoteques”.\nFa un any una altra sentència obligava l’Ajuntament de Gandia a declarar Zona Acústicament Saturada l’entorn de la plaça del Castell, a la platja de Gandia.\nRecorden que la legislatura anterior el PSOE no acceptar la declaració de Zona Acústicament Saturada proposada pel BLOC-EV, aleshores soci de govern. PP i Plataforma també votaren en contra fa dos anys.\nGandia, 20 de juliol de 2009\nPublicat per Hemeroteca del BLOC-Verds de Gandia / dilluns, 20 de juliol de 2009 /\nEL PLA D’ACCIÓ COMERCIAL CONFIRMA LES TESIS DEL BLOC SOBRE LA IMPORTÀNCIA DEL COMERÇ URBÀ I ALERTA DEL PERILL DE LES GRANS SUPERFÍCIES\n“L’equip de govern municipal està permetent eixa proliferació de superfícies comercials en l’extraradi de la ciutat, sense haver pres cap tipus de mesura que permetera al comerç urbà defensar-se d’una competència tan ferotge”.\n“Desgraciadament, el govern de Gandia no sembla coincidir amb este model comercial. Ells s’inclinen per posar en práctica la frase d’Orengo que “el sol ix per a tots””.\nEls econacionalistes demanen “amb caràcter urgent” un calendari d’actuacions que, seguint les recomanaciones del pla, les pose en marxa en un període de temps curt.\nLamenten que s’haja tardat tant en publicar les conclusions i que no s’entrevistara els comerciants.\nSol·liciten la rectificació d’algunes errades a l’estudi:\n3.1.- Denominacions incorrectes de certes àrees comercials de la ciutat (Esclaves...).\n3.2.- Confusió en alguns moments de l’estudi entre les actuacions de la Unió de Comerciants i la Federació de Comerciants del Centre Històric.\n3.3.- Quan s’enumeren els principals equipaments de la ciutat, agrupats per barris, s’hi succeïxen una elevada quantitat d’inexactituds:\n· CP Santo Tomàs de Villanueva o col·legi Jesús Obrero, a la República Argentina.\n· Hospital de Raval, al districte del Raval.\n· Institut de Salut Mental, a la zona de les Esclaves.\n· No s’anomenen alguns equipaments bàsics com el Centre Cultural de la Plaça del Rei en Jaume o el Maga, per exemple.\nGandia, 17 de juliol de 2009\nPublicat per Hemeroteca del BLOC-Verds de Gandia / divendres, 17 de juliol de 2009 /\nEL BLOC ENCARA NO HA REBUT L’INFORME-AVANÇ DE VÍCTOR ALGARRA SOBRE L'ALQUERIA DE ROMAGUERA\nEls econacionalistes recorden que han passat 16 dies (30 de juny) des que tinguera lloc la Comissió Extraordinària de Territori, Sostenibilitat i Habitatge on es presentà el document. “En canvi, sí que es va facilitar una còpia a alguns mitjans de comunicació”\nEs pregunten què se n’ha fet de l’altre informe encomanat per l’ajuntament a l’arquitecte Carles Dolç “i perquè es decideix l’enderroc de l’alqueria Romaguera sense tindre’l en compte”\nDenuncien que Mut amaga públicament l’existència d’altres estudis que està realitzant, a hores d’ara, la Conselleria de Cultura i el Consell Valencià de Cultura\n“El fet d’aparéixer vestigis del S. XVI ens diu que l’actual (en part del segle XVII) s’edifica sobre una altra més antiga. I no estem tan sobrats en la nostra ciutat de restes patrimonials i arquitectònics com per anar tombant-ne. Nosaltres ens continuem manifestant partidaris de l’execució immediata de la urbanització, però pensem que això és possible sense enderrocar l’alqueria”\nPublicat per Hemeroteca del BLOC-Verds de Gandia / dijous, 16 de juliol de 2009 /\nQUÈ PASSA AMB ELS CARTELLS ELECTRÒNICS DE LES ENTRADES DE GANDIA ?\nEl BLOC-Verds recorda que el seu cost va ser molt elevat “com per a donar només informació sobre els aparcaments públics”\nEl regidor del Grup Municipal del BLOC-Verds a l’Ajuntament de Gandia, Facund Puig va preguntar dijous passat -durant el Ple ordinari- per les raons del no funcionament dels cartells de senyalització electrònica ubicats a les entrades de la ciutat. I els que els econacionalistes van recordar que es van instal·lar la darrera legislatura, amb un cost molt elevat, amb l’objectiu de facilitar informació i dades del trànsit en temps real, via satèl·lit. “En canvi, mai han funcionat i només es limiten a aconsellar els conductors que utilitzen els aparcaments públics de la ciutat... Un cost molt elevat, per a tan poca utilitat”.\nPer la seua banda, el responsable de Mobilitat i Trànsit, Vicent Mascarell va respondre que prendria nota i esbrinaria les causes de la infrautilització dels panells de senyalització electrònica.\nGandia, 14 de juliol de 2009\nPublicat per Hemeroteca del BLOC-Verds de Gandia / dimarts, 14 de juliol de 2009 /\nLA PÈRDUA DE LA CATEGORIA DEL GANDIA BÀSQUET “ÉS CONSEQÜÈNCIA DE LES FALSES PROMESES I DE L’AVARÍCIA DEL GOVERN MUNICIPAL”\nEl BLOC-Verds recorda que Orengo va comprometre ajudes institucionals per a 4 anys i no ha compensat el club, com cal, per la desaparició de l’esponsorització de l’Aigües de València.\nEls econacionalistes reconeixen la tasca dels directius “els actuals i els passats, tots sense distinció, ens han regalat estos anys uns espectacles esportius meravellosos, que nosaltres volem agrair i que uns altres no han sabut valorar”.\nJOSEP M MOYA: "Un mitjà de comunicació deia que a veure quin polític s’acosta pel pavelló a un partit de la lliga provincial. Jo aniré. I tornaré a treure’m el meu passe de soci, sense esperar a que me’l regale el club per la meua condició de regidor. I ho faré sense problema, com he fet els darrers 20 anys. Com ho feia en els temps de la rivalitat amb els “lejieros”. Com ho he fet des de la unificació dels dos clubs. I espere tornar a viure tots aquells ascensos: de l’autonòmica a l’EBA, a la LEB i, finalment, a la LEB Or".\nGandia, 10 de juliol de 2009\nPublicat per Hemeroteca del BLOC-Verds de Gandia / divendres, 10 de juliol de 2009 /\nENCARA NO HI HA CAP ACORD FORMAL PER A LA CESSIÓ DE LA DÀRSENA NORD DEL PORT\nOrengo reconeix que no hi ha novetats pel que fa a les negociacions amb l’Autoritat Portuària de València.\nL’alcalde va anunciar que se signaria un conveni el primer trimestre de 2009.\nOrengo i Mut viatjaren recentment a París per conèixer la proposta de Renzo Piano per a la zona.\nEl portaveu del Grup Municipal del BLOC-Verds a l’Ajuntament de Gandia, Josep Miquel Moya va aprofitar el punt de precs i preguntes del Ple ordinari d’ahir per preguntar l’alcalde “si existeix ja un acord formal amb l’Autoritat Portuària de València per a la cessió del terrenys on es pretén construir el futur Palau de Congressos”, que projecta Renzo Piano. Doncs bé, José Manuel Orengo va reconèixer que no existeix cap novetat al respecte. I això que l’alcalde va anunciar, ara fa set mesos (19 de desembre), que la cessió dels terrenys de la dàrsena nord del port per part del govern central seria imminent, dins el primer trimestre de 2009.\nLa resposta va sorprendre molts dels presents, si tenim en compte que a finals del mes de juny passat la primera autoritat local viatjava, acompanyada del responsable de Territori, Fernando Mut, fins a París per tal d’interessar-se pels treballs de Piano al voltant del megaprojecte.\nEL BLOC DEMANA QUE ES DECLAREN BIC (Bé Immaterial) LES SOCIETATS MUSICALS VALENCIANES\nEls econacionalistes traslladen al Ple la proposta de les tres bandes de música de Gandia.\nFacund Puig recorda que en aquests moments la Conselleria de Cultura també tramita dues iniciatives semblants presentades pel BLOC: la declaració del Tio de la Porra i el Jurat d’Aigües de la Marjal com a BIC-Bé Immaterial.\nGandia, 6 de juliol de 2009\nPublicat per Hemeroteca del BLOC-Verds de Gandia / dilluns, 6 de juliol de 2009 /\nLA NOVA ORDENANÇA CONSAGRA UNA EDUCACIÓ INFANTIL MUNICIPAL DE PAGAMENT\nPREU ESCOLES INFANTILS\nEl BLOC-Verds denuncia un increment desproporcionat, totalment injustificable en un moment de crisi com l’actual:\nMatrícula: passa de 12 a 20€. Increment del 70%.\nMaterial escolar: 30€ (l’anterior ordenança no contemplava este concepte).\nMenjador: passa de 42 a 54€. Increment del 30%.\nEs manté el preu de l’escolarització, però a partir d’ara les famílies han d’ingressar a l’ajuntament l’ajuda de 90€ mensuals que els atorga la Generalitat.\nJa no es tindrà en compte la renda per càpita de la unitat familiar...\nFacund Puig recorda que s’incompleix l’acord plenari de 2006 ple que fa la gratuïtat de les escoles infantils i anuncia la presentació d’esmenes perquè:\n· La matrícula, el material escolar i l’escolarització siguen gratuïtes.\n· Es mantinga el preu del menjador en 42€.\n· Es mantinga la bonificació a les famílies nombroses i a les que tinguen més d’un germà, però proposarem que, a més, s’establisca un sistema de beques de menjador del qual es puguen beneficiar les famílies amb menors recursos, igual que es fa en la resta de nivells educatius.\nGandia, 3 de juliol de 2009\nPublicat per Hemeroteca del BLOC-Verds de Gandia / divendres, 3 de juliol de 2009 /\nEL PSOE I LA DRETA SIGNEN LA SENTÈNCIA DE MORT DE ROMAGUERA\nEl Bloc demana que, almenys, “tinguen la decència” de convidar-los al soterrament per poder acomiadar dignament l’edifici\nI això que l’informe encomanat per l’Ajuntament confirma que l’Alqueria és, com a mínim, del segle XVI, tal i com ja apuntaven els informes de l’associació Arc de Mig Punt\nEls econacionalistes es continuen manifestant partidaris de l’execució immediata de la urbanització, “però pensem que això és possible sense enderrocar l’alqueria. Dissortadament, ni l’IVVSA ni l’Ajuntament (PSOE+Plataforma+PP) ho entenen així”\nJOSEP MIQUEL MOYA: “Esperem que siga l’última i esdevinga un símbol per a la lluita pel nostre patrimoni. Una lluita que el Bloc no abandonarem. Potser el proper objectiu siga l’edifici dels Peons Caminers a l’Avinguda del Grau"


La llengua perduda d'un palau assiri\nInici Temes Actualitat La llengua perduda d'un palau assiri\nDescobreixen un idioma de fa 2.800 anys entre les ruïnes d'un palau de l'antiga ciutat de Tushan, al sud-est de Turquia\nTauleta d’argila trobada a l’antiga ciutat de Tushan\nQuan es parla de troballes arqueològiques, el més lògic és pensar en restes de construccions, artefactes i objectes de tot tipus, armes, joies, llavors i fins i tot ossos, ja siguin humans o animals. També és possible trobar elements epigràfics, puguin llegir-se o no els idiomes en què estan escrits. El que és més difícil és trobar un idioma nou; no uns signes que puguin ser interpretats com un possible tipus d'escriptura, sinó un idioma. Doncs bé, això és el que han descobert els arqueòlegs entre les ruïnes d'un palau de fa 2.800 anys a l'antiga ciutat de Tushan, al sud-est de Turquia.\nEl fet que aquest palau fos la residència d'un governador assiri fa que aquesta llengua desconeguda s'hagi conservat en una tauleta d'argila escrita en caràcters cuneïformes. Els estudis indiquen que podria tractar-se de la llengua d'un poble bàrbar que hauria viscut a la zona fronterera de les grans civilitzacions de Mesopotàmia, més en concret a les muntanyes Zagros, a l'oest de l'actual Iran.\nEl contingut de la tauleta no és menys curiós i interessant: una llista de 60 noms de dones, probablement presoneres de guerra de les campanyes de conquesta dels reis Tiglat Pilasser III i Sargon, o protagonistes involuntàries d'un programa de deportació assiri. D'aquests noms, 45 no tenen res a veure amb els milers de noms coneguts de l'Orient Mitjà i és això el que ha fet saltar totes les alarmes. Si es considera que a les antigues civilitzacions d'aquesta zona del món els noms es formaven a partir de la unió de paraules comunes del lèxic local, en forma completa o abreujada, el fet que aquests 45 noms siguin desconeguts ha donat la pista d'una llengua desconeguda.\nAra, els estudiosos investiguen detalls dels noms com l'ordre i la freqüència de les seves lletres per comparar-los amb altres idiomes que es coneixen de la zona i veure si tenen algun parentiu.


pau corcelles: LA IGUALADINA COTONERA\nEl Fine Art és un esdeveniment que es realitza a Igualada fins al 16 de març que omple la ciutat d'exposicions de fotografia i actes que hi giren al voltant.\nMoltes de les expos es realitzen en espais arquitectònics singulars, alguns recuperats per l'ocasió. La Igualadina Cotonera és un dels edificis més importants que tenim a Igualada. És la fàbrica d'estil manxesterià més antiga (1841) conservada a Catalunya, tot i que es troba en estat quasi ruïnós. Des de fa poc temps sembla que es vol recuperar, de moment la cosa s'ha iniciat per la façana però bé, per algun lloc s'ha de començar... A la planta baixa de la Igualadina Cotonera s'hi ha...\n...situat una de les exposicions del Fine Art, que per cert, és un recull de fotos del mateix edifici. Així que per fi, aquest cap de setmana he pogut entrar a la Cotonera per primera vegada. Em va agradar molt la visita de dissabte a tarda i ahir al matí m'hi vaig passar una llarga mitja hora fent fotos. Totes són d'aquesta planta baixa on hi ha l'expo, a veure si algun dia us en puc mostrar més...\nNo m'enrotllo, us deixo 12 imatges, a veure si us agraden...\nVaig arribar als voltants de les onze quan la llum dibuixava boniques formes, tot entrant per les finestres...\nMoment per mirar amunt...\n...i una altra vegada cap avall...\nBen amagadet en una cantonada hi havia una espècie de servei sanitari...\nMireu quina paret, quina gamma de colors tan entonats!!!\nCalia fixar-se amb qualsevol detall del sostre.\nCal felicitar a l'organització, l'espai per aquesta expo no podia ser millor.\nEl sostre està falcat gràcies a un joc de columna antiga amb ajuda nova...\nHi havia una petita finestreta oberta per on vaig fer entrar la Canon. El resultat...\nUna mica més de joc llum-ombra sobre un...\nEn fi, una llarga mitja hora molt interessant. Us aconsello la visita a Igualada aquests dies si us agrada la combinació foto-arquitectura. De cara a la setmana vinent intentaré fer-vos una entrada amb els espais arquitectònics més interessants a visitar. Si voleu saber més de la Igualadina Cotonera, us deixo l'enllaç a la wiki:


La residència Nuestra Señora de Lourdes de #SantJust afectada per la Covid-19 | GESTOR DE COMUNICATS | Ajuntament de Sant Just Desvern\nsantjust.cat 07/04/20 Nota informativa\nLa residència Nuestra Señora de Lourdes de #SantJust afectada per la Covid-19\nNota informativa Núm. 29 relacionada amb el coronavirus – 07/04/20 22 h\nLa residència Nuestra Señora de Lourdes de Sant Just està patint els efectes de la COVID-19 amb duresa. Arran de les proves de detecció del coronavirus que s’han fet a residents del centre per part del CAP de Sant Just, hi ha una quinzena de persones que han donat positiu i s’ha procedit al seu aïllament. El nombre de defuncions a Lourdes son 4, que eleven fins a 10 les persones mortes pel coronavirus a Sant Just. L’Ajuntament vol traslladar el condol a les famílies afectades i es posa a la seva disposició.\nL’Ajuntament de Sant Just Desvern ha enviat un escrit d’urgència a la Conselleria de Treball, Afers Socials i Famílies de la Generalitat per alertar de la situació crítica de la Residència Nuestra Señora de Lourdes. Malgrat la dedicació i atenció de les monges, la direcció necessita ajuda per fer front a aquesta situació.\nLa direcció del centre ha manifestat a l’Ajuntament que ha demanat a la Conselleria, a través dels procediments establerts, ajut urgent per reforçar l’estructura i disposar del material de protecció corresponent, però, segons la mateixa direcció, el departament no ha facilitat cap ajut dels sol·licitats fins al moment. Pel que fa a la conselleria de salut, el Centre d’Atenció Primària de Sant Just ja ha manifestat que reforçarà l’equip mèdic assignat a la residència per atendre a les persones residents.\nL’Ajuntament està col·laborant al màxim amb les residències del municipi, anant més enllà de les seves competències i dins de les seves possibilitats. En aquest sentit, l’Ajuntament ha entregat mascaretes, peücs, guants, gel i altres elements de protecció a les residències per garantir la màxima protecció, tot i que es necessita més material donat l’elevat grau d’ús. Així mateix, s’han fet desinfeccions setmanals als diferents centres per evitar el contagi. A nivell de personal, s’han facilitat determinats reforços, que es veuen superats per la situació que està vivint, en concret, a la residència Nuestra Señora de Lourdes.\nEn el dia d’avui, la Unitat Militar d’Emergències (UME) ha iniciat un procés de descontaminació del centre, a petició de l’Ajuntament i de la pròpia direcció del centre, i amb el vistiplau de la Conselleria de Treball, Afers Socials i Famílies. Es va demanar aquest recurs com a reforç i complement de les desinfeccions encarregades per l’Ajuntament. Des del Comitè d’Emergències de l’Ajuntament, s’està intentant donar el màxim suport possible a les residències, per l’elevat risc que té la població resident donada la virulència del coronavirus.


Conveni entre L'ONCE Catalunya i el Teatre Lliure - SIESTV\n08 març 2009 Conveni entre L'ONCE Catalunya i el Teatre Lliure\nS?introduiran recursos per fer accessible el teatre als cecs i discapacitats visuals\nL’ONCE Catalunya i el Teatre Lliure han signat un conveni de col·laboració per a fomentar la participació com a espectadors de les persones cegues i deficients visuals gràcies al sistema AUDESC d’audiodescripció. El conveni el van signar la delegada territorial de l’ONCE a Catalunya, Teresa Palahí i el president de la Fundació Teatre Lliure Teatre Públic de Barcelona, Antoni Dalmau , a la seu del Teatre.\nLes dues institucions signen aquest acord amb la intenció D’apropar el col·lectiu de cecs i discapacitats visuals al teatre, fet que s’emmarca dins de L’acció social i cultural que promou l’ONCE amb L’objectiu D’aconseguir una major integració dels seus afiliats al món de la cultura. Per aquest motiu, l’ONCE subministrarà el personal tècnic especialitzat en els equips AUDESC que farà la instaL’lació i les proves de funcionament i es compromet a difondre i donar publicitat de les obres que es realitzaran amb aquest sistema entre el seu coL’lectiu.\nPer la seva part, el Teatre Lliure, durant les sessions de teatre accessible, es farà càrrec de la despesa que de l’audiodescriptor, o narrador que descriu als cecs els detalls del que succeeix dalt L’escenari, tot aprofitant els moments en què no hi ha diàlegs. Les sessions de teatre accessible són sessions ordinàries de teatre, dirigides al públic en general, on s’introdueixen L’ús de recursos tècnics i humans de suport per fer possible que les persones amb discapacitat sensorials puguin gaudir-ne, i potenciar així la integració social D’aquest col·lectiu.\nLa propera obra que comptarà amb un dia de representació amb sistema AUDESC serà Traïció de Harold Pinter que serà a la Sala Fabià Puigserver de l’11 de març al 12 D’abril de 2009.\nLes sessions accessibles que organitza el Teatre Lliure compten amb audiodescripció, subtitulació, acompanyament, programes de mà en format braille, instal·lació D’anells magnètics que seran utilitzables sempre i quan la dificultat tecnològica de L’espectacle ho permeti.


Hotels amb terrassa a Barcelona | Hoteles Catalonia\nHola ( 0)\nAgències i empreses\nHome Promocions Ofertes Reserves\nHotels amb terrassa a Barcelona\nHotels per ciutatsMenorca - (1)Eivissa - (1)Madrid - (6)Mallorca - (3)Sevilla - (3)Salamanca - (1)Sant Andreu de la Barca - (1)Sabadell - (2)Valencia - (1)Murcia - (1)Saragossa - (1)Brusel·les - (1)Barcelona - (22)Lleida - (1)Riviera Maya - (5)Tenerife - (3)Punta Cana - (3)Bayahibe - (2)Ronda - (1)Hotels per temaHotels amb piscina - (32) Hotels de platja - (18) Hotels de vacances - (18) Hotels urbans - (42) Hotels per a parelles - (4) Hotels musicals Madrid - (6) Hotels Marató Brussel·les - (1) Hotels centre Barcelona - (10) Hotels shopping Barcelona - (10) Hotels de platja al Carib - (10) Hotels tot inclòs - (11) Hotels de platja a Tenerife - (3) Hotels amb golf - (5) Hotels per a famílies - (3) Hoteles centros sanitarios - (1) Hoteles WiFi gratis - (1) Hotels per casaments - (3) Detall de la promoció Hotels amb terrassa a Barcelona\nDesprés d'un dur dia de turisme i shopping per Barcelona, què pot ser millor que relaxar-se al capvespre prenent-te alguna cosa als nostres hotels amb terrassa? Gaudiràs d'un moment màgic mentre contemples unes immillorables vistes de Barcelona.\nLes nostres terrasses, el lloc perfecte per oblidar-se del soroll de la ciutat.\nHotels amb aquesta promoció\nA pocs metres de la plaça Sant Jaume, en ple centre de l' emblemàtic barri Gòtic barceloní, i molt a prop del Borne es troba aquest fantàstic hotel. La seva privilegiada ubicació et permet estar a un passeig dels racons més carismàtics de la ciutat.Les línies minimalistes del nostre hotel creen un contrast interessant amb els edificis adjacents. A més a més, pots conèixer Barcelona des de totes les seves perspectives gràcies a les vistes panoràmiques des de la piscina de la nostra terrassa.\nCatalonia Portal de l’Àngel\nAnteriorment denominat Catalonia Albinoni. Entre el barri Gòtic i la plaça de Catalunya, aquest antic palauet gaudeix d’una ubicació immillorable, ja que es troba en ple cor de la ciutat. Es tracta d’un bell edifici del segle XIX, declarat patrimoni artístic de la ciutat. Les seves habitacions han estat curosament decorades i, al seu interior, disposa d’un pati a l’aire lliure on podràs gaudir de la piscina, que està envoltada per un jardí terrassa preciós decorat amb pintures murals o trompe-l’oeil.\nL'hotel es troba situat a les proximitats de la Sagrada Família i està molt ben comunicat amb el centre urbà. Compta amb habitacions completament equipades i una terrassa amb piscina i solàrium. Vistes panoràmiques de la ciutat des de la part superior de l'hotel.\nA la plaça Espanya, al costat de les instal·lacions de la Fira de Barcelona i de Montjuïc, es troba aquest imponent hotel. Té excel·lents connexions amb tots els transports públics.Compta amb pàrquing propi i és ideal per allotjar-se en viatges de negocis o durant uns dies de descans. La terrassa panoràmica i la majoria de les seves habitacions tenen unes vistes incomparables. La carpa enjardinada, situada al pati central, crea l'ambient idoni per celebrar còctels i sopars. A més a més, posem a la teva disposició els nostres 20 salons on organitzar reunions de negocis, convencions i celebracions familiars.\nL'hotel Catalonia Catedral es troba situat en un edifici de façana històrica construïda al 1910, una de les mostres barcelonines més evidents de la Secessió vienesa. Els seus balcons de motius modernistes apunten sobre els carrers del Gòtic de Barcelona i la seva terrassa i piscina a la coberta, permeten gaudir d'unes immillorables vistes de la Catedral de Barcelona. Construït en el 2009, aquest hotel de quatre estrelles sorprèn amb els seus espais oberts: terrassa, pati interior amb jardí japonès i els seus lluminosos interiors en un enclavament únic a la ciutat Comtal.\nAnteriorment denominat Catalonia Duques de Bergara. En ple centre de Barcelona, a escassos metres de plaça Catalunya i de les Rambles, es troba aquest magnífic hotel. Construït el 1899 per un dels mestres de Gaudí, es tracta d'un bonic edifici d’estil modernista .\nLa construcció conserva els elements més significatius de la seva època i la façana ha estat recentment restaurada. A l’interessant pati interior podràs gaudir d'un bon bany a la piscina o prendre el sol acompanyat d'un refrescant còctel. A més, l'hotel ofereix un párquing de bicicletes gratuïtes per als seus clients.\nAl centre històric de Barcelona, a prop de la Rambla i a pocs metres de plaça Catalunya, hi ha aquest magnífic hotel d’estil modernista. Un edifici emblemàtic de principis del segle XX, amb personalitat pròpia i totalment restaurat, per satisfer les exigències actuals. La seva ubicació privilegiada permet gaudir al màxim de la gran oferta cultural i comercial de la ciutat. A més a més, té restaurant, piscina i 9 sales preparades per celebrar esdeveniments d’alt nivell.\nAnteriorment denominat Catalonia Rubens. A la zona alta de Barcelona, a uns minuts del Parc Güell i a pocs metres dels principals centres clínics de Barcelona (clínica Quirón, clínica Delfos, etc.), es troba aquest hotel amb piscina. Està perfectament comunicat, cosa que et permetrà gaudir de tota l'oferta cultural i comercial de la ciutat. Disposa d'un restaurant i 2 salons de reunions.\nSituat al carrer d’Aragó, una de les artèries més importants de Barcelona, i a pocs metres de la Sagrada Família, aquest hotel amb piscina i Wi-Fi gratuït és ideal per a qui vulgui moure’s fàcilment dins d’aquesta vibrant ciutat mediterrània i gaudir de tota la seva àmplia oferta turística, gastronòmica i cultural.\nAnteriorment denominat Catalonia Suite. A la zona alta de Barcelona , proper al parc Güell i al Museu de la Ciència, es troba aquest fantàstic hotel amb piscina.Disposa d' un interessant restaurant , on es pot gaudir d'una saborosa cuina internacional, i 5 salons on es poden organitzar tota mena d'esdeveniments. A més a més, està perfectament comunicat, la qual cosa et permet de conèixer la ciutat de Barcelona des de totes les seves perspectives.\nAl cèntric barri del Born, una zona coneguda pel seu ambient artístic i animat, es troba aquest hotel encantador. Aquest emplaçament privilegiat, en ple cor de Barcelona, et permetrà conèixer amb intensitat l'essència de la ciutat.Un edifici carismàtic del segle XIX, completament restaurat, acull les nostres instal·lacions. Les habitacions estan decorades amb detall i tenen grans comoditats. A més a més, comptem amb un encantador pati central, cobert per una claraboia envidrada, que ens ofereix un interessant joc de llums a l'interior de l'hotel.\nEn l’exclusiva zona residencial que envolta el passeig de la Bonanova, s'alça aquest fantàstic hotel. Es troba excel·lentment comunicat amb el centre urbà i molt proper als més prestigiosos centres mèdics i universitaris de la ciutat.Posseeix un agradable pati interior enjardinat, disponible per a la celebració de petites festes i còctels d'empresa. No dubtis a prendre un aperitiu en la seva terrassa bar o a submergir-te en la seva piscina exterior.\nAquest fantàstic hotel es troba en ple barri Gòtic. La seva situació et permetrà conèixer amb intensitat l'essència de Barcelona. Estem a només unes passes de l'animat barri del Born i molt a prop del Passeig Marítim.L'hotel disposa de modernes habitacions i un interessant restaurant. A més a més, a l'encantador pati de l'hotel t'espera un petit solàrium de fusta i una piscina .\nUneix-te al nostre Facebook\nFes-te fan de la nostra pàgina a Facebook i comparteix experiències amb altres usuaris.\nNotícies, novetats, concursos i molt més. Tot al nostre compte de Twitter: @CataloniaHotels.\nNovetats al nostre blog\nReservant amb nosaltres\n·Copa de cava de benvinguda\n·Early check-in i Late check-out\n·Millor preu online garantit\n·Admissió de mascotes\n·Bodes al Carib\n·Viatjar amb mascotes\nEmpreses i agències\n·Accedir al meu compte\n·Registrar-se com a empresa\n·Registrar-se com a agència\n·Registrar-se com a usuari


Ja es treballa en l'impacte ambiental, el pas previ a la redacció del projecte\nTraçat preferit per l'Ajuntament de la Pobla per a la variant de l'N-260. / GOOGLE MY MAPS\nLa Pobla de SegurEl ministeri de Foment ha fet arribar tres propostes a l'Ajuntament de la Pobla de Segur per la variant de la N260. Així ho ha donat a conèixer l'alcalde, Marc Baró, en el ple celebrat aquest dijous a la tarda. Justament, en aquesta sessió plenària s'ha aprovat per unanimitat la proposta de modificació de la carretera. De moment, Foment està treballant en el projecte d'impacte ambiental de la variant, que és el pas previ a fer la redacció del projecte.\nEn aquest pas previ, ha fet arribar les tres propostes de variant que considera més factibles. Una d'elles passa per l'est de la població, per la zona de la Noguera Pallaresa; una altra pel barranc de Mascaell, prop de la carretera de Toralla, i preveu una rasa per darrere de la Cooperativa nova per anar a sortir prop del barranc de Vallcarca, ja en direcció Sort; i una darrera que preveu un traçat similar a la segona, però amb un túnel per sota de la cambra d'aigües. Aquesta darrera opció, segons ha explicat Baró, és la preferida de l'equip de govern.\nL'alcalde ha explicat que el projecte preveu una sola rotonda, prop de la carretera de Toralla. Això faria que els vehicles que volguessin sortir cap a Sort o entrar a la Pobla des del nord no poguessin fer-ho per l'avinguda Verdaguer, sinó que haurien de fer tota la volta fins aquesta única rotonda. És per això que l'Ajuntament ha demanat que es prevegi una segona rotonda a l'enllaç nord, així com una tercera, per enllaçar amb la carretera de Sant Miquel del Pui, per facilitar l'accés i la sortida de la zona oest del nucli.\nAquest projecte de variant té un cost proper als 45 milions d'euros. Pel que fa a la possibilitat que es faci realment, Baró ha recordat que "fa quinze anys ja van fer els primers passos però aquí es van quedar, de manera que ja veurem si ara s'acaba materialitzant".\nAprovació del projecte del nou camp de futbol\nD'altra banda, en aquest ple també s'ha fet l'aprovació inicial del projecte del nou camp de futbol. Aquest s'ubicarà prop de l'Àrea vacacional i té un cost previst d'1,41 milions d'euros. Baró ha admès que es tracta d'un pressupost elevat, però ha deixat clar que aquest és un projecte prioritari. Ha remarcat que "és una instal·lació necessària i molt esperada, que serà un bon complement als cicles esportius i als clubs de futbol de la Pobla".\nBaró ha posat de manifest que "aportarà força beneficis, no només en l'àmbit esportiu sinó també en l'econòmic", ja que permetrà acollir estades esportives o altres formacions relacionades amb l'esport. Pel que fa a les característiques del projecte, ha explicat que s'han trobat amb alguns problemes no previstos, com ara el tipus de sòl, que els obligarà a excavar força més.\nEn una primera fase es faran el camp, la graderia i els vestuaris; en la segona l'accés als vestuaris i en una tercera fase es podria habilitar un edifici de serveis. Pel que fa al finançament, es comptarà amb diners de la Diputació de Lleida i es buscarà el suport del Consell Català de l'Esport i del Consejo Superior de Deportes.\nEl projecte s'ha aprovat amb els vots a favor de l'equip de govern, d'Esquerra, i de l'únic regidor de Junts per la Pobla. Els regidors del PSC, mentrestant, hi ha votat en contra. El seu portaveu, Joan Cares Boix, ho ha justificat dient que, si bé creuen que la Pobla necessita un nou camp de futbol, no estan d'acord amb aquest projecte. Boix ha destacat que "l'espai està limitat per l'Àrea vacacional" de manera que no pot créixer, i ha lamentat que no s'ha previst una zona d'aparcament. També ha posat de manifest que es tracta d'una inversió molt elevada i que "ara mateix la Pobla té altres prioritats, més tenint en compte la situació generada pel covid-19".\nRecordem que la Pobla de Segur construirà un nou camp de futbol, ja que l'actual s'està desmantellant per fer-hi el nou parc Alcalde Boixareu.\nLa Pobla de Segur variant N260 Ministeri de Foment futbol


L'església de Santa Anna de Barcelona, refugi de joves im...\nActualitat Al Carrer L'església barcelonina de Santa Anna, refugi de joves immigrants\nVoluntaris els ajuden i denuncien l'abandonament dels joves per part de l'Administració\nAl Carrer 09/07/2019 19:38\nJoves immigrants acampats a Santa Anna\nDes de fa uns quants mesos joves immigrants acampen i passen la nit al costat de la parròquia de Santa Anna, al barri Gòtic de Barcelona, esperant el matí per poder esmorzar al temple. Els voluntaris de l'hospital de campanya instal·lats a l'església els atenen.\nSegons un dels responsables, Xavier Morlans, durant el dia els abasteixen d'aigua i un educador de carrer els distreu una estona. No són sempre el mateix grup, sinó que es van rellevant constantment; n'hi ha pocs de fixos i això dificulta que es creïn vincles.\nMorlans apel·la a la responsabilitat de les administracions davant d'una "situació d'emergència". Alerta també que la Direcció General d'Atenció a la Infància i l'Adolescència (DGAIA) està "desbordada" i que hi ha diversos nois dormint al ras als districtes de l'Eixample i de Ciutat Vella.\nExplica que el grup que ajuda l'hospital de campanya al carrer —a l'interior de la parròquia els menors, sols, no hi poden accedir— és, a vegades, conflictiu. Relata que es barallen entre ells i que més d'una vegada han acudit als Mossos d'Esquadra, amb qui estan en contacte permanent.\nEl capellà de Santa Anna, Peio Sánchez, també reclama l'atenció de les administracions. Sánchez subratlla que el país s'enfronta a una "emergència" davant la qual només cal reformular el sistema per frenar el nombre de menors que acaben al carrer robant i sense futur.\nEn el que portem del 2019 han arribat a Catalunya 1.129 nens i adolescents que emigren sols elevant a un total de 4.203 dels migrants tutelats per la DGAIA.


El CETILL organitza un Curs de sistemes de control de temperatura i evacuació de fums UNE 23585:2017 | Clúster de Seguretat Contra Incendis\nEls professors del Clúster de Seguretat Contra Incendis, Jordi Salellas de SODECA i Elías López de PREFIRE, experts en instal·lacions de protecció contra incendis, impartiran el Curs de sistemes de control de temperatura i evacuació de fums UNE 23585:2017 al Col·legi d’Enginyers Tècnics Industrials de Lleida els propers 12 i 13 d’abril.\nAquest curs pretén abordar els Sistemes de Control de Temperatura i Evacuació de Fums (SCTEH) des del punt de vista dels principis bàsics de funcionament, els seus components, els criteris i les eines de disseny exigides a nivell normatiu, així com la interacció amb altres sistemes de protecció contra incendis. Es fa especial èmfasi en els factors que s’han de tenir en compte a l’hora de dissenyar els SCTEH per garantir la seguretat i integritat de les instal·lacions i l’entorn en la legalització dels projectes d’acord amb la ITC SP 112 Sistemes de control de temperatura i evacuació de fums en els establiments industrials.\nEls curs està dirigit a Enginyers, Arquitectes, Tècnics Responsables del Càlcul, Disseny i Control d’Instal·lacions d’Evacuació de Fums i Calor; així com Tècnics responsables de la verificació o Inspecció d’Instal·lacions de Control de Fums i Calor.\nPer ampliar la informació i fer la vostra inscripció, visiteu aquest enllaç.


Neix el Club Esportiu TecnoCampus per promoure l’esport i els hàbits saludables entre la comunitat universitària - Ajuntament de Mataró\nNeix el Club Esportiu TecnoCampus per promoure l’esport i els hàbits saludables entre la comunitat universitària\nLa comunitat universitària podrà practicar diferents disciplines esportives amb condicions favorab...\nLa comunitat universitària podrà practicar diferents disciplines esportives amb condicions favorables gràcies a la creació del Club Esportiu TecnoCampus, un projecte que potencia, millora i engloba iniciatives anteriors. L’Ajuntament i TecnoCampus han signat un conveni marc que també inclou la incorporació d’un nou premi a la Nit de l’Esport i la creació de beques universitàries per a esportistes de relleu de clubs i entitats esportives incloses en el Club Esportiu TecnoCampus.\nFoto de família amb l'alcalde, David Bote, la regidora, Bea Delgado, el director de TCM, Josep Lluís Checa i representant dels clubs esportius que hi participen.\ndimarts 08 febrer 2022\nL’Ajuntament i TecnoCampus han signat avui, 8 de febrer, un conveni marc per a la creació del Club Esportiu TecnoCampus amb l’objectiu de promoure l’esport i els hàbits saludables entre la comunitat universitària. En el marc d’aquest conveni s’inclouen els acords amb diferents entitats i clubs esportius de la ciutat per oferir els seus serveis als estudiants universitaris amb unes condicions favorables.\nEn aquests moments hi ha acords amb els clubs i entitats de la ciutat perquè la comunitat universitària pugui fer busseig amb tub, les activitats del Sorrall, snorkel, apnea, escalada, rem i lligues de futbol i bàsquet. L’objectiu és ampliar el nombre de convenis perquè l’oferta esportiva sigui el més variada possible, interessant i vinculada al territori.Tota l’oferta es pot trobar en un espai web on al clicar a l’esport s’indiquen les condicions horàries i les tarifes.\nAquest conveni marc per a la creació del Club Esportiu TecnoCampus també inclou altres acords com el de la creació d’una nova categoria en la Nit de l’Esport que s’anomenarà “Esport Universitari” així com la creació per part de TecnoCampus de 6 beques per a esportistes d’alt nivell per valor de 1.500 € per curs (750 € a càrrec de TecnoCampus i 750 € a càrrec del club o entitat vinculada). També hi ha l’aportació de 3.000 € del TecnoCampus al Servei d’Esport de l’Ajuntament per a promoure els valors socials de l’esport.\nEl Club Esportiu TecnoCampus és un projecte que potencia, millora i engloba altres iniciatives anteriors que perseguien el mateix objectiu que és el foment de l’esport i els hàbits saludables entre les persones joves. Aquest club va dirigit a tots els estudiants del TecnoCampus, tant de Graus com de Màsters i Postgraus, que en aquests moments són uns 3.600 alumnes.


El professorat universitari a Catalunya - Pàgina 4 de 5 - Observatori del Sistema Universitari\nLa precarització evoluciona cap a la irregularitat?\nEn analitzar les dades per elaborar el capítol anterior, hem detectat algunes anomalies que estudiem amb més detall en aquest capítol.\nIrregularitats en els nombres?\nLes lleis que regulen el professorat universitari han estat cada cop més laxes amb la presència de personal contractat. A la Taula 2 en veiem l’evolució.\n33 […] las Universidades podrán contratar, temporalmente, en las condiciones que establezcan sus Estatutos y dentro de sus previsiones presupuestarias, Profesores Asociados, de entre especialistas de reconocida competencia que desarrollen normalmente su actividad profesional fuera de la Universidad, y Profesores Visitantes. La contratación de estos Profesores podrá realizarse a tiempo completo o parcial. El número total de unos y otros no podrá superar el 20 por 100 de los Catedráticos y Profesores Titulares en cada Universidad, salvo en las Universidades Politécnicas donde dicho número no podrá superar el 30 por 100. […]\n48 […] El número total del personal docente e investigador contratado no podrá superar el cuarenta y nueve por ciento del total del personal docente e investigador de la Universidad. […]\n48 […] 4. El personal docente e investigador contratado, computado en equivalencias a tiempo completo, no podrá superar el 49 por ciento del total de personal docente e investigador de la universidad. No se computará como profesorado contratado a quienes no impartan docencia en las enseñanzas conducentes a la obtención de los títulos oficiales así como al personal propio de los institutos de investigación adscritos a la universidad. 5. El personal docente e investigador con contrato laboral temporal no podrá superar el 40 por ciento de la plantilla docente. […]\nFont: Ley de Reforma Universitaria, Ley Orgánica de Universidades (texto consolidado).\nNo disposem de dades del curs 2001/02, any de promulgació de la LOU, però si la llei va passar de permetre un 20% de PDI contractat respecte del funcionari a permetre’n un 49% respecte del total és probablement per dos motius: perquè la LOU creava noves tipologies de contractació i perquè les universitats de tota Espanya, i les catalanes no eren diferents, havia superat amb escreix els límits legals. Tan sols 5 anys més tard, el curs 2006/07, el percentatge de PDI contractat no era el 49% del PDI total que limitava la llei, sinó el 53,1%: ja hi havia més contractats que funcionaris. Actualment, el PDI contractat, comptat en equivalències a temps complet, és el 42% del total del PDI, i es manté per sota del màxim previst per la llei (49%). Comptat en nombres absoluts (com es va fer fins el 2007) en constitueix el 63,2%. Quant a la temporalitat, actualment les universitats catalanes superen amb escreix el percentatge màxim permès que és del 40% del total de PDI: de fet a les nostres universitats més de la meitat del PDI treballa amb contracte temporal, concretament el 51,3%. En aquest sentit, doncs, el sistema universitari català en el seu conjunt no està complint la llei.\nLa interinitat com a solució\nLa interinitat està regulada a tota l’administració pública pel Real Decreto Legislativo 5/2015, de 30 de octubre, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley del Estatuto Básico del Empleado Público. D’acord amb l’Article 10 d’aquesta norma, “son funcionarios interinos los que, por razones expresamente justificadas de necesidad y urgencia, son nombrados como tales para el desempeño de funciones propias de funcionarios de carrera, cuando se dé alguna de las siguientes circunstancias: a) La existencia de plazas vacantes cuando no sea posible su cobertura por funcionarios de carrera. b) […]”.\nAquesta és una de les solucions que les universitats han adoptat per no deixar massa places al descobert ni perdre personal qualificat durant el període en què la taxa de reposició del PDI ha estat limitada per llei.\nNo ens ha resultat fàcil obtenir dades fiables sobre el nombre de persones en situació d’interinitat a les nostres universitats. Segons ens ha informat Comissions Obreres, i d’acord amb les seves seccions sindicals a les universitats públiques catalanes, a setembre de 2015 el personal interí formava un col·lectiu de més de 560 persones, de les quals 483 ocupaven plaça de professorat agregat (contractat) i 78 de professorat titular d’universitat o titular d’escola universitària (funcionari).\nPrescindint de la curiositat de tenir professorat contractat interí a més de funcionari, les xifres criden l’atenció per la seva grandària, especialment si es té en compte que la xifra total de professorat agregat el curs 2014-15 era de 1.470 persones.\nSense posar en qüestió la “necessitat i urgència” del nomenament d’aquest personal, la situació posa de manifest la imperiosa necessitat de redreçar una situació que no és bona ni per a les universitats ni per a les persones afectades.\nTornen els “falsos associats”?\nLa figura del professorat associat està pensada per incorporar a la universitat una persona que per la seva expertesa professional pot aportar a l’estudiant coneixements i experiències lligades a l’exercici de la professió. La Ley Orgánica de Universidades així ho especifica:\nEl dubte que sorgeix en analitzar les dades sobre aquest personal és si, efectivament, s’està complint sempre allò que fixa la llei.\nDe fet, en signar-se el primer Conveni col·lectiu per al personal docent i investigador de les universitats públiques catalanes l’any 2006 (codi de conveni núm. 7902500), les universitats públiques catalanes i les organitzacions sindicals signants van reconèixer explícitament l’existència de professorat associat que, en realitat, no responia als criteris de contractació previstos per la llei i van acordar:\nPer tal de regularitzar el col·lectiu de professorat associat contractat en situació inadequada, les universitats cercaran recursos per poder disposar del finançament necessari i s’instarà, si escau, la Mesa d’universitats a crear un pla específic de finançament per dur a terme la regularització d’aquest col·lectiu.\nD’acord amb el marc legal vigent, i dins les possibilitats pressupostàries i les necessitats acadèmiques, cada universitat, juntament amb el comitè d’empresa, fixarà el calendari i els criteris d’identificació que determinen la pertinença al col·lectiu que calgui regularitzar com a figures a temps complet durant la vigència del present conveni.\nAl cap d’un any de la signatura d’aquest conveni, la comissió paritària analitzarà l’evolució del procés de regularització i proposarà, si escau, mesures per impulsar-lo.\nCom es pot veure, la proposada “regularització” tenia per objectiu contractar sota figures a temps complet professorat que en aquell moment estava contractat com a professorat associat quan en realitat duia a terme tasques pròpies del personal a temps complet. El problema havia sorgit quan la figura del professorat associat, a causa de les seves condicions d’accés i de retribució, s’havia començat a utilitzar com a porta d’accés a la carrera universitària, docent i de recerca, i no com a forma d’apropar a la universitat l’experiència professional externa a la universitat. En aquests casos de “contractació inadequada”, es tractava de persones que feien recerca, tot i que el seu contracte no ho preveiés i tampoc no els ho reconegués, i que no exercien una professió fora de la universitat. Aquesta disposició del conveni col·lectiu evidenciava, doncs, l’existència de “falsos associats”.\nEls informes de la Sindicatura de Comptes de Catalunya per les diverses universitats han detectat diverses vegades la utilització irregular de la figura del professor associat. Per exemple, en el cas de la UPF l’informe sobre l’any 2011 (Sindicatura de Comptes de Catalunya, Universitat Pompeu Fabra. Despeses de Personal, Exercici 2011, Informe 12/2013, pp. 28-29) indicava que les contractacions dels 115 associats que van ser contractats per primera vegada aquell any es van fer sense convocatòria pública, incomplint per tant l’article 48.3 de la LOU i deixant veure que la contractació d’associats es va utilitzar probablement com a via ràpida de contractació per resoldre situacions de necessitat docent. També es detectava la contractació de diversos associats que abans havien tingut contractes de professor visitant, professor lector, ajudant o personal investigador en formació en la mateixa universitat. Pel que fa a la suposada activitat professional del professor associat, es van detectar casos en què aquesta era ser professor associat en una altra universitat o ser becari de recerca en una universitat privada, quan la LOU exigeix que aquesta activitat es desenvolupi fora de l’àmbit acadèmic universitari. De manera semblant, en el cas de la URV l’any 2010 (Sindicatura de Comptes de Catalunya, Universitat Rovira i Virgili. Despeses de Personal, Exercici 2010, Informe 21/2012, p. 30) es van identificar professors associats que no exercien cap activitat professional fora de la universitat, i que havien estat contractats sense convocatòria pública. A la UPC (Sindicatura de Comptes de Catalunya, Universitat Politècnica de Catalunya, Exercicis 2008, 2009 i 2010, Informe 7/2013, p. 32), 349 dels 1.033 professors associats del curs 2009-2010 estaven contractats per motius de reforç o de substitució. A la UdL (Sindicatura de Comptes de Catalunya, Universitat de Lleida. Despeses De Personal, Exercici 2009, Informe 20/2011, p. 29), dels 135 contractes de nous associats de l’any 2009, 86 van ser contractats de forma directa. Si bé la contractació directa no és en si mateixa senyal necessàriament d’un ús inadequat d’aquesta figura contractual, sinó una irregularitat administrativa, sembla provat que moltes d’aquestes contractacions s’han fet durant molt de temps de manera urgent per cobrir necessitats docents i no per incorporar aspectes d’expertesa professional a la docència universitària.\nLa “contractació inadequada” de professorat associat és una forma de precarització de les condicions laborals, perquè es tracta de contractes a temps parcial, per la temporalitat dels contractes, per la manca de reconeixement de les tasques dutes a terme de les persones afectades i també per les baixes retribucions aplicades. A més, tot això té efectes sobre la institució i, particularment, sobre la docència ja que un excés de professorat associat en les condicions esmentades dificulta la planificació i la bona coordinació de les assignatures.\nÉs important tenir present que, com hem vist, l’opció pel professorat associat com a via d’entrada a la universitat no és un recurs puntual en un moment de restriccions. Es va adoptar i s’ha anat mantenint en moments de creixement econòmic dècades enrere. En aquest sentit, resulta especialment rellevant veure, al Gràfic 20, com ha evolucionat el nombre i la proporció de professorat associat.\nSi bé els primers anys d’implantació del PDI-L a les universitats catalanes el creixement del personal contractat a temps complet va ser superior al del professorat associat, a partir del curs 2007-08 ambdós corren paral·lelament, fins i tot quan es produeixen les retallades, fins el curs 2012-13. A partir d’aquest moment les dues corbes divergeixen, en un procés inquietant, donat que disminueix el PDI contractat a temps complet, fins i tot per sota dels nivells del curs 2011-12, mentre que augmenta el professorat associat, fins a superar el nombre d’efectius del curs 2010-11.\nLa figura de professorat visitant està pensada per a la contractació temporal de professorat o personal investigador d’altres universitats o centres de recerca, amb l’objectiu que, durant el període de la seva estada a casa nostra, pugui aportar la seva expertesa. La Ley Orgánica de Universidades (Ley Orgánica 6/2001, de 21 de diciembre, de Universidades, text consolidat, https://www.boe.es/buscar/act.php?id=BOE-A-2001-24515) ho diu així:\nDe fet, la major part de les estades de professorat i personal investigador es fan a l’empara de programes d’intercanvi i projectes de recerca, i no requereixen que la persona que fa la visita sigui contractada per la universitat receptora, de manera que aquests contractes no són d’aplicació generalitzada. La seva excepcionalitat fa que la llei eximeixi el requisit de concursos públics per a l’accés a aquest tipus de contractes (article 48). Així mateix, el conveni col·lectiu del PDI-L limita la durada d’aquests contractes a tres anys:\nProfessorat visitant: desenvolupa activitats específiques de docència i de projectes de recerca. És contractat temporalment per un període màxim de tres anys entre professors i investigadors d’altres universitats o de centres de recerca, i assimilat a una de les categories de personal docent i investigador en funció de les activitats a desenvolupar i de l’experiència docent i de recerca de la persona contractada, així com de la seva titulació. El contracte d’aquest professorat inclourà les clàusules específiques i els pactes individuals acordats per a cadascun d’ells.\nLes xifres d’aquest tipus de personal i la seva evolució il·lustrada al Gràfic 21 són difícils d’explicar.\nFins el curs 2008/09 les xifres de professorat visitant poden ser altes, però versemblants. A partir del curs següent la seva evolució es fa difícil d’explicar si no és que es tracta de “falsos visitants”, és a dir, de nou es tractaria de PDI que hauria de tenir un altre tipus de contracte i que per, algun motiu (probablement relacionat amb la “flexibilitat” d’aquesta figura) és contractat com a visitant.\nUna vegada més, la Sindicatura de Comptes de Catalunya confirma la nostra hipòtesi en haver identificat l’ús inadequat recurrent d’aquesta figura. Per exemple, l’informe sobre el personal de la UPF corresponent a 2011 (Sindicatura de Comptes de Catalunya, Universitat Pompeu Fabra. Despeses de Personal, Exercici 2011, Informe 12/2013, p. 32) indica que, dels 96 professors visitants que va contractar la UPF aquell any, 29 ja estaven contractats per la mateixa universitat amb anterioritat (divuit com a professors associats, cinc com ajudants i sis com investigadors amb càrrec a projectes), la qual cosa indicaria una utilització inadequada d’aquesta figura contractual. Una anàlisi de les dades desagregades per universitats dóna indicis que no és la UPF l’única universitat que cau en aquesta irregularitat.\nLa consideració d’emèrit és un reconeixement que s’atorga, d’acord amb l’article 54.bis de la LOU (Ley Orgánica 6/2001, de 21 de diciembre, de Universidades), a “profesoras y profesores jubilados que hayan prestado servicios destacados a la universidad”. Entre els anys 2002 i 2007 la consideració d’emèrit comportava l’establiment d’un contracte laboral que l’aprovació de la LOMLOU (Ley Orgánica 4/2007, de 12 de abril, por la que se modifica la Ley Orgánica 6/2001, de 21 de diciembre, de Universidades) va convertir en simple nomenament.\nSorprèn, doncs, la xifra de professorat emèrit de les universitats públiques catalanes i el seu augment el curs 2010/11, que va ser globalment molt gran, tot i que desigual segons les universitats, i la seva disminució posterior (vegeu el Gràfic 22).\nPodria tractar-se d’una errada en les dades publicades pel Ministeri?\nAquest cop, és el Tribunal de Cuentas qui ens dóna la resposta. Després d’haver detectat i informat del que considerava un abús d’aquesta figura als informes de fiscalització de diverses universitats espanyoles, l’any 2013 el Tribunal decideix dedicar-hi tot un apartat (més de 10 pàgines de BOE) al seu Informe de fiscalización del sector público autonómico, ejercicios 2008 y 2009. En ell explica que moltes universitats han emprat la figura del professorat emèrit per incentivar la jubilació del professorat i detalla el nombre de persones acollides en cada universitat i l’import satisfets per les universitats com a incentius, per acabar concloent la manca de legalitat dels plans d’emeritatge, la seva manca d’equitat i perspectiva social en el marc del tractament general dels processos de jubilació, i els dubtes del tribunal sobre la seva eficiència.\nLes xifres actuals de professorat emèrit són altes però versemblants. Caldrà veure si informes posteriors de la Sindicatura de Comptes o el Tribunal de Cuentas així ho confirmen.


Sticker Bankia Wallet - Bankia.es\nSi no tens un mòbil amb tecnologia NFC o tens un iPhone\net proposem una alternativa: l'Sticker Bankia Wallet\nConverteix el teu telèfon mòbil en una targeta de dèbit. Alta gratis si el contractes per l'Oficina Internet. Targeta de mida reduïda.\nÉs una targeta de mida reduïda que s'adhereix a la part inferior del darrere del telèfon mòbil. D'aquesta manera, la teva targeta i el teu mòbil es converteixen en un. Així de senzill.\nA més, es complementa amb l'aplicació mòbil App Bankia Wallet que pots baixar des de Google Play (per a Android) o Apple Store (per a iPhone).\nOn puc utilitzar l'Sticker?\nComerços amb terminals que permetin pagament sense contacte (Contactless).\nCaixers Bankia Contactless\nPots identificar els terminals Contactless amb aquesta icona:\nCom he d'utilitzar-lo?\nÉs molt senzill. Quan realitzes una compra, el comerç tecleja l'import de la compra en el terminal i només has d'acostar el mòbil amb la targeta orientada cap al terminal per efectuar el pagament:\nSi la compra és per un import inferior a 20 €, la transacció haurà finalitzat.\nAl contrari, si la compra és per un import de 20 € o superior, hauràs de teclejar el PIN de l'sticker per finalitzar la transacció.\nPer disposar d'efectiu en caixers, aproxima la targeta a la icona Contactless assenyalat al caixer Bankia i segueix les instruccions que apareixeran en la pantalla. Has d'introduir el PIN per continuar amb l'operativa.\nOn sol·licitar-lo i quota d'alta\nAlta gratis si ho contractes a través de Bankia Online (només per a mòbils sense NFC o iPhone).\n3. Cancel·lar les dades personals quan, entre altres motius, les dades ja no siguin necessàries (dret de supressió).


Imatge de Pablo Seguí - ABC\nL’àrea de Carreteres dóna resposta als problemes de tràfic en la zona amb la instal·lació de semàfors intel·ligents\nVALÈNCIAActualizado: 25/01/2018 13:18h\nLa Diputació de València reforçarà la seguretat vial a Pedralba amb la instal·lació de semàfors intel·ligents que regularan el pas de tràilers i camions. Aquesta és la resposta de l'àrea de Carreteres a la situació de col·lapse que hi ha en la zona i que serveix per a donar resposta a uns veïns i veïnes que demanen solucions a l'espera que la Conselleria de Medi Ambient es pronuncie sobre el nou traçat de la variant que resoldria el problema de tràfic existent en la via.\n“La Diputació no es quedarà de braços creuats a l'hora de prioritzar la seguretat i la comoditat dels usuaris”, ha asseverat el responsable de Carreteres, Pablo Seguí. “Som plenament conscients que aquesta no és la solució definitiva i estem convençuts que Pedralba necessita una variant, però és la nostra obligació donar resposta als veïns i veïnes”, s'ha referit el diputat als usuaris que pateixen cada dia les condicions d'aquest tram de carretera que aguanta un tràfic per sobre dels 1.500 vehicles al dia.\nLa travessia de Pedralba en la carretera CV-377 ve definida per unes característiques geomètriques molt limitades que, unit a l'elevat trànsit de vehicles pesats i a la ubicació de la zona comercial i de serveis, fan que es produïsquen situacions problemàtiques en l'encreuament de dos vehicles, especialment els pesats. La instal·lació d'aquests semàfors pretén evitar per tant determinades situacions que en l'actualitat suposen un autèntic mal de cap per als conductors.\nAmb esta inversió de 83.000 euros, la Diputació instal·larà un sistema làser d'última generació que detectarà el volum i tipologia de cada vehicle i evitarà que es produïsca el ‘col·lapse’ del tram, com quan dos camions travessaven la via al mateix temps. Ara, este làser intel·ligent escanejarà cada vehicle i detectarà quin és el volum màxim que aquest pot tenir sense que el tram quede bloquejat, enviant una ordre al semàfor contrari per a posar-se en roig, i el mateix al revés.\nA més, mitjançant els mateixos contractes de conservació i manteniment i després de la fase de proves dels dispositius que han començat a instal·lar-se este mateix dimecres, es procedirà a la reurbanització del carrer per a habilitar una nova zona d'aparcament propera, alliberant així els marges de la travessia i oferint una alternativa que deixe la zona buidada, en perfectes condicions de trànsit, comoditat i seguretat vial.


Església parroquial de Sant Pere i Sant Pau - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nL’edifici de l’església parroquial de Sant Pere i Sant Pau, bastit entre 1579 i 1591 -any de la seva consagració per l’abat de Montserrat- sota la direcció d’Onofre Anrich, és una església de característiques estilístiques emmarcades dins el corrent del gòtic tardà, de façana d’una marcada sobrietat, amb porta arquitravada de brancals de pedra amb una petita capelleta al damunt, un ull de bou o petita rosassa a mitja alçada de la façana i tres finestres quadrades al capcer de l’edifici sota el carener. La capella del Santíssim , juntament amb el campanar i el creuer s’afegiren els segles XVII-XVIII.\nL’edifici presenta un acabat arrebossat amb decoració esgrafiada . La pedra és únicament utilitzada a les cantoneres de l’edifici. A la banda dreta s’alça el campanar de 42 metres d’alçada construït entre 1793 i 1805 per l’arquitecte barceloní Joan Garrido.\nEl campanar, de torre, de base quadrada, te un cos sobrealçat de cantoneres aixamfranades on hi ha el rellotge , que data de 1880 . Per damunt d’aquest cos se n’alça un altre amb quatre finestres d’arc rebaixat per les campanes i rematat per balustrada. Finalment corona el campanar un cos octogonal rematat per balustrada i coberta de cúpula.\nCom arribar a Església parroquial de Sant Pere i Sant Pau ?


Tanc de tempestes i depòsit E.D.A.R Totana - Pavasal\nObres hidràuliques, Obra medioambiental, Sostenibilitat, Aigües residuals\nConstrucció d’un tanc de tempestes i un depòsit de laminació en l’E.D.A.R. de Totana, Múrcia. Actuació destinada a comptar amb un dispositiu de laminació de la xarxa de sanejament existent, completat amb una bassa de laminació per a emmagatzemar les aigües de pluja i impedir els abocaments directes al riu Guadalentín. El volum útil adoptat en el tanc de tempestes és de 1.944 m³. El volum útil adoptat en la bassa de laminació és de 13.686 m³.\nTodo obra civil y urbanización Tot obra mediambiental


ÀNCORA. Setmanari de la Costa Brava. Premis Literaris 2001\nPREMIS LITERARIS 2001\nMaria Victòria Secall guanya el de narració i Ester Xargay el de poesia marineraEl saló de plens de lAjuntament de Sant Feliu que va quedar de nou petit amb lacolliment de lacte de proclamació del veredicte del jurat i al lliurament dels II Premis literaris Àncora. Una escriptora mallorquina i una altra guixolenca, Maria Victòria Secall i Ester Xargay, foren les guanyadores dels premis en els apartats de narració curta Claudi Isern i poesia marinera Margarita Wirsing respectivament. Pel que fa al premi dinvestigació Claudi Isern aquest va quedar declarat desert. Convocats per aquest Setmanari Àncora, els premis compten amb el suport i la col·laboració de lAjuntament de Sant Feliu, la Diputació de Girona i la Fundació Caixa de Sabadell. Va obrir lacte el director dÀncora, Josep m. Isern, amb les següents paraules: Ens trobem novament aquí reunits igual com fa un any per donar a conèixer públicament el veredicte del jurat dels Premis Literaris Àncora, que tal com diuen les seves bases estan creats amb la voluntat de fomentar la creació literària i, al mateix temps, servir de promoció de la ciutat de Sant Feliu de Guíxols. I, realment, davant lincrement de la participació que sha obtingut aquest any, tant en quantitat com en qualitat, tal com manifestaren els membres del jurat el dia demetre el seu veredicte, entenem els organitzadors que, en part, ho hem aconseguit i ens nalegrem. I dic en part perquè si bé pel que fa a premi de narrativa curta shan presentat 20 treballs, 15 més que lany passat, en poesia marinera la xifra denguany ha arribat als 50, quan lany passat només varen ser 10. Lamentablement, pel que fa al premi de dinvestigació i recerca solament shan presentat dos treballs quan lany passat, tot i la pròrroga de presentació, varen ser 5 en total el que es varen rebre.\nI és en aquest sentit que lamentem aquesta disminució de treballs presentats a un premi que, precisament, té limport més alt dels premis i que és el que hauria de servir de motiu perquè la participació fos més nodrida, amb treballs de biografies de personatges, entitats o institucions guixolencs, o altres temes locals desconeguts i encara per investigar. Malgrat això, per ser solament el segon any que es convoquen aquests Premis Literaris Àncora i amb la participació que hem tingut, podríem dir que aquests potser ja comencen a fer-se, modestament, un lloc en els certàmens literaris del principat.\nTambé, i com es va fer a la convocatòria de lany passat, és intenció dÀncora publicar per Sant Jordi el llibre amb els treballs guanyadors, incloent-hi també en aquesta ocasió el text de la conferència sobre Gaziel del nostre amic i reconegut escriptor Josep Vallverdú.\nTot seguit, Josep Vallverdú va pronunciar la seva conferència Gaziel revisitat, centrant-se en tres punts: la passió de Gaziel per Sant Feliu de Guíxols, les tensions de la seva activitat periodística i el seu darrer esclat literari. Vallverdú va recordar lamor de lescriptor guixolenc per la seva ciutat que es manifesta als Goigs de Sant Feliu: Ai que nets de ben plantada / amorosa com un niu / tan dolça i encalmada / entre la boscúria alada / i el sorral com un caliu: ai, ciutat de Sant Feliu / arran de la mar salada! I va fixar la figura, el temps i la contemporaneïtat de Gaziel. La producció de llibres en llengua catalana de Gaziel supera en densitat, però no en nombre, els articles i llibres en castellà que escriví durant 18 anys per a o entorn de La Vanguardia, del qual, en col·lectiu o en solitari, en fou director 14, va explicar Vallverdú. I va insistir: Tenia el do de lescriptura captivadora, ho fes en castellà o en català. Jo, modestament opino que sempre va ser un autor català, i que emprava el castellà, que coneixia molt bé, com una llengua instrumental, com qualsevol periodista, o com qualsevol de nosaltres, però sempre amb gràcia i eficàcia.\nVallverdú va resseguir la seva trajectòria personal i periodística, primer a La Veu de Catalunya i després a La Vanguardia, a més de les seves col·laboracions al diari de Madrid El Sol. Va citar fragments dels seus articles i es va referir a les seves obres Hores viatgeres, Meditacions en el desert, Goigs de Sant Feliu, Diario de un estudiante en París, Una vila del vuit-cents, del qual va dir que és un llibre breu, excel·lent, ple damor, dhumor, de sentiment i de ganxoneria. I també un recorregut per la dolorosa consciència de supervivent. Per a ell, el Sant Feliu de cinquanta anys abans era el paradís terrenal, mentre que ara tot això se nanirà en orri devorat pel turisme ferotge, Sant Feliu de la Costa Brava, Tots els camins duen a Roma i la Història de La Vanguardia. I també va citar les obres de la Trilogia Ibèrica (Castella endins, Portugal enfora, La península inacabada) i Cura dAires (Seny, treball i llibertat i LHome és el tot).\nUn cop va finalitzar la conferència de Vallverdú amb un plaent aplaudiment del públic assistent, es va procedir al lliurament dels premis per part de lalcalde de la ciutat, Joan Alfons Albó; el director del Setmanari Àncora, Josep M. Isern; el diputat Manel Montalbán, en representació de la Diputació de Girona, i Jaume Borrell, de la Fundació Caixa de Sabadell. També hi eren presents representants de tots els partits en el consistori amb els regidors Víctor Pascual, Joaquim Clarà, Paula González, Joan Casamitjana, Carles Xargay, Jordi Juanola i Beatriu Cruset.\nEl Premi Narració Curta Claudi Isern i Llorens, dotat amb 100.000 pessetes, dels 20 treballs presentats, va ser per lobra Lluna nova amb el pseudònim de Blanca, del qual és autora Maria Victòria Secall i de Fermentino, de Palma de Mallorca. El jurat va decidir atorgar en aquesta categoria un accèssit, dotat amb 50.000 pessetes a la creació Divuit dies de vacances, presentat sota el pseudònim Martí lHumà, i que va resultar ser Jordi Bordas i Coca, de Barcelona.\nEls primers premiats de la vetllada van explicar les seves obres literàries; per la seva part Maria Victòria Secall va dir que la seva obra tracta de la vida duna dona que comença essent molt hermosa, es pubilla del seu poble, i després fa tota una evolució cap a una solitud i instrospecció fins a la mort després de tenir cinc fills amb tot un seguit de reflexions sobre la feminitat, el món que lenvolta i les circumstàncies socials que condicionen les persones. Jo he passat molt de gust fent-la i us agraeixo molt a tots aquest reconeixement. Jordi Bordas va indicar que el seu treball va ser escrit com diu el títol- durant 18 dies de vacances; es a dir, cada dia vaig escriure un conte que tractava sobre les diferents maneres que hi ha de fer vacances. Observava, mirava al voltant i en surt una mica de tot; des de la gent que està ala Costa Brava i es troba que aquell dia fa núvol i decideixen anar-sen al museu de Figueres i es troben tota la carretera colapsada per que tothom fa el mateix, fins a gent que senzillament un dia sen van dexcursió, com passen a la platja i fan castells de sorra... coses molt normals. Estan escrits en un to de no gaire alçada, sense gaires pretensions però amb la intenció de tenir aquesta frescor que tenim tots a les vacances\nLexplicació del vot del jurat del premi Àncora de narració curta Claudi Isern, en veu del seu representant, el periodista científic Xavier Duran va ser: en nom del jurat, jo voldria no només parlar dels premiats sinó parlar una mica breument del premi; un premi molt jove tot i que podem dir que va néixer en el segle passat però és jove, té dos anys i que tot i així ja es va consolidant com una mostra si menys no en el de narrativa curta com també amb el de poesia marinera- però en el de narrativa curat concretament que shagi multiplicat per quatre el nombre de treballs que es presenten. I a més a més que sha multiplicat per quatre també els orígens daquests treballs, es a dir, que gràcies a la difusió que s0ha fet des del setmanari, des de lAjuntament, des daltres entitats, des dels mitjans de comunicació i també la col·laboració de lAssociació dEscriptors de la Llengua Catalana, hem pogut tenir originals procedents de diversos llocs del principat però també de les illes i també del país Valencià; i com anècdota ha arribat fins i tot un original de Xile que no complia les bases perque estava en castellà però que probablement es deu a aquest s miracles dinternet on les notícies ja no tenen ni fronteres ni distàncies i arriben ben lluny. Crec que és molt important que un premi tant jove com aquest, a aquí Sant Feliu hi arribin originals de tot arreu perque és la demostració que a tot el territori del països catalans (doncs ja sabem que hi ha molta gent aficionada ala literatura i no només això sinó molta gent aficionada a crear literatura) tinguin aquests llocs on intentar exposar la seva obra i també intentar que latzar els faciliti ser guardonats o distingits amb el premi, i que a més a més comporta que els territoris que compartim una mateixa llengua i una mateixa cultura tinguin aquest lloc de trobada que són els premis literaris que proliferen a molts llocs del país però que cadascun té les seves caracteristiques i que pels autors que shi presenten sens dubte tenen una gran importància perque permet aquesta exposició dels treballs. I a més a més, no només han vingut treballs de tot arreu sinó que com acabem de veure un dels treballs que ha vingut de les illes doncs ha estat el guanyador del premi de narrativa curta.\nEs tracta duna història que ha glossat breument lautora. Pel que ha dit tots podem entendre que és una història crua, es una història dura, no és una història gens alegre, i tot i així lautora ho ah tractat amb molta elegància, amb un estil molt sobri, amb unes descripcions molt precises, no molt extenses; ...és una narració que despullada dallò que a vegades sobra de moltes narracions, que va a les coses essencials i que tot i així sap descriure, construir una atmosfera, el retrat de la protagonista, com de tot allò que lenvolta, Per això el jurat ha considerat que totes aquestes qualitats i aquesta riquesa de vocabulari que també mostra, i lelegància amb que tracta un tema que com hem dit és molt dur, és una narració molt trista, amb una protagonista que té molts més desitjos que satisfaccions, molts més dubtes que desicions i una infinitat de problemes de tota mena, doncs ha sabut trobat el punt just i fins i tot per recollir alguna frase parla de la protagonista que té a casa poca cosa més que <aquell sostre irregular que recull com un a pantalla de cinema la garlanda de somnis que li bull al cap, i li permet una projecció impecable quasi real>.\nEl finalista el destaquem perque ha estat una desició dels tres membres del jurat també per unanimitat, de distingir una altra obra ja que creiem que per al qualitat daquestes dues i algunes altres que havien arribat fins a les votacions finals, valia la pena no només atorgar el premi sinó també atorgar aquest accésit. 18 dies de vacances és totalment diferent de lobra guanyadora. 18 dies de vacances en primer lloc com el seu nom indica és un conjunt de divuit retrats; són històries independents i cada una retrat un dia de vancances duna persona o un grup de persones, i no és per tant uan sola narració sinó un conjunt de narracions. Un conjunt de narracions que mostren històries sobretot amb final sorprenent que el lector no sespera. És quasi sempre amb la ironia i lhumor que les acompanya, que també amb un llenguatge molt sobre i precís, és adir sense grans descripcions ni grans artefactes literaris, capta situacions que tothom podem haver viscut, poden conèixer que ens hi podem sentir fis i tot en alguns casos retratats, i que tot i la seva senzillesa i al seva brevetat, ajuda a dibuixar uns caracters i també uns moviments atzarosos que provoquen aquesta sorpresa final en el lector en que a més a més sovint gairebé a totes va acompanyada del somriure. I ens torbem desseguida, tal i com diu lautor la persona que decideix com que està núvol tipicament anar a fer una visita de linterior i es troba amb els camins colapsats fins la demostració de que potser les noves tecnologies fan que construir castells de sorra per jugar amb els nens ja o sigui el mateix que abans i moltes altres històries que evidentment no desvetllarem en cap cas la sorpresa final perque seria treure-li una gran part del seu encant. En tot cas el jurat ha considerat que aquestes dues obres tenen unes carcateristiques de qualitat que han merescut aquesta distinció i a més a més creiem que serveixen per consolidar en una obra que a més a ,és es publicarà aquest premis amb la seva vida breu però que esperem que sigui molt llarga i fecunda. Perque potser hi ha molta gent que pensa que organitzar uns premis literaris és relativament senzill; això ho pot pensar la gent que mai nha organitzat cap ni mai hi ha col·laborat amb la seva realització. En uns premis literaris hi ha dhaver en primer lloc una persona o persones que tinguin lempenta i el desig de fer-ho; una altra serie de persones i institucions que donin el suport en tot el que comporta la organització, els mitjans econòmics, etc, però tampoc els premis literaris es construeixen perque si amb una simple convocatòria per oferir la possiblitat als creadors que enviin les sevs obres. Els premis literaris doncs també neixen amb una trajectoria, i com ha explicat molt bé el professor Vallverdú, a Sant Feliu hi ha una tradició litrerària amb algun s personatges prous ilustres que donen uns fonaments perque aquest premis literaris hagin pogut neixer i perque es puguin consolidar i perque cada vegada siguin més ambiciosos. A més a més són uns premis literaris que tot i la seva modestia, entre els seus jurats compten amb dos Premis dHonor de les Lletres Catalanes; és una cosa que crec que no sé si altres premis ho poden dir peròm realment haurien de ser uns premis amb molta tradició perque poguessin dir que compten amb dos persones que han rebut aquest guardó. Crec que serà important que aquests premis vagin acompanyats no només de la seva consolidació i potenciació sino també de més activitats literàries com prou ja sen fan aqui a Sant Feliu, i que per tant siguin un dinamitzador de lactivitat cultural a la nostra ciutat i per dir-ho dincs parafrasejant una mica lautora si mho permet, esperem que aquest premis siguin no el sostre irregular, però sí un sostre que reculli com una pantalla de cinema la garlanda de somnis que ens bull a tots en el cap; i és que la creació literària i fins i tot organització de premis en definitiva bo deixa de ser la plasmació de somnis.\nDaltra banda, el Premi Poesia Marinera Margarita Wirsing i Bordas, dotat amb 75.000 pessetes, va rebre 50 treballs presentats. El premi es va concedir a Remor dHomer, que, amb el pseudònim dEscil·la Caribdis, va presentar Ester Xargay, de Sant Feliu de Guíxols, però amb adreça actual a Barcelona tal i com es va anunciar en lacte. En aquest apartat, el jurat va atorgar tres accèssits de 25.000 pessetes per a Dependències, amb el pseudònim ETNA, que va correspondre a Francesca Laguarda i Darna, de Salt; El mar, la mar, amb el pseudònim Pep de Rom Cremat, dIsidre Julià i Avellaneda, de Mataró, i Estampes marineres, presentat sota el pseudònim Ondina de Francesca Pous i Tresserras, de Mataró que el va recollir la seva filla. Ester Xargay va aclarir dentrada que és ganxona i no de Barcelona i detallà que el poema va sorgir perque és un treball en procés que estem fent amb una compositora que es diu Barbara Helt, que hem va demanar per una peça que estava fent sobre música experimental i descomposa i recomposa coses com per exemple una opera, un cant de la Callas i en aquest cas, aquest tros que estava descomposant i recomposant de la Callas hi havia justament unes sirenes. Hem va demanar que en fés un text, un poema, i aleshores vaig fer un poema en base unes sirenes que són les Escil·la i Caribdis del passatge dHomer de la Odissea. Què vaig fer? Doncs vaig agafar la part aquesta traduida, la vaig descomposar i la vaig recomposar a la meva manera amb 29 haikús. Amb la mètrica dhaikús vaig recomposar les paraules de la Odissea i fa una versió, una Remor dHomer tal i com es diu el poema.\nEl primer dels accèsits que es van lliurar en poesia marinera va ser per Francesca Laguarda que va explicar a la sala que el seu poema està fet a la contemplació de lescultura Victòria de Samutràcia. No vol ser res més que una contemplació, una entrega a labsolut del que podia haver estat en moviment, un sentir-la a dins i en el fons buscar sols una tendresa alternativa observant-la. En la seva explicació, Isidre Julià va expressar és un seguit de poemes molt breus dintre els límits que marcava el jurat, i neden sobre les ones daquest poema una mica la tristesa, una mica lesperança.\nEn tant a la justificació de vot, el portaveu del jurat corresponent, Joaquim Molas, va descriure que el director dÀncora ja hem va advertir que aquest any shan presentat molts més poemes que lany passat, un total de 50, si bé dos o tres shan hagut deliminar perque no sajuntaven a les bases. Amb tot, tant amb els poemes que sha tingut en compte © om els que shan eliminat, sembla o segur presenten una mitjana molt superior a la de lany passat. No solament perque són molts sinó perque la seva qualitat es més considerable. El mar és un tema que ha donat grans obres des de lOdissea de la qual ens parlaven ara fa una moment, fins a vull però a la vegada és un tema que cau molt sovint en el topic. Aquest any han predominat més que els poemes tòpics de tipus descriptiu o de tipus narratiu, els poemes més intimistes i per dir-ho dalguna manera més indirectes, o almenys més culturalistes. Daltra banda, des del punt de vista formal, aquest any els poemes han estat molt variats. Hi ha hagut sonets, com gairebé és de rigor, hi ha hagut balades, hi ha hagut cançons, però també hi ha hagut formes exòtiques, com la del haikú, una forma dorigen japonés que hi van introduir aqui Josep Maria Junoy i Joan Salvat-Pasasseit, i que ha tingut una positiva recepció dintre les nostre s lletres o bé formes simplement amb vers lliure, versos lliures a més de moltes modalitats. És molt dificil d0establir uns criteris davant un material tant extens i en principi duna qualitat mitjana tant remarcable. És molt dificil establir uns criteris. I nosaltres hem actuat amb uns criteris en principis que podriem dir molt modestos, molt arran de terra. Hem intentat descobrir la personalitat del poeta, es a dir aquells poemes que reflectien una personalitat més definida de lautor; hem buscat també aquells poemes més originals, almenys que eren més nous... hem intentat també de buscar en els poemes el seu gruix cultural, aquella rebotiga, aquelles lectures que donen una patina en el poema, hem també valorat els temes sobretot les idees que exposen els autors im les emocions, i per ultim hem tingut molt en compte la forma i més concretament lús i la creació del llenguatge, es a dir, la capacitat, la imaginació per establir relacions vull dir- metafòriques per crear imatges, també els ritmes, el poema que té un ritme, la igualtat del poema, és a dir, poemes que no tinguessin alts i baixos ja que hi ha poemes que comencen molt bé i després decauen...\nBé aquest han estat els criteris generals modestos molt arran de terra que hem tingut en compte a lhora de fer la tria. Dels cinquanta poemes, descartats els que hem eliminat que eren dos o tres, em vam seleccionar sis dentrada. I al final daquest sis els hem reduit a quatre. Més ben dit a un premi i tres accesits, excepcionalment a tres accecits. Excepcionalment perque aquest any hem pogut convencer lempresa que porta els premis i ens ha facilitat la possibilitat de dotar accedits, sobretot perque havia quedat un premi desert, aqesta és la veritat. Amb el premi i els tres accesits, el jurat ha volgut donar una idea de la varietat del material presentat; i no són poemes els premiats o els que han tingut accesit que segueixen una sola linia, sinó al revés ha intenta donat repeteixo una idea daquest ventall que intentava de sintetitzar. El premi lha tingut un conjunt de haikús, Remor dHomer, que és un poema dur; ara ens ha explicat la mecànica interna del poema, és a dir un poema de descomposició composició fet partint com ens ha dit dun partitura musical mes el jurat no ho sabia només tenia un text i havia llegir-lo- és malgrat saber aquest desllorigador, aquest suport, aquest punt de partida i també punt darribada, és un poema dur, és un poema elíptic; és un poema carregat de ressons, de ressons cultural i de picades dullet. Probablement el títol pot dinar duna banda falses pistes respecte el que és el poema, dic falses pistes perque el Remor dHomer desseguida sonar a remor de rems i per tant sona a una determinada concepció de la poesia dun moment determinat, però a ala vegada pot donar també a aquest joc que està establint constantment, aquest joc formal, i que ha estat un dels motius pels quals els jurat va creure que podia ser el premi.\nEls tres accesits son tres accedits molt diferents. El primer accesit, Dependencies són unes evocacions a la Grecia antiga. Primer la Victòria de Samutràcia, de la proa dun vaixell, després de qui la va fer, de lescultor i finalment du port on sha trobat. I es un poema no de la linia de la remor de rems, més o menys muntada sobre Homer, almenys en principi ens ho ha justificat avui, sino muntada sobre una visió davui. I una de les coses que a mi personalment hem a frapar més va ser que cités Odisseus Olitis i que fós dins aquest linia més o menys poso entre cometes- del gran poeta grec premi novel dun any determinat. El segon accesit és molt diferent. És com ja ens ha dit un conjunt de poemes, però un conjunt de poemes de tristesa i esperança; això vol dir que és un conjunt de poemes intimistes, existencials, amb molt positives troballes de tipus formal, es a dir, el primer és un haikús, el segon és un tipus molt determinat de vers lluire, aquest són versos més lluires, més descordats per dir-ho així amb finals de poema molt contundents, però és un altre tipus de poesia repeteixo aquesta poesia intimista i repeteixo existencial. Ell modestament ha dit tristesa i esperança, es a dir els poemes donen tot això però ho donen amb més extensió i a la vegada amb més profunditat que les dues paraules que segons com siguin dotes poden ser interpretades duna manera o altra.\nI per ultim el tercer accesit de Estampes Marineres són sonets; són sonets molt de tipus tradicional, però duna execució perfecte. Per tant vol dir que es una altre aspecte que hem intentat de remarcar aquest any. Va per tant del haikú, una forma oriental a un sonet, una forma italiana en els seus origens, passant pel vers lliure amb modalitats diferents i fins i tot amb orientacions diferents, una, molt cap a la lirica grega i laltra cap a la linia diguem-ne europea duns anys determinats, no solament de lexistencialisme sino també del postexistencilaisme. Bé no sé si aquesta és una justificació que vostés creguin suficient pèrò és la justificació del vostre procediment, i només vull acabar felicitant a la guanyadora i els tres que han obtingut accedit, felicitant-los, no solament felicitant-los pels textos que ens han presentat aqui i que ens han donat oportunitat de llegir sino també per tot alló que deixen entreveure dun futur més llarg o menys llarg, ho hem pogut veure agafats al micròfon, més llargs o més curts però el futur que aquest poemes fan suposar. I res més gracies.\nFinalment, lalcalde, Joan Alfons Albó, va felicitar Àncora i va posar de manifest lencert, la manera, la valoració de les persones que formen el jurat, i va subratllar la gran tasca que fa aquest Setmanari Àncora a Sant Feliu. Crec que no hi ha massa ciutats on qualsevol ciutadà pugui expressar duna manera pública el que és el seu parer sobre el tema que sigui, i aquí, la publicació del seu escrit, amb uns mínims, està assegurada, i això crec que és quelcom que ho hem de cuidar. I com no amb la línia que segueixen qui millor que ells per poder duna manera, tutelar com no impulsar aquest premis literaris. El compromis de continuitat que ha adoptat lAjuntament davant aquest Setmanari i ho refermo aqui publicament i després també manifestar la intenció que lany vinent la propera convocatòria si menys no per part daquest Ajuntament, serà de poder dotar els premis economicament encara millor. Crec que aconseguir el binomi Sant Feliu de Guixols -Cultura en un sentit ampli i divers és una quasi jo diria una missió que hem de tenir, amb aquest afany a vegades egoista i a vegades així molt terrenal, de voler destacar respecte al nostre entorn. I el setmanari Ancora, els premis que ara acabem de celebrar i que sacaben de concedir, crec que són una de les millors eines que tenim. Per tant doncs el nostre agraïment en nom de la ciutat i també jo voldria agrair la sensibilitat mostrada per lo que és la Diputació de Girona i com no per la Caixa de Sabadell, que són daquelles caixes que poc a poc a part de ser de Sabadell, són també de Sant Feliu.\nLa celebració, que va comptar amb la presentació del nostre col·laborador i director de Ràdio Sant Feliu, Josep Andújar, va acabar amb un refrigeri en el mateix pati de lAjuntament i posteriorment un sopar literari en el restaurant Can Salvi amb música que amenitzà làpat a mans del quartet Mare Nostrum. / JVO+\nVISITES: 3029 OPTIMITZAT PER 800X600


Tercer cicle. Roís de Corella.: Més narracions de l'estiu\nMés narracions de l'estiu\nUns dels millors dies de l‘estiu va ser en juliol en l'aniversari d’un amic meu que se’n va anar a les esclaves, però que encara tenim molta amistat.\nVam anar al karting de Xeresa a les afores de Xeresa. Primer vam fer una carrera de classificació per vore qui eixia primer, segon, tercer, quart, quint o sext, jo vaig quedar segon.\nDesprés vam fer la de veritat. Eren 15 voltes i jo durant la meitat de la carrera anava primer, però la octava volta em van adelantar. Ja en les ùltimes tres voltes vaig estar a un metre de adelantar al primer, però em va tancar i jo vaig pegar tres voltes derrapant i em vaig estampar contra el neumàtics , hi havia un fum que no podia vore. Però per sort vaig em vaig estampar d’una manera que vaig poder continuar. En l’ùltima volta vaig adelantar al primer i vaig guanyar.\nJoel F. 5é - A\nSARA F. 5é - A\nA l’ estiu, m’ho he passat molt bé, vaig anar de viatge a Málaga, a la ciutat de Benalmádena, a un hotel que es diu Los Patos.\nDins de l´hotel hi havia un pati. Al pati hi havia un parc aquàtic, una piscina normal, una zona per a menuts amb tobogans xicotets i un vaixell pirata.\nDe menjar hi havia un buffet.\nPer la nit, després de sopar fèien espectacles de màgia, de ball, acrobàcies, jocs d’adults i de menuts…. Jo vaig participar en alguns dels espectacles i els meus pares també, el meu germà i jo ens varem riure molt.\nUn día vàrem anar en autobús a un papallonari que estava un poquet lluny de l’hotel. Hi havien papallones de tot el món i de record del papallonari em vaig comprar una polsera amb papallones.\nVàrem tornar del viatge i després d’uns quants dies, vàrem anar a un parc aquàtic que està en Cullera i es diu Aquópolis.\nI després vàrem estar anant a la piscina i a la platja.\nPublicat per Ma Jesús a 13:49\nEtiquetes de comentaris: Narracions. Textos\nmaite 11 d’octubre de 2015, a les 20:23\nMaria Jesús. Quina oportunitat més bona de que tots conegam les redaccions dels alumnes. Amb fotos incloses. Genial!!!!!\nomar5éA 13 d’octubre de 2015, a les 15:42\nSara que sort tens es super xulo als llocs que as anat\nAnònim 13 d’octubre de 2015, a les 15:43\nSegur que seu vau pasar molt be tots . BESEETSSSSS per a toots VOS VUIC MOLT COMPAÑS\njoelete5éA 13 d’octubre de 2015, a les 15:45\nMolt xules les fotos i les redaccions!!!!!!!\njoelete5éA 14 d’octubre de 2015, a les 19:29\nMaria Jesús he fet la candidatura en power point\ndaniel5-a 15 d’octubre de 2015, a les 19:20\nte u pasaries molt be que guay\nAlba 5éA 17 d’octubre de 2015, a les 16:47\nSeria molt divertit!!!!!!!!!!!\nJoussef 5A :) 20 d’octubre de 2015, a les 15:12\nson molt chules les redaccions que guay\nalexandreta 30 d’octubre de 2015, a les 20:34\nHalloween arriba a 5é curs.......\nEleccions Consell Escolar 2.015\nEXPERIMENT DE NATURALS( CIGRONS AL POT )\nJuguem a les TAULES de multiplicar\nEL TIO DE LA PORRA AL TERCER CICLE!!


El facultatiu ha denunciat els fets a la Policia i el Col·legi de Metges es presentarà com a acusació particular\n1 min. Palma 01/08/2019 14:50\n651x366 Les agressions als metges de les Balears es varen mantenir en 14 durant el 2018. / ISMAEL VELÁZQUEZ Les agressions als metges de les Balears es varen mantenir en 14 durant el 2018. / ISMAEL VELÁZQUEZ\nUn home mallorquí va insultar i amenaçar un metge llatinoamericà que substitueix una doctora al centre de salut Valldargent, ubicat a Palma, concretament al Camp d'en Serralta, segons ha informat el Col·legi de Metges. "Panchito' de merda, si et peg una hòstia estàs fotut, estàs xuclant de la seguretat social", li va proferir l'home al facultatiu.\nL'home va anar a la consulta amb l'objectiu d'aconseguir un certificat mèdic i es va mostrar molt exigent respecte de com l'havia de fer el metge i com l'havia d'escriure. Després d'insultar i d'amenaçar d'agredir-lo dins la consulta i a la sala d'espera on hi havia altres pacients, l'home el va intentar empènyer, però el facultatiu es va fer enrere.\nLa Policia Nacional es va presentar al centre de salut i va prendre declaració als testimonis i a l'afectat, qui va presentar una denúncia, i també el Col·legi de Metges es presentarà com a acusació particular.\nL'Observatori d'Agressions del Col·legi de Metges de les Illes Balears (COMIB) va registrar 14 agressions a metges durant el 2018, la mateixa xifra que es registrà l'any anterior. El 36% dels casos registrats correspon a agressions físiques amb una lesió resultant, un 36% dels quals foren amenaces i un 28%, insults.\nEl 2018 es varen registrar 14 agressions a metges a les Balears


MUNTANYES PER A TOTS: de maig 2011\nPublicat per Oscar a diumenge, de maig 22, 2011 1 comentaris\nComença el dia a les 4:30, ens hem aixecat al bungalow i hem fet un bon esmorzar, a base de pastís de nous, suc i café !!!, ara aquest finde tenim els bioritmes tot bojos !!!!, dormir, sopar, esmorzar, tot a deshora !!!! Destí novament la Besurta, avui toca Maladeta, si la meteo no està graciosa !!!!!!\nAvui hem decidit portejar tot el material, incloses botes fins on poguem, i deixarem les bambes "amagadetes" sota uns rocs, PLENO AL QUINZE, potser la comoditat o que hem dormit més que ahir, fan que pugem com els isards ( bé una miqueta menys !!!).\nEstem de sort i ens retrobem amb la Carme i el Josep, coneguts del Lenin .... i de blogs !!!! xerrem una miqueta però veuen el nerviosisme a les nostres retines i ens deixan marxar .... una abraçada !!!!!\nHi ha molta gent, sembla que avui hi haurà ticket d´entrada, així doncs no podem perdre temps i vinga amunt, nerviosos, com serà que fins i tot a algú li cau el casc de les manys (a buen entendedor .....) sort que amb tanta gent li recuperen sense problemes.\nTot i les hores ( un xic tard pel meu gust) molta gent marxa a l´Aneto i cap a la Maladeta no hi va molta gent, tenim sort, encara no sabem com, però hem arribat a cim i la gent que hi era marxa, tot per a nosaltres sols !!!! gaudint del dia, de les vistes i de la companyia, avui si que\ntriumfem, del tot, cirera, pastís, café i puro !!!!!!! to pa dentro !!!!!!\nA la baixada ens trobem a tot el personal que va de pujada, ens enganxa a a la canal, però no hi perdem molt de temps, ara tenim les pales amb la neu dureta per a nosaltres, i falten cames per girar tot el que voldríem !!!! activem el gps per localitzar la roca amb les nostres bambes i sembla que la utm ha estat encertada ja que hi anem de cap, per tant bambes als peus .... ( quin descans !!!) una bona teca i cap al cotxe, aque avui tenim retorn !!!! per cert Ivan ..... la pròxima raquetada pels pirineus la montes tú veritat ?\nPublicat per Oscar a dimarts, de maig 17, 2011 2 comentaris\nSón les 4:00 de la matinada, a los llanos de la Besurta, i només hem dormit 2 hores. Qui diria que ahir divendres, sortíem a les 22:00 de l´EGAN tot il.lusionats cap a Benasc, i que tot just fa 4 hores estàvem a Bellcaire d´Urgell, fent una pizza a l´unic bar que vàrem trobar obert, on coses de la vida, fins i tot ens van convidar a un "orujo" txec o polac ( és igual era fort de la muerte !!!) que segons paraules del "barman" s´ens posaria molt bé !!!! ( a mi em va treure els mocs i els estornuts, això és veritat !!!).\nEn definitiva, que arrenquem la màquinaria adormida per arribar tot just a enganxar la sortida del refugi del Xavi i companyia ( Toni i Ricard). Van a l´Aneto, i tot i que la meteo ens dóna un 50% de vidilla, ens hi agafem a ella tot esperant que la finestra aguanti prou per arribar al capdamunt de tot.\nTot i que creia que anàvem tard, resulta que som els primers en passar portillón, fins i tot, tenint en compte que avui l´Iván s´estrena com a esquiador ( ja havia fet alguna sortideta, però res que s´assembli a l´Aneto, i menys amb material personal), doncs tot i això, pensant que ell té un handycap important, anem pujant poquitor a poquitor, amb un dia magnífic, sembla doncs que la cosa pinta bona.\nPerò, no es pot dir que es blat fins que no hi és al sac i ben lligat !!!, a 50 mts del cim, a menys del pas de Mahoma, la muntanya dicta sentència, els núvols que havíem vist al llarg de la glacera de l´Aneto volen fer acte de presència i comença a nevar de forma ferma i potent. La visibilitat es reduïda, i no pinta massa bé per fer un descens "a tope". Decisió ENCERTADA, toca retirada tot i la proximitat del cim, a més, em fet el que tocava, que era fer desnivell, hi haurà dies millors ..... i també pitjors !!!!\nDoncs, manos a la obra, fa fred i la visibilitat es cada cop pitjor, cal anar llençant "balisses" humanes cap a les parts inferiors de les pendents per marcar un itinerari segur. Tot baixant la visibilitat va millorant, i podem aprofitar trams del recorregut per treure tota l´adrenalina acumulada i la frustació per no haver trepitjat el cim desitjat, i bé que ho aconseguim, chus a tope !!!!\nArribem pròxim a Aigualluts, i la muntanya, com si volgués fer burla, ens ensenya el cim de l´Aneto, s´ha obert la meto, ara fa sol, TOCA ELS COLL..... , però això es així, ella mana i per tant sempre guanya, o pensàveu el contrari ? , però avui està graciosa, ara desprès d´una estona de calor i xafogor insoportable, es posa a ploure,..... ens fa una gràcia !!!!!! i per si fos poc, ens han robat un pont per creuar el riu, veritat Xavi ????\nFinalment però, arribem novament amb sol al cotxe, com a mínim podrem recollir en condicions.\nParlant, parlant surt la paraula PARRILLA ( va ser un acte reflex !!!!!) però bé ens ho havíem guanyat, DINAR A LA PARRILLA, no se diga más !!!, i desprès descans que aquest finde tenim doble sessió ( demà toca més desnivell a la Maladeta !!!!), per tant tot i que no hem tingut la "cirereta" del cim, com diu uno que yo me sé NOS HEMOS COMIDO TODO EL PASTEL !!!!!\nPublicat per Oscar a dimarts, de maig 17, 2011 0 comentaris\nPublicat per Oscar a diumenge, de maig 01, 2011 0 comentaris