UCEV - Territori Educatiu > “El cooperativisme és la fórmula jurídica i empresarial perfecta per fer una feina humana adaptada al que t’interessa fer”\nEntrevista a Aràdia Ruiz Blanco - Antiga alumna de l'Escola Gavina i sòcia cooperativista a El Rogle - Mediació, Recerca i Advocacia\nL'escola Gavina és una cooperativa d'ensenyament localitzada a Picanya (Horta Sud) i fundada l'any 1975, entre d'altres, per Rosa Serrano, Teresa Hermoso, Vicent Calixte Juan, Llorenç Giménez, Mario Máñez, Empar Sena i Geno Icardo. Pionera en l'ensenyament en valencià i en la renovació pedagògica, des dels seus inicis s'ha definit com una escola valenciana, coeducadora, plural i laica, fent èmfasi en la cooperació entre la família i l'escola, a més de donar a l'alumnat veu i participació en el seu propi procés d'aprenentatge. Un espai que promou, tal i com exposen al seu espai web, una educació que siga "una celebració de la vida, apassionada i motivadora. Un espai i un temps per fer créixer els xiquets en llibertat, agombolats pel coneixement, pel goig i per aprendre a interpretar el món".\nDe la mà d'aquest desig i d'aquestes ganes d'aprendre a interpretar el món ens endinsem, avui, en conèixer quina ha estat l'experiència educativa d'Aràdia Ruiz Blanco durant els seus anys com a alumna a l'escola Gavina. Una experiència que va començar des de ben xicoteta, que es va allargar durant dotze anys, i que la recorda travessada per l'amistat, la felicitat i les olors de l'horta i dels camps de tarongers que envoltaven l'escola i on ha passat gran part del seu temps d'esbarjo.\nA través dels seus records i de la seua trajectòria posterior, Aràdia traça un relat que dona compte d'una vida travessada per la militància i pel desig. Un horitzó que, des de ben jove, ha marcat i guiat el seu ser i estar al món, tant als espais que ha trepitjat com els que ha posat en marxa des de la seua condició d'advocada, criminòloga i mediadora, com és el cas de la cooperativa d'advocacia i mediació El Rogle, una entitat que treballa, entre altres espais, en la defensa del dret a la ciutat des d'una visió jurídica i sociològica i en el dret referent a la memòria històrica. Una organització, tal i com afirma, "molt oberta, on sempre estem pensant i intentant estar obertes a nous camins on puguem aportar el nostre coneixement i el nostre saber fer. En realitat, en pocs altres llocs del món segurament es pot treballar des d'aquestes dos vessants com fem des del Rogle. És una feina que s'hem inventat, no existeix una cooperativa així que no compta amb una especialització molt concreta però que, alhora, abaste tants àmbits al mateix temps".\nUna militància i un desenvolupament professional que li ha permès, amb el pas del temps, mantenir un lligam amb la seua escola ja que ha tornat a xafar les seues aules arran d'una sèrie de xerrades realitzades a l'alumnat actual al voltant de la feina que estan posant en marxa des del Rogle amb les querelles contra els delictes de lesa humanitat del franquisme. Una vivència que, conjuntament amb altres experiències vitals relacionades amb el món de l'educació, li han fet nàixer el desig de fer el màster de Professorat en Secundària per tal de ser professora d'Història.\nAvui relatem, des de Territori Educatiu, la conversa que vàrem tenir al mes de setembre al Casino de Benimaclet, el bar del Centre Instructiu Musical d'aquest barri que l'acull vital i professionalment des de fa ja tres anys. La veu d'Aràdia Ruiz és una veu privilegiada per tal de repensar el món del cooperativisme educatiu i de l'Economia Social i Solidària (ESS) no des d'una lectura condescendent, sinó des d'una mirada crítica que ens pot ajudar a repensar el nostre present. Un exemple, en aquest sentit, que fa palesa el fet que mantenir obert el desig de fer i construir alternatives a allò existent no és fàcil, però que ens ajuda i ens invita a imaginar i albirar nous horitzons de lluita i de compromís polític i social, deixant la pràctica de la queixa a un costat per tal de fer i obrir nous espais d'allò possible posant la intensitat i l'energia com a eixos motors de creació.\nQui és Aràdia Ruiz? Com et definiries?\nSóc una dona de trenta tres anys. He viscut al barri d'En Corts, al districte de Quatre Carreres, però d'alguna forma sempre he estat vinculada a Benimaclet, que és el barri en el que visc des de fa tres anys i al que em sent molt arrelada.\nSoc cooperativista en El Rogle no solament a nivell professional sinó que, d'alguna forma, també a nivell personal perquè els meus valors personals els traduïsc a la feina i els compartisc amb els meus companys. I ho aconseguim. Estic molt contenta amb la meua feina perquè tot ho decidim de forma assembleària, no tenim caps que ens diguen el que hem de fer o no i, a més, les decisions no es prenen solament per qüestions econòmiques sinó també per qüestions d'influència en la societat i sempre tenint en compte les apetències i necessitats de cadascuna.\nDiria que tinc una bona amistat amb la meua filosofia de feina que és porta bé amb la meua forma de ser, amb totes les incoherències i errades que tinc i tindré, evidentment.\nEquip de la cooperativa El Rogle - Mediació, Recerca i Advocacia.\nFormes part d'El Rogle, quines tasques feu des d'aquesta cooperativa?\nEl Rogle naix l'any 2016 com a cooperativa, que és l'any que signem i ens constituïm davant notari. No obstant això, ja des del 2014 féiem feines interrelacionades de forma individual entre nosaltres. Jo tenia moltes ganes de fer una cooperativa ja que estava enormement influenciada per la meua experiència de xicoteta a l'escola Gavina, a Picanya. A l'escola ens parlaven molt de la importància de fer cooperativisme, de la filosofia d'aquests projectes, un poc com a eix identitari respecte de la resta d'empreses.\nA més, en el meu cas, i degut a la meua formació, tenia moltes ganes de fer alguna cosa relacionada amb la mediació. Jo soc llicenciada en Dret però també en Criminologia, i en aquesta segona carrera hi va haver un professor que ens va parlar molt de la mediació com a forma alternativa de resoldre conflictes. Vaig descobrir el món de la mediació i la justícia restaurativa i em va encantar. Jo venia molt desencantada amb els estudis de Dret, amb la sensació d'haver-me equivocat i que tenia que haver estudiat història, filosofia o sociologia. Al final, amb la mediació vaig trobar una altra manera de poder resoldre els conflictes, alternativa a la justícia retributiva.\nXerrant un dia amb dos companys que estaven treballant a Alfafar en l'oficina d'intermediació hipotecària (SIPHO), al voltant dels desnonaments, els vaig parlar de cooperativisme i mediació i ells em varen parlar de dret a la ciutat, concretament relacionant-lo amb el dret a l'habitatge. I vàrem pensar que ens hauríem de seure amb més tranquil·litat a parlar de tot això. Érem tres en aquell moment: Guille, Nacho i jo. Ens vàrem ajuntar i va eixir la idea de muntar una cooperativa on resoldre aquests temes del dret a la ciutat a través de la mediació.\nEm vaig incorporar al treball que estaven fent a Alfafar i vàrem veure que el projecte funcionava molt bé i que com a companys ens enteníem molt a nivell de metodologia de treball. Vàrem muntar un projecte i el vàrem presentar a altres pobles i va tenir èxit. Inclús l'Ajuntament de València ens va telefonar perquè estaven interessats en contractar-nos. En aquest moment va ser quan vàrem decidir que era menester fer una figura jurídica ja que érem tres autònoms i vàrem decidir crear la cooperativa. I a poc a poc, amb el pas del temps, han anat incorporant-se més sòcies.\nAràdia Ruiz Blanco en un homenatge a Miquel Grau, organitzat a Alacant pel Casal Popular El Tio Cuc.\nActualment us haveu obert tasques de caire més reivindicatiu i sociològic.\nAmb la incorporació de noves companyes, nosaltres, com que som tres advocats, ens vàrem centrar sense voler en afrontar els temes del dret a la ciutat des d'una perspectiva molt jurídica. Però els ajuntaments també ens demanaven respostes a per què els estava passant que de sobte hi havia més desnonaments o per què passaven a tenir impagament d'hipoteques i a l'any següent ja eren de lloguer. Per tant, vàrem haver de començar a estudiar per què la societat en relació a l'habitatge estava canviant. Aleshores vàrem pensar que necessitàvem gent vinculada a la sociologia ja que hi havia certes qüestions metodològiques que nosaltres no les controlàvem tant. I és quan varen entrar Luis i Alfredo i ja vàrem començar a oferir dins del nostre pack de projectes, estudis en relació al dret a la ciutat i a l'habitatge.\nAra hem ampliat en més sentits. També volíem ampliar en temes d'advocacia privada i eixir un poc del dret a l'habitatge. En aquest sentit és quan entra Adelina, que és advocada pura i dura, que porta sobretot temes de penal, de menors i de consumidors. A més, jo em vaig començar a interessar pel dret de memòria antifeixista. En El Rogle hem obert una branca on hem posant querelles contra torturadors del franquisme i de les fosses de Paterna. Allí ara estan excavant i traient cossos i s'està volent, per part dels familiars, començar a posar querelles ja no per seure a ningú a la banqueta perquè ja és tard, però sobretot per tal d'ajudar a construir un relat de la veritat judicial i dignificar als seus familiars. I això està sent molt potent perquè ara arribarem a l'ONU. Un dels nostres companys, Guille, té un familiar a les fosses de Paterna. Aleshores, la seua mare, qui està més connectada amb aquest tema, ens va comentar que hi havia molt d'interès en judicialitzar-lo i clar, a nivell personal, la qüestió del franquisme sociològic que tenim com a societat era un tema que m'interessava molt.\nQue et va fer decantar-te per estudiar Dret i, més tard, Criminologia?\nEn acabar la carrera, com no sabia què fer, em vaig apuntar a Criminologia. En el cas de Dret, jo tenia divuit anys i a mi el que em removia era el tema de la migració. Jo mirava a la televisió el tema de les pasteres i la gent morint-se travessant el Mediterrani i això em generava ràbia i plors. Volia estudiar alguna cosa per tal de combatre això, el que m'interessaven eren el drets humans i després ja vaig anar posant noms a aquestes sensacions i malestars.\nLa carrera la veritat és que no la vaig gaudir molt. El concepte de Drets Humans apareix en una assignatura de forma residual. Donava la sensació que els Drets Humans foren de mentida, encara que de vegades això sembla cert. Però jo sentia la necessitat de saber què podia fer amb ells, que m'ensenyaren a combatre al seu favor. La carrera de Dret no la vaig gaudir gens, era una carrera molt de dretes, on el tema de la llengua no estava gens garantit, arribant al punt on certa part del professorat t'arribava a suspendre un examen per fer-ho en valencià. Per a mi va ser una carrera dura. Afortunadament, i com que estava en la línia en valencià, va eixir una colleta de deu persones que vàrem fer molta amistat, era un grup on et senties acollida i acompanyada.\nVaig cursar un any de la Sèneca a Bilbao i per a mi va ser una experiència molt profitosa, malgrat que en tornar vaig haver de recuperar algunes assignatures que no se m'havien reconegut. Allí vaig poder comparar l'estat dels estudis de Dret i fou impressionant. En primer lloc perquè no érem cent a classe, érem trenta, i les classes eren completament de debat tota l'estona, reflexionant. En els examen havíem de fer reflexions jurídiques i no t'obligaven, com feien a València, a repetir de forma acrítica el contingut exacte d'un article, literalment fins i tot les comes. Allí havien fet una transició i ací a València no, i com a estudiant es notava moltíssim, el tema dels drets humans estava molt més treballat.\nXerrada al voltant de les fosses comunes a Paterna.\nQuina ha estat la teua experiència educativa?\nPrimer vaig anar a l'escoleta, als dos anys, en la Fonteta de Sant Lluís, ací a València. Vivíem allí i la meua família em va apuntar a la del barri. I després, quan ja tocava fer Primer d'Infantil, em varen canviar d'escoleta perquè volien que anara a un lloc on treballaren en valencià. Estigueren investigant pel barri i va ser impossible, tot era en castellà. I bé, investigant amb amistats seues, tenien una amiga que portava les seues filles a Gavina que els va parlar molt bé de l'escola i em varen apuntar . Allí vaig estar des dels quatre anys fins que vaig complir els setze.\nTinc molts bons records de l'escola, encara que també en tinc algun de roín. Recorde passar-ho molt bé i sentir-me molt cuidada pel professorat. Era una cosa molt familiar, la sensació d'estar allí era sentir-me segura, no solament pel professorat. Rememore a Paquita, que era la dona que estava en el pati, com una gran mare, que t'abraçava i et cuidava. I a Rafa el cuiner, que coneixia el nom de tothom. Sempre estava molt atent i sabia sempre els menjars que ens agradaven i els que no. Era molt familiar.\nTambé recorde que potenciaven molt les diferents intel·ligències que poden haver-hi en els xiquets: esportives, de belles arts... Fomentaven molt això. De tant en tant tallaven les classes i feien tallers. Recorde aquells dies com superdivertits, feies un munt d'esports i de jocs, t'ensenyaven a fer pastissos, a pintar, anàvem als horts del voltant de l'escola a collir creïlles. Eixíem molt de l'aula, i fèiem moltes coses més enllà del currículum estricte d'estar asseguda en una cadira a estudiar solament.\nTambé aprofitàvem molt l'entorn, que està rodejat de camps de tarongers. Encara hui en dia recorde l'olor de quan cremen els tarongers i l'associe immediatament a l'escola. Tinc l'olor del cítric relacionat directament amb la infància. Per tant no era solament el pati sinó que a través de les reixes de l'escola veies tots els tarongers i, a més, una vegada estaves a l'ESO et deixaven eixir, a l'hora del pati, fora del centre. Aleshores nosaltres anàvem pels camps de tarongers, o s'apropàvem al poliesportiu. I no hi havia cotxes. Era meravellós, hi havia molt de silenci tota l'estona.\nI amb els companys i les companyes, com era la vostra relació?\nAlguns dels meus millors amics són de Gavina, i això en part té la culpa l'escola perquè no és una institució on sols t'asseus amb els teus companys i te'n vas a casa sinó que et fan crear coses en grup, que és quan crec jo que és quan naixen les amistats d'una forma més profunda. També féiem moltíssimes excursions, colònies tots els anys. Per tant, el fet de conviure tota la gent més enllà de l'aula compartint excursions, dormint, cuinant, anant a albergs, escapant-se, etc. Això fa l'amistat més profunda perquè coneixes les persones de veritat, de conviure totalment, de veure què és el que els agrada i de tenir en compte els xicotets detalls. Jo crec que això ho aconsegueix el fet de fer tanta vida més enllà de la pura vida acadèmica.\nPerò també passava una cosa molt curiosa i és que no acabava d'entendre per què l'alumnat de Gavina no es relacionava amb l'alumnat de les escoles públiques de Picanya. Nosaltres en el nostre temps lliure ens ajuntàvem amb un grup de gent que anava a La Nostra Escola Comarcal. Aquest fet, i pensant-ho ara des de la distància, no era un fet casual. Allò crec que era una qüestió cultural, social i m'atreviria a dir que de classe social. A l'escola hi havia un perfil de famílies molt concret, de famílies de classe mitjana i d'un tipus cultural valencianista amb un toc nacionalista. I era cert, jo no em vaig relacionar amb cap gitano, migrant, amb problemes de desnonaments o d'alimentació. Per tant, aquestes situacions es converteixen en literatura per a tu, amb les quals empatitzes i no vols que ocórrega, però al final és literatura. És una cosa que ja trobes més de major. Estàvem en una bombolla, i personalment crec que es perd molt a nivell educatiu. De fet, aquesta realitat la notàvem molt quan féiem competicions esportives entre les escoles de Picanya. En el nostre cas, sempre que guanyàvem qualsevol carrera o competició, ens deien 'putos pijos' o 'catalanistas' o 'rojos' o 'independentistas', mentre que entre les dos escoles públiques de Picanya es recolzaven molt entre elles.\nLa realitat és que l'escola actuava com una espècie de bombolla tant en Picanya com, en el meu cas, al meu barri de València. Jo mai vaig tenir amics al meu barri de València. Jo em muntava en un autobús i em passava tot el dia a Picanya. Quan tornava al barri i m'abellia eixir, sobretot d'adolescent, no tenia una colla d'amics. Jo no he pogut tenir una colla al barri, que és una cosa molt bonica, i me l'he perduda. Aquesta sensació l'he tinguda ara de major que visc a Benimaclet i la veritat és que tirant la vista enrere, em sap malament.\nDesprés de la teua experiència a Gavina, t'incorporares a la xarxa pública per tal de fer el Batxillerat. Com vares viure aquest canvi?\nEm vaig anar a fer el batxillerat al IES Sant Vicent Ferrer, a València ciutat, i allí em vaig apuntar a la línia en valencià, però si soc sincera del meu professorat solament dos sabien valencià amb fluïdesa i els companys no parlaven en valencià. Solament érem quatre de vint-i-set. Érem les raretes, inclús per al mateix professorat que arribava a demanar-te que no feres l'examen en valencià perquè no entenien certes paraules.\nJo vaig voler acudir a aquest centre perquè era molt conscient que, malgrat l'experiència a Gavina havia estat molt bona, jo volia tenir amics al barri i per a això calia anar a l'institut que estava a prop de casa. Vaig anar allí també perquè no anava sola, vaig anar amb dos companys més que eren de Gavina i la veritat és que, excepte alguna altra companya que venia d'un altre centre, érem els tres únics que parlàvem valencià a dins de la nostra aula. Però allí vàrem fer moltes amistats i sentia que tenia més llibertat per fer coses, vaig sentir que em vaig començar a fer adulta i que podia prendre decisions pel meu compte.\nVaig començar a fer amistats de moltes formes, i també vaig començar a discutir per primera volta pel tema de la llengua amb gent que no entenia la importància que nosaltres li donàvem. Vaig començar a tenir discussions polítiques que fins aquell moment no havia tingut pràcticament perquè per a mi i el meu entorn allò era habitual. I clar, si tu no discuteixes, no saps per què penses això. Ho repeteixes perquè no tens una altra experiència, no et pares a pensar-ho. També, en aquell moment vàrem posar en marxa una revista, Sant Vicent Actiu, i allí reflexionàvem sobre diverses qüestions. Entre altres accions, recorde que vàrem iniciar una vaga per a que ens posaren calefacció i vàrem denunciar que el professorat que no sabia valencià no ens deixava fer els exàmens en la nostra llengua. Per a mi va ser un procés d'aprenentatge molt fort. En aquest sentit, recorde al professor d'història, Pepe Toni, que s'assemblava molt al professorat de Gavina i que em va fer estimar-la.\nArran de la teua experiència educativa a Gavina i de la creació de la cooperativa El Rogle, per què consideres que cal apostar pel cooperativisme hui en dia?\nS'ha d'apostar per un tipus de cooperativisme perquè hi ha cooperatives i cooperatives. El fet de ser cooperativa en si no significa la panacea ni que siga una cosa democràtica que tinga influència o certa repercussió en el barri en el qual treballes. Cooperar comporta una comunitat que fa alguna cosa en comú. Si montes qualsevol projecte des d'aquesta perspectiva, el cooperativisme és una resposta senzilla per tal d'exercir un contrapès al capitalisme, que pretén totalment el contrari: la competència entre sectors, on el treballador guanya menys i hi ha una gran diferència amb el sou del cap. Amb el cooperativisme, açò es compensa.\nEn el meu cas puc parlar d'El Rogle i de cooperatives germanes que funcionen d'aquesta manera. Tendeixen a ser cooperatives menudes, tenen un perfil més familiar i a nivell de gestió econòmica i financera són més fàcils de dur. No hi ha grans inversions i no hi ha caps, eres tu l'amo del teu propi treball. Això t'obliga a ser molt responsable perquè tu mateixa t'has d'organitzar el temps.\nPerò no tot és meravellós. Com que som els nostres propis caps, moltes vegades tendim a ser molt exigents amb nosaltres mateixos en tots els aspectes. De vegades, mai penses que és suficient. I no pares de treballar, ni durant els caps de setmana. I a més, nosaltres també treballem fent incidència política i activisme, i aquesta és una circumstància que et demana fer coses no remunerades i que ocupen lloc del teu temps. Això ens agrada fer-ho i ho continuarem fent, és part constitutiva del nostre quefer i de la nostra forma de ser. Nosaltres realment ens creiem la fórmula democràtica i de cura que suposa ser una cooperativa. És la fórmula jurídica i empresarial perfecta per fer una feina humana adaptada al que t'interessa fer.\nNo obstant això, després de sis anys de treball, al final el que hem fet és posar-nos un "comptahores". Ningú treballa més de trenta-sis hores, i ens obliguem a contar-les. I si algú en qualsevol moment es passa pel que siga, ha de compensar-ho amb algun dia lliure. És una forma de cuidar-nos. Per tal d'afrontar aquest tipus de coses, nosaltres fem dos assemblees emocionals a l'any. Ens venen molt bé perquè allí no parlem de pura gestió laboral sinó de com estem. Apareixen els conflictes i ho parlem tot: les nostres problemàtiques i els nostres desitjos. De saber que si s'estan fent més hores , també que es poden compensar i que la resta està d'acord, que això no va a generar cap problema i que tothom anem caminant en la mateixa direcció.\nCom construïu la relació amb altres entitats de l'Economia Social i Solidària?\nNosaltres formem part de REAS. De fet un company nostre, Alfredo, és l'actual president. També formem part de Tanda on hi ha entitats com La Dula, Crearqció, Fent Estudi i Formigues Liles. La relació amb aquestes entitats germanes és meravellosa, de fet ens reunim de tant en tant. Abans de la pandèmia teníem una rutina de reunir-nos una vegada al mes de manera molt familiar. Quedàvem a un bar i parlàvem de coses que ens preocupaven. Per exemple, el tema del comptador d'hores fou una idea d'una d'elles. Sobretot és per a donar-nos idees de la gestió de la cooperativa perquè clar, nosaltres som juristes, altres sociòlegs, però no som comptables, mai hem portat una empresa endavant i, per tant, ens ixen dubtes constantment de si estem fent bé açò a nivell tributari o si ho estem fent malament. És un espai per tal de compartir aquests tipus de dubtes. Pot eixir el cas d'alguna que ha tingut un conflicte que tu no has tingut encara i ens aconsellen i ens adverteixen respecte a no seguir el mateix camí. És un espai d'aprenentatge i de compartir dubtes.\nDe vegades nosaltres hem eixit a la premsa per alguna qüestió complicada, doncs amb aquestes entitats fem com una espècie de lobby cooperatiu, ens recolzen i es solidaritzen públicament des de les seues xarxes socials i ens posen en valor. Ens cuiden, en definitiva. Per a mi és una cosa fonamental i necessària. I després també estem a FEVECTA, a la que també recorrem quan necessitem resoldre qüestions burocràtiques.\nAra estàs replantejant el teu camí cap al món de la docència, a què es deu aquest gir?\nTinc l'esquena fatal i la meua feina és molt bonica però cada dia em passe asseguda vuit hores cara a l'ordinador i això no em va bé. I també hi ha dies que pense que si em posara malalta no tindria garantides les meues condicions materials i, a més, no sé com va a evolucionar la meua esquena. Dins del funcionaritat doncs els drets laborals estan més forts. També tinc alguna altra circumstància familiar i a mi el treball se'm menja molta part del meu temps.\nTambé he tingut l'exemple del meu pare, que és mestre i que ha gaudit moltíssim de la seua feina. Ha estat un dels impulsors de l'ensenyament per àmbits en el seu centre i és una referència en aquest sentit. Per tant, jo a casa sempre he tingut molt clavat el tema pedagògic i, al final, mon pare m'ha inculcat una passió per l'educació.\nA banda, a la cooperativa venen moltes persones a fer pràctiques i m'ho passe molt bé ensenyant-los el que jo sé. M'encanta. I també en el meu dia a dia, com tractem amb conceptes molt tècnics referits, per exemple, als desnonaments, de vegades gran part del meu temps d'atenció a persones afectades l'utilitze explicant aquesta terminologia i la veritat és que aquesta tasca de pedagogia política també m'agrada. M'agrada molt transmetre coneixements.\nPer tant, s'ajunten tots aquests factors en la meua decisió. Pròximament, vaig a reduir-me hores en la cooperativa per tal de preparar-me la pròxima convocatòria d'oposicions i, si m'ix malament, doncs després puc recuperar la jornada completa a la cooperativa sempre i quan hi haja feina, clar. Aquesta és una de les coses bones de la flexibilitat de les cooperatives: jo parle amb les meues companyes i explique la meua situació, l'entenen i s'organitzem a partir d'aquesta realitat.\nPerfil d'Instagram El Rogle - Mediació Recerca i Advocacia: https://www.instagram.com/elrogle_coop/\nPerfil de Twitter El Rogle - Mediació Recerca i Advocacia: https://twitter.com/ElRogle_MiA\nPerfil de Facebook El Rogle - Mediació Recerca i Advocacia: https://www.facebook.com/elrogle.mia\nEspai web REAS (Red de Redes de Economía Alternativa y Solidaria): https://reas.red/\nSecció: Antic alumnat


Armes per a una guerra cibernètica\nUn ciberatac, atac cibernètic o atac informàtic és un conjunt d’accions dirigides contra sistemes d’informació, com podrien ser bases de dades o xarxes electròniques, amb l’objectiu de perjudicar una persona, una empresa o una institució.\nDurant el confinament derivat de la Covid-19, la pràctica d’aquests atacs va augmentar més d’un 25% i van ser moltes les empreses, grans i petites, que se’n van veure afectades. Actualment, és més probable que s’enceti una guerra cibernètica que una guerra tradicional, i les conseqüències podrien ser del tot irreparables.\nEn l’àmbit empresarial, un ciberatac pot suposar importants pèrdues econòmiques i pèrdues indirectes inquantificables, com la reputació de la marca per a no poder proveir als seus clients. Un exemple és el que va passar l'any 2017, quan va haver-hi un dels ciberatacs amb més impacte en la indústria empresarial; una rellevant multinacional farmacèutica, va veure la seva producció totalment aturada provocant unes pèrdues estimades de 670 M$, tot a causa de la infecció per ransomware NotPeya. Des de llavors, aquest tipus d'atacs dirigits a elements industrials ha anat en augment i sabem per experts analistes que continuarà creixent exponencialment, tant a les grans com a mitjanes i petites empreses.\nA Infocentre volem ser part de la solució i aportar a les empreses les eines necessàries per evitar o -en el pitjor dels casos- combatre, aquest tipus d’atacs. Per fer-ho, hem ideat un curs sobre la matèria amb la col·laboració d’Anigy, una empresa de ciberseguretat amb destacable expertesa tecnològica. Apostem per l'àmbit formatiu i de la conscienciació amb el primer curs de 3 h on, a través d’un llenguatge senzill, es mostrarà quins són els principals riscos i amenaces relacionats amb la Ciberseguretat en entorns industrials, així com les mesures indispensables per tal de prevenir-los. Demana'ns més informació aquí.


Segovia custodiarà la porteria andreuenca una temporada més | Esport Andreuenc\nFutbolErnest Tamayo 18/06/2019 Cap comentari\nL’allau de renovacions no cessa al Narcís Sala i el club ha començat la setmana anunciant la continuïtat de, ni més ni menys, José Segovia, que continuarà sent el guardià de les xarxes quadribarrades una temporada més. La directiva està disposada a lligar les peces clau d’Azparren i la renovació del porter s’esperava que arribés tard o d’hora. D’altra banda, també s’ha anunciat la renovació de Jaume Villar, un home imprescindible per la seva polivalència.\nSegovia començarà la seva cinquena temporada consecutiva, des que va arribar procedent del Manlleu en la 2015-16. Abans, va militar un any al Cornellà a Segona B, on va disputar 22 partits.\nAquesta temporada Segovia ha continuat sent l’home imprescindible d’Azparren per defensar la porteria andreuenca i s’ha convertit en el segon jugador amb més minuts disputats de la plantilla (3.893 min). El porter ha jugat 36 partits de lliga (31 gols encaixats), a més, ha participat en 5 de Copa del Rei (6 gols encaixats) i 2 de Copa Catalunya (1 gol encaixat). Sense dubte, Segovia vol convertir-se en tota una institució entre la parròquia andreuenca, seguint les passes del mític porter José Miguel Morales, que va defensar la porteria durant 7 temporades.\nParal·lelament, el club ha anunciat també la renovació de Jaume Villar, que continuarà la seva vinculació al Narcís Sala una temporada més. La seva figura ha estat clau en aquesta campanya, ja que s’ha convertit en un autèntic comodí per a Azparren. El jove de 21 anys, que va arribar l’estiu passat procedent del Leganés B, s’ha caracteritzat per la seva polivalència. Ha jugat de central, de lateral i de pivot en diferents etapes de la temporada, suplint les diverses baixes que ha tingut l’equip en les respectives posicions.\nJaume ha disputat un total de 3.277 minuts en totes les competicions i, concretament en la lliga regular, ha sigut el tercer jugador amb més partits disputats – per darrere de Ferran i Noguera –. Jaume ha jugat 37 partits de lliga (1 gol), 4 de Copa del Rei i 5 de Copa Catalunya (2 gols).\nAmb les renovacions de Segovia i Jaume, la plantilla del Sant Andreu 2019-2020 queda configurada, per ara, de la següent forma:\nDefenses: Carroza, Llamas, Noguera, David López i Jaume.\nFotografies: Segovia i Jaume Villar, amb Mario Iniesta i Manuel Camino | UE Sant Andreu\nEtiquetes: Jaume VillarSegoviaUE Sant Andreu


Dos webs que sagermanen | Atletisme Català\nInici General Dos webs que sagermanen\nDos webs que sagermanen\nwww.atletisme.com i www.runners.es han arribat a un acord de collaboració mercès al qual ambdúes webs dedicades al mon del corredor popular uneixen sinèrgies i continguts. Encara que les dues pàgines webs funcionaràn de un mode independient, tant a nivell redaccional como empresarial (no es una fusió comercial), l acord permetrà que totes dues pàginas on-line colaborin en lintercanvi de noticies, fotografíes i daltres serveis en xarxa dels que sen poden beneficiar els navegadors i els corredors. Lentesa ha estat en realitat molt senzilla, ja que Salva Pou. ànima mater de www.atletisme.com , i www.runners.es, han tingut molt bones relacions desde que ambdues parts es coneixessin a ran del neixement de Runers World al gener de 2002. De fet ja existíen collaboracions puntuals i desinteressades entre les dues parts desde el citat any 2002, amb la qual cosa assolir lacord que us anunciem ha estat realment fàcil. Això si, totes dues pàginas funcionaràn de mode independient, no es trata d una doble edició català-castellà de la mateixa pàgina web.


El menjador social de l'Ajuntament de Santa Perpètua ha subministrat àpats a 119 persones — Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda\nEl menjador social de l'Ajuntament de Santa Perpètua ha subministrat àpats a 119 persones\nper Ana Ruiz — darrera modificació 18/10/2017 10:51\nTaules preparades amb el dinar per emportar.\nL'Ajuntament de Santa Perpètua va subministrar àpats durant aquest estiu a un total de 119 persones, segons ha fet públic la Regidoria de Benestar Social i Atenció a les Persones. Per una banda, hi ha els usuaris del menjador social del Casal Cívic i, per a una altra, les famílies en situació d'emergència bàsica.\nL'objectiu és assegurar un àpat diari a aquestes famílies, mentre no hi ha ni escoles ni casals d'estiu. En aquesta època, l'Ajuntament dóna aquest servei no només a l'infant sinó a tota la família. La regidora de Benestar Social i Atenció a les Persones, Ana Bajo, recorda que es tracta d'assegurar un àpat diari i saludable. Els beneficiaris d'aquest programa de menjador social han estat 95 persones de 22 famílies. Concretament 60 infants i 35 adults que han rebut un àpat diari entre el 31 de juliol i l'11 de setembre.\nAquest estiu les conclusions que extreu la Regidoria de Benestar Social i Atenció a les Persones són molt satisfactòries. D'una banda, perquè els usuaris afirmen que estan molt contents amb el servei. L'empresa de càtering té en comptes al·lèrgies alimentàries i el dinar halal. L'àpat està compost per primer i segon plat i postres. I d'una altra, perquè la xifra de famílies beneficiàries s'ha reduït. Al 2015 van ser 135, l'any passat van ser 125 i enguany han estat 119 les persones que han necessitat aquest servei. Bajo declara que "tot i que siguin reduccions de sis persones respecte l'any passat i setze respecte 2016 són indicadors de que les coses poc a poc van millorant", tot i així, assegura que "l'Ajuntament de Santa Perpètua continuarà amb el servei del menjador social d'estiu mentre la situació d'algunes famílies sigui d'emergència bàsica".


Search Keyword Felicitat\n1. Informe Sala i Martín: "Treballem massa?"\n(Matching tags: Competitiveness,Radio,Catalunya Ràdio,Felicitat)\nAvui dia, ham passat diverses revolucions tecnològiques, som molt més productius i els salaris han pujat molt des dels anys 30. Però seguim treballant 40 hores quan acabem de posar sobre la taula l'opció ...\n2. Parlant d'economia i felicitat, al Versió Rac1\n(Matching tags: Rac1,Radio,Felicitat)\nEl 20 de març, és el dia internacional de la felicitat. Ara bé, quan parlem de felicitat, una de les preguntes universals és: els diners donen la felicitat? Segons Xavier Sala i Martín, sí que hi ha una ...\n3. Els diners fan la felicitat? La resposta al Tot Es Mou\n(Matching tags: TV3,Books,Economia en colors,Felicitat)\nL'economista Xavier Sala i Martín ha intentat respondre a una de les grans preguntes de la humanitat. I també ens ha explicat el valor de la paciència a l'economia. <iframe src="http://www.ccma.cat/video/embed/5753345" ...


Em va produir una notable perplexitat el discurs de Carles Puigdemont a Perpinyà, en què va animar els més de cent mil assistents a l'acte a preparar-se per a la "lluita definitiva" per la independència. El moment de la independència, va venir a dir, és ara.\nEl lector segur que recorda que el mes d'octubre del 2017 Carles Puigdemont va proclamar la independència de Catalunya en forma de República i va procedir a la seva suspensió gairebé sense solució de continuïtat. La República catalana tot just va tenir un minut de vida. Es reconeixia, d'una banda, que s'havia produït una manifestació de la voluntat dels ciutadans de Catalunya l'1 d'Octubre, però es reconeixia també que no es donaven les condicions perquè aquesta voluntat pogués fer-se efectiva. La República catalana com a desideratum, però no com a realitat. Aquesta va ser la conclusió que va treure el llavors president de la Generalitat dels esdeveniments de setembre i octubre del 2017.\nEl nacionalisme català no "s'ha rendit". No és poca cosa. Però l'agenda independentista no ha avançat gens ni mica\nQuè ha passat en els dos anys i mig transcorreguts des de llavors perquè es pugui considerar que ens trobem ja en el moment de la "lluita definitiva" per la independència? Si el 2017, sent Carles Puigdemont president de la Generalitat, no va considerar que el moment posterior a la celebració del referèndum, basant-se en el qual es va fer la proclamació de la República, era un moment "definitiu", per què considera que aquest sí que ho és? Què ha canviat substancialment en la relació entre Catalunya i l'Estat per arribar a aquesta conclusió? ¿Està el nacionalisme català en condicions d'imposar-li a l'Estat avui la independència de Catalunya i d'obtenir reconeixement internacional d'aquesta independència a diferència del que va passar el 2017? La resposta a aquest interrogant tothom sap quina és. El nacionalisme català no "s'ha rendit". No és poca cosa. Però l'agenda independentista no ha avançat gens ni mica. No s'ha fet ni un sol pas en aquests dos anys i mig que permeti entreveure la proximitat de la República catalana.\nEl nacionalisme català continua tenint avui el mateix problema que va tenir l'octubre del 2017: que no té un "projecte compartit de país" basant-se en el qual pugui justificar la seva pretensió de constituir una República catalana. La distància que separa ERC i l'espai polític que presideix Carles Puigdemont és visible per a tothom. Més ara del que ho va ser entre el 2015 i el 2017. I des d'aquesta distància no es pot entaular la "lluita definitiva" per la independència. Aquesta distància condicionarà la competició en el si del nacionalisme català en les pròximes eleccions al Parlament, se celebrin quan se celebrin. El moment electoral serà el moment de la veritat per al nacionalisme català. Molt lluny queda el miratge de les eleccions "plebiscitàries" del 2015 i també el de la unitat "forçada" de les eleccions del 155 convocades per Mariano Rajoy el desembre del 2017. I en les pròximes eleccions no tindrem al govern de l'Estat l'expressió reaccionària més que conservadora del nacionalisme espanyol, que és el que va suposar el govern de la majoria absoluta del PP, sinó que hi haurà el primer "govern de coalició d'esquerra" sota la Constitució del 1978. Un govern que va ser possible per la participació de tot el nacionalisme català en la moció de censura del 2018 i de part d'aquest nacionalisme en la investidura del 2019. Tant en el seu origen com en la seva configuració actual, el govern presidit per Pedro Sánchez no s'explica sense el nacionalisme català.\nAmb aquest govern espanyol hi ha en marxa una negociació. I al voltant de la naturalesa d'aquesta negociació i del seu contingut i abast girarà la pròxima campanya electoral. La perspectiva no és l'heroica de la "lluita definitiva", sinó la més prosaica del pacte que permeti una convivència democràtica digna de tal nom.\nLa "lluita definitiva" és una cortina de fum, i una expressió de desconcert i de manca de projecte de govern. I les eleccions són a tocar.\nRepública Catalana Carles Puigdemont independencia


27995 - Resultats de la cerca - Dipòsit Digital de Documents de la UAB\nPàgina inicial > Resultats de la cerca: 27995\n1 p, 342.5 KB Anàlisi matemètic I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 68.1 KB Anàlisi matemètic I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 58.6 KB Anàlisi matemètic I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 84.4 KB Anàlisi matemètic I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 168.8 KB Anàlisi matemètic I  / Mañosas, Francesc (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 49.5 KB Anàlisi matemètic I  / Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 123.3 KB Anàlisi matemètic I  / Mañosas, Francesc (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Ascensi Sala, Gerard ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències


Ajuntament de Cassà - "Camina amb nosaltres". Cassà de la Selva se suma a Setmana Europea de la Mobilitat.\n"Camina amb nosaltres". Cassà de la Selva se suma a Setmana Europea de la Mobilitat.\nEl nostre municipi col·labora amb aquesta campanya que promou la Unió Europea per animar a moure's de manera sostenible, saludable i segura: caminar o anar en bicicleta són activitats beneficioses per a la nostra salut i per al medi ambient.\nDel 16 al 22 de setembre s'organitzen caminades, pedalades, i dinàmiques sobre qualitat ambiental, per promoure hàbits de mobilitat més sostenibles, segurs i saludables com són els desplaçaments a peu, en bicicleta, en transport públic o amb vehicle elèctric, així com visualitzar els canvis possibles en l'ús de l'espai públic, millorar la qualitat de l'aire i reduir la contaminació.\nL'Ajuntament de Cassà de la Selva dóna suport a les caminades i pedalades del dia de l'Oncolliga, amb la difusió de material de promoció de la jornada. Aquest any hi col·labora també el CAP, que oferirà informació sobre la mobilitat com a font de salut.\nPodeu trobar tota la informació aquí. Les activitats aquí. Els premis aquí.


Registrar dominis .tjmaxx - Entorno Digital\nRegistre de dominis .tjmaxx\nDominis | Dominis | Extensions de dominis | .tjmaxx\nRequeriments de dominis .tjmaxx\n- Amb la compra del teu domini .tjmaxx pots seleccionar els nostres serveis de DNS per l'activació del teu domini ".tjmaxx".\n- Entorno posa a la teva disposició amb el registre del domini .tjmaxx una àmplia gamma de serveis de hosting, servidors virtuals i certificats SSL.\n- Si estàs interessat en la recuperació o vigilància d'un domini .tjmaxx pots veure la nostra secció de serveis corporatius.\n- Al comprar el domini web amb l'extensió .tjmaxx podem ajudar-te en el teu projecte de presència a internet amb aplicacions opensource tipus Wordpress, Drupal, etc. o projectes a mida allotjats en el teu domini web .tjmaxx\nPer registrar dominis genèrics .tjmaxx has de completar el formulari de registre on-line.\nEls dominis .tjmaxx es poden contractat entre 1 i 10 anys.\nPer renovar dominis .tjmaxx aquests han d’estar en període de renovació i es poden renovar entre 1 i 9 anys.\nEls dominis .tjmaxx també admeten renovació anticipada.\nPer a transferir dominis .tjmaxx és necessari:\nAl transferir dominis .tjmaxx aquests es renoven per un any més a partir de la data d'expiració. El procés té una durada máxima de 5 dies.\nNomés podem fer un canvi de titular d'un domini .tjmaxx si Entorno Digital és el Registrador acreditat. Si no és així, el primer que hem de fer és transferir-lo a Entorno Digital.\nEl canvi de titular de .tjmaxx té un cost de 50 euros (preus sense IVA) .\nPots modificar els contactes i servidors de DNS dels teus dominis .tjmaxx a través del teu panell de control, al que pots accedir des de l‘apartat “USUARI REGISTRAT” del nostre web.\nTarifa de dominis .tjmaxx\nSi gestiones varis dominis .tjmaxx o altres dominis territorials posa't en contacte amb nosaltres per conèixer els nostres descomptes per volum.\nSi necessites qualsevol aclariment per registrar dominis .tjmaxx o contractar un servei de hosting posa't en contacte amb nosaltres.


Europa per oblidar el disgust al clàssic - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEuropa per oblidar el disgust al clàssic\nEl Barça es posa 'en mode Champions' davant un perillós Atlètic de Madrid, l'últim rival que el va eliminar del torneig\nagències | barcelona 05.04.2016 | 08:28\nSetanta-dues hores després del cop moral que va suposar perdre al Camp Nou amb el Madrid (1-2), el Barça afronta aquest vespre el primer assalt dels quarts de final de la Champions. És Europa, però els blaugrana tindran d'oponent un equip molt conegut, un Atlètic de Madrid que sempre l'obliga a un màxim esforç i a tenir paciència. A la lliga BBVA, fa només un parell de mesos, es va aconseguir guanyar per la mínima (2-1). I la dada que cal tenir molt en compte: l'equip de Simeone va ser el darrer, el 2014, a eliminar el Barça (aleshores dirigit per Tata Martino) de la Lliga de Campions. Els matalassers van acabar perdent la final davant del Madrid, a Lisboa.\nEn la compareixença d'ahir, Luis Enrique va parlar de l'Atlètic però les referències al clàssic que es va perdre dissabte van ser del tot inevitables. Malgrat la derrota amb l'etern rival, va assegurar que "tinc fe cega en els meus jugadors. No, no són màquines, però ells són els millors del món en cada posició i el nostre estil de joc és el que ens ha donat tots els títols. Vam fer 60 minuts molt bons contra el Madrid però ens vam trobar un adversari molt bo i amb idèntics objectius que nosaltres. Quan vam encaixar el primer gol, vam tenir algunes imprecisions però tenim una idea de futbol i no la canviarem. Hem de treballar més en les transicions, que és on el Madrid ens va fer mal; avui hem d'evitar-les".\nSobre l'Atlètic va afirmar que "és un equip difícil, i perillosíssim en les transicions i també en jugades a pilota parada. És un dels grans i ens complicarà la vida". Va afegir que "tenen una gran diversitat de registres. Poden escollir estar molt tancats o pressionar a dalt, que és el que van fer en el darrer partit al Camp Nou. És un equip que dóna nivell durant els 90 minuts i ens crearà complicacions durant tota l'eliminatòria". Quant a la posició de Messi, Luis Enrique no va voler aclarir si jugarà per la banda o més per dins com contra el Madrid.\nPiqué: "Neymar es quedarà"\nEl jugador del Barça que va acudir a la sala de premsa en la prèvia del partit va ser Gerard Piqué. Sobre el rival d'avui, l'Atlètic, va dir que "està fent una temporada espectacular, és el segon equip d'Espanya". I de la derrota davant del Madrid va opinar que "això no canvia res, continuen líders i amb opcions en les tres competicions. Tenim un equipàs i confiança. Vam perdre dissabte, però no passa res i felicitem el Madrid".\nPer a Piqué, el partit d'aquesta nit "és importantíssim" i va recordar que les últimes temporades, el Barça sempre ha intentat resoldre les eliminatòries de quarts al matx d'anada. "Seria bo obtenir un gran resultat al Camp Nou; estic segur que serà el Barça de les grans nits, anirem a totes del primer minut a l'últim". Piqué no creu que l'equip necessiti cap toc d'atenció.\nPreguntat per la seva opinió en relació amb Neymar, si deixarà el Barça després de la gran oferta del PSG, Gerard Piqué va respondre que el jugador brasiler "segur que es quedarà, ningú no vol marxar d'aquí, és la felicitat màxima".


videos - Pirates de Catalunya, el partit pirata català\n“Benvinguts a PIRATA.CAT”\nTenim el plaer de presentar-vos el nostre vídeo “Benvinguts a PIRATA.CAT” per al concurs 1dels50mil.cat, una bona iniciativa de la Fundació PuntCAT.\nEl nostre equip de Creatius ha coordinat aquesta peça, que compta amb la participació dels Partits Pirata de: Alemanya, Itàlia, la República Txeca, Suïssa, Austràlia i Espanya. A més, hi han col·laborat amics del Japó, la Xina i Ruanda, i se n’ha fet una part a Singapur.\nAmb aquest missatge volem cridar a la participació al nostre web, alhora que expliquem el doble àmbit Català-Mundial que caracteritza Pirates de Catalunya. De pas, si aconseguim algun dels premis del concurs, la peça ens servirà per donar-nos a conèixer en ple període electoral. És per això que us demanem que estigueu atents a la fase competitiva, que començarà el proper 10 d’octubre.\nSimultàniament, també estem duent a terme un concurs de vídeos. Es tracta del FAP!, el Festival d’Anuncis Pirata que decidirà quin és l’espot de Pirates que s’emetrà a les televisions durant la campanya electoral. Comptem amb premis en metàl·lic i un jurat de luxe. Si teniu coneixements de vídeo, animació, idees o simplement ganes, us convidem a dirigir i enviar el vostre anunci, aquí.\nPrimer Festival d’Anuncis Pirata: FAP! #fapirata\nTenim el plaer de presentar-vos el primer Festival d’Anuncis Pirata, FAP!, que servirà per escollir els spots que representan als Pirates de Catalunya i al Partido Pirata a les properes eleccions generals.\nEls vídeos guanyadors seran emesos per televisió i rebran premis en metàl·lic. El termini de participació estarà obert fins el 21 d’octubre de 2011.\nVolem donar als joves -i no tant joves- creadors l’oportunitat de difusió que té un partit polític i, alhora, crear els nostres continguts de forma participativa.\nEl FAP! compta amb un jurat de renom. Aquests són alguns dels seus membres:\nNacho Vigalondo, Director de Cinema.\nDavid Bravo , Advocat especialitzat en propietat intel·lectual.\nAmelia Andersdotter, Eurodiputada Piratpartiet.\nPere Vall, Crític de cine.\nStéphane M. Grueso, Director i productor de documentals.\nArturo Martínez, Vocal de Partido Pirata\nGemma Pomé, Vocal de Pirates de Catalunya\nUs convidem a visitar el projecte a fap.pirates.cat i a participar en ell.\nPodeu reenviar aquesta informació a totes aquelles persones o entitats que hi puguin estar interessades.\nJuan Irache, Coordinador del FAP!\nUs presentem el segon spot electoral de Pirates de Catalunya per a la campanya de Barcelona, dirigit per Joan Constansó i Juan Irache.\nLa peça ha estat rodada durant aquests dies, aprofitant la propaganda electoral dels partits majoritaris. Intenta expressar la possibilitat de participació ciutadana que ofereix PIRATA.CAT; les frases que posem en boca dels polítics podrien ser qualsevol de les vostres propostes que, amb la democràcia directa, fareu arribar a l’Ajuntament quan els Pirates hi tinguem representació.\nUn altre detall interessant és que l’spot s’ha produït sense utilitzar una sola gota de benzina: només la bicicleta i els peus. Això ha sigut una iniciativa del Joan, que forma part del moviment Massa Crítica.\nAjudeu-nos a difondre el missatge!\nTots decidim! Per una política moderna i actual!\nDebaCle Electoral 2010\nHem assistit al “DebaCle Electoral 2010”, un debat a LaTele a on varen participar:\nL’ideari dels Pirates de Catalunya, ara en vídeo!\nPirates de Catalunya: a la càrrega!!\nAjuda’ns a canviar el Joc!!


Inici»Pàgines d'entremaliadures i 'coses de nens'»Entremaliadures\nMercè Cardona 5 octubre, 2013 Pàgines d'entremaliadures i 'coses de nens', Pàgines familiars i d'amistat Deixeu un comentari\nAl costat de casa hi vivien uns veïns jovenets com el meu germà i jo. No recordo el motiu, estàvem castigats sense sortir tot el dia. Ells volien jugar i nosaltres també.\nAl pati hi havia una mena de traster, la teulada donava el terrat dels veïns, però una paret bastant alta els separava. Els veïns varen posar una corda i nosaltres una cadira; varem lligar la corda a la cadira i jo que era molt trapella m’hi vaig asseure. Els nens estiraren i com si fos un ocell, vaig volar fins al seu terrat. I desprès ho va fer el meu germà.\nVarem jugar tota la tarda molt divertits, sense pensar en res més que no fos els nostres jocs. La mare estranyada de tanta quietud va sortir al pati, i va tenir un ensurt molt gros, doncs al no trobar-nos es va imaginar qui sap què… Va començar a cridar i nosaltres muts durant una bona estona i empipats per haver-nos trencat els jocs tan divertits que fèiem. La reprimenda va ser grossa. Nosaltres no varem entendre pas massa el perquè de tanta tonteria…\nQuan hi penso, encara no entenc com varem ser capaços de pujar tota la gran paret, la corda es podia trencar i fer-nos força mal. Però els nens, com sempre, no veuen el perill.\nSempre hauríem de ser intrèpids i fer les coses sense pensar massa, dons de vagades no actuem per la por del ridícul i del fracàs…\nTags anys 40 entremaliadures infància jocs\nPrevious Ara que tinc 80 anys\nNext La nostra llengua al 39


JORNADA ESTATAL DE LLUITA CONTRA LES LLISTES D’ESPERA : LA LLISTA D’ESPERA MATA – Marea Blanca\n25 de gener de 2018 @ 18:00\n« LA MAREA BASICA CONTRA L’ATUR I LA PRECARIETAT EN MARXA\nJORNADA RECONSTRUÏM L’ATENCIÓ PRIMÀRIA »\nCAS MADRID (Coordinadora Antiprivatización de la Sanidad de Madrid) ha impulsat una jornada de lluita estatal contra les llistes d’espera que es visibilitzarà en concentracions davant de diferents centres hospitalaris de tota Espanya. En el cas de Catalunya per la provincia de Tarragona hi participarà l’Hospital Verge de la Cinta de Tortosa i el JOAN XXIII de Tarragona, i per la demarcació de Barcelona tenim l’Hospital del Mar, Vall Hebrón, Bellvitge, Hospital Clínic, Can Ruti….. Dins aquesta dinàmica ja han anunciat també la seva participació col.lectiu com Rebelion Bellvitge o Resistència Clínic.\nLa Marea Blanca de Catalunya s’afegeix a les concentracions fixades pel dia 25 de Gener de 2018 i anima i convida a tots els col.lectius i moviments socials, a les asscoiacions de veïns i veïnes , a les assemblees de treballadors i sindicats i a la ciutadania en general a participar-hi.\nCerca quina es la concentració més propera i afegeix-te, per que les llistes d’espera maten.\nVeritat de la bona.\nAquesta es la octaveta del scompanys i companyes de Resistència Clínic :\nAquí teniu el video\nCAS MADRID, rebelion bellvitge, Resistencia Clinic


CCOO de Catalunya alerta que l'evident pèrdua de poder adquisitiu de la població treballadora ens apropa al llindar de risc de pobresa - CCOO CAT\nCCOO » Notícies » Treball i economia » CCOO de Catalunya alerta que l’evident pèrdua de poder adquisitiu de la població treballadora ens apropa al llindar de risc de pobresa\nCCOO de Catalunya alerta que l’evident pèrdua de poder adquisitiu de la població treballadora ens apropa al llindar de risc de pobresa\nLes llars composades d’una sola persona adulta se situen en el llindar de risc de pobresa quan els ingressos nets anuals són inferiors a 10.054€, o el que és el mateix, unes rendes de 837€ nets al mes\n–\tDemana enfortir la negociació col·lectiva per tal que s’estableixin increments salarials als convenis col·lectius i hi hagi un augment progressiu del Salari Mínim Interprofessional (SMI). Només així s’aconseguirà reactivar la demanda interna, combatre la precarietat laboral i minimitzar l’impacte de la pobresa en el treball i en la societat.\n–\tConsidera que calen més i millors polítiques d’ocupació pensades tant per a les dones com per als joves i les persones estrangeres, per reduir les desigualtats tan significatives que hi ha en el mercat de treball pel que fa a l’accés a una ocupació estable i de qualitat.\n–\tDefensa la necessitat d’un nou model productiu basat en ocupació de qualitat, estable i amb garanties, en sectors que aportin valor afegit, innovadors i competitius. No podem acceptar el patró de creixement inestable i vulnerable que s’està generant que condemna a la població treballadora a patir risc d’exclusió social tot i tenir una feina. El Pacte nacional per a la indústria és una aposta clara per sortir de la crisi i generar ocupació estable, de qualitat i amb drets.\n–\tEs reafirma en l’exigència al Govern de la urgència i necessitat de derogar la Reforma Laboral per garantir els drets de les persones treballadores, afavorir l’estabilitat i combatre la precarietat laboral.


Mar de proa: Adéu D. José, bona singladura\nAdéu D. José, bona singladura\nTot just fa una setmana, llegint el diari, veig l’esquela de José Bruguera i Batllori.\nAl moment en venen un munt de records,\nLa meva estada com a 2on Oficial al “Manuel Soto”, sota les ordres de Don José, que es va desviure en atencions cap els tripulants que, per Nadal, teníem a les nostres respectives dones a bord.\nAquelles hores d’incertesa, a Cadis, esperant ordres de la Companyia, quan Tejero va assaltar el Congrés dels Diputats.\nEl lliurament per part de “La Unión Naval de Levante” al Capità, José Bruguera del “Ciudad de Salamanca”, just estrenant el meu flamant títol de Capità.\nL’embarcament del primer Alumne de Nàutica femení ( María del Mar Ibáñez) de la historia d’aquest país.\nEls llargs conflictes sindicals que vàrem patir amb el personal subaltern, quan jo ja era 1er Oficial. Fent que el despatx del Capità semblés una Notaria, (com deia Don José) de tantes anotacions que teníem que fer en el Diari de Navegació.\nFa pocs mesos, la presentació al Museu de la Marina de Vilassar de Mar, de les seves memòries (Navegant per la memòria) rodejat de familiars i amics i antics companys de professió.\nEl Capità José Bruguera i Batllori a l'alerò del Manuel Soto\nVan ser uns anys intensos, molt enriquidors, a les ordres d’un extraordinari professional i sobre tot, una excel·lent persona.\nAdéu Don José, ha estat un honor navegar amb vosté, que tingui una bona singladura.\nPublicado por Carlos Ramos i Solà en 20:52\nJa soc marino!


Unes 1.700 famílies usuàries del Rebost Solidari rebran el lot\nUnes 1.700 famílies usuàries del Rebost Solidari rebran el lot d'aliments específic del Nadal\nL'acció beneficiarà prop de 5.500 persones\nSabadell - Dijous, 20/12/2018 - 15:02\nAl voltant d’unes 1.700 famílies usuàries del Rebost Solidari rebran el lot d’alimentació especial de Nadal, continuant així amb l’experiència iniciada l’any passat d’estendre el dispositiu per garantir l’alimentació infantil durant aquestes festes a totes les famílies usuàries i no només a les que tenen fills a càrrec.\nEl nombre de lots es reduirà amb relació al 2017, quan se’n van repartir més de 1.900, ja que el nombre d’usuaris del Rebost també ha disminuït. Així, si la mitjana anual de famílies ateses va ser de 1.999 (6.787 persones usuàries), aquest any ha baixat a 1.671 (5.528 persones). Les dades contrasten amb les de 2016, amb una mitjana d’atenció de 2.183 famílies (7.289 persones).\nAquestes dades es van donar conèixer durant la presentació del dispositiu alimentari, amb presència del regidor d’Acció Social, Gabriel Fernández; el director del Rebost Solidari, Santi Fuentemilla; i el president de la Creu Roja, José Masip.\nEl regidor d’Acció Social, Gabriel Fernández, va assegurar que "després de tres anys i mig de treball intens tenim una reducció d’unes 535 famílies i més de 2.000 usuaris del rebost. Tenim la capacitat de donar resposta a la urgència i a la vegada de treballar per reduir les causes que porten a les famílies a necessitar aquest recolzament. Estem satisfets però encara queda molt treball per aconseguir que a Sabadell no hi hagi persones en situació d’exclusió".\nL’any passat, el dispositiu municipal per garantir l’alimentació infantil durant les vacances de Nadal va reconvertir en un lot d’alimentació per a totes les famílies usuàries i no només per a aquelles amb fills a càrrec. “La idea era ampliar el servei, evitant greuges comparatius, mentre s’aportava cert valor inclusiu, amb la introducció de productes específics de les dates”r;, expliquen des de l’ajuntament.\nEntre d’altres s’incloïa un pollastre halal tenint en compte la diversitat cultural dels usuaris. Però moltes famílies van rebutjar el pollastre i les entitats van tenir dificultats per mantenir la cadena de fred. Aquest any s’ha optat per substituir el pollastre per paquets de formatge semicurat, acompanyat de dàtils, torrons i neules. Completen el lot paquets de pasta,verdures, sucs, llaunes i galetes.\nA començaments del novembre de l’any passat va entrar en funcionament el servei Merc @ punt, un sistema innovador de distribució d’aliments i d’intervenció social per a persones derivades pels Serveis Socials a l’entitat Rebost Solidari. El nombre de persones usuàries actives són 65, de les quals 40 han participat en la mitja dotzena de tallers i accions formatives complementàries que s’ha organitzat. En total, el punt de distribució ha entregat 3.523 quilos d’aliments i altres productes.\nAmb la iniciativa es proporciona un nou recolzament a persones especialment vulnerables, promovent alhora un punt d’entrega de productes en l’entorn normalitzat del Mercat dels Merinals. A més, es dona a les famílies l’opció d’escollir el que s’emporten segons les seves necessitats i preferències.\nEl projecte s’emmarca en el desenvolupament del Pla Estratègic d’Acció Social (PEAS). “L’objectiu és facilitar i promoure la participació, autonomia i la corresponsabilitat dels usuaris diversificant i ampliant el model de distribució alimentària i de productes de primera necessitat”r;, remarquen des del Consistori. També s’amplia la col·laboració amb el teixit associatiu a través del treball amb la Creu Roja i les entitats del Rebost i es dona l’oportunitat de millorar l’alimentació amb el que la família necessita i pot escollir.


Ronda 01 | 5th European Small Nations Team Championship\nArrenca a l’antiga Casa Pairal d’Andorra la Vella el 5è Campionat per equips dels Petits Estats d’Europa\nAquest cap de setmana ha començat aquest campionat bianual on els petits països d’Europa es retroben per fer el campionat per equips que ja va per la 5a edició.\nFins dissabte vinent els equips jugaran en un sistema lliga per lluitar pel títol. L’actual campió és Luxemburg, que mirarà de revalidar la corona, però no ho tindrà fàcil doncs tant l’equip de les Feroe, com el nostre o Mònaco tenim un equip amb possibilitats de lluitar per les places d’honor, sense descartar mai que qualsevol altre equip pugui donar un bon ensurt.\nAhir dissabte es va fer la recepció oficial a l’hotel on tots els equips estan allotjats, l’hotel Holiday Inn d’Andorra la Vella, col·laborador del torneig. La sala de joc és l’antiga Casa Pairal, espai que ens ha cedit el Comú d’Andorra la Vella.\nEl matx de la jornada Illes Feroe vs Luxemburg\nAvui s’ha jugat la primera ronda. El matx més interessant era Faroe contra Luxemburg, on sens dubte es jugaven ja algunes de les opcions més importants per quedar en la millor posició possible al final del torneig. Finalment cap dels equips ha pogut guanyar cap partida ja que totes quatre han acabat amb taules.\nPel que fa a nosaltres hem jugat amb Xipre, un rival que històricament ens ha donat molts ensurts tot i la diferència de rànquing que habitualment ens afavoreix. Aquest cop les partides que s’han girat més clarament al nostre favor han estat les dels dos darrers taulers.\nL'equip d'Andorra que avui s'ha enfrontat a Xipre\nL’Òscar sembla que ha quedat una mica millor amb negres, però l’avantatja no ha estat mai massa important i s’ha anat simplificant la posició sense que sortís cap opció seriosa.\nI el David tot hi que ha aconseguit mantenir la iniciativa durant moltes jugades, s’ha topat amb la forta resistència del seu rival que no li ha deixat oportunitats d’augmentar l’avantatja.\nAixí doncs em obtingut una victòria amb un bon resultat de 3 a 1 per començar el torneig.\nUn altre encontre d’un dels equips més forts ha estat la victòria clara de Mònaco per 4-0 contra San Marino. Liechtenstein ha vençut 3½-½ a Malta, mentre que l’encontre entre Guernsey i Jersey ha finalitzat 2-2.\nDemà hi ha ronda doble. Al matí juguem contra Malta, un equip amb un rànquing lleugerament inferior al de Xipre. I per la tarda tenim un dels encontres més importants contra Luxemburg.


Margallo crida a reaccionar al "cop d'Estat" independentista "amb tots els mitjans"\nL'exministre Margallo que Catalunya no serà un Estat per molt que aconsegueixi la independència.\nL'exministre José Manuel García Margallo ha advertit aquest dilluns que permetre una votació l'1 d'octubre porta a un escenari de navegar "sense cartes de navegació", pel que insta el Govern a impedir-ho.\nHo ha dit en la presentació del seu llibre 'Per una convivència democràtica' al Col·legi d'Economistes de Barcelona, a la qual ha assistit el president del PP de Catalunya, Xavier García Albiol, i els diputats populars al Parlament Fernando Sánchez Costa i Sergio Santamaría.\nMargallo ha cridat a la ciutadania a "posar-se darrere del president del Govern", Mariano Rajoy, per impedir que es dugui a terme el referèndum de l'1 d'octubre, després del que demana a l'Executiu central que faci una oferta a la ciutadania catalana.\n"Cal evitar que hagin urnes, fer-ho amb el menor dany possible perquè no hi hagi ferides irreparables. Amb empatia i oferint una alternativa", ha resumit Margallo.\nL'exministre ha especificat que el Govern central ha de fer una oferta a la societat i no les forces independentistes, perquè considera que "no es pot explicar com arreglar les esquerdes d'un edifici a qui les provoca".\nMargallo defensa la reforma de la Constitució i en l'oferta per a Catalunya creu que l'Executiu Rajoy ha d'incloure una actualització del Senat, una nova definició de les comunitats autònomes, modificar el sistema tributari, resoldre el "problema de finançament de les comunitats autònomes", entro altres mesures.\nPer Margallo, el Govern de Catalunya està donant un "cop d'Estat més greu", ja que en lloc de dirigir-un partit polític ho fa una institució que porta causa de la Constitució i les lleis, i per definició hauria de representar a tots els catalans .\n"Quan es tracta d'un cop d'Estat que intenta dinamitar al propi Estat, l'Estat ha de reaccionar amb tots els mitjans", ha dit i ha al·ludit, entre d'altres, a l'article 155 de la Constitució, que ha aclarit que no suposa la suspensió de l'autonomia, sinó que faculta el Govern a adoptar mesures en el cas que una comunitat autònoma incompleixi les seves competències o se salti la lleialtat institucional.\nTambé ha proposat com a possibilitat l'aplicació de la Llei de Seguretat Nacional, que "requereix a qui correspon que adopti les mesures corresponents", però ha incidit que no es permeti votar i ha cridat a crear un relat alternatiu al que ofereixen els partits independentistes .\nHa recordat que ell ja havia proposat l'aplicació de l'article 155 de la Constitució per substituir el major dels Mossos d'Esquadra, Josep Lluís Trapero, i ha insistit que, sigui quina sigui la manera d'actuació, el Govern ha d'aplicar l'ús de mesures coercitives per fer efectiu el principi de lleialtat institucional.\nCATALUNYA SENSE ESTAT\nPer Margallo, la independència de Catalunya no suposaria convertir-se en un Estat fora de la UE, sinó que, directament, no seria un Estat: "Un no és un Estat perquè ho digui Puigdemont. T'ho han de reconèixer i no ho faran amb un referèndum unilateral ".\nCreu que un possible "divorci entre espanyols" no tindria marxa enrere i seriosa, al seu parer, enormement perjudicial per a Catalunya i, des del punt de vista sentimental, intolerable per als que no conceben una Catalunya sense Espanya i una Espanya sense Catalunya.


Joan Pau Miquel i Josep Pujol Ferrusola: protagonistes del '30 minuts' sobre els Pujol i Andorra - Poble Andorrà\nJoan Pau Miquel i Josep Pujol Ferrusola: protagonistes del ’30 minuts’ sobre els Pujol i Andorra\nL'exconseller delegat de BPA parla sobre la suposada pressió de la policia patriòtica perquè s'entreguin les dades dels Pujol\nJoan Pau Miquel en el programa.\nJoan Pau Miquel i Josep Pujol són els dos principals protagonistes del reportatge del ’30 minuts’ anomenat ‘Pujol: els secrets d’Andorra’ que s’emet aquesta nit per TV3. En el reportatge es fa un recorregut pels 34 anys en què la família de l’expresident de la Generalitat va tenir els diners en la banca andorrana. L’exconseller general de Banca Privada d’Andorra teòricament ha parlat sobre com es va gestar la suposada pressió de la policia patriòtica fins a aconseguir que BPA entregués les dades sobre els Pujol, conegudes com a ‘pantallazo’ i que va ser publicat pel diari espanyol El Mundo.\nÉs el primer cop que Joan Pau Miquel parla en un mitjà de comunicació de com va anar la suposada pressió de la policia patriòtica espanyola. Una de les grans incògnites del reportatge és descobrir quina és la versió que explicarà Joan Pau Miquel sobre l’entrega de dades dels Pujol. D’una banda, hi ha l’explicació que va fer Higini Cierco a la Batllia respecte a que va ser Miquel qui va entregar les dades sota una suposada amenaça per part de la policia patriòtica. Aquesta versió està teòricament corroborada pel seguiment que va fer la policia espanyola del moment de l’entrega on estan fotografiats tant Miquel com Higini Cierco i el comissari Marcelino Martín Blas a l’Hotel Villamagna de Madrid. Miquel, però mai ha reconegut aquest fet i s’ha de tenir en compte que hi ha una denúncia per part dels Pujol per revelació de secrets. Podria ser condemnat a presó per aquesta hipotètica entrega i per tant és una incògnita saber que explicarà.\nEl que ja està clar és que es reproduiran els àudios gravats de com membres de la policia patriòtica demanaven als responsables de BPA la informació sobre els polítics catalans amb comptes a Andorra.\nQuin gran error l’aixecament del secret bancari.\nQuin gran error!.\nNo estem treien profit d’aquesta nova situació. Al contrari, estem diguent a Catalunya que toca fer ara……\nAbans no fent res tenia les seves ventatges.\nSerà una xou mediàtic digne dels personatges. El director d’un banc gravant una suposada conversa amb un emissari de l’ambaixada espanyola al més pur estil Villarejo, quan al mateix temps diu que no sabia res. I doncs, perquè va gravar les converses? Era una practica habitual com a Director del banc?


Fotograma del documental La societat del cansament. Byung-Chul Han a Seül i Berlín, que s’estrena demà al CCCB.\nBarcelonaRecordar-ho absolutament tot, tal com Borges va imaginar en el seu conte Funes el Memorioso fa més de 70 anys, s’ha fet possible amb l’esclat vertiginós de les noves tecnologies de la informació. Tot és a l’abast i en qualsevol moment. Però, com li passa al personatge de Borges, la quantitat de records i de detalls és tan immensa que “el present és gairebé intolerable de tan ric i nítid”. I ja llavors l’escriptor argentí advertia que, amb tanta memòria, el seu personatge “no era gaire capaç de pensar” perquè pensar, deia, “és generalitzar i abstreure”.\nSón molts els que avui adverteixen de les conseqüències cognitives i socials de l’excés d’informació, i un dels més actius és el filòsof coreà Byung-Chul Han. Demà al CCCB s’estrena el documental La societat del cansament. De Seül a Berlín, basat en el seu pensament i que anirà seguit d’un debat entre la filòsofa Fina Birulés, el professor d’història i cultura xinesa Manel Ollé, el periodista Albert Lladó i la realitzadora del film, Isabella Gresser. Un debat amb infinites implicacions i tan extens com el seu objecte.\nLa possibilitat d’accedir a qualsevol informació de manera immediata ha transformat les relacions humanes, però també la percepció de la temporalitat: “És com si visquéssim en un present permanent, que ha deglutit el passat i el futur. I no podem anar endavant, ni enrere”, assenyala Birulés, que adverteix que aquesta immediatesa no casa bé amb el pensament: “El temps de la cultura és un temps ajornat”. En la mateixa línia, Lladó apunta a una crisi de mediació: “Vivim en un present continu, no hi ha espai per a allò mediat i pensat”. Una tasca que es presumia pròpia del periodisme. Segons Lladó, però, aquesta disciplina es limita avui a “reproduir el soroll i a repetir els trending topics ”. La filòsofa Marina Garcés també posa en dubte que l’entorn digital sigui una porta al lliure coneixement: “Hi ha una saturació d’un mateix tipus d’informació que acota l’actualitat. Tenim l’opinió modelada al voltant de quatre tòpics”. Garcés també carrega contra els mitjans de comunicació, que mentre proclamen la llibertat d’expressió “canalitzen el que és pensable i el que no”. Lladó insisteix que “la transparència sense informació seleccionada no serveix de res, és abundància que no deixa respirar, pensar, ni triar”. I Birulés va més enllà: “La transparència no és un valor, ni té res a veure amb la veritat. Com més directament veiem una cosa, menys l’entenem”.\nEls dubtes sobre la llibertat a la xarxa emergeixen sobretot arran de les revelacions que evidencien que l’abundància de dades és una poderosa eina de control i vigilància, a més d’una mercaderia d’un valor incalculable. “Internet és un espai de comunicació lliure, però també ens deixa a la intempèrie de l’observació global”, opina el professor Ollé. Una paradoxa que es fa especialment visible a la Xina i que Ollé coneix bé: “Els xinesos han diversificat les fonts informatives i tenen una sensació de gran alliberament”, assegura. Però al mateix temps el govern “ha trobat noves formes, més sofisticades, de guiar l’opinió pública, i ha tingut la capacitat de crear el miratge que a la Xina es pot dir de tot”.\nGarcés comparteix la paradoxa: “El disseny de l’arquitectura d’internet és un continu camp de batalla entre l’autonomia i el control”. La filòsofa lamenta que la balança està caient del costat del control i, en un moment en què costa d’imaginar-se res fora d’aquesta nova dimensió digital, això suposa que “estem construint una llibertat terriblement dependent”.\nBirulés creu que les “transformacions tecnològiques són indeslligables del canvi de model en l’ordre social, econòmic i polític”. En part, coincideix amb Byung-Chul Han, que alerta que el sistema neoliberal i l’entorn digital han teixit noves formes de dominació basades en l’autoexplotació. Però contràriament al que sembla que pregona Han, aquest estat d’asfíxia voluntària i d’aïllament de l’individu no és irreversible. Segons Birulés, “de les xarxes també n’emergeixen moviments en primera persona del plural, propostes per intentar refer la comunitat”.\nGarcés també defensa que les “lluites concretes per reapropiar-se col·lectivament de la vida” no només són possibles, sinó que ja estan passant. En qualsevol cas, sense caure en el catastrofisme, tots quatre comparteixen una part del diagnòstic de filòsof coreà. I la necessitat de recuperar la pausa, el temps ajornat i el pensament. La necessitat, enmig de tant soroll, d’aturar-se per tornar a escoltar el silenci.


Tres anys i mig de presó per un manifestant que va tallar la Ronda de Dalt durant la vaga general del 2017 | NacióDigital\nper Bernat Surroca, 24 de novembre de 2020 a les 16:30 |\nL'Audiència de Barcelona ha condemnat un Francisco José G. R. a tres anys i mig de presó per un delicte de desordres públics greus amb l'agreujant de reincidència. L'home va participar a la vaga del 8 de novembre de 2017 convocada com a protesta pels fets de l'octubre de 2017 i l'empresonament del Govern. El jutge també ha condemnat a un any de presó Moisés F. D. pel mateix delicte. En la resolució, absol dues persones més que també havien estat acusades en el judici. Fonts de la defensa asseguren que presentaran recurs.\nSegons considera provat la sentència, els dos condemnats van acudir a una convocatòria, no comunicada a les autoritats, de les 7 del matí feta pels CDR de Nou Barris i Sant Andreu al Metro de Trinitat Vella. Juntament amb més d'un centenar de persones es van manifestar, en una convocatòria no comunicada, per diversos carrers fins arribar a la sortida número 2 de la Ronda de Dalt, via que van acabar tallant en els dos sentits fins les 11 del matí. El tall va provocar cues de prop de 15 quilòmetres, i va afectar uns 4.000 turismes i 750 camions.\nEls dos homes van mantenir "enfrontaments verbals i amb gestos" i "actituds amenaçadores" amb els conductors dels vehicles aturats, cosa que va crear "nombroses situacions de conflicte". De fet, Moisés F.D. va arribar a colpejar un conductor, que el va denunciar i segueix un procediment judicial paral·lel. Els manifestants van sacsejar diversos vehicles.\nEls Mossos d'Esquadra van intentar que els manifestants obrissin el pas a la circulació, però aquests s'hi van negar. Després de negociar amb Francisco José G.R., que "es va comportar en tot moment com a responsable del piquet", els Mossos van poder obrir un carril de circulació en alguns moments, fins que els manifestants van decidir marxar voluntàriament.\nPer tot això, condemna Moisés F.D. a un any de presó per desordres greus. Francisco José G.R. va ser condemnat el setembre del 2017 a tres mesos de presó per desordres públics i per això li apliquen l'agreujant de reincidència, i la pena puja fins als tres anys i mig. Els altres dos encausats queden absolts. La sentència es pot recórrer davant del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya.\nSocietat, Audiència de Barcelona, CDR, vaga del 8-N, vaguistes 8-N, procés català, Alerta Solidària\nUna democràcia (?)\nPer Spill el 24 de novembre de 2020 a les 22:33\nEn totes les vagues sempre hi ha perjudicats o danys col·laterals, això no vol dir que fer-les sigui il·legal. Una democràcia que comdemna el dret de vaga, es converteix en democratura babanera\nUn clar exemple...\nPer Bribenque el 24 de novembre de 2020 a les 19:59\nQuina culpa hi tenen el conductors i turistes i camions, del que fan els CDR, hem sembla be que vaiguin a la vaga, pero deixeu en pau si la vostra rabieta no es continuada, ho tornem a dir, els independentistes i sobretot els qui els mana, no han tingut en compta els danys col.laterals, ara es troven amb els pixats al ventre, i tothom es treu les pues de sobre, i els pobres carallotets a la presó, amb aquest si que no hi haura ambmistia...\nNo és odi contra els catalan\nPer Silvestre el 24 de novembre de 2020 a les 18:44\nÉs odi contra els energúnems descerebrats violents i feixistes dels CDR\nPer patetico el 24 de novembre de 2020 a les 18:41\ntus comparaciones son patéticas y fuera de lugar\nUn acte més d'odi\nPer Anònim el 24 de novembre de 2020 a les 17:14\nQue cada cop que es talli una carretera, carrer o el que sigui per part dun col·lectiu (taxistes, miners o el que sigui) que els caigui la mateixa condemna, així no demostraran que només són odi contra els catalans.


Un altre invent: d’octubre 2009\nDes que escoltava les seves opinions a la "Polleguera" de L'Hora del Patí de l'Albert Om que sempre havia sentit curiositat per saber com escrivia, mai però m'havia decidit a comprar cap llibre seu. Segurament he escollit un mal llibre per començar, potser hauria d'haver començat amb un llibre més amable com ara CAT, un anglès viatge per Catalunya per veure si existeix o Contra la monarquia. Però no, he començat amb un llibre dur, tant de contingut com de forma. La veritat és que em recorda una mica a El Vigilant en el camp de sègol, potser pel personatge turmentat o potser per la manera de descriure la societat, no ho sé.\nPrivilegiat narra la història d'un home que és detingut per a policia per comportament sospitós. Durant l'escorcoll troben una bossa plena d'explosius i unes cartes de principis de segle XX. L' interrogatori ens portarà a conèixer la seva història i també la de l'autor de les cartes. Dues vides amb molts paral·lelismes,tot i els anys que els separen i les circumstàncies de cadascú.\nTot i que he trobat el plantejament interessant, se m'ha fet feixuc . Fa un mes que el tenia començat i no avançava. No sé si recomanar-lo o no perquè crec que no és un mal llibre, però jo no hi he entrat i em sap greu.\nSegon llibre de l'autor de "Espia de Dios", llibre que recordo com, sinó un bon llibre, sí un llibre entretingut i que valia la pena llegir. Però la veritat es que d'aquest segon llibre no puc dir el mateix. La resposta que el propi autor va donar a una crítica dell blog Criticas literarias va ser :\nReseñado por JuanGomezJurado\njueves, 26 de junio de 2008 | 1:10\nAntes de nada gracias por la crítica! Coincido contigo en que es tal vez una novela demasiado objetiva, que busca la emoción a través de la acción antes que de la introspección, y esto hay personas que lo disfrutan más y otras menos. Para mi próxima novela, sin embargo, mi objetivo es completamente distinto, como ya veréis. Y no puedo contar más...\nEs queixaven de que buscava massa l'acció, molts fronts oberts , realment la novel·la no avança, a part de no tenir quasi argument i poc creible, però reconeixen d'altra banda que ha estat un best-seller aquí i fora. Crec que el llibre han buscat massa convertir-lo en supervendes i el resultat és que tot el crèdit que l'autor tenia per part meva amb el primer llibre l'ha perdut amb el segon. Segur que es vendrà molt, i amb 20 o 25 anys menys segurament aquest llibre m'hauria agradat, però ara la veritat és que l'he trobat tant pla i simple, que és decebedor.\nAra feia molts mesos que no m'afegia a un Relats Conjunts i quan vaig veure la imatge vaig pensar que seguiria igual, però ahir al vespre conduint em va venir una idea i aquí ho teniu.\nEn un moment de lucidesa va pensar que els seus records es fonien i s'esquinçaven. Es sentia tant petita ... Una llàgrima gran i salada va rodolar-li galta avall i va somriure. La Clara ja no podia recordar ni el nom de la cruel malalatia que rebregava els seus records\nTenia un post al cap. Un post genial, amb soroll ambiental, amb un vídeo. Un post d'aquells de caure de cul a terra: espatarrant... una passada, però s'ha quedat amb no res.\nEl post començava com una història. Les nou del vespre, negre nit. Sortia a passejar la Bruna a la platja, pel camí que arriba fins les barques. El camí il·luminat només per els llums llunyans de l'altra banda. El soroll del mar, el vent que bufa suau i fa que necessitis un jersei. Res, una imatge de la platja a la nit, tranquil·la i serena però un pèl massa solitària per passejar-hi sola. Volia explicar-vos com la Bruna marxava corrent camí enllà fins a les barques i que en la negror de la nit només se li reconeixia l'ombra i com sense adonar-me'n no la veia enlloc. M'hagués agradat reflexar el petit moment d'angoixa en accelerar al pas i córrer a buscar-la . El sospir d'alleujament en veure-la allà ensumant sota una barca bolcada. Volia descriure-us el soroll que em cridà l'atenció. Una mena de soroll sord i acompassat. Aquí hauríeu començat a sentir el soroll ambiental; una mena de clap-clap, potser millor un tic-tac. Alguna cosa així ,que recordes el soroll d'un despertador d'aquells d'abans que es senten moltíssim a la nit quan proves d'agafar el son. Ara venia la part difícil de text; provar de transportar-vos a aquells moments de dubte, d'estranyesa. Aquell soroll no era habitual en un paratge tranquil de platja, amb les barques dels pescadors. Tampoc era habitual que la Bruna furgués amb tanta insistència sota una barca. Calia que el vostre cervell fes un salt al buit i deixat portar per alguna frase enginyosa passéssiu de pensar en un rellotge a pensar en un temporitzador, en un compte enrere. En aquest precís instant, com aquell qui no vol, us vinguessin al cap els milers de sèries i pel·lícules que heu vist, i que de cop em veiéssiu en perill. El text havia de ser ràpid, que no us deixés pensar tranquils, que us portés d'aquí a allà, d'una sensació a l'altra amb urgència, de manera que no esperéssiu el final. I quan ja semblava tot fet, el vídeo, amb el desenllaç inesperat\nPerò res, al final no m'he decidit a fer el post.\nPorto uns dies una mica enfeinada i tinc abandonat el meu i els vostres blocs. Aquest cap de setmana procuraré fer els deures i posar-me al dia .Com queno tinc temps per res més , us deixo amb una nov adquisiió per casa; tot i que fer ous ferrats sigui sencill , no cal de deixar de ser fashions!


Holiday home Sougeal *XXV* Pleine-Fougères França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 52 allotjaments a Pleine-Fougères.\nSougeal, Pleine-Fougères, França - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nSituat a Sougeal, Holiday home Sougeal *XXV* és el lloc perfecte per gaudir de Sougéal i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday home Sougeal *XXV*, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD, nevera a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Sougéal, el Holiday home Sougeal *XXV* és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nAllotjaments a Pleine-Fougères


BELLVER-GUINART I ALSINA-CASAS S’IMPOSEN EN L’SLAM CELEBRAT AL CT BARÀ\nMolt malalts de Pàdel\nContacte i com escoltar el programa\nEl programa de #padel pels malalts i malaltes de pàdel\nPublicat a 13/06/2022 13/06/2022 per admin\nLes parelles formades per Sandra Bellver i Marina Guinart a Primera categoria femenina i Àlex Casas i Pol Alsina a Primera masculina, han guanyat l’Slam finalitzat aquest diumenge a les instal·lacions del CT Barà. Una competició corresponent al Circuit Català Cupra i on hi han participat 84 parelles.\nLa final masculina ha enfrontat als campions davant d’Eduard Altimires i Ferran Bueno. Un duel en el que la parella Alsina-Casas s’ha imposat als seus rivals amb claredat per 6-2 i 6-4. En la final femenina les campiones, Bellver-Guinart, han aconseguit el títol després de resoldre amb comoditat per un doble 6-2 davant d’Anna Cortiles i Sara Pujals.\nA Tercera masculina els guanyadors han estat Marc Marsiñach i Guillem Solans, davant de Cristian Sanson i Juan Morego, als que han derrotat per 4-6, 6-4 i 6-2. Finalment a Quarta masculina, Daniel Girbes i Óscar Estan, s’han proclamat campions després de guanyar per 6-4 i 6-3 a David Fallaras i César Vizcaíno.\nFelip Ródenas, president de la Federació Catalana de Pàdel (FCP), ha presenciat les finals de l’Slam del CT Barà, conjuntament amb el president del club amfitrió i vicepresident de l’Àrea de Clubs de la FCP, Joan Josep Jané.\nCategoriesNota de premsa de FCP\nEntrada anteriorAnterior M’ENCANTA EL PÀDEL!’, EL PRIMER CONTE INFANTIL AMB SEGELL FCP\nEntrada següentSegüent GOTZENS-CAMP CAMPIONS AL CT VIC EN LA TERCERA PROVA DEL CIRCUIT DE PÀDEL EN CADIRA DE RODES REEBOK FRAGRANCES\nDimarts 1r i 3r de cada mes\na les 23:00 a Mataró Radio\nSobre Malalts de Pàdel\nAl darrera del programa Malalts de Pàdel trobareu al nostre entrenador de capçalera: Xavi Martinez, al nostre jutge àrbitre de referència: Alex Coma al nostre malalt de tennis: Santi Clavell i en Jordi Sancho com a director i conductor del program. Amics i amigues que fan posible aquesta petita porta al #padel per tosts i totes les amants del nostre esport preferit.\nDarrera del programa Malalts està Pàdel està el malalt principal, Jordi Sancho i amics i amigues que fan posible aquesta petita porta al #padel per tosts el amants del nostre esport preferit.


Res serà igual - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n06 de març de 2021\njoan roma i cunill 05.03.2021 | 22:10\nCostarà fer-se a la idea, però, a poc a poc, els partits independentistes comprovaran que ja res serà igual a abans de les eleccions del dia 14 de febrer passat. Pels resultats, sí, però també perquè es va tancar una etapa que ja no tornarà.\nSón diversos els factors que juguen en aquest canvi d'etapa. Un, la victòria del PSC, que ha tornat per quedar-se. Ho veurem en les properes eleccions municipals del 2023. És molt diferent encarar unes municipals amb una presència mínima a les institucions, o amb una d'important. Estic convençut que tornarem a veure els socialistes en les grans alcaldies que havien tingut: Barcelona, Girona, Lleida, Tarragona, Terrassa...\nL'oposició de Berga creu que s'ha de reglar el contracte amb l'empresa BRG.\nAragonès convoca la sessió constitutiva del nou Parlament per al divendres 12 de març.\nVox rebutja el cordó sanitari d'ERC, PSC, JxCat, CUP i comuns, i aspira a ser a la Mesa.\nHi ha un segon aspecte rellevant en el canvi d'etapa, i és la seguretat que no es repetiran fets com els del 6 i 7 de setembre del 2017 en el Parlament de Catalunya, per dues raons. Una, la dels partits que les van protagonitzar. Han comprès la gravetat dels fets, encara que no l'hagin volgut reconèixer. Va ser el més gran atemptat a la democràcia en tota la nostra història contemporània. Però, també, perquè han vist les dures conseqüències que han comportat.\nPodria afegir un tercer element bàsic, i és que la temença a fer ús de l'article 155 que existia ja no hi és. Si en algun altre moment s'ha d'activar es tornarà a fer, molt abans del que es va fer. Soc dels convençuts que si s'hagués aplicat el 8 de setembre, ens hauríem estalviat un munt de conflictes i problemes.\nUn altre argument és la constatació que un Estat democràtic és molt més fort del que alguns havien pensat. I, d'acord amb aquesta ignorància, han vist que trencar l'estat de dret suposa activar tots els mecanismes legals que se'n deriven. La candidesa, per no dir ignorància suprema d'alguns polítics presos, a l'hora de reconèixer que no s'havien imaginat la fortalesa de l'Estat, és per emmarcar en totes les seus dels partits independentistes. Què es pensaven?\nTot el procés i postprocés ha servit per veure on està el món democràtic. Gairebé fa vergonya dir-ho, però els protagonistes de la fugida endavant creien que això de trencar la legalitat, dir adeu a un Estat per crear-ne un altre, era cosa fàcil d'aconseguir. Una altra mostra d'ignorància sublima. Ara han descobert l'existència de la Comissió de Venècia, les condicions per convocar un referèndum, el posicionament dels òrgans de la UE respecte a posicions secessionistes, etc. En resum, han descobert el món real.\nAquest món real suposa el total rebuig a accions unilaterals, a trencaments de constitucions, a DUI, a referèndums / consultes de tot tipus, sinó disposen de l'acord del Govern de torn. En fi, que, al final de recorregut, han vist que res del que havien pronosticat, promès o imaginat era possible. En aquest descobriment de la realitat sembla haver-ho entès més ERC que no pas JuntsxCat, i ja no diguem les CUP, que viuen en un altre món. Però, torno al principi. Res serà igual perquè ja ningú podrà al·legar ignorància, per una banda, ni li serà fàcil enganyar, per una altra.\nToca aterrar i jugar amb les regles de joc que ens hem donat. Poden agradar més o menys, però Espanya és una democràcia plena, amb millores pendents en alguns àmbits, però molt davant de la immensa majoria de països del món. No en va està situada entre els 23 països més democràtics del món. Alguns ho havien oblidat o no ho volien reconèixer. Ara ja ho saben.\nFem Manresa demana a ERC i Junts que rectifiquin per les acusacions de racisme\nSantpedor posa en marxa una campanya contra els excrements de gos al carrer\nQuatre anys de presó per obligar una noia «semiinconscient» a fer-li una fel·lació davant una discoteca de Girona\nEspanya i Andorra volen dur a terme trobades anuals per parlar de temes fiscals


Sant Boi Notícies – Estrenes del 12 d’octubre\nEstrenes del 12 d’octubre\noct 13, 2013 Cinema, Oci i cultura Comentarios desactivados en Estrenes del 12 d’octubre\nEls cinemes de Sant Boi tenen planejat aquest cap de setmana deixar-nos ben entretinguts amb les estrenes que ens presenten. La primera d’elles, Rush pretén mostrar-nos en imatges l’enfrontament que va existir a la dècada dels 70 entre dos dels millors pilots de Fórmula 1. Molta adrenalina, molta velocitat i dures conseqüències. La segona estrena està més destinada al públic juvenil. A Percy Jackson y el mar de monstruos, el semidéu haurà de fer front a Cronos que té intenció d’acabar amb tots els semidéus que estan per la Terra.\nRush (Ron Howard) – Drama\nRush està basada en fets reals i recrea en imatges l’enfontrament i la tensió que es va viure al món de la Fórmula 1 amb l’eterna rivalitat entre dos dels millors corredors del moment, James Hunt i Nicki Lauda. Hunt (Chris Hermsworth) és el pilot més ràpid, el més guapo i el més ric. A més a més, té un bon grapat d’admiradores i les dones fan cua per poder estar amb ell. Lauda (Daniel Brühl) és tot el contrari. Enemic declarat de Hunt, no és ni tan guapo ni tan popular. Això sí és un dels més professionals a la graella i un expert pilot. Aquesta rivalitat la porten fins a les carreres on Lauda patirà un greu accident que el deixarà ben desfigurat. Tot i això, el pilot no es rendirà i tornarà a treballar de valent per tornar a córrer i competir pel campionat del món del 1976.\nPercy Jackson y el mar de los monstruos (Thor Freudenthal) – Aventures, fantàstic\nTres anys després de l’estrena de Percy Jackson y el ladrón del rayo ens arriba ara la seva continuació. Percy ja coneix el seu destí i la seva condició. Ara, descobrirà que existeix un campanent on viuen tots els que són com ell, semidéus, meitat humans i meitat déus. Aviat, descobreix que algú no està disposat a permetre la seva existència i que planeja alliberar a Cronos perquè els extermini. Percy farà equip amb uns quants d’aquests semidéus i partirà en busca del Vellocinio de Oro, l’única eina capaç d’evitar aquesta catàstrofe.\nEl CV Sant Boi, sotscampiona de la Superlliga catalana de volei Alumnes de Sant Boi crearan cartell de la Fira de la Puríssima


La tercera jornada d'entrenaments de l'octau projecte de RSC One Team d'Eurolliga amb Valencia Basket va servir per a incidir en el treball en equip, amb els integrants de la Fundació Maria Auxiliadora demostrant els seus avanços a l'hora de col·laborar amb els seus companys i completar distints exercicis en L’Alqueria del Basket.\nEsta sessió va servir també per a conéixer la història personal de Gabi. Amb problemes per a tirar endavant els seus estudis, va començar a assistir al Centre Laura Vicunya, i amb One Team, ha aprés que l'esforç és la resposta tant a nivell acadèmic com a nivell esportiu. “No sóc molt bon estudiant, en ma casa ma mare treballava i no tenia suport, per això vaig començar a anar, per a millorar” comptava el protagonista.\nPerò a poc a poc, ha aconseguit que la situació canvie. “Me he posat les piles, ara aprove, suspenia i no vull que torne a pasar” explicava. I ho ha aconseguit a base d'un esforç, que amb One Team està aprenent a valorar encara més. “El bàsquet i els estudis són pareguts. Sense esforç és impossible aconseguir el que vols. Els diria a tots que amb un poquet d'esforç es poden aconseguir les coses” aconsellava.\nAmb tot açò, Gabi està disfrutant com mai. “Tinc moltes ganes que arribe el dia de vindre, sempre ho estic pensan” reconeix, perquè més enllà d'aprendre, si hi ha algo que el nostre protagonista aconseguix és “passar-ho bé” deia.


La participació és necessària però a la vegada és una gran oportunitat: les associacions de pares i mares i FAPA Mallorca » FAPA Mallorca\n« XXX Assemblea FAPA Mallorca\nNo és No: les sentències judicials i la nostra indignació »\nabr. 22 2018\nLa participació és necessària però a la vegada és una gran oportunitat: les associacions de pares i mares i FAPA Mallorca\nFAPA Mallorca vol encoratjar a tots els socis de les seves APIMA’s a la necessitat de la participació. Una idea que segurament serà compartida entre molts de nosaltres és que per solucionar gran part dels problemes que ens podrem trobar a les nostres societats i que ens afecten com a individus la reivindicació, la lluita i la feina plegats serà la gran eina de la que disposarem. Així, si no demanem allò que creiem necessari i no fem l’esforç de poder dur a terme accions que ho justifiquin i que serveixin en molts de casos per fer d’altaveu de la demanda no s’aconseguirà allò que millorarà la nostra vida. Aquesta idea la podem aplicar a diferents àmbits d’actuació, des del més global al més particular i només per aquest motiu ja pareix que la participació de la reivindicació serà necessària i imprescindible.\nÒbviament quan parlem de participació no només parlem de la idea anterior sinó del fet que sempre serà necessari que algú faci allò que es fa. Algú ha d’organitzar aquell acte al que ens agradaria anar. Algú ha de gestionar un servei que volem utilitzar. Algú ha de ser la cara visible d’una entitat que fa pot ajudar-me a solucionar una problemàtica que jo tingui en un moment determinat. La pregunta clau és qui és aquest algú?\nEl món del voluntariat és l’expressió més clara d’aquest algú que realitzarà tot el que hem esmentat i molt més de forma gratuïta i desinteressada i normalment amb una idea clara: allò que faig és profitós per a la nostra societat i no només per a jo mateix i aquells que m’envolten de manera més propera. Ens trobem amb molt de tipus de voluntariat en molts d’àmbits de la nostra societat però tots comparteixen aquesta característica comuna: voluntariat cultural, esportiu, social, etc. El món de les associacions de pares i mares forma part especial d’aquest àmbit.\nLes associacions de pares i mares fan feina en múltiples fronts de l’àmbit educatiu: la gestió de serveis d’activitats dins del centre (menjador, escola matinera, activitats extraescolars, etc.), la formació de les famílies per ajudar a gestionar de la millor manera possible els conflictes i les diferents problemàtiques que es trobaran els nostres fills i filles a l’àmbit escolar i fóra d’ella, la feina conjunta amb la resta de la comunitat educativa per aconseguir el millor funcionament del centre i la reivindicació contínua d’una educació de qualitat per a qualsevol infant seran alguns exemples. Aquesta feina voluntària és sacrificada, no sempre reconeguda i mai trobarem tot el suport institucional o del col·lectiu educatiu que voldríem i desitjaríem, però, a la vegada, és una feina que es fa de bon grat perquè l’objectiu ho mereix: fer una educació millor per a les noves generacions que hauran de crear el món que ve, les societats del futur. Hem de tenir clara una idea: la participació forma part del model educatiu que transmetem als nostres fills i filles. Per tant, si ells veuen que nosaltres participem, que val la pena fer aquest passa estarem traslladant la idea que la participació importa i que ells i elles també ho podran fer en un futur.\nGran part dels lectors i lectores d’aquest escrit de reflexió sereu persones que coneixeu perfectament aquest món sacrificat però a la vegada gratificant, aquest món en el que intentem tirar endavant projectes i accions i no sempre surt tot com havíem previst, un món en el que tot i els fracassos que podrem patir les alegries sempre són més nombroses i evidents. Però, com ja sabeu, la nostra Federació és una passa més en aquest camí del voluntariat. És la passa de veure que la feina en xarxa és la millor possible perquè la col·laboració de tothom fa que tot surti molt millor. És la passa de veure que les nostres accions individuals quan es sumen a les accions individuals d’altres són molt més efectives. És la passa de veure que l’experiència d’uns, en els seus encerts i en les seves errades, pot ser útil per a altres tant per seguir les seves passes com per evitar aquells problemes que uns ja s’han trobat. És la passa de veure, en definitiva, que la unió fa la força.\nPer tot això, la Federació també necessita de totes les persones que puguin disposar del seu temps, de la seva experiència i de la seva il·lusió per poder fer feina entre tots i per a tothom, sense pors ni valoracions prèvies, sense pensar que un o una no pot fer la feina que es fa voluntàriament a la Federació, sense pensar que jo no en sé d’un tema, sense pensar que un no és vàlid per poder fer una tasca abans d’intentar-ho, perquè aquests són els mateixos motius que una persona pot posar per no participar activament d’una AMIPA i, com ja sabeu vosaltres, són motius que no es corresponen amb la realitat.\nAixí, vos volem encoratjar a fer aquesta passa, a contribuir en la mesura del que cadascú pugui a aquest projecte que és FAPA Mallorca que tant útil és per a les associacions de pares i mares i que tant útil serà encara en el futur.\nPrevenció APIMA inclusió UIB Pacte Educatiu TIL FERYA Llegim en Família ASSEMBLEA Solidaritat motxilles solidaries TIC LOMCE menjador Formació