L'orquestra, un programa de ràdio (E11) — Benjamí Villoslada, bitòleg tecnooptimista\nAvui han debutat el Santos i el Blasi amb el Carod Rovira de convidat. És evident que, d’entrada, tots estan un xic paradets, però estic segur que, amb dues o tres vegades de venir, ja actuaran normalment i faran el seu paper.\nPotser, diu el Blasi, caldria una certa informació prèvia sobre el convidat. Té raó. Veig que hi ha moments que la cosa decau, però no sé fins a quin punt és inevitable. El cert, però, és que cada dia em passa l’estona més de pressa i això sí que és, sens dubte, un bon senyal. Ahir vaig firmar el contracte.\nÉs una cosa increïble i fantàstica, al mateix temps, comprovar que a l’emissora no hi ha auriculars per pràcticament ningú. Sense auriculars per tothom, jo no puc connectar amb Girona, i és divertit. Jo tenia uns auriculars propis des del temps d’El lloro i els vaig perdre; és a dir, me’ls van fotre el dia de la primera Orquestra.\nEl Lorés realment va disparadíssim. Va de prota total. A mi ja m’està bé. Quan ho senti, ja veuré si l’haig de frenar un xic o no.\nAvui la Xulita ja m’ha donat la primera gravació, la d’ahir. Me l’haig d’escoltar, però com que he passat per La Francesa amb el Blasi, i hi he fet molt gasto, ara el que em ve de gust és allò de tastar els llibres. Què hi farem. La febre d’or no és al rànquing malgrat les recomanacions del president.\nSer director d’orquestra, segons el Santos, és un xollo perquè els directors segueixen als músics i no al revés. Els bons directors mai no volen orquestres dolentes. La presència sònica dels diversos solistes és diferent i, en principi, no em desagrada gens.\nHaig d’avisar al Lorés que no trepitgi els altres. És el problema més greu que hi trobo. Quan jo ric, m’haig d’apartar del micro. Es veu que, pels anys 50, hi havia un director monàrquic a la Model, segons explica el Lorés. El Santos, a la Model, quan els 113 de l’Assemblea, corria per allà amb una samarreta del Barça.\nHaig d’avisar al Capella que em controli més bé els nivells. Haig de repicar els noms més sovint. Haig d’avisar, de moment, cada dia, que procurem no trepitjar-nos.\nCosa maca, la dels fills del Carod, Li demanen, de tant en tant, que els posi música d’aquella de tancar els ulls. Concretament, Mozart.\nAvui, Lorés, Marín i Lali Vintró. Ha set L’orquestra que a mi m’ha passat més ràpida de totes. La Vintró és una gran xerraire. Dinant amb el Marín, resulta que fa deu anys, a l’època del Discoexpres, ens havia presentat l’Albanell i jo els havia dit que a Madrid la paraula de moda era cutre, com després es va demostrar. La Roser Comellas és alumne del Marín i ell diu que ho pot fer molt bé.\nÉs curiós, però, que això de les xerrades és com una mica màgic; no se sap com, però de cop va com una seda o hi ha moments fluixos. El que potser caldrà veure és si la cosa va en funció del nombre de participants. La pràctica ho dirà.\nDe totes maneres, i tot que la Vintró s’ha enrotllat molt, no he aconseguit treure’n l’entrellat, d’això que Barcelona no vol ser del Barcelonès. Segueix sent una cosa ben curiosa.\nEn paraules del Lorés, la Vintró es dedica a l’àrea no yuppie de l’Ajuntament: benestar social.\nAvui han debutat la Bel Bes i l’Antoni Dalmau, que es veu que encara és excel·lentíssim. Això del protocol és etern, sembla. De totes maneres, és un gran xerraire que s’ho ha passat molt bé i l’estona ha passat molt ràpida. Cada cop més. És bo, després de les pauses, obrir el micro sense avisar. Avui la Bel s’ha tirat parlant un munt de minuts sense adonar-se’n. El Lorés i el Dalmau s’han declarat federalistes i la Bel independentista.\nEl Lorés ha de vigilar a no ficar-s’hi tant per la cara. El Dalmau n’ha explicat una de bona: a un saló de l’ex-Diputació, hi havia dos retrats: un de la reina i un del rei, que si es col·loquessin correctament es donarien l’esquena i no pot ser. Per tant, estan penjats en contra del que obliga el protocol. Badada del pintor. És al Saló Daurat, crec.\nÉs greu, tanta trepitjada. Hauré de recomanar a tothom que es posin els auriculars. Al Dalmau també li agradaria ser bibliotecari. És curiós. Diu, també, que la famosa eròtica del poder no l’ha trobada.\nEl problema bàsic són els començaments de frases, que si algú trepitja, s’han de repetir. Potser hauré d’intervenir més com per dir suay, suay, tranquils, no m’esvaloteu el galliner, o qualque cosa així.\nEl cas, però, és adonar-se’n mentre ho fas. En qualsevol cas, és la primera cosa a solucionar. Vejam si me’n surto. Em sembla, de moment, que aquest és el problema bàsic per radiofonitzar una tertúlia. I més de quatre elements és molt més complicat, però provarem de fer-ho.\nDesprés de la primera setmana, i havent-ne escoltat uns quants, no tots, veig clar que la fórmula és bona, la gent estupenda i l’únic problema és el d’evitar les trepitjades. Un problema secundari és introduir-hi temes diversos per fugir de la típica teòrica política. Cal variar més però no sé ben bé com. I no depèn pas del personatge que hi hagi, sinó que caldria estudiar un sistema de temes, grans temes, que es podrien anar ficant. Ho consultaré. De tota manera, la simple actualitat dona prou joc.\nEs pot dir que ja vaig bastant tranquil i que més aviat estic content de com funciona tot l’invent.\nSegona setmana. Ha començat molt bé. Lorés, Tísner, i Joan Rendé. Em penso que ha sortit molt divertit. Almenys així ho ha dit el Lorés, que curiosament avui no ha xerrat gaire. Crec que l’oient s’ho haurà passat bé.\nSembla com si els programes amb tres i jo funcionen més bé; de tota manera, la cosa cal comprovar-la millor.\nEns trepitgem massa i és molt difícil de controlar en directe. El Tísner és superenginyóos, molt divertit. El problema, estic veient, és que nosaltres ens ho passem molt bé però no sé com li anirà a l’oient. Hi ha moments molt molestos perquè es perd el que s’està dient.\nPuc intentar deixar silencis, vejam què passa. Vull dir que, quan un acabi de parlar, jo callar, i vejam què.\nImatge: de l’Alphacolor a l’Unsplash.\nAjuntament de Barcelona, Albanell, Barça, Bel Bes, Carles Santos, Carod Rovira, Diputació de Barcelona, Discoexpres, El lloro, Emili Capella, Enric Marín, Girona, Jaume Lorés, Joan Rendé, Josep Maria Blasi, L'orquestra, La febre de l'or, La Francesca, La Model, Lali Vintró, Madrid, Mozart, Roser Comellas, Tísner, Xulita Sala


Cimenteres i economia circular - Recupera residuos en cementeras\nHome/Observatori d’Economia circular/Cimenteres i economia circular\nCimenteres i economia circularrecumaster2021-07-07T11:27:59+02:00\nLa Comissió Europea defineix l’economia circular com aquella en què el valor dels productes, els materials i els recursos es mantenen en l’economia durant el màxim de temps possible, la qual cosa redueix al mínim la generació de residus.\nLa simbiosi industrial comporta que organitzacions que operen en diferents sectors d’activitat cooperin per aconseguir un benefici mutu a través de la utilització de subproductes, matèries, energia i logística optimitzant l’ús dels recursos i disminuint la generació de residus.\nUna major circularitat del sector repercuteix en una reducció de les emissions de gasos amb efecte d’hivernacle, aspecte de vital importància en l’actual context d’emergència climàtica.\nGràcies a la recuperació material i energètica de residus, la indústria cimentera evita que més de 2 milions anuals de tones de residus acabin enterrats en abocadors, convertint en realitat el pas de residu a recurs.\nLa simbiosi industrial constitueix un catalitzador de la transició cap a una economia circular i la indústria cimentera és un gran exemple sobre aquest tema:\nResidus amb alt contingut mineral (residus de construcció i demolició, llots de paperera, …) amb composició similar a les matèries primeres amb les quals es fabrica el ciment, poden substituir a les matèries primeres naturals, disminuint així l’ús de recursos.\nAltres residus industrials com escòries, cendres… s’addicionen en la mòlta del clínquer, reduint l’explotació de pedreres i la generació d’enormes passius ambientals, en forma d’abocadors.\nFinalment, residus que no es poden reutilitzar ni reciclar, s’utilitzen com a substitutius del combustible fòssil, evitant així el seu dipòsit en abocadors.\nA través d’aquest Observatori, la Fundación CEMA impulsa el desenvolupament de l’economia circular en el sector del ciment, proporcionant indicadors que quantifiquen l’aportació de la indústria cimentera en l’ús sostenible dels recursos, en línia amb l’Estratègia Espanyola d’Economia Circular.


Els EUA deixen de donar suport a la guerra del Iemen\nJoe Biden, en el seu primer gran discurs sobre política exterior, reivindica el lideratge diplomàtic del país\nEl president dels Estats Units, Joe Biden, ahir durant el seu primer gran discurs sobre política exterior.\nWashingtonCanvi de rumb. De l’aïllacionisme de Donald Trump a la recuperació de la influència mundial dels Estats Units. Aquest és, com a mínim, el propòsit de la Casa Blanca de Joe Biden, que ahir a la nit va oferir el seu primer discurs en matèria de política internacional des que va assumir el càrrec. Al contrari que el seu antecessor, que va explotar el lema “America first ” com a estendard contra l’intervencionisme de Washington, el demòcrata va anunciar ahir els primers passos de la seva administració per intentar restaurar el “poder global” nord-americà mitjançant la reconstrucció de les “aliances democràtiques” que, en paraules de Biden, “s’han atrofiat durant quatre anys d’abandonament i abús”.\nEl president es va expressar en aquests termes en una visita al departament d’Estat, on va reivindicar per al seu país el lideratge d’un multilateralisme en què primi la diplomàcia. “Els Estats Units estan de tornada”, va subratllar el demòcrata. “La diplomàcia està de tornada”, va matisar, davant un grup de funcionaris a qui va demanar “integritat” en el seu treball. Un exercici que ha de servir, segons l’opinió del president, per “defensar la llibertat, lluitar per l’oportunitat i sostenir els drets universals”. En conseqüència, una de les primeres decisions importants va ser l’anunci ahir a la nit de la fi del suport de Washington a les accions militars al Iemen de la coalició liderada per l’Aràbia Saudita. Promesa de campanya, Biden ja n’havia donat pistes fa uns dies quan el departament d’Estat va anunciar que posaria en pausa i revisaria la venda d’armament a Riad signada per Trump. Biden va detallar que el seu compromís és “acabar amb el suport nord-americà a les operacions ofensives en el conflicte del Iemen, incloses les vendes d’armes que siguin rellevants”. El 2019 Trump va utilitzar el seu veto per impedir una resolució bipartidista al Congrés que s’oposava a aquesta operació.\nBiden va voler afegir que dona suport a la iniciativa de les Nacions Unides per “imposar un alto el foc, obrir canals humanitaris i restaurar les converses de pau”. Amb aquesta intenció, el secretari d’Estat, Anthony Blinken, va nomenar ahir Timothy Lenderking, un diplomàtic de carrera amb experiència en els països del Golf i al Iemen, com a enviat especial per al conflicte, que ara mateix està enquistat i ha provocat una de les crisi humanitàries més greus de les últimes dècades. La seva missió, recordava Biden, serà “pressionar perquè hi hagi una resolució diplomàtica”. Potser per compensar, Biden va insistir que Washington ajudarà Riad davant “de les amenaces de les forces que tenen el suport de l’Iran”. No va dir res sobre si revisaran la designació dels rebels hutis com a organització terrorista, una decisió presa fa tot just unes setmanes per l’ex secretari d’Estat Mike Pompeo i criticada per organitzacions humanitàries i per la mateixa ONU.\nParal·lelament, el mandatari demòcrata va anunciar que tenia previst signar una ordre executiva que ampliarà a 125.000 el nombre de refugiats que els Estats Units acceptaran durant el seu primer any de mandat. El demòcrata va defensar la necessitat de “reconstruir” el programa d’admissió de refugiats, que, al seu parer, va quedar “greument danyat”: Trump va limitar el nombre màxim a 15.000 persones, el més baix de la història del programa. Tot i així, i segons xifres del departament d’Estat, a finals de desembre el país havia rebut menys d’un miler dels 15.000 refugiats.\nPresència a Alemanya\nEn un altre senyal que Joe Biden pretén premiar les relacions amb els aliats tradicionals de Washington, el president va ordenar aturar la retirada de les tropes nord-americanes de les bases alemanyes. En una ordre que es va interpretar com un càstig a Alemanya, país al qual Trump va acusar de no invertir prou en Defensa, l’expresident va anunciar l’any passat que ordenava retirar d’Alemanya al voltant de 10.000 dels 34.500 soldats que hi ha a la base del país europeu. La decisió de Biden forma part d’una revisió del desplegament de tropes dels EUA al món, de la qual s’encarregaran el Pentàgon i el departament d’Estat.\nDurant la seva intervenció, el president nord-americà també va demanar l’“alliberament immediat i sense condicions” de l’opositor rus Aleksei Navalni, a qui va dir que s’ha empresonat per “exposar la corrupció”. També va exigir a l’exèrcit de Birmània que “renunciï al poder que ha pres per la força” mitjançant un cop d’estat. I també va parlar de la Xina: “És el nostre competidor més seriós”.\nEstats Units Joe Biden Iemen diplomàcia


Espanya suma 14.389 contagis, el rècord de positius notificats en un dia\nEn total, Sanitat ha notificat 90 morts\nper Gerard Recasens divendres, 18 de setembre 2020 - 18:37h | Actualitzat a 18/09/2020 18:56h\nEspanya continua lluitant contra el coronavirus. | cedida\nEl Ministeri de Sanitat ha registrat 14.389 nous positius, xifra rècord anunciada en un dia durant tota la pandèmia, i 90 morts més per coronavirus a Espanya en relació amb el total de casos confirmats aquest dimecres, amb 30.495 morts totals. Segons l'últim informe publicat aquest divendres, des que va començar la pandèmia hi ha hagut 640.040 casos confirmats per proves diagnòstiques.\nMadrid continua al capdavant de les noves infeccions pel virus i acumula 187.045 casos, 21.500 en els últims set dies. Catalunya ha registrat 128.901 casos des que va començar la pandèmia, 5.040 en la darrera setmana.\nEl País Basc, Andalusia i l'Aragó, per darrere de Madrid, però molt lluny\nLa comunitat autònoma amb més diagnosticats en l'últim dia continua essent Madrid, amb 1.553. La segueixen, tot i que de lluny, el País Basc (490), Andalusia (430), l'Aragó (419) i Extremadura (266). A Catalunya s'han notificat 183 el dia previ. Pel que fa a les defuncions, Sanitat xifra en 30.495 el total de morts per coronavirus a tot l'Estat Espanyol, 90 més que dijous. Segons l'últim informe del Ministeri, 432 s'han produït en els últims set dies. D'aquestes, 144 han tingut lloc a Madrid. A Catalunya n'hi ha hagut 5.\nDes que va començar la pandèmia, hi ha hagut 142.915 hospitalitzacions. En l'última setmana, se n'han registrat 2.485 —465 a Andalusia i 369 a Madrid— i 185 ingressos a les UCI de les 12.980 que s'han produït fins ara. De les 2.485 hospitalitzacions de l'última setmana, 91 han tingut lloc a Catalunya, que també ha registrat 8 ingressos en UCI. A nivell europeu, Espanya continua encapçalant el nombre de casos i és l'únic estat —per darrere de Rússia— que supera de llarg els 600.000 casos confirmats des de l'inici de la pandèmia.\nL'OMS alerta de l'augment de contagis a Europa: «Hi ha taxes alarmants de transmissió»\nL'Organització Mundial de la Salut ha alertat de l'augment de contagis a Europa, on més de la meitat dels països ha registrat un augment del 10% dels casos en les últimes dues setmanes. «Hi ha taxes alarmants de transmissió», ha avisat aquest dijous el director de l'OMS per Europa, Hans Kluge. L'OMS ha assegurat que el nivell d'infeccions aquest setembre és superior que al març, però admet que ara les autoritats tenen més capacitat per detectar els contagiats. Segons el mapa de zones vermelles del Centre Europeu de Control de Malalties (l'ECDC, per les seves sigles en anglès), Espanya i França són els estats de la UE més afectats pels rebrots.


EUiA de Santa Coloma » SENSE LES DONES, EL MÓN S’ATURA – 8M VAGA FEMINISTA\nSENSE LES DONES, EL MÓN S’ATURA – 8M VAGA FEMINISTA\nPer segon any consecutiu, l’associació argentina ‘Ni Una Menos’ convoca una vaga feminista pel 8 de Març per denunciar les violències i desigualtats que patim les dones arreu del món.\nLa protesta ja s’ha estès a molts països i vol evidenciar que totes les agressions que patim les dones formen part d’un model econòmic capitalista i patriarcal, predominant a les polítiques neoliberals.\nEUiA donem suport als treballs de la comissió preparatòria del 8 de Març a Catalunya i a totes les convocatòries i mobilitzacions arreu del nostre territori, també a nivell estatal i mundial. Per això cridem a participar a les vagues, aturades i manifestacions que s’estan convocant a cada localitat, especialment a Barcelona, Tarragona, Lleida i Girona.\nAquesta vaga no només té caràcter laboral, sinó que s’estén a tots els àmbits quotidians. El 8 de Març s’ha de veure clarament que sense les dones, el món s’atura, per això també pararem en les tasques de cures, els estudis i el consum.\nÉs un dia per aturar-nos i debatre amb altres dones -i els homes que vulguin escoltar- quin és el nostre paper a la societat, als pobles i ciutats. Aquest 8 de Març serà diferent a cada país perquè les formes de sotmetiment de les dones són molt diverses, però tenim clar què volem denunciar:\nDenunciem els assassinats masclistes i tots els tipus de violències envers les dones: la física i la psicològica; l’econòmica; la que segrega i aparta dels llocs de responsabilitat a les dones; la que patim per la invisibilització en tasques científiques, acadèmiques, econòmiques, en les arts, en els esports…\nDenunciem les agressions sexuals, l’assetjament i les violacions.\nDenunciem que els poders públics no protegeixin la vida i la integritat física de les dones.\nDenunciem el feminicidi i la manca d’investigació i resolució en molts països.\nDenunciem la ingerència en el nostre cos per part dels homes i de l’estat: “Nosaltres parim, nosaltres decidim”.\nDenunciem que encara moltes dones al món són empresonades per avortar i pateixen l’ablació.\nPer tot això i més, animem totes les dones a participar activament a la vaga i a les mobilitzacions del 8 de Març i sobretot a parlar entre nosaltres, empoderar-nos i lluitar juntes. Un altre món per a les dones és possible!


És per això que a PIMEC, la FIIHRT i l'AEHT Osona-Moianès sumem esforços per fer-hi front, seguint els nostres criteris socials i ètics, i contribuint per millorar la competitivitat dels nostres associats, tot enfortint la nostra responsabilitat social corporativa. Us presentem la campanya “A Pimec ho tenim clar, el menjar no es pot llençar!”, que amb la vostra ajuda pretén contribuir a diagnosticar les causes, alhora que donar-vos suport especialitzat per reduir el aliments aprofitables que s’acaben llençant.\nPer tal de realitzar una diagnosi el més amplia possible, s’han seleccionat establiments associats de diferent tipologia, sector o superfície. El vostre establiment forma part d’aquesta selecció prèvia, i es per això que us animem a formar part del projecte.\nEls educadors ambientals encarregats de la campanya es posaran en contacte amb vosaltres per concertar una visita de diagnosi, en el horari que vosaltres cregueu més convenient. Si no desitgeu participar, només cal que ho indiqueu quan rebeu aquesta trucada.\nAquesta visita de diagnosi és totalment gratuïta, les accions d’aquest projecte estan subvencionades per l’Agència de Residus de Catalunya.\nLa informació recollida se centrarà en aspectes de gestió de l’estoc alimentari i de generació i tractament de residus, i us garantim la confidencialitat en el tractament d’aquesta informació.\nPosteriorment a la visita rebreu un informe de diagnosi de la vostra activitat, i amb la informació recollida al llarg de la campanya es pretén elaborar una guia de prevenció contra el malbaratament d’aliments en el sector serveis.


Fisioteràpia Badia Delgado\nCuida el teu cos, és l'únic lloc que tens per viure\nActuem en la prevenció, manteniment i recuperació de la funcionalitat del cos. Sempre amb una atenció personalitzada i individualitzada, per tal de poder decidir quines de les varies tècniques apliquem per obtenir un resultat òptim.\nMitjançant tècniques estructurals (manipulacions) i tècniques més sutils, ajudem que l'organisme s'equilibri per millorar el funcionament del cos. Individualitzem el tractament i aconseguim prevenir, mantenir i millorar la salut.\nIntroduïm un fàrmac per via intradèrmica o subcutània superficial a una zona determinada. Tractem sobretot a nivell estètic per reduir grasses localitzades i cel·lulitis, i a nivell traumatòlògic per disminuir dolors.\nCada esport te una necessitat especial i una nutrició específica. Aconseguim millorar el rendiment esportiu, accelerar la recuperació, perdre grassa, mantenir nivells d'energia i desenvolupar la massa muscular.\nPrevenim, diagnostiquem i tractem canvis nutricionals i metabòlics relacionats amb malalties agudes o cròniques i amb condicions causades per un excés o falta d'energia.\nAmb tècniques manuals lentes i suaus, indolores i agradables, eliminem fluids del cos, líquids o grassos, que queden retinguts en zones corporals.\nA través d'uns exercicis posturals, disminuïm la pressió intraabdominal i intratoràcica per activar la musculatura perineal i faixa abdominal. Així aconseguirem un tractament i prevenció de diverses patologies funcionals.\nEntrenem per desenvolupar la musculatura interna per tal de mantenir l’equilibri corporal i donar estabilitat a la columna vertebral i al sistema muscular del cos.\nTractem la malaltia des d'un punta de vista global, estimulem les capacitats d'autocuració i recuperació individual. Cuidem i afavorim l'eliminació de toxines i la estimulació del sistema immunitari.\nEstimulem els punts reflexes de l'orella per activar el sistema nerviós per produir una resposta i recuperar l'equilibri i la salut a nivell físic, orgànic, emocional i energètic.\nLluitem envers problemes i dolors mitjançant la pressió de punts del peu. Aconseguim prevenir lesions, disminuir dolors, eliminar toxines i afavorir la digestió.\nMitjançant la teràpia manual, millorem el benestar personal, aconseguint així un alliberament d'endorfines, i eliminem tensions corporals.\nCanalitzem l'energia vital per relaxar ment, cos i esperit, amb el fi d'obtenir salut i equilibri.\n© 2020 Fisioteràpia Badia Delgado\nCarrer Major 239 Local 1 Baixos


Museu dels Volcans · Visitmuseum · Catalonia museums\nEntrada principal al Museu dels Volcans.\nSi poguéssim fer un viatge a través del temps podríem observar les erupcions dels volcans de la Garrotxa. Si bé durant l’erupció els volcans se’ns manifestarien com uns fenòmens naturals destructius, amb el pas del temps podem observar com han introduït un seguit d’importants variacions en el paisatge de les valls olotines, que poden ser considerades com els recursos naturals que els volcans ens han deixat. Les valls de la zona volcànica són les més riques de la comarca, i per això és on viu la major part de la població.\nEls continguts de l'exposició permanent del Museu dels Volcans se centren en la presentació del medi físic de la Garrotxa incidint, per una banda, en els fenòmens sísmics i vulcanològics i, per l’altra, en els principals ecosistemes de la comarca.\nPer entendre la zona volcànica de la Garrotxa aconsellem visitar el Museu dels Volcans, entès com a punt de partida al veritable museu de ciències naturals de la Garrotxa que es la pròpia natura.\nJardí botànic de vegetació olotina - Parc Nou\nParc Nou. Torre Castanys. Avinguda de Santa Coloma, 47\nTarifa reduïda: 1,50 €, per jubilats\nTarifa gratuïta: estudiants, Carnet Jove, aturats; i el primer diumenge de mes, per a tot el públic\n+34 972 266 762\nTot l’any: de dimarts a dissabte, de 10 a 14 h i de 15 a 18 h; diumenge i festius, de 10 a 14 h\nDies de tancament: dilluns no festius\nTancat del 20 de desembre al 8 de gener


viurealspirineus 01:25 09/05/20\nDADES ACTUALITZADES COVID19 (8 MAIG)\npirineu alt aran situació regió bona\nProfessionals de laboratori de l'Hospital de la SeuFSH\nEl Departament de Salut ha informat, aquest divendres dia 8 de maig, que a la Regió Sanitària de l'Alt Pirineu i l'Aran, hi ha 364 casos positius registrats, quatre més que ahir, i 1351 casos sospitosos. També es manté, des del 18 d'abril, la xifra de 30 morts, 21 en hospitals, 4 en residències geriàtriques, 2 al seu domicili i 3 més no classificats. A les residències de gent gran s'han registrat 75 positius i 159 sospitosos. Les altes hospitalàries han estat 169, una més que ahir i que abans d'ahir.\nL'alcalde de la Seu d'Urgell i President de la Fundació Sant Hospital, Jordi Fàbrega, ha informat a través de les xarxes socials que "a l'hospital de la Seu seguim sense casos positius ingressats, però hi ha un pacient pendent de resultat. Pel que fa a l'àmbit de l'Àrea Bàsica de Salut de la Seu d'Urgell, Jordi Fàbrega ha informat que 215 persones es mantenen aïllades: 31 són casos confirmats, 100 sospites i 84 contactes sense símptomes; ja s'ha donat l'alta a 145 persones".\nA l’Alt Urgell es manté com una de les comarques catalanes amb menys contagis (66), sospitosos ( 221) i morts (6) per coronavirus. A la Cerdanya i al Pallars Sobirà no hi ha hagut de moment cap defunció, amb 49 i 15 casos positius i 222 i 84 de sospitosos respectivament. Mentre que al Pallars Jussà es comptabilitzen 17 morts amb 105 contagiats i 498 sospitosos i a la Vall d'Aran encapçala el nombre d'infeccions confirmades a l'àrea pirinenca, amb 118 casos, 285 sospitosos i 6 morts. I a l'Alta Ribagorça s'ha constatat 10 contagis, 41 sospitosos i una mort.\nEl Departament de Salut informa que a Catalunya fins ara hi ha hagut un total de 60.404 casos positius de coronavirus SARS-CoV-2 a Catalunya. Es tracta de casos positius confirmats per una prova diagnòstica (test ràpid o PCR).\nDes de l'inici de l'epidèmia fins ara, un total de 3.928 persones han estat ingressades de gravetat; actualment són 428.\nDes de l'inici de la pandèmia de coronavirus a Catalunya, s’han comptabilitzat fins avui un total de 34.117 altes hospitalàries de persones diagnosticades amb la Covid-19.\nQuè podran fer els pirinencs a partir de dilluns?


Pau Capell: 'M’agradaria córrer per Catalunya en uns Jocs Olímpics'\nPau Capell: ‘M’agradaria córrer per Catalunya en uns Jocs Olímpics’\nEl corredor català va aconseguir la victòria a la prestigiosa cursa de 119 quilòmetres de l’UTMB\nEl planter català de les curses de muntanya té bona salut. Un dels noms que es destaquen és el d’en Pau Capell. Aquest corredor de Sant Boi de Llobregat acaba de guanyar la prestigiosa cursa anomenada Sur les Traces des Ducs de Savoie (TDS) de 119 quilòmetres de l’Ultra-Trail de Mont-Blanc (UTMB). Amb el regust del triomf encara a la boca, en aquesta entrevista parla obertament sobre aquest esport, les sensacions que viu a les curses de llarga distància i també es mulla quan es tracta de pronunciar-se sobre qüestions espinoses per als esportistes de casa nostra. Aquest jove corredor (24 anys) transmet passió i capacitat de sacrifici.\n—La victòria a la TDS de l’Ultra-Trail de Mont-Blanc és la més important de la seva trajectòria?\n—Sí, és la cursa internacional més important que he guanyat, sobretot pel ressò que té. També pel nivell de corredors que hi havia.\n—Arribar a Chamonix, a França, amb centenars d’espectadors deu ser una sensació espectacular…\n—És una d’aquelles arribades que qualsevol corredor somnia de fer alguna vegada a la vida. Arribar a una plaça com la de Chamonix, amb tanta gent i a les nou de la nit en plena hora punta és increïble. L’any passat vaig seguir la cursa d’espectador, i vaig veure la victòria d’en Pau Bartoló. M’ho havia imaginat molts cops i quan es va fer realitat la veritat és que em vaig posar molt content. És un somni fet realitat.\n—En quin moment de la cursa va pensar: ‘Això ja ho tinc’?\n—Quan quedaven vint quilòmetres per a arribar i li treia mitja hora al segon. Tot i que estava força cansat, pel temps que li treia ja calculava que podia guanyar la prova. Però no va ser fins al final que no ho vaig veure clar, perquè en aquestes curses ja se sap que pots tenir un defalliment i, en un tres i no res, ho pots perdre tot. Sóc una persona que m’agrada tenir-ho tot bastant controlat i fins que no vaig arribar a Chamonix no m’ho vaig creure.\n—Va entrar a la línia de meta amb la bandera. Ho havia fet més vegades?\n— (Riu) És una qüestió molt personal, jo sóc català i al final cadascú té els seus gustos. Tenia un amic, l’Adrià, que ens va deixar fa un parell d’anys i ell va pujar al Mont-Blanc. És una cosa que havíem comentat de fer alguna vegada junts perquè ell tenia experiència a la muntanya, però ens va deixar abans d’hora. L’any passat ja vaig córrer per ell. A l’arribada ja es veu com deixo la bandera a terra i assenyalo al cel perquè aquesta victòria va dedicada a ell. I per això hi vaig entrar amb la bandera, per ell.\n—A les curses sempre té el suport logístic i anímic de la seva parella…\n—Aquest suport és bàsic. Sempre ho dic. Puc entrenar-me molt i cada dia fer-ho més bé amb la meva entrenadora, la Laia Díaz, però durant la carrera hi ha molts moments que ho passo molt malament. I és gràcies a la Marta, als meus pares i germans i a una simple paraula seva que es pot capgirar tot perquè torni a funcionar. Aquests moments són vitals per a mi. Aquesta assistència és el punt d’inflexió que puc tenir respecte de la resta de corredors.\n—Aquest any competeix a l’Ultra-Trail World Tour i n’és el guanyador provisional. Esperava trobar-se en aquesta situació?\n—No, la veritat és que no. Amb la meva entrenadora ens vam fixar el repte important de fer l’Ultra Trail World Tour. Quedar dels deu primers ja era un bon resultat, però era impensable que ara anés primer de la competició. Fa tres anys que vaig corrent curses de llarga distància i la meva experiència respecte d’uns altres corredors és més curta i cal anar pas a pas. Sóc molt feliç perquè és una cosa que no m’imaginava pas a principi d’any.\n—A mitjan setembre correrà l’Ultra Pirineu per primera vegada?\n—Sí, m’he inscrit a l’Ultra Pirineu, però he de veure com em recupero de la TDS. Ho he donat tot perquè era un dels objectius de la temporada. A veure com em recupero de l’esforç. L’Ultra Pirineu és una cursa que sempre m’he volgut reservar perquè m’agradaria aconseguir-hi un bon resultat. Si veig que estic al 100% hi aniré segur perquè en tinc moltes ganes.\n—Li agradaria poder viure de les curses de muntanya com a corredor professional?\n—És molt llaminer perquè poder fer allò que t’agrada cada dia i poder-ho compaginar després amb més coses sempre crida l’atenció. Les curses de muntanya són un esport que per televisió surt molt poc i, fins que no hi aparegui més i les marques en facin més ressò, serà complicat. Poder viure d’això seria genial, encara que fos per una temporada.\n—Treballa en una empresa de gestió d’esdeveniments esportius. Com s’ho compagina per entrenar-se diàriament?\n—Ara he començat a treballar en un projecte d’una empresa que gestiona esdeveniments esportius per a unes altres empreses i al final es tracta d’organitzar-se i treure temps d’on sigui. M’entreno un parell d’hores el dia i m’ho puc combinar bé per treballar, per entrenar-me i per tenir temps per a la meva parella i la família.\n—Quan va fer el salt a les curses de muntanya?\n—Jo jugava a futbol sala i vaig tenir una lesió greu. Em vaig trencar el creuat i el menisc de la cama esquerra i, després dels sis mesos de lesió i de recuperació, el metge em va dir que provés de córrer per muntanya perquè em donaria més estabilitat. Va ser trepitjar la muntanya i veure que era totalment diferent de com havia fet fins llavors. Va ser a partir d’aquí que gairebé vaig deixar de córrer per asfalt i vaig començar a córrer per la muntanya. Primer curses més curtes i després proves com ara maratons i ultra trails, que són les que més m’agraden.\n—La seva mare quan us veu córrer es pregunta si és sa fer curses de més de 100 quilòmetres?\n—La meva mare m’ho diu moltes vegades (riu). No sé si és sa. Quan acabo una cursa sempre li dic a la meva parella que gairebé no em puc ni moure. Al final la teva ment és la que mana i vivim un sol cop a la vida. Si no fem això, segurament faríem una altra cosa i també estaria malament. De fet, no s’ha demostrat si està bé o malament, però ara per ara les cames no es queixen, no em fan mal els genolls i mentalment em sento molt bé quan m’entreno i competeixo. M’ho passo molt bé. Fins que no em surti alguna cosa estranya ho continuaré fent perquè m’agrada.\n—Són molts els qui s’han afeccionat a córrer per la muntanya. Creus que és una moda o encara té un recorregut ben llarg?\n—Crec que és una petita moda perquè la cultura va canviant una mica a casa nostra. Abans potser la gent fumava més, bevia més, sortia més de festa i ara els hàbits van canviant una mica i la gent procura de tenir bona salut i fer esport. I l’esport més comú i més sociable és el fet de córrer perquè ho pots compartir amb els amics i la família. Sí que són una moda les curses de muntanya, però segurament perquè és un canvi de la societat. És probable que tot això que puja de pressa després baixi, però s’estabilitzarà en un lloc entremig i esperem que aquest punt sigui bo tant per a la natura com per a la gent.\n—A Twitter hi ha hagut la polèmica si les curses de muntanya haurien de ser un esport olímpic. Què en pensa?\n—A mi m’agradaria que fos un esport olímpic perquè al final som molts els corredors que en practiquem. Si forma part dels Jocs Olímpics voldrà dir que sortirà més per televisió. A més, els corredors de casa podran competir amb els altres països i veure quins són els millors corredors del món. Al final penso que tot suma, sempre que es faci amb unes normes per a regular l’ús de la muntanya i de les curses. Tot amb una mica de seny. Penso que seria bo que fos un esport olímpic.\n—Si fos així, li agradaria córrer per Catalunya?\n—Sóc de Catalunya i no cal dir res més. El problema és que actualment formem part d’un país que és Espanya i hem d’anar amb la selecció espanyola, però si mai en un futur Catalunya fos un estat per descomptat que voldria competir amb Catalunya.\n—Una última pregunta, per curiositat: quan corre prefereix de fer-ho amb música?\n—A la TDS em vaig posar música des de la sortida, però tan sols un auricular perquè sempre m’agrada sentir com corro, on trepitjo, les pulsacions i la natura. I me l’anava posant i traient segons el moment de la cursa. Sempre m’agrada posar-me música i m’agrada cantar, tot i que ho faig malament (riu). Vaig corrent i cantant a la vegada perquè m’ajuda a animar-me. M’agrada escoltar cançons com les del cantant Joan Dausà, perquè són tranquil·les i m’ajuden a pensar quan sóc a la muntanya.


3 botons i START: Jocs de la meva infantesa: Dragon Ball Z: L'appel du destin (Mega Drive)\nJocs de la meva infantesa: Dragon Ball Z: L'appel du destin (Mega Drive)\nTornem a la Mega Drive en l'entrega d'avui de "Jocs de la meva infantesa", perquè vull parlar de l'únic joc de Bola de Drac que va sortir per a la 16 bits de Sega. Una fita històrica que vaig viure amb excitació, des de la seva aparició a les vitrines del Centre Mail del Carrer de Sants (ara de la cadena Game) en versió japonesa conjuntament amb l'adaptador per l'equivalent de més de 100 dels actuals euros, fins a l'arribada de la versió europea, amb subtítol en francès.\nQuan veig aquesta portada em tornen a venir les esgarrifances d'alegria que vaig sentir quan el vaig tenir a les mans per primer cop. Jo vaig esperar a la versió PAL, no pas expressament, sinó perquè em semblava (a mi i als meus pares) massa, més de 100 euros per un joc. I va acabar sortint en versió francesa, que almenys es podia jugar en una Mega Drive d'aquí.\nAquesta és la intro del títol, on podem veure els lluitadors disponibles. Cal destacar, respecte al que s'havia vist a la Super Nintendo, l'aparició per primer cop i en exclusiva del Krilin, i també del Capità Ginew i en Likum de les Forces Especials d'en Freezer. Pel que fa als altres aspectes, conserva les característiques jugables dels dos Dragon Ball Z: Super Butôden que havien sortit per a la 16 bits de Nintendo i té quatre interessants maneres de contrarestar els atacs especials (tornant-lo, desaparèixer, desviar-lo o aturar-lo, evidentment amb diferents efectes), però sí que és a nivell gràfic menys espectacular, sobretot si el comparem amb el segon de la Super, que també va sortir aquell any.\nPerò era el primer i únic joc de Bola de Drac per a una consola de Sega i això ja era prou, i no vull dir que ens conforméssim amb poc, perquè era un joc bastant decent, però sí que no crec que ningú se sentís gaire decebut d'aquell joc tan esperat.\nCom passava també amb els de la Super Nintendo, aquest Dragon Ball Z: L'appel du destin (Buyû Retsuden en japonès) tenia el problema de la manca d'agilitat en els combats, sobretot en el cos a cos, però prement el botó A i deixant-lo premut en engegar la consola entràvem en la modalitat "ràpida", que donava al joc una velocitat més acceptable. Per què deu ser que ho van crear com a truc i no era la velocitat per defecte?\nEn fi, quines ganes de jugar-hi!\nPublicat per Moroboshi a 16:19\nEtiquetes de comentaris: bandai, Bola de Drac, Dragon Ball, Dragon Ball Z l'Appel du Destin, Jocs de la meva infantesa, mega drive


La Caixa va oferir els terrenys de Port Aventura a Adelson | assemblea Vallirana\n← El rebuig a les retallades marcarà un inici de curs mogut\nLa marxa independentista de dimarts ha superat per primer cop a la història el milió de manifestants →\nLa Caixa va oferir els terrenys de Port Aventura a Adelson\nEl grup d’Adelson va estudiar l’operació del Tarragonès fa quatre anys, molt abans que es parles d’Eurovegas.\nFa quatre anys, quan ningú parlava d’Eurovegas, La Caixa va oferir els terrenys edificables del voltant de Port Aventura, on ara s’hi projecta Barcelona World, a Las Vegas Sands Corporation, però el grup del magnat nord-americà Sheldon Adelson els va desestimar tot i que, en aquell temps, ja estava interessat en invertir a Espanya, segons expliquen a aquest digital fonts coneixedores de l’operació.\nPosteriorment, Joan Laporta, quan encara presidia el Barça, també va contactar amb el grup d’Adelson per oferir-li uns terrenys de Viladecans, propietat del club. Des de 2008, el grup d’Adelson s’ha interessat per diverses localitzacions a Catalunya, tot i que, finalment, s’ha decantat per Madrid.\nComparteix\tAquesta entrada s'ha publicat en f. Articles i noticies i etiquetada amb eurovegas. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\t← El rebuig a les retallades marcarà un inici de curs mogut\nBlog Stats\t46,631 hits


I si no hi ha acord entre Junts pel Sí i la CUP ?.. | LES QUATRE BARRES\nI si no hi ha acord entre Junts pel Sí i la CUP ?..\nCinc eleccions autonòmiques en set anys. La possibilitat existeix. Si no hi ha acord entre Junts pel Sí i la Cup es celebrarían noves eleccions enter el 5 i el 25 de febrer..\nSi Junts pel Sí, la llista d’Artur Mas, i la CUP, la formació que té la clau de la governabilitat, no arriben a un acord, el president de la Generalitat es veurà obligat a convocar nous comicis per mandat legal. Això obligaria a cridar als catalans de nou a les urnes entre el 5 i el 25 de febrer de l’any que ve.\nEl proper 27 d’octubre se celebrarà el debat d’investidura del nou president de la Generalitat. La llei estableix que perquè sigui nomenat en una primera volta, li han de votar un mínim de 68 diputats. Mas vol repetir en el càrrec, però la seva candidatura, que engloba a ERC, només compta amb 62 parlamentaris.\nUna mala passada de l’aritmètica parlamentària\nSi no es produeix aquesta majoria, els diputats queden cridats a una nova sessió, que se celebrarà l’endemà passat, el 29 d’octubre. En aquesta ocasió, Mas podria sortir triat president per majoria simple, però l’aritmètica parlamentària li ha jugat una mala passada.\nCiutadans, amb 25 diputats; el PSC (17), Catalunya sí que és pot (11) i el PP (11) sumen 64 diputats i tots votaran en contra de la investidura de Mas sense fissures. És igual si la CUP s’absté o no en aquesta segona volta, perquè l’oposició imposarà la seva negativa a Mas.\nDesprés es pot celebrar alguna altra votació, però si la cosa no s’ha desbloquejat, “passats dos mesos des de la primera votació (…), la legislatura quedarà dissolta automàticament i es convocaran noves eleccions de manera immediata, que han de tenir lloc entre quaranta i seixanta dies després de la convocatòria”.\nAixò obligaria a celebrar els nous comicis entre el 5 i el 25 de febrer de 2016. És una de les alternatives que ara com ara està damunt de la taula, però hi ha altres dues: la primera, que Mas faci un pas enrere i deixi que una altra persona, que sí compti amb el suport de la CUP, el succeeixi en la presidència de la Generalitat. La segona, que la CUP trenqui la seva promesa electoral, cedeixi i voti, encara que no sigui bloc, a favor de la investidura de Mas.\nMarta Rovira, presidenta del Parlament?\nDe moment, i mentre transcorre el mes de negociacions que falta per al dia de la investidura, sí se sap que per un acord intern de Junts pel sí, un diputat d’ERC serà el nou president del Parlament. CDC ocuparà la primera vicepresidència i Ciutadans, la segona.\nEls republicans no deixen anar peça sobre qui serà el triat per substituir a Núria de Gispert com a segona autoritat de Catalunya, però entre bastidors s’apunta a la secretària general del partit, Marta Rovira, que aquest dimecres va desmentir que serà la portaveu del grup parlamentari de Junts pel sí tal com apuntaven alguns rumors parlamentaris.\nAquesta entrada s'ha publicat en La Patum i etiquetada amb investidura Mas, Marta Rovira, nous comicis, rumors parlamentaris. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n← Empresarios catalanes financiarán el autoexilio de Artur Mas en Quebec si no es presidente\nFelip Puig torna a reclamar la interconnexió gasística amb França →


Caripe del Guácharo - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCaripe del Guácharo és un poble de l'Estat de Monagas, Veneçuela. És també capital del Municipi de Caripe. Caripe és conegut com el Jardí de l'orient Veneçolà.\n10° 10′ 09″ N, 63° 30′ 36″ O / 10.1692°N,63.51°O / 10.1692; -63.51\nEstat federat Monagas\nMunicipi Caripe (en)\n12 octubre 1734 Caripe del Guácharo Caripe del Guácharo Caripe del Guácharo Caripe del Guácharo Caripe del Guácharo Caripe del Guácharo\n7 Llista d'alcaldes des de 1990\nCaripe s'ubica en una vall del massís de Caripe. El clima del lloc és de tipus subtropical, amb temperatures de 22 °C. El poble se situa a una altitud d'uns 800 metres. Les seves coordenades són 63º 28’ i 63º 32’ de longitud Oest i 10º 9 45’’ i 10º12’20’’ de latitud Nord.\nCaripe fou fundat com una missió catòlica dels indis "Chaimas" el 12 d'octubre de 1734 pel missioner caputxí Pedro de Gelsa. El nom original de Caripe era Santo Ángel Custodio de Caripe, però és molt més conegut amb el nom de Caripe del Guácharo; per diferenciar-lo d'un poble molt poc llunyà anomenat Caripito.\nEl poble fou ubicat en les terres d'un capità indígena anomenat Esteban Caripe. Aquest capità indígena, el cognom del qual es va fer extensiu al poble i a tota la vall, va participar en la fundació i havia convençut a 18 famílies "Chaimas" perquè visquessin en la missió. La paraula Caripe significa "riu d'esquirols" en llengua "Chaima". El 8 de juny de 1780 es va acabar d'edificar un hospici dels caputxins aragonesos per a acollir als missioners d'aquella ordre que estiguessin malalts o ancians. D'aquesta manera Caripe es va convertir en la seu principal de les missions dels caputxins en la zona oriental de Veneçuela.\nEn 1799 el savi alemany Alexander von Humboldt i el francès Aimeé Bompland van visitar Caripe com a part del seu viatge per Veneçuela. Altres exploradors famosos que van recórrer el poble van ser l'italià Agostino Codazzi (1835) i l'alemany Ferdinand Bellermann (1843). Moltes persones provinents dels estats Sucre i Nueva Esparta es van assentar en el lloc. A la fi del segle xix van començar a establir-se en Caripe alguns immigrants d'origen italià i cors; qui van portar amb ells mètodes avançats per a conrear la terra i invents tals com la planta elèctrica, el fonògraf, la làmina de zinc, la roda hidràulica, el ciment, el cinema mut, la pianola i altres. A més els italians i corsos van crear els primers cellers i les grans hisendes cafeteres.\nCognoms d'origen italià o cors que encara existeixen en Caripe són: Tomassello, Luongo, Giliberti, Castellin, Movilio, Vicentelli, Cirigliano, Tepedino, Simonpietri, Pietrini, La Grecca, Demari, Martorano, etc.\nEn els últims anys s'han instal·lat en la regió grups de colombians i àrabs.\nEsdeveniments importants de Caripe van ser:\nEsglésia de Caripe\n1769. Es va acabar de construir la primera església de Caripe. La mateixa estava dedicada al Sant Ángel Custodio.\n1806. Un terratrèmol va derrocar gairebé tot el temple. Solament la cúpula i el prevere van romandre en peus. L'església va ser reconstruïda molts anys després.\n1895. Va començar a funcionar la primera fleca.\n1898. Juan Vicentelli va obrir la primera fàbrica per a processar el cafè.\n1908. Leopoldo Jiménez va operar el primer telègraf.\n1912. Joselito Mundaray va fundar la primera fàbrica de bandolas.\n1915. Es va inaugurar la primera fàbrica de teules.\n1917. Germini Pascale va projectar les primeres pel·lícules del cinema mut.\n1925. Es va construir una carretera que va des de Caripe fins al Moll de Cariaco.\n1930. Es va projectar la primera pel·lícula del cinema sonor.\n1930. María Font va instal·lar la primera oficina postal.\n1932. Juan Agostini va muntar la primera roda hidràulica.\n1933. Els germans Luongo Cabell van erigir la primera planta elèctrica.\n1945. Amadeo Luongo va instal·lar el primer aqüeducte i les primeres preses públiques d'aigua potable.\n1954-56. Es va iniciar l'asfaltat de la carretera que va des de Caripe fins al Moll de Cariaco.\n1962. L'església del Sant Ángel Custodio és declarada patrimoni històric nacional.\n1972. L'església del Sant Ángel Custodio és esfondrada pel govern regional.\n1978. Es va acabar de construir la nova seu de l'església del Sant Ángel Custodio.\nA prop del Caripe es cultiven hortalisses, taronges i cafè. A més es cultiven diversos tipus de flors. El turisme, el comerç i les activitats financeres desembeinen un paper vital en l'economia del poble.\nCaripe és el principal centre turístic de l'Estat de Monagas. La seva fama és causa del seu clima, la seva vegetació i a la seva proximitat amb La Cueva del Guácharo. El poble compta amb alguns hotels i restaurants per atendre als turistes.\nL'scola més coneguda del Caripe és l’Abraham Lincoln. El poble és el seu d'un nucli de l"’Instituto Universitario Pedagógico Monseñor Rafael Arias Blanco". També existeix un nucli de la "Universidad Nacional Abierta" dintre de Caripe.\nL'església del Santo Ángel Custodio és un temple catòlic d'estil californià. Es va terminar de construir en 1978. L'església guarda les restes dels sacerdots Pedro Pablo Bálsamo i José Francisco Pérez Serrano. El temple posseeix algunes relíquies provinents de la primera Església colonial de Caripe així com un retaule fet amb fusta recamada en fulles d'or, una imatge de la Mare de Déu del Pilar, una altra del Santo Ángel Custodio i el púlpit.\nAltres llocs d'interès són El Mirador de Caripe, on es pot observar una panoràmica del Vall de Caripe i la Casa de la Cultura, la qual és una edificació on es representen obres teatrals.\nCaripe té una emissora de ràdio en freqüència modulada: Chévere 106.9 (fundada l'any 2002).\nLlista d'alcaldes des de 1990Modifica\nJesús Tamoy (1990-1992), (1993-1995) Acció Democràtica\nHermes Torrivilla (1996-2000), (2000-2004) Acció Democràtica\nAlirio Amundaray (2004-) Moviment Quinta República\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Caripe del Guácharo\nRogelio León, Domingo i Mostacero Villareal, Rudy (1997): Caripe: historia quotidiana y oralitat. Editorial Litògrafs Associats C.A., Maturín. (Biblioteca de Temes y Autors Moneguensos, Col·lecció Guanipa).\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Caripe_del_Guácharo&oldid=22233543»\nDarrera modificació: 4 nov 2019 a les 23:08


roxie roker bio, edat, valor net, sou, marit, fills, alçada, mort - Biografia\nFets de Roxie Roker\n28 d’agost de 1929\nActriu, presentadora de TV\nUniversitat Howard, Institut Shakespeare\nVeure més / Veure menys Fets de Roxie Roker\nRoxie Roker va ser una actriu nord-americana i una presentadora de televisió més coneguda pel seu paper d’Helen Willis a la comissaria de la CBS Els Jeffersons que va transcórrer entre el 1975 i el 1985.\n1 Quan va morir Roxie Roker?\n2 Qui era l'ex-marit de Roxie Rokers?\n4 Què va valer i salari Roxie Roker Net?\nQuan va morir Roxie Roker?\nRoxie Roker va morir 2 de desembre de 1995, a Los Angeles, Califòrnia, Estats Units d'Amèrica. Va morir a l'edat de 66 anys a causa d'un càncer de mama.\nQui era l'ex-marit de Roxie Rokers?\nRoxie Roker es va casar una vegada i va ser mare d’un fill. Es va casar amb un cineasta nord-americà, El seu Kravitz l'any 1962. El seu ex-marit, Sy va ser més conegut com a cineasta i productor de notícies per NBC. No se sap quan es van conèixer per primera vegada ni quan van començar a sortir. La informació exacta sobre el seu lloc de casament no troba als mitjans de comunicació.\nTítol: Roxie Roker amb el seu fill, Lenny Kravitz\nMés tard, Roxie i Sy es van divorciar després de 23 anys del matrimoni l'any 1985 per alguna raó desconeguda. Ella no va participar en cap altra relació amorosa o relació civil després del divorci amb el seu exmarit. Sense voler, el seu ex-marit, Sy va morir 29 d'octubre de 2005 de leucèmia. Amb Sy, Roxie va tenir un fill, que ara és un artista i actor de fama mundial, lenny Kravitz. Lenny va obtenir el seu nom del germà petit dels seus pares, Leonard que va morir a la guerra de Corea.\nnen hilario age\nEl seu fill, Lenny, es va casar Lisa Bonet que és una actriu establerta de Hollywood. Més tard, el matrimoni no va durar gaire quan va acabar amb un divorci. Abans del divorci, tenien una filla anomenada Zoe Kravitz que és la néta de Roxie. Durant el temps de la mort de Roxies, estava feliçment gaudint de la seva soledat. Quan estava viva, no hi va haver rumors ni controvèrsies sobre la seva vida personal i professional.\nRoxie Roker va entrar en aquest món com Roxie Albertha Roker endavant 28 d'agost de 1929, a Miami, Florida, Estats Units d'Amèrica sota la Virgo. Els seus pares ho són Bessie (nee Mitchell) (mare) i Albert Roker(pare). La seva mare era treballadora domèstica mentre que el seu pare era porter. Va néixer en una família pobra, però eren estimats.\nRoxie té una nacionalitat nord-americana i pertanyia al rerefons ètnic afroamericà. Va completar la seva formació a partir de Universitat Howard, Washington dc on va formar part de la sororitat Alpha Kappa i membre dels Howard Players. A continuació, es va llicenciar en Belles Arts. A més, també va estudiar a Institut Shakespeare a Stratford- upon-Avon a Anglaterra.\nQuè va valer Roxie Roker i el salari net?\nRoxie Roker va guanyar una quantitat decent de diners al llarg de la seva carrera professional, però no hi ha informació sobre el seu valor net i el seu salari. Abans de morir, va aparèixer en molts programes de televisió, així com en pel·lícules que li deien una gran quantitat de riquesa. Per tant, el seu valor net no era inferior a milions. A més de ser actriu, Roxie també va ser presentadora de notícies i televisió de la qual també va obtenir una riquesa.\nAbans de morir, vivia un estil de vida luxós i luxós amb el seu marit i altres membres de la seva família. No hi ha dubte que va viure en una luxosa mansió i va conduir uns cotxes cars. Tot i això, la informació sobre la seva prodigiosa mansió, la recollida de cotxes i altres béns encara falta als mitjans de comunicació.\nDesprés de completar la seva formació, Roxie Roker es va incorporar a la indústria. Al començament de la seva carrera, va treballar amb la Black Ensemble Company i després va iniciar la seva carrera com a actor professionalment. Va protagonitzar obres de teatre com ara Els negres, Ododo, Rosalee entre altres.\nRoxie també fou membre del consell d'administració de Tel Consell Intergencia sobre Abús i Desemparament de la Infància que és un defensor de la protecció i la seguretat dels nens. A més, havia obtingut dues citacions del Consell de la Ciutat de Los Angeles.\nLa seva carrera professional com a presentadora de televisió\nA més, va treballar com a presentadora de televisió a WNEW-TV a Nova York on va ancorar un programa de televisió que explorava els esdeveniments a Brooklyn. Dins Bedford-Stuyvesant. També va estar presentant un programa d'Afers Públics a Inside Bed-Stuy, que va tractar els esdeveniments al barri de Brooklyn.\nRoxie va continuar actuant i aviat va començar a protagonitzar pel·lícules i sèries de televisió. Va aparèixer en papers protagonitzats per convidats en diversos programes de televisió des dels anys 70 fins als anys 90, inclosos Stone in the River, Hangin amb Mr. Cooper, Un món diferent, assassinat, ella va escriure, The Love Boat, 227, The Jeffersons, Making of a Male Model, i Bateu el Rellotge.\nTítol: Roxie Roker, actriu nord-americana\nFoto: els famosos\nA part de sèries de televisió, Roxie també va protagonitzar un parell de pel·lícules, entre les quals hi ha algunes Billy: Retrat d'un Street Kid (1977), El Triangle de les Bermudes (1979), Confecció d'un model masculí (1983), Dones Amazon a la Lluna (1987) Penny Ante: The Motion Picture (1990), i altres molts més.\nVa guanyar un premi Obie l'any 1974 i va ser nominada a un premi Tony per la seva representació de Mattie Williams a El riu Níger.


L’informe és interessant, d’una banda, per les evidències que recull sobre la importància que la lectura té en el rendiment, l’ampliació del vocabulari i el desenvolupament del cervell de la població més jove i, alhora, en la millora del benestar i la salut mental i cognitiva en els adults. Una importància que els sistemes educatius promouen intentant generar actituds positives cap a la lectura a través d’activitats de foment de la lectura. Unes activitats que, segons els resultats de la investigació vinculada, han de proporcionar materials diversos que coincideixin amb els interessos dels estudiants, donar eines perquè siguin lectors autònoms i puguin triar què llegeixen i generar oportunitats per a la lectura social i col·laborativa. Una vegada més, es destaca la vinculació entre l’hàbit de la lectura i un millor rendiment acadèmic i, també, la influència de l’àmbit familiar i, en concret, l’impacte que l’afició dels pares per la lectura té en aquest hàbit.\nD’altra banda, també són interessants els resultats tot i que, malauradament, no són gaire encoratjadors. L’informe basa les seves conclusions en el buidat de tres ítems relacionats amb el context dels alumnes que s’han mantingut en les quatre edicions de l’estudi i que corresponen a algunes de les preguntes que apareixen a l’apartat R6 del qüestionari i que també s’analitza als informes nacionals.1 En el cas dels alumnes, la valoració s’ha fet sobre la puntuació donada a les afirmacions: «Gaudeixo llegint», «Si algú em regalés un llibre em posaria content» i «Crec que llegir és avorrit». En el cas dels pares, els ítems valorats han estat els que s’han mantingut estables en les quatre edicions i que apareixen a la pregunta 12 del qüestionari de context: «La lectura és una activitat important a casa meva», «Llegeixo només si he de fer-ho», «M’agrada passar el temps lliure llegint» i «Llegeixo només quan necessito informació».\nI què ens diuen els resultats? Els resultats mostren una disminució de les actituds de lectura en la majoria dels països tant dels alumnes de quart curs de primària com dels seus pares de l’edició de 2001 a l’edició de 2016. El percentatge d’estudiants a qui els agrada llegir ha disminuït en 13 dels 18 països que han participat en les quatre edicions i només augmenta a Anglaterra i l’Iran i es manté als Estats Units, Nova Zelanda i Hong Kong. El percentatge de pares a qui els agrada llegir també ha disminuït a 14 dels 16 països que hi han participat (en aquest cas no hi apareixen Anglaterra ni els Estats Units perquè no van passar el qüestionari per als pares i, per tant, no s’han pogut analitzar els resultats).\nDavant d’aquestes dades, l’informe apunta dues interessants propostes de treball futures que les administracions haurien de fer seves per establir polítiques que permetessin modificar la tendència i millorar els resultats. D’una banda, una primera recomanació per a educadors i responsables de les polítiques educatives que, tenint present aquesta davallada de tendència en les actituds de lectura, faria necessària una revisió dels currículums actuals per donar suport al desenvolupament d’actituds positives envers la lectura. I, una segona, que es dirigeix també a responsables polítics, per fomentar l’actitud lectora entre els pares a través de campanyes i programes generalitzats per promoure actituds positives envers la lectura entre adults i famílies. I, com no podia ser d’una altra manera, l’informe posa en relleu l’interès, també, de seguir investigant la influència que pot tenir en aquests resultats la generalització de l’accés a la informació digital a través de diferents mitjans (diaris en línia, blogs, xarxes socials i correu electrònic).\nEn definitiva, un nou informe que afegeix més dades a una situació prou coneguda. La lectura no està en els seus millors moments i, tot i que s’estan fent moltes accions per modificar aquesta tendència, des de llibreries, biblioteques o escoles, la pregunta és... a qui estan arribant? Realment, podem assegurar que el nombre de famílies que hi participen s’amplia? O, com apunten algunes veus expertes de casa nostra, les activitats sempre giren al voltant d’uns assistents fixos i fidels?\nNota. Aquesta ressenya es publica simultàniament amb el Blog de l’Escola de Llibreria.\n1 Els informes i tota la informació relacionada es pot consultar a la pàgina de l’Instituto Nacional de Evaluación Educativa del Ministerio de Educación y Formación Profesional. A l’informe espanyol de 2016, l’anàlisi d’aquestes preguntes es pot trobar a les p. 93-97.


Wikiloc - ruta 07 GR 92 L'Estartit (18-05-14) - l'Estartit, Catalunya (España)- GPS track\n07 GR 92 L'Estartit (18-05-14)\n1.713 221 995\nL'Estartit - Cala Pedrosa (senderisme)\nL'Estartit a L'Escala (senderisme)\nVista 634 vegades, descarregada 15 vegades\nTros que ens faltava fer de la Cala Pedrosa a l'Estartit. L'hem fet al revés i hem intentat acostar-nos al màxim a la costa. Camí fàcil, alguna esgarrapadeta si anem amb pantalons curts. Algun tros el camí és inventat però es pot fer bé.\nMirador les Medes\nCap de Barra ( mirador)\nJo la he fet començant per la part interior i seguint per la més pròxima a la costa. Molt bonica, però passat Cala Pedrosa i tornant cap a l'Estartit, el camí està molt perdut......\nNo és ruta per principiants crec. Per la resta genial. Jo m'ho he passat genial. El track molt precis.\nGràcies pel teu comentari, fa bé saber que els traks són correctes i es poden seguir amb facilitat. M'alegra q t'hagi agradat, la nostra costa és preciosa. Si no ho has fet t'animo a seguir els altres trams, jo m'he divertit molt\nHola, ha trobat interessant aquesta ruta 07 GR 92 L'Estartit (18-05-14) https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/07-gr-92-lestartit-18-05-14-6874852 Salutacions, Wikiloc - Rutes i punts d'interès GPS del Món


'Zama', de Lucrecia Martel, inaugura la 24a edició del certamen\n4 min. Barcelona 12/11/2017 21:42\n987x555 Lucrecia Martel feia una dècada que no estrenava cap pel·lícula. Zama adapta una novel·la que Antonio di Benedetto va publicar a l’Argentina l’any 1956.\nLucrecia Martel feia una dècada que no estrenava cap pel·lícula. Zama adapta una novel·la que Antonio di Benedetto va publicar a l’Argentina l’any 1956. / BUENA VISTA INTERNACIONAL\n“No has vist res d’Hiroshima. Res”, deia l’arquitecte japonès al començament d’ Hiroshima mon amour, el debut d’Alain Resnais. I ella, Emmanuelle Riva, responia: “Ho he vist tot. Tot”. L’actriu francesa, que va morir a principis d’any, serà homenatjada a la 24a edició de L’Alternativa, que se celebrarà des d’avui fins a diumenge al CCCB, la Filmoteca i l’Institut Francès. Sense un eix temàtic com el de l’anterior edició, que posava el focus en la massificació del turisme, el Festival de Cinema Independent de Barcelona retorna al seu format clàssic: explorar els marges del cinema contemporani, visibilitzar els creadors ignorats per la distribució comercial i reivindicar cineastes amb discurs propi. Un recorregut pel present i el passat del cinema d’autor format per més de 130 pel·lícules entre curts i llargs, i 66 projeccions gratuïtes al hall del CCCB.\nL’Alternativa arrencarà amb un dels plats forts de la programació: Zama, la nova pel·lícula de l’argentina Lucrecia Martel després de 10 anys inactiva, una adaptació de la novel·la homònima d’Antonio di Benedetto, obra clau de les lletres argentines -i de la literatura llatinoamericana aliena als artificis i barroquismes estilístics del boom- ambientada en una Amèrica colonial del segle XVII en què el funcionari Diego de Zama espera un ascens que no arriba mai. Martel s’aproxima a l’odissea kafkiana del protagonista a través del seu cinema sensorial de ritme pantanós, amarat de sensualitat opaca i sonoritats tan denses que es poden tallar. Protagonitzada pel mexicà Daniel Jiménez Cacho, Zama és el retorn en majúscules de la gran directora llatinoamericana del segle XXI, referent de la cinefília contemporània a la qual fa dos anys L’Alternativa ja va dedicar una retrospectiva.\nAposta pels nous valors\nZama representa més l’excepció que la regla d’un festival en què els films d’autors consagrats són minoria. El que més abunda en la secció oficial, de fet, són els nous valors: quatre dels deu llargs són opera prima. Niñato, debut del madrileny Adrian Orr, és el documental que a principis d’any triomfava al prestigiós Bafici de Buenos Aires. Entre la ficció i el documental, retrata un músic de hip-hop de 34 anys que viu amb els pares i els seus tres fills, atrapat entre la seva vocació artística i la responsabilitat familiar. L’altre títol que més expectatives concentra del programa és la portuguesa A fábrica de nada, de Pedro Pinho, que s’acaba d’endur el Giraldillo d’Or a la millor pel·lícula del Festival de Sevilla. Al film, els obrers d’una fàbrica descobreixen que la direcció està desmantellant d’amagatotis l’empresa i comencen una revolució per defensar la seva feina que s’enfrontarà a la lògica depredadora del capitalisme.\nL’explotació dels treballadors és també un dels temes que van definir l’obra del documentalista Michael Glawogger, a qui L’Alternativa dedicarà una retrospectiva que inclourà, entre d’altres, la magistral Workingman’s Death (2005) i la seva obra pòstuma, Untitled, completada per la muntadora Monika Willi després de la sobtada mort del director durant el rodatge d’aquest film que es va fer entre els Balcans, Itàlia i l’Àfrica.\nProtagonista d’una altra retrospectiva, la cineasta Deborah Stratman visitarà Barcelona per impartir el taller Sonic Rambling. Vella coneguda del festival, que va introduir el seu cinema a l’Estat projectant In order not to be here (2002), el cinema de Stratman és una barreja de reflexió, experimentació formal i qüestionament polític. L’Alternativa també oferirà un focus d’Eric Pauwels, un documentalista especialitzat en els dietaris fílmics i la memòria autobiogràfica que també oferirà el seminari La distància amb l’altre en el cinema en primera persona.\nCada vegada hi ha més activitats a l’Alternativa que tenen lloc lluny de la foscor dels cinemes. La secció Escola de Cinema inclou conferències sobre producció de documentals i postveritat en el documental contemporani, taules rodones, pràctiques de cinema artesanal, una performance de cinema expandit organitzada per Crater-Lab i un taller de creació de joguines lluminoses. Sense oblidar el concert de Carlos Sarduy Quartet, que aquesta nit tancarà la inauguració del festival.