Comunicacions Articles: Trobar & cerca Articles de comunicacions a l'àmbit de l'Article (Catalan)\nCategoria d'Article de comunicacions\nL'article directori Inici Comunicacions\nCategories en comunicacions\nTelèfon de cèl·lules mòbil\nLes funcions d'un sistema de sensors d'avions\nSensors de avions moderns tenen un paper crític en el vol d'economia i seguretat de l'avió, seus passatgers i la càrrega que transporta. El sensor de flux s'instal·la generalment directament en la canonada que porta el líquid que s'està mesurant el cabal. Existeixen diversos tipus de sensors utilitzats en avions moderns.\nCom accés remot a aplicacions IVR és fer crida Centre tecnologia més Cost eficient\nPer a més petits centres de crida, invertir en les últimes aplicacions IVR pot ser difícil, com els costos pot ser alts. Però gràcies a serveis web, hi ha una manera d'accedir a les millors aplicacions més rendible. Aquest article mira a accés remot com a aplicacions està fent trucades centre de tecnologia més assequible per a petits centres de crida.\nLa diferència entre les telecomunicacions per satèl·lit\nHi ha moltes formes diferents de les tecnologies que probablement ja està familiaritzat amb quan es tracta de telecomunicacions. Bàsicament, telecomunicacions implica els enviaments i recepció d'informació, que pot viure en una varietat de tecnologia de ràdio, televisió, internet, o fins i tot la humil fixos que connectar de persones llars i oficines. No obstant això, a causa de les característiques geològiques de la terra, així com les limitacions de la tecnologia-se, la voluntat de telecomunicacions terrestres basada sempre deixar la majoria de nosaltres amb ganes de més.\nServeis sense cables canvi viu per a millor\nAvui, més que cap altra vegada en la història, és el millor moment per crear i fomentar les relacions socials i personals amb l'ajuda dels avenços en la tecnologia. -Nos amb un familiar o un amic és molt fàcil especialment en aquests moments. És més ràpid, més fàcil i més convenient. Innovacions en la comunicació, especialment el desenvolupament de serveis sense cables, han permès que persones arribar a pràcticament qualsevol on siguin del planeta. La gran cosa sobre els serveis sense fil és que fan que sigui possible parlar amb algú molt clarament, com si fossin just en al costat.\nEstació de Base sense fils aplicacions i escenaris\nEn una situació de crisi, la comunicació és essencial; no és l'única peça que cal gestionar correctament una crisi, però és important. I sovint, el que això implica i implica un conjunt polit de tecnologies. Cada crisi té el seu propi conjunt rellevant de tecnologies d'utilitzar. En zones remotes, on els desastres naturals tendeixen a causar la majoria dels estralls, tecnologies sense cables són les més aptes per al treball de transitant per i per transmetre informació vital per figures clau.\nCom comunicar-se amb els socis globals\nAutor d'experts: Milly Sonneman\nSocis global, companys d'equip a distància i virtuals venedors - tot exigir una cosa. Habilitats de presentació eficaç per a una comunicació eficaç. Teniu la formació adequada per comunicar-se amb èxit en un mercat global? La setmana passada, un nou client entrenament acostat a mi aquesta pregunta: "com pot jo comunicar-se així el meu missatge és clar per als socis globals que parlen una llengua diferent?"\nImpacte de la tecnologia sense fils en les nostres vides\nEls avenços en comunicació han recorregut un llarg camí. Des que es va inventar el telèfon, no hi havia cap home no parar mai aconseguir alguna cosa molt millor. Cada dia era sempre una recerca per trobar que el més eficaç i pràctic significa estar connectat. Els cables han abastat ciutats i Estats. Fins i tot persones en zones llunyans són capaços de comunicar-se amb persones que tenen més accés a les tecnologies.\nEl paisatge evoluciona de comunicacions corporatives\nCom tenir necessitats de comunicació i requisits per a les corporacions i fins i tot petites empreses per a aquella matèria, canviat amb l'adopció àmplia de diverses plataformes de comunicació en línia? O posar una altra manera: com llocs de xarxes socials canvien els requisits de les empreses, pel que fa a comunicacions corporatives? En primer lloc, tenim assenyalar que les comunicacions tradicionals i PR al seu més fonamentals, realment no ha canviat.\nFibra òptica cablejat - l'elecció definitiva de Telecomunicació\nAutor d'experts: John creu\nEls cables de coure i cables ens acompanyen en telecomunicacions pel passat tants anys. Era un molt bon mitjà de comunicació o connectar-se per sentir-se feliç. Gradualment tecnologia va portar terme passos més avançades d'arribar gent en el mode més ràpid no tenint cura dels límits geogràfics.\nSistemes de comunicacions unificades per a una comunicació eficaç petita empresa\nAutor d'experts: Adom Brown\nSistemes de comunicacions unificats connectar els empleats remots i empresaris sense costura sobre una plataforma col·laborativa de temps real. El servei és ràpid i fàcil d'instal·lar i distribuir i no costen tant com està disponible amb molts proveïdors de servei de VOIP PBX allotjat a preus assequibles. Que imparteix un gran nivell de flexibilitat i mobilitat als usuaris independentment de la seva actual ubicació geogràfica. La comunicació empresarial sense costura ajuda a les petites empreses per projectar-los com a organitzacions Fortuna 500.


Josep Maria Martínez: “Hem aconseguit mantenir viva la botiga de màgia més antiga del món”\nJosep Maria Martínez:“Hem aconseguit mantenir viva la botiga de màgia més antiga del món” MANOLO GARCIA\nEl Rei de la Màgia va néixer a finals del segle XIX, fruit dels esforços d’un mag barceloní que havia triomfat a l’Argentina.\nEs deia Joaquim Partagàs. Quan tenia 20 anys, va marxar a l’Amèrica del Sud i es va convertir en un famós prestidigitador, seguint l’estela de Fructuós Canonge, un dels mags més influents del segle XIX. El 1878 va tornar a Barcelona i va decidir obrir-hi El Rei de la Màgia, al carrer Princesa. Durant els anys següents va alternar la botiga amb la seva trajectòria als escenaris fins que, el 1894, va decidir obrir el seu propi teatre a la Rambla. Hi cabien 40 persones. Quan va morir, el negoci va anar a parar a mans de Carles Bucheli, un gran amant de l’obra de Partagàs i expert en el món comercial. Va mantenir El Rei de la Màgia amb bona salut fins que, just l’any que se celebrava el centenari de la botiga, va morir.\nI aleshores, vostè i la seva dona van agafar-ne les regnes.\nEra el 1984. Teníem una companyia que es deia La Capsa Màgica i gaudíem d’una certa fama. Però quan ens vam adonar que El Rei de la Màgia estava a punt de tancar portes, vam decidir embarcar-nos en la tasca de fer reflotar el negoci. No podíem deixar que desaparegués. Vivíem fent bolos i, amb els diners que en trèiem, manteníem la botiga. Vam trigar tres anys a fer que funcionés. Ara, després d’una crisi duríssima, les coses ens van bé. Som la botiga de màgia més antiga del món que encara continua oberta al mateix local on va néixer. També hem obert un teatre-museu que complementa el negoci.\nDe fet, cada vegada queden menys botigues com la seva: centenàries i al centre de Barcelona. Com ho viuen?\nEls establiments amb olor de ranci i amb pols a les prestatgeries estan en perill d’extinció. Normalment, aquest tipus de botigues antigues són al centre de les ciutats, on el preu del sòl s’ha anat disparant amb el pas dels anys. Això ens demana adaptar-nos constantment per aconseguir ser més rendibles. Però, en canvi, molta gent jove no té ganes d’arribar a aquests nivells de sacrifici i els negocis acaben abaixant les persianes. La majoria es converteixen en franquícies estranyes que ningú entén com poden sobreviure. Potser són màquines de rentar diners. Cal que les administracions ens ajudin. Si mantenen monuments, façanes, esglésies i catedrals, ¿per què no poden ajudar a mantenir vives les botigues centenàries? També formem part del patrimoni.\nQuin tipus de clients tenen?\nDevem ser la botiga de Barcelona més fotografiada pels turistes. Els creueristes, per exemple, visiten la Sagrada Família, el Museu Picasso i el Rei de la Màgia. Molts d’ells hi entren i compren. Ara bé, la majoria dels nostres clients són d’aquí. Som un equip de vuit persones. Ens visiten des de nens petits fins a senyors de 80 anys; amateurs i professionals. La màgia és una droga.\nSón el comerç més antic que ven articles de màgia però no l’únic. ¿Els ha afectat la irrupció de plataformes com Amazon?\nSí. Tot i això, a la botiga sempre expliquem com funcionen els articles i els hi deixem provar. Això Amazon no ho ofereix. Ara bé: tenim clients que venen, ens ho fan explicar tot i després ho acaben comprant a Amazon perquè els surt un pèl més barat. Competir-hi en preu és complicat. Què hi farem.


Aula Blava : 2020\nDia de Nadal a la Blava\nAvui ha sigut un dia molt intens per tots, ja que no hem parat de tenir sorpreses i emocions molt grans. Hem començat el dia amb la xocolatada que ens havien deixat els Reis Mags acompanyada de melindros els quals hem sucat a la xocolata desfeta. Quins morretes s'han posat.\nDesprés del pati quan hem pujat a la classe hem encès les espelmes de la corona d'advent, avui ens ha tocat encendre les quatre espelmes ja que estem a la última setmana de l'advent. I això ha volgut dir que hem obert l'últim sobre del nostre calendari, posant la última figureta al nostre pessebre.\nA continuació hem passat un a un a fer cagar el Tió i com veureu fins i tot la Dèlia li ha volgut donar un cop de bastó i mireu quin sac ple de cosetes ens ha cagat.\nI quan ja estàvem preparats per baixar a dinar hem rebut la visita sorpresa del Pare Noel. Tots els nens s'ha posat molt contents i s'han emocionat molt al veure a la classe.\nCom veieu el dia ha estat molt intens per tots, de ben segur que us hauran explicat moltes coses i no hauran sabut per on començar, ja que han viscut molt en poques hores.\nAra només ens queda que acomiadar-nos fins l'any que be i de part de tot l'equip que formem l'aula blava desitjar-vos a tots i totes que tingueu molt bones vacances i feliç any nou.\na de desembre 21, 2020 1 comentari:\nGaletes de Nadal 2\nAquest matí hem continuat el·laborant les nostres galetes, hem escollit cadascú un motllo per ferla forma de les galetes per posteriorment estirar la massa amb el rodet.\nUn cop ha estat ben estirada hem començat a posar els motllos a sobre de la massa i donar-li forma a les nostres galetes. Quina mà que tenim per fer galetes.\nSegur que han quedat ben bones i aquesta tarda només arribar a casa ja us l'heu menjat.\nUs han agradat??????\na de desembre 18, 2020 1 comentari:\nGaletes de Nadal 1\nAvui al matí hem fet una nova recepta en el taller de cuina, ens hem posat el davantal, pujat les mànigues i hem començat a preparar els ingredients per fer les nostres galetes de Nadal.\nHem preparat la farina, oli, sucre, ou, essència de vainilla i llevat per començar a fer la barreja de la base de les galetes.\nMireu que bé s'ho han passat els nens preparant la recepta de les galetes de Nadal.\nDemà continuarem amb les nostres galetes de Nadal perquè les puguem tastar, de ben segur que estaran ben bones.\na de desembre 17, 2020 Cap comentari:\nDarrer cap de setmana de 2020\nVAIG JUGAR A FER PIZZA.\nVAIG JUGAR A PEÇES.\nJO MAMA CUINAR TRUITA DE PATATES\nJO POSAR ARBRE DE NADAL BOLA LLUMS REGAL\na de desembre 16, 2020 Cap comentari:\nInvitació dels Reis Mags\nAquests dies hem tornat a rebre un altre missatge dels tres Reis Mags de l'Orient, on ens conviden el dia 21, últim dia d'escola, a fer una xocolatada per esmorzar. Ens han dit que com aquest any per raons que tots ja sabem, no ens podrem ajuntar nens i famílies a celebra-ho tots junts com fèiem cada any amb la tarda de nadales i torrons, ens conviden a fer aquesta xocolatada cadascú a la seva classe.\nSegur que gaudirem d'un gran esmorzar tots junts cadascú i des de a la seva aula per celebrar l'arribada del Nadal.\na de desembre 14, 2020 Cap comentari:\nAdvent a l'aula blava\nDes de la setmana passada a la classe estem treballant el temps de l'advent, el qual és el temps d'espera fins el naixement de Jesús. Ho estem treballant cada dia a l'estona de catequesis amb diferents dinàmiques i cançons.\nI des de l'aula cada dia encenem les espelmes corresponents en la nostra corona d'advent.\nA continuació obrim el calendari d'advent on ens surt un missatge que ens indica quina figureta em de posar al nostre pessebre i repartim el detallet que ve en cada sobre.\nCom veieu ho estem vivint molt intensament aquests dies previs a Nadal!!!\na de desembre 11, 2020 Cap comentari:\nCap de setmana de pont\nHE SOPAT PIZZA.\nHE JUGAT AL DOMINO.\nVídeo dels Reis Mags


Construïm la unitat d’acció estratègica per la República Catalana Independent\nEspanya ja té govern. Segurament feble, però amb un suport parlamentari que suma els vots necessaris d’uns partits conjurats a defensar les restes de la transició representada per la monarquia borbònica, la crisi i la corrupció.\nGovern feble, però govern d’un estat que pretén seguir sent un i que, per primera vegada, reconeix que Catalunya planteja un problema polític que, a priori, no es vol resoldre democràticament i que, en abordar-lo, han començat per aplicar només la repressió.\nProbablement, entrarem en una etapa de cants de sirena per consum de terceres vies. En què es procurarà evitar alimentar el foc contrari i s’estigui a l’espera dels gols que, en pròpia porta pugui marcar-se l’independentisme.\nCatalunya té un govern fort que compta amb un molt ampli suport popular que ha situat com a objectiu central la República Catalana independent, però que parlamentàriament ha patit certs entrebancs per manca d’una unitat d’acció estratègica entre ambdós grups parlamentaris independentistes.\nEntrem en una etapa en què l’estat procurarà que no se li vegi el llautó, i en què l’independentisme no es pot permetre errors i haurà de cohesionar-se al màxim.\nCal bastir una unitat estratègica d’acció política i social per assolir la República Catalana.\nCom més s’avança en l’aplicació del full de ruta cap a la independència es fa més evident la necessitat d’una acció política ben articulada entre tots els agents que hi intervenen, tant institucionals, polítics, com cívics. La resposta de l’independentisme davant les recents accions repressives de l’estat espanyol ha posat en evidència certes mancances de coordinació i resposta comuna per part del bloc polític independentista. D’altra banda, tothom és conscient que l’aprovació a l’inici del tràmit dels pressupostos no garanteix que no es produeixi un agre debat posterior i l’acord final.\nEns trobem davant del risc d’una altra paràlisi de l’acció cívica en favor de la República Catalana fins que no s’aprovin els pressupostos en les sessions de 8 i 9 de febrer. En els pressupostos és necessari l’acord immediat. Tant el Govern com els partits que li van donar suport han de plantejar-se els pressupostos, encara autonòmics, com el que són, una qüestió d’estat en la qual ens juguem el futur de la República Catalana independent.\nEn la perspectiva immediata de la desconnexió i el referèndum no hi ha espai per a la improvisació, els dubtes, les disputes conjunturals, i menys encara pels errors. Cal tenir definit d’una manera clara el procés, els terminis i les respostes davant les diferents eventualitats que es poden presentar.\nEn aquesta fase final i determinant del procés cal actuar com una unitat política estratègica sigui de caràcter orgànic o no, que doni una sola resposta a cada un dels reptes cabdals als quals ens enfrontem. Unitat d’acció que ha de tenir com únic objectiu portar-nos pel camí de la solidaritat amb els represaliats, de la desconnexió, del referèndum i de la instauració de la República Catalana Independent.\nEl pacte d’unitat d’acció estratègica ha de fer possible el mandat popular.\nEn aquests moments existeix plena coincidència entre els projectes de la societat civil i de les forces polítiques que conformen la majoria independentista al Parlament. Cal que les forces polítiques independentistes formulin una estratègia comuna basada en la unitat. És imprescindible un esforç de reflexió política per part de tots, amb el benentès que es tracta d’una aliança imprescindible i estrictament circumscrita a assolir la República Catalana independent.\nCom a element estratègic de la unitat d’acció que proposem hauria de reflectir-se en la formulació de polítiques comunes, detallades i tancades, en la mesura del possible, que permetin al conjunt de la ciutadania realitzar la seva acció cívica sense entrebancs. Els acords bàsics programats, no haurien de patir alteracions ni endarreriments. La seva aplicació es podria veure afectada només per modificacions de caràcter tàctic. Paral·lelament cal bastir una política antirepressiva i solidària forta i cohesionada.\nA la nostra manera de veure és necessari que, constituïda la unitat d’acció, es doni un tractament adequat als quatre eixos centrals previstos en el full de ruta i que ens afecten a curt i mitjà termini. Cal dir que dels quatre eixos tres tenen dates d’execució prefixades i la seva culminació, amb èxit, condiciona el següent pas:\n1. Pressupost de la Generalitat, 2. Aprovació de les lleis de desconnexió o transitorietat, de referèndum, procés constituent, seguretat social i hisenda pública (aquestes dos últimes ja en tramitació), etc. 3. Referèndum i la quarta, el Procés preconstituent que, podent-se iniciar els primers mesos del 2017 conclouria els seus treballs prèviament a la constitució de l’Assemblea constituent.\nLa densa programació que s’anuncia exigeix un intens treball, més enllà del Parlament, i una ferma convicció que solament la unitat d’acció estratègica d’acció política i social pot portar-nos a la República Catalana independent, que es troba, amb la participació de tots, a tocar. Examinem de més a prop alguns dels esculls que hem de superar:\n1. El debat sobre els Pressupostos.\nEls pressupostos del 2017 són el primer repte de la situació política. És un debat complex que es realitza encara sotmesos a l’àmbit autonòmic que delimita tant la naturalesa dels ingressos, en els quals l’alça de tipus s’enfronta a l’existència de nombroses llacunes que permeten l’elusió fiscal. Com a la ineficiència recaptatòria de l’estat i a l’objectiu de dèficit. És, també, un debat en què les forces unionistes intervenen amb voluntat de confondre i crear contradiccions entre els independentistes.\nL’existència de necessitats socials que cal abordar amb urgència és evident, tant en aquests pressupostos com, cal recordar-ho, en els que no es van aprovar l’any passat, cosa que va produir la pròrroga dels anteriors en demèrit (finalment) de la despesa social, va dificultar l’avenç cap a la República Catalana i proporcionà munició a l’unionisme. En qualsevol cas el debat, en la perspectiva de la República Catalana independent, no es pot abordar en clau purament partidista, amb pressions i actituds de tancament d’un o l’altre signe que provoquen incertesa i alenteixen el procés cívic cap a la República que definitivament permetrà abordar amb llibertat i independència els futurs pressupostos.\nNomés la unitat d’acció estratègica política i social pot permetre donar una resposta política i equilibrada als pressupostos i permetrà avançar fermament cap a la independència.\n2. La Ruptura.\nCal arribar a l’acord pressupostari, ja! No esperem al 2017! Se’ns ha girat molta feina. Estem convençuts que les forces polítiques independentistes estaran en bones condicions per abordar la ruptura amb èxit. Creiem que les lleis de desconnexió estaran elaborades en el moment oportú. Esperem que recolliran, en el seu esperit, les diferents directrius que s’han anat acordant en les diferents declaracions parlamentàries fins avui, de manera que en resulti, sense entrebancs, l’obertura del camí cap a la nova legalitat.\nL’elaboració de les lleis de desconnexió no tindrà cap sentit sense que, tot seguit, un referèndum posi clarament de manifest davant el món sencer la clara voluntat del poble català de construir una República independent. És per això que cal fer un gran esforç de mobilització amb l’objectiu de guanyar el referèndum. Fer i guanyar el referèndum s’ha transformat en la clau de volta del procés. Per guanyar hem de situar en el centre de la nostra actuació les preocupacions dels que dubten o no estan encara per la independència i articular una campanya d’explicació que doni resposta convincent a les seves inquietuds. És un sí doble. SÍ al Referèndum, SÍ a la República Catalana Independent.\n3. El procés preconstituent.\nLa incorporació del referèndum al full de ruta ha comportat modificacions en el calendari de prioritats. Si no es guanya el referèndum, el procés constituent perd el seu sentit perquè dintre de la monarquia espanyola no hi ha cap possibilitat de procés constituent. El desenvolupament de la primera fase del debat constituent, que ha de ser vist com una important oportunitat d’aprofundiment democràtic econòmic, polític i social, s’ha de fer en la perspectiva que la majoria del poble català voti, en el referèndum, a favor de la República catalana independent. En aquest sentit serà necessari que es desenvolupin arreu del territori debats oberts sobre els principis constituents que fonamentin la República catalana.\n4. L’Assemblea d’ Electes (AECat)\nCal també formular i organitzar els diferents instruments d’una ferma política antirepressiva, articulada i coherent amb l’avenç de la lluita per la independència i implantar-la arreu del territori. Cal organitzar i coordinar la solidaritat en la lluita contra la repressió de l’estat, dotant-la dels instruments necessaris per continuar la tasca del Parlament en el cas que aquest sigui víctima de la repressió de l’estat borbònic i és evident que en aquest camp l’Assemblea de Càrrecs Electes (AECat) haurà de jugar un paper essencial. La implicació activa de l’AECat, tant en la preparació logística del referèndum com en la campanya d’explicació i clarificació del que significa la República Catalana independent serà clau per l’èxit de la proposta.\nConstruir una estratègia conjunta\nA ningú no se li escapa que tot plegat representa construir tota una estratègia conjunta des d’ara fins a la instauració de la República catalana independent. Es tracta d’un objectiu difícil però que, des del nostre punt de vista (que considerem que és, a més, el de la gran majoria del moviment popular per la independència), és del tot necessari.\nDrassanes per la República Catalana s’esforçarà per a contribuir a abordar els diferents moments d’articulació que hem exposat aquí, en les millors condicions per al debat i la combinació fructífera de les idees, de manera que puguem entre totes i tots garantir la victòria del poble català en aquesta travessia política en què estem compromesos.\nAvancem units cap a la República catalana independent!!\nPaïsos Catalans, desembre de 2016


batasigualada.cat: octubre 2015\nSetmana 44 : el que més ens ha agradat!\nVam tenir un temps increïble a Islàndia, i avui volíem compartir algunes fotos del nostre viatge amb vosaltres.\nLa Llacuna Blava no ens va defraudar. Va ser absolutament impressionant veure-la en persona i és de lluny la cosa més calenta que vam fer a Islàndia (jaja!), em va encantar. El color és absolutament increïble. La recomano encaridament, i hi tornaré la propera vegada que visitem la illa.\nSi tens curiositat per com hem estat capaços d'aconseguir tantes fotos a l'aigua a la Llacuna Blava, pots fer una ullada a la nostra equipació de càmera sota l'aigua.\nÉs hora del berenar! Amb l'inici del mes d'octubre, internet em fa sentir com si hagués d'estar compartint receptes de carbassa. Em refereixo a la carbassa d'això i que està a tot arreu. Però jo no tinc ganes de carbassa en aquest moment. En realitat, no estic preaprara per a la tardor en absolut. M'agradaria poder aconseguir dos mesos més d'estiu. Com cada any. Així que aquí és on entra aquesta ràpida recepta de pastís de plàtan, perefcte per a l'hora de berenar.\nAquesta recepta ve del nostre segon llibre, Breakfast for Dinner. A vegades m'oblido de les receptes en el llibre i quant les estimem; Taylor s'estima especialment aquest plat, i no és cap sorpresa, ja que la forma en què és satisfactori i abundant i ple de pebrots i la ceba i tota la resta que estima.\nShakshouka (o Shakshuka) tradueix vagament a "tot barrejat" en àrab, i al·ludeix a l'espècie potent i sabors exòtics. Aquest one-pot-meravella d'un plat també es coneix amb el nom de "ous al purgatori". No sé qui se li va acudir un nom inadequat tan òbvia, però jo qüestiono seriosament la seva opinió, qualsevol persona amb paladar sabrà que aquesta salsa de tomàquet ricament amanit no és el purgatori. De fet, jo diria que és poc menys que celestial. És per això que crec que shakshouka és un nom molt més apte, al meu entendre.\nElegància atemporal, un encant i una decoració molt elegant. Parlo de l'Hotel Henriette, aquest lloc modern i acollidor situat a prop de Gobelins a París. Segurament has sentit a parlar de la seva decoració bucòlic i romàntic, l'estil molt cridaner vintage, notes gràfiques a les habitacions, l'ambient càlid i fresc i ambient colorit que emergeix. El dissenyador Vanessa Scoffier va ser capaç de jugar amb els estils, materials i colors de la barreja sense descuidar cap detall. No ni tan sols parlar de la bellesa interior esperit taller de vidre de l'artista que dóna caràcter a aquest lloc únic.\nPETIT DÉJEUNER À L’HÔTEL HENRIETTE\nAquest bonic i acollidor pertany a Marie i Martin Anker Svensson va ser dissenyat per Josefin Haag i fotografiat per Kristofer Johnsson per a la revista Residència. L'amor ho acollidor i agradable que se sent - Josefin ha fet de nou un treball increïble amb estil! Està situat en un edifici nou Biografen a Estocolm, però mirant aquestes fotos se sent tan viure a i té moltes capes d'informació que els nous habitatges de vegades no tenen. Simplement perfecte. M'agradaria tenir un accés a la revista Residència per veure més ..\nStyling perfection by Josefin Hååg\nPublicado por Nuria Carreras en 12:07\nMiércoles Mudo - Un ratito de lectura\nPublicado por Nuria Carreras en 15:48\nMiércoles Mudo - Noche en el Liceu!\nPublicado por Nuria Carreras en 14:54


La Mirada Crítica: Alguna cosa passa amb l'NT9 II\nEl passat 28 de desembre La Mirada Crítica publicava una entrada anomenada Alguna cosa passa amb l'NT9. El set de notícies es substituïa per un croma amb fotografies del plató de fons. Dies després, el decorat d'informatius es renovava.\nA finals de juliol, un lector ens escrivia: "que passa de nou amb l´NT9?Avui dissabte están fent l´NT9 amb un plató virtual com a finals de l´any passat."\nI és que els Notícies 9 van decidir repetir estratègia. Aquesta vegada era el decorat que s'estrenava a principis d'any el que es convertia en una reproducció en 2D, la pregunta era per què.\nEl primer que ens havia de vindre a la ment era que tornaven a renovar el plató. De vegades passa que un disseny no funciona en pantalla, però és poc probable que això desencadene en una renovació total del decorat. Pel que tinc entès, els accessos al plató són difícils, però després de 40 dies de chroma-key era poc probable que només hagueren fet això.\nDesprés ja tocava desconfiar, i amb Canal 9 l'experiència ens diu que si malpensem no ens equivoquem. L'altra possibilitat era que, simplement, aprofitaven l'estiu per donar vacances al personal i estalviar en recursos humans i tècnics. És a dir, que no hi ha justificació per a que una TV pública substituïsca el plató per un de virtual.\nFinalment el dia 1 de setembre es tornava al plató de veritat sense canvis aparents.\nSiga com siga, si al gener ja em queixava que s'havien treballat poc la brillant idea, ara no tinc més remei que tornar-ho a denunciar, perquè, senyors, els Notícies 9 s'han tornat a superar (açò va per a Guinness).\nPer una banda hi ha coses que no canvien. Fa vuit mesos els presentadors se'ns convertien en vampirs sense reflex, doncs sembla que treure la seua vertadera identitat professional a la llum els serveix com a teràpia (ai, la consciència), perquè repeteixen. De nou a ningú se li ha ocorregut solventar-ho, mireu (aquesta vegada amb Vicent Juan que, pobre, no li faig mai cas):\nPerò la veritat és que quan Lluís Motes es planteja reduir despeses, ho fa. Ara ja no es preocupen ni perquè el fons crome bé (feu click per ampliar):\nVeieu els problemes de croma a l'esquerra de Mariamparo i a la dreta de Fermín? Fa vergonya, eh! Ni Teletroncho! (o Teletroncheta...)\nDe vegades hi ha casualitats que m'encanten (o es que tinc algun simpatitzant a Canal 9, que mai se sap). Si fa uns mesos no em podia resistir a imaginar què seria d'Empar Recatalà en alçar-se de la taula d'informatius, ara, casualment, els NT-9 ens donen la resposta!\nAcí veieu clarament Amparito -tan coenta com sempre- flotant sobre la taula. Per contra, el seu company de les notícies dels esports, Fermín Rodríguez, deu passar fam amb el retall de pressupost del Motes, perquè es menja la taula:\nSi és que m'agradaria saber quant s'han estalviat amb el mètode Motes i en què s'ho han gastat, comptant que certs vicis resulten gratis (i la resposta no para lluny). Deu d'haver-li eixit rendible al director d'informatius el tema, això sí, ell es va afanyar a agafar vacances mentre durara el chroma-key.\nMentrestant, el lloro de repetició s'encarregava d'imitar el seu mentor. Ara bé, quan vinga el protagonista de la informació ella tornarà a convertir-se en el florero de l'NT-9. Però el somriure mai es perd, tat? Pobreta...\nPerò sens dubte, el que més em reconforta és comprovar que el responsable de tot aquest desgavell ha dedicat el temps lliure a pidolar per ahí... si no és que ha perdut definitivament el seny. Mireu com ens ha tornat de les vacances:\nGràcies, bona nit, demà més! (o com diria Amàlia, gràcies, bona nit, fins demà)\nel plató virtual lo utilizan cuando hacen reformas en su estudio tanto a nivel técnico como de decorados!!! a ver si te informas mejor!!


Les piscines municipals inicien la temporada el 25 de juny - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nLes piscines municipals inicien la temporada el 25 de juny\nredacció 07.06.2018 | 23:28\nImatge d´arxiu de l´equipament solsoní arxiu/ajuntament de solsona\nLes piscines municipals de Solsona obriran portes el dia 25 de juny amb diverses novetats en el servei, entre les quals destaca la instal·lació d'una cadira hidràulica per a persones amb mobilitat reduïda. També s'ha repintat la piscina principal i s'ha ampliat el mobiliari. Una altra de les novetats fa referència als preus, ja que per primera vegada s'aplicarà una tarifa reduïda, d'1,5 euros, per als banyistes que entrin a partir de les sis de la tarda.\nL'oferta d'activitats per a infants, joves i adults es mantindrà molt similar a la de la temporada passada. A banda dels cursets de natació, activitats ludicoesportives i aiguagim, de les quals s'han obert les inscripicions, enguany també es continuaran organitzant propostes paral·leles, com sessions de ioga nocturn i sopars de maridatge a càrrec d'Amisol.


Alternatives al Mobile World Congress – Free Knowledge Institute\nAquest any, el Mobile World Congress (MWC17) i les seves activitats satèl·lit (MWB, 4YFN, YoMo), s’han fet a Barcelona entre el 22 de febrer i el 4 de març. Uns dies en què la ciutat queda dominada per les grans corporacions del sector de telecomunicacions que l’utilitzen per presentar els seus productes com a meravelles del progrés tecnològic1. Al mateix temps, des del 2016, es produeixen diversos congressos i activitats que el qüestionen i fomenten alternatives de producció tecnològica, són esdeveniments crítics i alternatius: AntiMWC, Mobile Social Congress i SobTec. La ciutat es converteix en un focus de presentació de projectes i confrontació d’idees entorn de la telefonia mòbil i les tecnologies digitals.\nFree Knowledge Institute ha participat al Mobile Social Congress amb tres activitats. Ha fet un taller amb el grup de recerca Dimmons de la UOC, per explorar models de sostenibilitat per a les apps lliures; ha moderat una taula rodona amb Barcelona Free Software, “Autonomia i tecnologia, recuperem el control de la informació”, i ha impulsat la documentació col·lectiva del congrés, amb Teixidora.net.\nDins del Mobile Social Congress (MSC17) coordinat per Setem Catalunya conjuntament amb una aliança d’entitats per la sobirania tecnològica, social i solidària, es va parlar de la concentració en mans d’algunes poques empreses dominants, la dependència de les mega-plataformes, l’obsolescència programada, els efectes pel medi ambient, la pèrdua de llocs de treball i, sobretot, de la sobirania tecnològica.\nTots ells, temes que preocupen Free Knowledge Institute, perquè promouen construir alternatives, recuperar el control social, un model d’economia col·laborativa en clau procomú. Estan molt en la línia de treball de FKI, que promou projectes comunitaris amb un alt nivell participatiu i democràtic, dins de les xarxes, i completament replicables, tal com són els projectes desenvolupats en el programa de suport a projectes procomuns, La Comunificadora, que s’ha fet recentment, amb Barcelona Activa. Per això, FKI (David Gómez i Wouter Tebbens) i Dimmons (Enric Senabre, Mayo Fuster, Elisabet Roselló), van fer un taller de models procomuns i d’apps lliures, que es preguntava quines necessitats d’aplicacions tenim, en el que solem anomenar “el núvol”, quins dubtes ens surgeixen sobre la viabilitat que siguin lliures i gestionades com a procomuns i quines alternatives coneixem en aquesta línia. Els participants van enganxar postits fent aportacions en aquests tres àmbits, que després es van discutir conjuntament mentre es prenien notes. Com a necessitats es va identificar l’emmagatzemament i compartició d’arxius, les aplicacions d’oficina, cartogràfiques, de comunicació i col·laboració en xarxa, entre altres. També alguns projectes interessants com Framasoft, Sandstorm i Cloudron. I es van discutir alguns dubtes com les formes de fer sostenibles els serveis, la dificultat de contrarestar uns serveis corporatius que aparentment s’ofereixen gratuïtament, o el paper que la intel·ligència artificial pot tenir i com fer aquesta tecnologia procomú.\nEl FKI allotja un grup de treball internacional que sota el nom CommonsCloud investiga i comparteix coneixement sobre l’estat de l’art en plataformes cloud lliures i autogestionades i està construint una aliança local a Barcelona per posar en marxa una primera versió2.\nMònica Garriga (FKI) per invitació de Barcelona Free Software va moderar una taula per explorar algunes de les alternatives per recuperar “l’autonomia tecnològica i el control sobre la nostra informació” a través de l’ús de software lliure que ens permet l’exercici de les quatre llibertats en relació a les tecnologies (FSF).\nÀlex Fiestas, de Barcelona Free Software i KDE España va contextualitzar la xerrada. Va descriure el concepte d’obsolescència programada del software, que mitjançant la discontinuïtat en el suport del programari inutilitza dispositius que funcionen perfectament, creant mancances artificials i impedint de manera activa que els consumidors puguin generar alternatives ells mateixos; i va parlar de la incapacitat de la Unió Europea de produir el seu propi maquinari que la posa en una situació de dependència similar a la que tenia pel que fa a l’aeronàutica abans de la creació d’Airbus.\nJose Luis Infante, membre de Llefia.net i de la Comunitat Catalana d’OpenStreetMap (OSM), va explicar les possibilitats de fer aplicacions a partir de l’alliberament de les dades cartogràfiques (ODL) i va incidir en la importància, per la comunitat d’OSM, de la col·laboració ciutadana amb el seu coneixement local, i de la col.laboració de les administracions amb la cessió de dades obertes geolocalitzades per tal d’enriquir el mapa.\nJoan Montané, membre de Softcatalà, va descriure com funcionen Softcatalà i altres grups de traducció de llengües minoritzades on es fa ús de la llibertat de programari per adaptar-lo a la llengua pròpia. Els grups comencen creant els recursos lingüístics (traductor, corrector, diccionaris) i segueixen amb els de traducció (guies i memòria de traducció) per després afrontar el kit bàsic: navegador, paquet ofimàtic i editor gràfic. De les aplicacions d’escriptori s’ha ampliat l’activitat cap als mòbils i els dispositius de la Internet de les Coses on caldrà afrontar la qüestió del reconeixement de veu.\nLaura Pérez, advocada de noves tecnologies, transparència i anticorrupció, va parlar de la feblesa de la seguretat informàtica al territori, tant català com nacional, com es poden dur a terme estafes i delictes informàtics i com espenalitzen les infraccions dintre del nou Codi Penal espanyol, del 2015. Va alertar sobre les aplicacions i serveis web que t’intenten extreure dades personals i documentació per una suposada protecció de la teva seguretat.\nLes xerrades del MSC17 van quedar recollides al projecte Teixidora.net, la plataforma per seguir els fils de comunitats i esdeveniments tecnosocials, que impulsa la presa d’apunts col·lectiva i el cartografiat de projectes i actors mencionats per teixir un debat i relat coral. L’equip de dinamitzadors del relat, també va estar present al II Congrés de Sobirania Tecnològica (SobTec), fent la documentació col·laborativa de més d’una dotzena de sessions.\nLa feina de teixir xarxes sobre el MWC 2017 i les alternatives continua fent-se a la pàgina de treball de Teixidora, per millorar la recopilació de documentació de les activitats, millorar la cartografia d’actors implicats i elbuidatge de continguts per tal d’identificar els debats i propostes que s’estan produint.\n1 Des de 2006 Barcelona és la seu del Mobile World Congress; la GSM Association va triar la ciutat l’any 2011 com a Mobile World Capital per al període 2012-2018. Es va crear la fundació Mobile World Capital Barcelona participada per la GSMA a més de l’Estat Espanyol, la Generalitat de Catalunya i l’Ajuntament de Barcelona.\nFree Knowledge Institute és una organització sense afany de lucre que promou la llibertat d’ús, modificació, còpia i distribució del coneixement en camps diferents però estretament relacionats, amb el propòsit de comunificar, cooperativitzar i fer sostenible l’economia, les infraestructures i els “núvols”. FKI promou l’ús del sistema operatiu GNU/Linux, l’Internet de les Coses amb Arduino o The Things Network, una xarxa de connectivitat pels sensors que s’està construint a Catalunya com una comunitat autogestionada.


Joan Peiró, un anarcosindicalista forjat en el cooperativisme - directa.cat\nAvui fa 79 anys que Joan Peiró va ser afusellat amb set membres més de la CNT, sindicat que va dirigir abans de ser ministre de la II República. Vidrier de professió, defensaria el cooperativisme com una eina per l'emancipació de la classe obrera\nJoan Peiró (a l'esquerra de la imatge en primer terme) va ser director de la cooperativa Cristalleries de Mataró i va defensar vehementment el valor revolucionari del cooperativisme / Arxiu\nMiguel Garau Rolandi miguel_garau\nLa trajectòria de Joan Peiró Belis (Hostafrancs 1887-Paterna 1942) encaixa a la perfecció en la imatge idealitzada d’un obrer en abstracte. Treballador als forns de vidre des dels set anys i analfabet fins als 22, Peiró arribaria a ser un dels anarcosindicalistes més destacats del moviment obrer català i espanyol del primer terç del segle XX.\nEl seu caràcter el situaria en el centre d’algunes de les polèmiques doctrinals més conegudes de la història de la CNT, com les que l’enfrontarien a García Oliver o Pestaña. La seva vida podria donar per a una pel·lícula: patiria diverses temptatives d’assassinat en el decurs dels anys del pistolerisme; trepitjaria la presó en múltiples ocasions; i assoliria la secretaria nacional de la CNT en dues ocasions (1922 i 1928), ostentant una posició de rellevància guanyada a pols entre la classe obrera catalana. El seu caràcter –tolerant, però franc i apassionat alhora– el situaria en el centre d’algunes de les polèmiques doctrinals més conegudes de la història de la CNT, com les que l’enfrontarien a García Oliver o Pestaña.\nMalgrat tot això, no estem davant d’una pel·lícula ni de cap obrer idealitzat, sinó davant d’una persona coherent, que va decidir actuar sempre amb fidelitat als seus principis amb totes les conseqüències. La seva trajectòria sindical, ideològica i, en definitiva, vital, així ho testimonia.\nJoan Peiró teòric i organitzador sindical\nLa historiografia ha tendit a valorar la tasca sindical de Joan Peiró quan entrà a la CNT, durant la I Guerra Mundial. Tanmateix, el vessant sindicalista de Peiró no es pot separar de l’experiència prèvia adquirida en les societats obreres de tall laboral i local. Des de 1903, Peiró va pertànyer a les societats d’obrers vidriers i des del 1915 seria secretari general de la Federació Local de Societats Obreres de Badalona, localitat en la qual residia des de feia una dècada. Així mateix, entre 1916 i 1920, dirigiria exitosament també la Federació Espanyola de Vidriers i Cristallers què, amb ell al capdavant, aconseguiria la jornada de vuit hores per als vidriers el 1917, dos anys abans que la mesura es generalitzés.\nPeiró es definia com un obrer manual, orgullós del seu ofici de vidrier i com un cenetista\nAixí doncs, quan Peiró féu el salt a la CNT i es destacà com a defensor de la seva reestructuració d’acord amb els Sindicats Únics i a les Federacions Nacionals d’Indústria, estava aportant el seu bagatge i experiència prèvia en el món sindical, què bevia de tot un seguit d’idees, molt clares, del que havia de ser l’organisme confederal.\nHereu de les tesis del sindicalisme revolucionari francès, el seu objectiu era convertir la CNT en l’instrument de referència de tota la classe obrera\nHereu de les tesis del sindicalisme revolucionari francès, el seu objectiu era convertir la CNT en l’instrument de referència de tota la classe obrera, per la qual cosa, s’oposà amb fervor al dictamen aprovat al Congrés Nacional de la CNT de 1919, que assenyalava que la central sindical havia de tenir com a finalitat ideològica el comunisme llibertari (és a dir, l’anarquisme).\nPer sobre d’altres etiquetes, Peiró es definia com un obrer manual, orgullós del seu ofici de vidrier i com un cenetista. Així doncs, perquè la CNT fos un instrument útil havia de mostrar-se capaç d’integrar als treballadors de qualsevol tendència ideològica. Al comunisme llibertari no s’arribaria a cop de resolucions congressuals, sinó que seria l’actuació quotidiana, íntegra i exemplar dels militants anarcosindicalistes la què convenceria als indecisos de la superioritat moral de l’anarquisme. Per això, per a entendre’l en tota la seva dimensió, no es pot separar el seu pensament teòric de la seva pràctica quotidiana.\nLa revolució social en el pensament de Joan Peiró\nPeiró no es plantejava cap retorn a una Arcàdia feliç. No hi havia cap idealització de la comunitat rural en la societat futura que perseguia; ben al contrari, era plenament conscient de les possibilitats que oferia l’evolució de la tècnica i augurava una revolució social plenament inserida en els cànons de la moderna societat industrial.\nNo trobarem traces d’idealisme en la seva descripció dels reptes a superar ni de les capacitats a desenvolupar per la classe obrera per a assolir el seu objectiu revolucionari\nTampoc trobarem traces d’idealisme en la seva descripció dels reptes a superar ni de les capacitats a desenvolupar per la classe obrera per a assolir el seu objectiu revolucionari. En aquest sentit, l’objectiu i el protagonisme estava clar: era tasca dels treballadors capgirar la seva situació i crear una societat més justa i igualitària, on ells mateixos tindrien la responsabilitat de portar a terme l’escaient direcció econòmica, política i social.\nPer a això la classe obrera s’havia de preparar de valent, tant en l’àmbit cultural i pedagògic –deixant enrere l’analfabetisme i la ignorància tal com ell mateix havia fet– com a nivell purament tècnic, aprenent tot allò que es relaciona amb els afers econòmics per a demostrar la viabilitat d’una societat organitzada per ells mateixos, sense caps ni patrons. Per a assegurar l’èxit d’una empresa de tal envergadura s’havia d’actuar amb cap i sense dogmatismes ideològics. Peiró considerava que l’obrer havia de fer servir tots els mitjans al seu abast per a fer realitat la seva revolució social, i ho havia de fer des de les mateixes entranyes del sistema capitalista, sense esperar cap hipotètic esclat revolucionari futur.\nEl valor revolucionari del cooperativisme i la cultura\nPeiró arribaria a Mataró el 1922, fugint del “pacte de la fam” a què molts industrials sotmetien als obrers sindicalistes. Allà es trobaria amb una col·lectivitat d’individus disposats a transformar la fàbrica de vidre en la qual treballaven en una cooperativa, cosa què aconseguirien el 1925. Peiró seria el director d’aquesta cooperativa, anomenada Cristalleries de Mataró i dedicada exclusivament a la producció de bombetes, fins a la desfeta de 1939.\nPocs serien els militants anarcosindicalistes de la seva projecció pública que defensarien tan vehementment el valor revolucionari del cooperativisme. Mitjançant la pràctica quotidiana Peiró trobaria en el cooperativisme un mitjà útil per a auxiliar al sindicat en el seu camí cap a la revolució social. La cooperativa adquiria a les seves mans el caràcter de valuosa escola en el més ampli sentit de la paraula: com a via d’assaig pels treballadors en la solució dels reptes econòmics que comportaria la societat futura; com a via d’aprenentatge de la pràctica democràtica; i com eina per fomentar la cultura i la propaganda de les idees entre els treballadors i el veïnatge.\nPeiró se centraria sempre en el caràcter creatiu de la revolució i en la necessitat de preparar-se, més que en la visió violenta i destructiva d’aquesta. Per això la seva militància va quedar marcada per la signatura, l’agost de 1931, del manifest trentista\nDemostrar la capacitat dels treballadors per posar en marxa l’economia era indispensable per a mostrar la viabilitat del projecte revolucionari de Peiró, per això s’ha de remarcar que de les més de cent cooperatives de producció i treball que s’engegaren en el període republicà, Cristalleries esdevindria la més exitosa de totes: el 1934 produïa més d’onze mil bombetes anuals i el seu capital social estava valorat en un milió i mig de pessetes, alhora que els seus sous eren un 33% superiors als que es pagaven en qualsevol altra fàbrica de vidre.\nPer a defugir de l’esperit egoista que podia comportar el cooperativisme, no es repartien els beneficis anuals entre els socis cooperadors, sinó que eren reinvertits íntegrament en obres de modernització de la fàbrica i en projectes culturals i pedagògics. Així van poder aixecar una escola racionalista que seria d’assistència obligatòria per als aprenents de la cooperativa i què s’acabaria eixamplant fins a incloure a més de dos-cents alumnes de tota la ciutat, esdevenint el far més visible de les idees i la pràctica de Peiró a Mataró.\nPeiró se centraria sempre en el caràcter creatiu de la revolució i en la necessitat de preparar-se, més que en la visió violenta i destructiva d’aquesta. Per això la seva militància va quedar marcada per la signatura, l’agost de 1931, del manifest trentista, què s’oposava a l’actitud –a parer seu– irresponsable dels sectors anarquistes que parlaven en nom de la FAI i defensaven la gimnàstica revolucionària basada en l’espontaneisme i el cop insurreccional. Peiró, que s’havia fet càrrec de la direcció del diari Solidaridad Obrera el maig de 1930, seria desplaçat de la direcció per Felipe Aláiz (faista) i acabaria essent un dels referents teòrics dels Sindicats d’Oposició a la CNT que cristal·litzarien el 1934 impulsats pel sector trentista. Tot i així, la crítica situació política amb constants rumors d’aixecament militar van possibilitar l’acostament de postures i quan, finalment, es va produir el cop d’Estat que portaria a la Guerra Civil, la CNT es trobava ja novament unida i amb plenes forces per a fer front als insurrectes.\nExili i execució\nDurant la Guerra Civil Peiró entraria al govern de Largo Caballero (novembre 1936 – maig 1937) com a ministre d’Indústria, juntament amb tres ministres anarcosindicalistes més: Juan López (CNT), Frederica Montseny (FAI) i Juan García Oliver (FAI). Després d’aquesta curta experiència, plena d’entrebancs, Peiró va refusar la paga que li corresponia com a exministre i, sense fer soroll, retornà a la seva feina a la cooperativa. Encara tornaria un cop més a ocupar un càrrec polític a les darreries de 1938, com a Comissari d’Energia Elèctrica del govern de Negrín. Tanmateix, la guerra ja estava decidida i als inicis de 1939 Peiró i la seva família marxaren cap a l’exili.\nPeiró va ser detingut pels nazis el 1940 a l’Estat francès i empresonat a Alemanya. Reclamat per les autoritats franquistes seria traslladat a l’Estat espanyol el 20 de febrer de 1941\nL’agost de 1939 Peiró deixava la seva família a Narbonna per marxar a París, on representaria a la CNT dins la Junta d’Ajuda als Refugiats Espanyols (JARE). Havia esclatat la II Guerra Mundial i quan el 1940 intentava desplaçar-se a Narbona per a retrobar-se amb la seva família, va ser detingut pels nazis i empresonat a Alemanya. Reclamat per les autoritats franquistes seria traslladat a l’Estat espanyol el 20 de febrer de 1941.\nEl seu periple judicial es va dilatar més d’un any i mig. El motiu d’aquest procés fou la intenció de les autoritats franquistes de convèncer-lo de les bondats del sindicalisme vertical. Necessitades com estaven d’homes amb carisma i capacitat organitzativa, creieren veure en ell un candidat idoni per a dirigir els sindicats verticals. Tanmateix, Peiró va recusar qualsevol proposició tot i ser conscient del camí que li deparava aquesta negativa.\nDurant el Consell de Guerra al que fou sotmès, Peiró va comptar amb més de trenta testimonis de descàrrec, cosa inèdita en aquells moments sobretot per la qualitat d’aquests. Entre ells hi havia clergues, militars, homes de dretes i fins i tot un Conseller Nacional de Falange, Luys G. Santamarina. Tots declararen que Peiró havia intercedit a favor seu durant la contesa, salvant-los d’una mort segura. Enrique Aguado Cabeza, jutge militar de Barcelona, es mostrava tan agrait que durant l’interrogatori titllaria a Peiró de “mi segundo padre”.\nPlaca en homenatge a Peiró descoberta aquest matí a la plaça del barri de Sants que porta el seu nom |Victor Serri\nCertament, Peiró havia evidenciat públicament en múltiples articles la seva oposició als assassinats perpetrats pels “incontrolats” a la rereguarda republicana durant els primers mesos de guerra. Davant l’allau de testimonis favorables a Peiró, l’animadversió mal continguda del jutge militar, el general Loygorri, es va deixar sentir als passadissos del jutjat quan confessà: “Efectivamente, a este hombre yo le elevo una estatua en la plaza del caudillo, por todo el bien que ha hecho por nuestra gente, y luego lo fusilo por haber sido ministro”.\nTots els intents de salvar-lo foren infructuosos. La seva sentència a mort ja estava decidida per endavant. Cristalleries de Mataró va sobreviure al seu assassinat i, paradoxalment, no va ser la dictadura franquista la què la va fer sucumbir, sinó la dictadura dels mercats i la crisi econòmica que ens ofega des del 2008. En canvi, l’escola de la cooperativa mai no tornaria a obrir les seves portes.\nL’execució de Joan Peiró es va complir un fatídic 24 de juliol de 1942, avui fa 75 anys, en el camp de tir de Paterna (València). A partir d’avui una placa commemorativa recorda als vianants i viatgers que travessin la plaça Joan Peiró (a la sortida de l’Estació de Sants) qui va ser aquell vidrier, sindicalista i cooperativista que va perdre la vida a Paterna. Però Peiró no va morir sol aquell dia. Amb ell van ser afusellats Decoroso Edo, Bartolomé Flores, Luis Garrote, Agustí Peiró, Marià Sanchís, Juan Gómez Subiela i Josep Maria Tomàs. Tots ells mereixen també el nostre més sentit homenatge en el dia d’avui.\nCNT cooperativisme Joan Peiró memòria històrica\n« El Marroc condemna l’independentisme sahrauí amb set cadenes perpètues i 320 anys de presó\nUna onada llibertària va salvar Sa Dragonera »


El Niu - Centre dʼiniciatives empresarials del Pla de lʼEstany\nEl Niu és el nom amb què es coneix el nou centre d’iniciatives empresarials de la comarca del Pla de l’Estany, una iniciativa impulsada des de l’ens comarcal que vol donar continuïtat al projecte iniciat amb el viver d’empreses "La Incubadora", oferint un servei més adequat a les necessitats empresarials del moment i més a d'acord amb la situació econòmica actual.\nL’objectiu fonamental d’aquest centre és proporcionar un espai de treball per a emprenedors que tinguin un projecte empresarial innovador i que estiguin interessats a portar-lo a terme. El Niu els facilitarà els serveis bàsics necessaris per donar forma i consolidar els nous projectes d’empresa, i esdevindrà, així, un punt de trobada per a les empreses de nova creació.\nEn un moment en què la societat està experimentant un canvi en la demanda de les necessitats laborals i professionals, i diferents col·lectius estan patint les conseqüències de l’atur, és necessari impulsar un projecte de suport a l’activitat econòmica i a la creativitat empresarial. Amb el Niu, doncs, s’aposta per impulsar la creació de noves propostes empresarials, cenyides a la nova realitat social, per tal de fomentar d’aquesta manera l’autoocupació i la reactivació econòmica.\nFeu click aquí per accedir a la pàgina web del Niu.


Vi Naturalment Dolç – Eccocivi Celler\n< Montrodó Negre\nCa l’Elsa >\nVi Naturalment Dolç\nVi naturalment dolç obtingut de viticultura sostenible en L’Espai d’Interès Natural de les Gavarres a Sant Martí Vell, prové de la Finca Can Noves en sòl de pissarra i còdols. Verema del raïm sobremadurat i envellit en el sistema de solera.\nVi dolç d’un color ambre, nítid i brillant.\nAl nas es generós amb notes de fruita molt madura com litxi, figues i albercoc, licoroses de brandi i florals de roses.\nEn boca es sedós i voluminós. Es poden trobar sabors de litxi, pa de figues, orellanes i notes cítriques. Destaca per la seva bona acidesa, fent del conjunt un vi complex i de post gust llarg.\nEl raïm es verema sobre madurat per tal d’obtenir-ne una alta concentració de sucre. La collita es fa manualment i en caixes de 15 kg per tal de mantenir la integritat del raïm. Un cop al celler, el raïm es derrapat i mitjançant un lleuger premsat s’obté el most flor.\nDesprés d’un desfangat estàtic de 36 hores el most fermenta a temperatura controlada entre 15-17ºC en dipòsits d’acer inoxidable. La fermentació s’aturarà en el moment desitjat aplicant una baixada de temperatura.\nEl vi envellirà en barriques de roure francès en un sistema de solera.\nOrigen: Vi de Les Gavarres (Sant Martí Vell – Girona)\nVarietats: Petit Manseng\nMaridatge: Repostería, dolços, fruits secs, foie, formatges blaus, cremes de formatge\nTª de servei: 8 – 10ºC\nGrau alcohòlic: 16,5% vol.\n> Veure / Descarregar fitxa\n© 2018 ECCOCIWINE SL. Tots els drets reservats.\nEnviaments gratuïts a partir de 50€ Descarta


divendres, 25 / de novembre / 2016 10:58\nDissabte 10 de desembre, a les 7 de la tarda al Museu Darder\n”Restes humanes als museus del món”, amb Georgina Gratacós - Llicenciada en Biologia i conservadora del Museu Darder\nELS INSTITUTS DE BANYOLES INICIEN EL PROGRAMA “AUXILIARS DE CONVERSA” AMB EL FINANÇAMENT DE LES FAMÍLIES I DE L’AJUNTAMENT DE BANYOLES\ndivendres, 04 / de novembre / 2016 09:32\nEls tres centres públics de secundària han iniciat, mitjançant un conveni de col·laboració amb l’Ajuntament de Banyoles, el programa Auxiliars de conversa: el món és més a prop, que es desenvoluparà d’acord amb els principis de la Carta de Ciutats Educadores, des d’una perspectiva col·laborativa i emprenedora i una metodologia innovadora.\nEls auxiliars de conversa són estudiants universitaris que desitgen realitzar pràctiques al nostre país, per tal d’adquirir experiència i completar la seva formació acadèmica. S’incorporen a la dinàmica dels centres i realitzen sessions de conversa amb l’alumnat. Des de fa uns quants cursos l’institut Josep Brugulat ja està desenvolupant aquesta iniciativa, amb la incorporació al centre d’un professional nadiu. A partir d’aquest curs, tots tres centres disposaran, doncs, d’un recurs per a practicar la parla de la llengua anglesa.\nAquest programa s’integra en el projecte lingüístic dels centres educatius per estimular l’aprenentatge de llengües i fomentar el plurilingüisme i el coneixement d’altres cultures. La participació en el centre d’un parlant nadiu d’una llengua estrangera estimula l’aprenentatge d’aquesta llengua d’una forma natural i directa. Per als estudiants i els docents, l’auxiliar actua com un ambaixador cultural a través del qual poden aprendre altres maneres de viure, costums i formes d’entendre el món.\nEl programa s’impulsa conjuntament amb les AMPA de cada centre.\nXERRADA SOBRE NUTRICIÓ DINS ELS ACTES DE LA SETMANA DE LA CIÈNCIA\ndivendres, 04 / de novembre / 2016 09:06\nEnguany els temes centrals de la Setmana de la Ciència són, d’una banda, els llegums, amb motiu de la celebració de l’Any Internacional dels Llegums; la cartografia, amb motiu de la celebració de l’Any Internacional del Mapa; i la relació global/local amb motiu de la celebració de l’Any Internacional de l’Entesa Mundial.\nEn el marc de la Setmana de la Ciència, l’entitat Astrobanyoles organitza una xerrada sobre nutrició pel dissabte 19 de novembre.\nACTIVITATS ASTROBANYOLES PEL MES DE NOVEMBRE\ndivendres, 28 / d’octubre / 2016 09:50\nDissabte 12 de novembre, a les 7 de la tarda al Museu Darder.\nCom sabem l'edat d'un eriçó? Determinació a partir dels esquelets de les col·leccions del Museu Blau, amb Laura Roqué - biòloga i especialitzada en osteologia i paleontologia.\nXerrada a l'aire lliure i observació\nDissabte 12 de novembre, a 2/4 de 9 del vespre als Jardins de la Muralla.\nEl nou Sistema Solar, a càrrec de Kilian Vindel i Carles Puncernau amb so i imatges.\nPosterior observació de la Lluna amb telescopi.\nDimarts 15 de novembre a les 7 de la tarda, al Museu Darder.\nLlibre d'Oliver Sacks "Un antropòleg a Mart". Activitat conjunta amb la Biblioteca de Banyoles.\nSetmana de la Ciència - Any Internacional dels Llegums\nDissabte 19 de novembre, a les 7 de la tarda al Museu Darder.\nEls llegums, perles de la dieta mediterrània, amb Jordi Sarola – Nutricionista.\nINFANTS I JOVES DE BANYOLES S’APROXIMEN A LA CULTURA DEL FOC, ELS SEUS ELEMENTS I ELS SEUS SÍMBOLS\ndivendres, 21 / d’octubre / 2016 10:22\nGàrgoles de Foc és una entitat que fa més de 14 anys que difon la cultura del foc i les tradicions catalanes i que col·labora i dinamitza diversos actes, com els Correfoc, al municipi. El bestiari, els diables, les bandes, les eines que utilitzen i la simbologia que representen per a Catalunya són aspectes de la nostra cultura que no sempre es coneixen.\nA través de l’activitat Coneguem les Gàrgoles de Foc, que forma part de l’oferta de La Guia de Recursos Educatius, els infants i joves que hi participen podran conèixer de la mà d’alguns dels components de Gàrgoles, les eines, els elements i el seu funcionament, els instruments, les mesures de precaució necessàries així com les llegendes sobre la creació de les bèsties.\nL’activitat, que finalitza avui, s’ha dut a terme al Claustre del Monestir de Sant Esteve.\nPàgina 14 de 26 Primera Anterior 9 10 11 12 13  15 16 17 18 Següent Última


L’aplicació de la gestió de l’acompliment no convenç els treballadors del comú de Sant Julià - Altaveu el diari digital d'Andorra\nL’aplicació de la gestió de l’acompliment no convenç els treballadors del comú de Sant Julià\nMostren el seu descontentament perquè només cobraran la prima després d’una bona avaluació si l’endeutament de la corporació és inferior al 115%, cosa que ara no passa\n02/02/2022 (19:27 CET)\nEdifici del comú de Sant Julià de Lòria. Altaveu\nL'esborrany d'aplicació del nou model de funció pública i de gestió de l'acompliment no ha convençut els treballadors del comú de Sant Julià de Lòria en la presentació que s'ha fet des del departament de recursos humans aquest dimecres al migdia al Centre Cultural i de Congressos Lauredià. Els principals arguments de discrepància són la possibilitat de ser acomiadats per resultats negatius a les avaluacions. Si les superen amb bona nota només cobraran la prima si l'endeutament de la corporació és inferior al 115%, cosa que ara mateix no passa.\nEscepticisme i un cert enuig entre els treballadors del comú lauredià que han assistit a la presentació del nou model de gestió de l'acompliment. La majoria creu que es vol aplicar de manera precipitada i a empentes i rodolons. Moltes de les seves preguntes han tingut respostes que no els han convençut i especialment el punt de no cobrar les primes després d'una bona avaluació si l'endeutament de la corporació supera el 115% com és el cas ara mateix. Des de la majoria, però, es recorda que els documents presentats són un esborrany i que hi poden haver modificacions.\nL’avaluació de l’acompliment del personal funcionari té per objecte la valoració de la iniciativa i la participació en la millora dels serveis que es presten als ciutadans, el rendiment i l’activitat extraordinària o el compliment d’objectius i l’assoliment de resultats. Es considera que l’obtenció de resultats positius en l’avaluació de l’acompliment és una condició necessària perquè el personal funcionari assoleixi els graus de desenvolupament professional.\nEn la presentació s'ha explicat que el sistema de l’avaluació de l’acompliment es fonamenta en tres indicadors; iniciativa i participació en la millora del servei o en projectes de l’Administració amb una ponderació del 50; compliment d’objectius i a l’assoliment de resultats amb una ponderació del 40; i valoració de les competències professionals amb una ponderació del 10\nPer contra, l’obtenció continuada de resultats negatius pot comportar el trasllat de lloc de treball, la no continuïtat en el mateix, i fins i tot la pèrdua de la condició de funcionari d’acord amb el que estableix la llei en el seu apartat de règim disciplinari. Les penalitzacions per incompliment de procediment (en fons i forma) inclouen a les persones avaluades que no realitzin la seva part de l’avaluació amb una reducció de fins el 40 en la nota final.\nLa retribució serà abonada en un únic pagament al mes de febrer de l’any següent\nL'avaluació de les competències professionals serveixen per valorar el nivell d’adequació de la persona al perfil competencial definit al Manual Descriptiu dels Llocs de Treball a través de la constatació de les conductes observables que resulten significatives, les característiques que demostra i com les aplica al lloc de treball. L’avaluació es realitzarà amb l’eina 360 º on la persona és avaluada per les persones clau amb qui es relaciona en el seu entorn laboral a més d’autoavaluar-se ella mateixa. L’avaluació tindrà una periodicitat anual i la base de càlcul de la prima serà la suma de la base retributiva i el complement de lloc de la persona. El resultat obtingut (puntuació i import) no tindrà caràcter consolidable ni afectarà a la progressió salarial. El resultat que doni dret a una retribució serà abonada en un únic pagament al mes de febrer de l’any següent.\nLa gestió de l'acompliment té efectes en la carrera professional, plans de formació, processos de mobilitat i sistemes retributiu i disciplinari. Obtenir un resultat positiu és condició necessària per assolir els graus de desenvolupament professional\nEs defineix la jornada laboral en un còmput anyal de màxim 1.800 hores\nA la reunió d'aquest dimecres només s'ha plantejat l'apartat de la gestió de l'acompliment en una modificació legislativa que també inclou la recuperació de la condició de funcionaris i treballadors públics interins, enlloc de les terminologies que es recullen a la llei de funció pública del 2019. També es defineix la jornada laboral en un còmput anyal de màxim 1.800 hores i s’hi inclou la reserva de places pels nacionals andorrans –seguint la norma Unió Europea (UE)–, així com el fet que els edictes de mobilitat entre administracions es faran en segona convocatòria per facilitar la promoció interna i la carrera professional.\nEl teletreball queda reglamentat i es concreta l’articulat sobre el procediment disciplinari. A més, s’amplia a totes les administracions la possibilitat d’acollir-se a programes d’ocupació específics amb acords entre entitats.


Mirant la dona: El canvi de segle, Dubón i República - AU Agenda\nL’exposició «Dubón. Un artista republicà (1909-1952)» no mostra solament una obra pràcticament desconeguda i un moment històric que s’ha intentat obliterar, sinó que revela la mirada que l’artista, i la seua època tenien de la dona, d’eixa segona part de la humanitat que per fi començava a poder tindre veu, vot i vida pròpia. Amb aquestes jornades es vol reflexionar sobre la construcció de la dona, real o idealitzada, en l’obra i el temps de Luís Dubón. Per això, estudiarem amb detall la representació femenina en l’art i la cultura des de finals del segle XIX fins a mitjans del XX, parant especial atenció al període de la Segona República Espanyola, per exemple de l’apoderament de la dona occidental i alhora el moment més fructífer de la carrera de l’artista.\n10:30 Con-texto: Ponència Inaugural d’Amparo Carbonell Tatay (Catedràtica UPV i Acadèmica de la Real Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles).\n11:00 Comunicació: Luis Dubón i l’arte de la seua època, a càrrec de Javier Martínez (Doctorant UV).\n11:20 Comunicació: La dona de la Valencia republicana. A càrrec de Cristina Escrivà Moscardó (Documentalista, escriptora i especialista en la Segona República).\n12:15 Visita guiada amb perspectiva de gènere a l’exposició: Dubón. Un artista republicà (1909-1952). On es ressaltarà especialment la importància de la dona real en l’època de Dubón i la seua obra. A càrrec de l’equip de didàctica del MuVIM.\n10:30 Comunicació: Representacions estereotipades de la feminitat en l’entre segles XIX-XX. La dona prostrada i la seua pervivència a través del temps. A càrrec de Raquel Baixauli (doctoranda UV).\n10:50 Comunicació: Mare Dolorosa. Retrat fotogràfic post-mortem des de finals del segle XIX fins a l’actualitat. A càrrec d’Esther González Gea (doctoranda UV).\n11:10 Comunicació: La femme-fatale i l’apoderament femení: Dubón com a paradigma. A càrrec de Bernia Mitjans Altarriba (doctoranda UV).\n11:20 Comunicació: La imatge de Salomé com femme-fatale. A càrrec de Laura Sánchez León (Màster UV).\n12:15 Visita guiada amb perspectiva de gènere a l’exposició: Dubón. Un artista republicà (1909-1952). On es ressaltarà especiament la importància de l’al·legoria femenina, positiva i negativa, al llarg dels segles fins a la creació de Dubón de l’al·legoria de la II República Espanyola. A càrrec de l’equip de didàctica del MuVIM.


MyHouse 28. Října Praga República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre MyHouse 28. Října\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Praga, MyHouse 28. Října és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nMyHouse 28. Října ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Transport hotel/aeroport, habitació familiar, ascensor són només algunes de les comoditats que fan que MyHouse 28. Října sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, MyHouse 28. Října és una selecció idònia per a la vostra estada a Praga.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: Golden Crown hotel, Vladislavova Street, 26, 110 00 Prague 1 . Cal que informeu el MyHouse 28. Října de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


¡Grup de sensesostre que cuida cases buides busca pis a Barcelona Grup de sensesostre que cuida cases buides busca pis a Barcelona – Tot Barcelona | Notícies i Informació d'actualitat a Barcelona\nGrup de sensesostre que cuida cases buides busca pis a Barcelona\nUna veïna de Barcelona va cedir temporalment el pis que s'acabava de comprar a un sensellar i ara busca que algú continuï la cadena de solidaritat\nLa Coffee, el Max i el Giorgio, descansant en una plaça del Raval, el barri on han viscut guardant un pis buit durant mesos / D.C.\nDavid Cobo 13/05/2020 10:55 pm\n“El missatge per a mi és aquest. Tens un pis buit? Creus que tothom hauria de tenir dret a una casa? Vols que no te l’ocupin? Doncs truca’ns, aquí estem”. Després de dir-ho, el Giorgio esclata a riure. “M’ha quedat com un anunci de la tele, no?”. El text li ha sonat a broma, però el to delata urgència. Està a punt de quedar-se al carrer. Una altra vegada. Ell, la seva gossa Coffee i els quatre companys amb qui encara comparteixen pis. “Som persones responsables, que estan a la casa i si s’han de fer algunes feines, les fem”, afegeix el seu amic, el Max. No parlen per parlar. Ho han demostrat els últims mesos amb el pis de l’Anna Fabregat.\nL’Anna és una veïna de Sant Gervasi-Galvany que no podia pagar l’increment del lloguer que li demanaven i que, per tant, va decidir marxar al Raval. És l’únic lloc proper on va trobar un pis assequible per comprar i endinsar-se en una hipoteca que s’ajustés als seus recursos, explica. El canvi d’habitatge l’havia de fer quan acabessin les petites reformes de la seva nova llar. Era la tardor. Van arribar unes fortes pluges i, en veure l’amic sensesostre que havia fet els darrers mesos al parc on passejava cada dia la seva gossa, va acabar oferint-li les claus de la nova adquisició perquè l’home –el Max– almenys estigués refugiat mentre ella acabava de trobar el paleta que li fes els treballs.\nElla sabia, perquè ell li ho havia explicat, que el Max havia passat 17 anys a la presó. “Li vaig dir que allò ja havia acabat i que tothom té dret a una segona oportunitat”, relata l’Anna. Així que s’hi va llançar i li va confiar les claus del nou pis. “No ho vaig explicar a cap dels meus amics perquè sabia que em tractarien de boja”, recorda ara Fabregat.\nVan anar passant els mesos, el paleta va començar les obres, i el Max i l’Anna van arribar a un nou acord: mentre s’hi treballava, l’home deixava el pis lliure. Quan marxava l’operari, hi tornava. Tot anava rodat.\nL’Anna Fabregat, a un banc dels Jardins de Can Ferrer on va conéixer el Max / D.C.\nVa ser a mitjans de març, quan quedava poc perquè la nova propietària hagués de fer la mudança, que va arribar la crisi del coronavirus i amb ella, el confinament obligatori i una nova situació crítica per a les persones sense llar. L’Anna Fabregat va fer un nou salt. “Li vaig dir al Max que podia portar qui volgués si se’n feia responsable”. L’home sense llar va convidar alguns companys que havia conegut a l’espai comunitari La Bartola del Raval i des de llavors conviuen cinc persones i una gossa al pis de l’Anna. Cap d’ells té greus addiccions. De nit, miren sèries i pel·lícules al mòbil i al Giorgio els seus companys li han descobert el joc Candy Crush. “S’ha viciat”, diu el Max en veu alta buscant la complicitat del seu amic.\nEn definitiva, la convivència ha funcionat. L’únic entrebanc, però, és recordar els principis del pacte. Que a les dotze de la mitjanit, la carrossa es convertirà en carabassa. Amb la reactivació de la normalitat, l’Anna haurà de deixar el seu pis de Sant Gervasi-Galvany i ells hauran de marxar de l’habitatge del Raval. “Em sap molt greu que m’hagi arriscat i hagi sortit genial, però que ara tot quedi en no-res. Alguna administració hauria de fer alguna cosa. No només amb ells, òbviament, és un tema de fons. Però ells són un exemple que donar confiança a persones sense llar surt bé, que funciona”, defensa Fabregat.\nLa màgia de Twitter i l’aparició d’una petita ajuda\nTant ells com ella han remogut cel i terra per intentar trobar una nova opció in extremis. Fins al moment, ha parlat amb Càritas, amb la fundació Arrels, amb el Grup Sant Pere Claver, amb l’alberg autogestionat de la Casa de Cadis, amb els Serveis Socials de l’Ajuntament de Barcelona i amb l’oficina d’Habitatge del mateix consistori. Cap d’aquests ens ha pogut donar una solució al grup. Estan desbordats. Tampoc han servit de res els poc més de 400 euros que entre els sensellar han calculat que podrien reunir mensualment per pagar un lloguer. Ningú no els lloga un pis per aquest preu, i menys a ells. “Només saber que tenim gossa, se’ns treuen de sobre”, remuga el Giorgio. L’esperança del grup, però, ha arribat per una altra via. La del miracle de les xarxes socials a qui s’encomanen els que ja ho han provat tot abans.\nL’Anna, ahir, va fer una publicació a Twitter explicant tot el cas i encomanant-se a qualsevol mena de solució que els pogués arribar. Un dia després, la seva piulada inicial té gairebé 5.000 retuits. A més, arran de l’explicació del cas, un home l’ha contactat i li ha ofert cedir al grup dels cinc sensellar un pis de l’Hospitalet de Llobregat durant un temps. L’home tenia pensat donar-lo a la fundació Arrels i estava movent la paperassa per fer-ho, però mentre això no s’acabi de resoldre, els permetrà quedar-s’hi. Almenys aquesta és la intenció de la conversa que han tingut avui les parts implicades. No és una solució a llarg termini, però si no els apareix res més estable, és un maldecap menys durant unes setmanes.\nEm sembla que no me’n queda d’altra que esperar la màgia del tuiter.\nExplico: disposo d’un pis al qual he d’anar a viure jo mateixa. Mentre buscava paleta per la reforma, a la tardor, vaig permetre a un home sense llar anar-hi a viure temporalment.\nLa temptació de la traïció, inexistent\nEn el fil de Twitter de l’Anna Fabregat, molts comentaris ressaltaven, en llegir que havia deixat el seu pis a un expresidiari, que s’esperaven el pitjor dels desenllaços. “Han donat una lliçó a molta gent”, celebra l’Anna.\nEl Max i el Giorgio, preguntats per la qüestió, asseguren estranyats que ni tan sols han tingut la temptació de fer cap jugada. “Si una persona m’ajuda de veritat, té tot el meu respecte per sempre”, resol l’home italià. El Max enraona una mica més: “A la vida, tot queda escrit a un bloc de notes. Quan menys ho esperes, la vida t’asseu i et passa les factures. El bo i el dolent. I si t’has passat de dolent, val més que corris”.\nEl Max –que en realitat no es diu Max, però que deixa que l’anomenin així perquè li agrada com sona i evita donar la seva vertadera identitat– viu al carrer des que va sortir de la presó l’any 2016. Ja hi havia viscut abans breument. Tanmateix, està convençut que en sortir de la presó encara és més difícil refer la vida i aconseguir un sostre permanent. Té 47 anys. Diu que la seva família mai li va deixar clar si va néixer el dia 11 o el dia 12 d’agost, així que celebra el seu aniversari durant dos dies.\nEl Giorgio és una mica més gran. Està a prop de fer els 50 i fa mitja vida que va arribar a Barcelona. Des del 2004, hi ha hagut tres èpoques que s’ha trobat dormint al carrer. Ara, amb els seus nous amics, espera trobar la manera que no n’hi hagi una quarta. La seva principal esperança és que qualli la idea que acaben de demostrar possible. “Digues quan vols que marxem, i nosaltres ho fem. És un compromís ferm. Simplement, no té sentit que hi hagi tot de pisos buits per Barcelona mentre som tanta gent els que dormim al carrer”. De fet, segons l’últim recompte de l’Ajuntament, hi ha 1.027 persones que comparteixen aquesta situació. I amb l’arribada d’aquesta nova crisi, totes les entitats socials han alertat del creixement d’aquesta xifra.\nDavant d’això, l’Anna Fabregat recorda receptes del passat. “Durant la guerra, els nostres avis es van refugiar, tots ells, a casa d’algú. I qui els acollia no es jugava la casa, es jugava la vida. Doncs potser estaria bé que ho recordéssim”, conclou.\nBarri del Raval Sarrià-Sant Gervasi Sensellar\n“Ho he intentat, però no he pogut sortir del carrer abans de l’hivern”


Entrades amb l'etiqueta ‘Tecnologia’\nI Simposi Internacional d’Arqueologia del Born CC. 27, 28 i 29 de novembre de 2015\nEl Born Centre Cultural, Sala Moragues. 27, 28 i 29 de novembre de 2015\nDes del Born Centre Cultural s’ha organitzat el I Simposi Internacional d’Arqueologia del Born CC. Barcelona 1700. Descobrint el jaciment del Born. Arqueologia, tecnologia i patrimoni\nPel proper mes de novembre el Born Centre Cultural organitza un simposi internacional d’arqueologia amb dos objectius: d’una banda, establir un espai de diàleg, aprenentatge i confluència entre centres patrimonials que disposen de jaciments arqueològics anàlegs al del Born en multitud d’aspectes; de l’altra, presentar les possibilitats d’interpretació que ofereix el jaciment arqueològic del Born, un dels jaciments museïtzats més grans d’Europa, amb restes que abasten diferents períodes històrics que van des de l’Alt Imperi romà fins l’any 1717 aproximadament, a partir d’una nova aplicació per a tauletes i telèfons mòbils intel·ligents. Dins d’aquest mateix context podrem conèixer els diversos projectes de caràcter tecnològic en què ha estat treballant l’Institut de Cultura de Barcelona (ICUB) aquests darrers anys i que possibiliten una major difusió del coneixement històric de la ciutat de Barcelona.\nJa es pot efectuar la inscripció prèvia i sol·licitar la factura corresponent (si escau), així com fer la petició del certificat d’assistència per anticipat.\nPúblic general: 50 €\nEstudiants / Aturats / Jubilats: 35 €\nPer seguir l’actualitat abans i durant no olvideu l’etiqueta #SIABORN15\nEtiquetes: Barcelona, Mercat del Born, Tecnologia


Roger Ferriol (CUP): “La nostra prioritat és trencar aque...\nRoger Ferriol (CUP): “La nostra prioritat és trencar aquest règim de majoria absoluta”\nRoger Ferriol (número 6 per la CUP) a l'entrevista de Ràdio Castellar\nEntrevista a Roger Ferriol, número 6 a la llista de la CUP, formació que s'estrena en les eleccions municipals del 26-M\nRoger Ferriol, número 6 a la llista del CUP per aquestes eleccions municipals, ha estat el protagonista les entrevistes que L'Actual.cat i Ràdio Castellar dediquen a totes les forces que es presenten als comicis del 26 de maig. Podeu escoltar l'entrevista íntegra aquí sota.\n· Quines expectatives té per al 26M?\nLes expectatives era presentar-nos. Per nosaltres, ja és una victòria. Hem aconseguit formar un grup cohesionat, que ha anat creixent i ha anat fent propostes.\n· Us considereu continuïstes de la tasca feta per Decidim Castellar?\nEntenem la tasca feta per ells des de l’assemblearisme i el municipalisme. Nosaltres hem vingut a portar la marca CUP a aquí. Potser el que ha passat a Decidim és que al ser una candidatura exclusivament municipalista de Castellar costa molt la renovació i la tasca institucional crema molt a la gent. La CUP ha de poder recuperar aquest relleu perquè la gent de Castellar ha de tenir aquesta alternativa i poder-la tirar endavant.\n· Què aportarà la CUP si entra al consistori?\nTenim clar que tenim uns eixos principals que hem de defensar. Estem parlant d’implementar al màxim les polítiques d’igualtat, feminisme, LGTBIQ+, ecologisme, territori, mobilitat i participació.\n· Quina és la prioritat del pròxim mandat?\nLa nostra prioritat absoluta és trencar d’una vegada per totes aquest règim de majoria absoluta que passa per davant de tot i que és una mena de cultura instaurada a Castellar des de fa molts anys. Som un partit radical perquè provenim de les arrels i volem canviar-ho tot.\n· Com pot millorar la mobilitat?\nEntenem la mobilitat des d’un punt de vista transversal. Castellar necessita un equilibri ecològic amb l’entorn. Apostem clarament pel transport públic, la mobilitat activa, fer un disseny inclusiu als carrers. Estem en contra del Quart Cinturó i apostem pel ferrocarril.\nDefensem el dret a un habitatge digne, forçar els propietaris que tenen un habitatge buit per poder-los incloure al mercat. Volem obrir uns debats participatius i que siguin vinculants.\n· Quins equipaments fan falta a Castellar?\nNosaltres no prometem una piscina. Una infraestructura d’aquest tipus s’hauria de fer des d’un debat sincer i tranquil sobre la millor opció. Entenem que falta una piscina però nosaltres no vindrem amb un projecte perquè tu me’l votis.\n· Destaqui tres propostes cabdals dels seu programa\nA nivell de polítiques d’igualtat, parlaríem d’un punt lila permanent. També valdria la pena revitalitzar els consells municipals existents perquè, a més de participatius, siguin vinculants. També voldríem recuperar sobiranies a través de serveis públics que estan en mans d’empreses que no deixen de ser filials dels mateixos de sempre. Començaríem per la gestió de l’aigua. Sorea acaba la concessió el 2025. Després ja parlarem de la gestió de residus, el tanatori...