\tMaçanet de Cabrenys | Castells\npublicat en el programa de la festa d'estiu 2002\nLa història dels castells és una empresa difícil, perquè ens manca per començar la documentació explícita dels seus orígens. Per altra banda, els castells i els dominis han passat sovint per mans de molts possessors, per raó dels prestaments de vassallatge, herències o vendes. Això fa que la història d’un castell, no sigui paral·lela a la d’una nissaga i que sigui complicat assegurar en quin moment una família deixa de posseir un castell.\nPodem definir un castell com una construcció fortificada que tenia com a funcions principals facilitar la defensa dels que eren dins; fer de lloc de guaita; ésser residència d’un senyor o actuar com a centre administratiu d’un territori.\nL’emplaçament d’un castell depenia de la naturalesa del terreny i tenien preferència els llocs encinglerats, la construcció era més costosa però els castell esdevenia inexpugnable. Tenim uns bons exponents amb els castells roquers de Falcó, Cornell, Grillera i Cabrera, que eren veritables nius d’àligues.\nUn altre tipus de castell és la força, nom que rebia el sector més antic de Maçanet, i que es corresponia amb el recinte de la Cellera (espai sagrat de 30 passes de radi que envoltava l’església) i que fou fortificat al segle XIII. També hi havia dos masos fortificats, dotats de menys elements defensius: el Castell o Força de la Masó i el Palau del Pi.\nEls castells sempre han estat envoltats de misteri en l’imaginari col·lectiu de totes les generacions, per això des de temps immemorial han nodrit llegendes i gestes fantasioses. Però la veritat és que la vida als castells a l’edat mitjana era llòbrega; els murs gruixuts creaven un ambient humit i fred, on la llum només hi penetrava per les escletxes de les espitlleres. He d’advertir que els castells més antics que han existit a Maçanet són desapareguts, només tenim constància del seu emplaçament mitjançant la documentació\nCASTELL DE FALCÓ\nD’ aquest castell, avui dia no se’n veu cap rastre. Situat al Puig Falcó (1095 m), cim constituït per dos blocs rocosos bessons molt estimbats per la banda nord i est. El cim és aspre i només al vessant est hi prospera el faig; a la banda nord hi ha clapes de “boixa”, una espècie de neret. És un bon mirador de Fraussa, la vall de Maçanet i el golf de Roses. El nom fa referència a la presència de falcon, “ocell rapinyaire”.\nAquest castell roquer era una fortificació de tradició antiga, que si calia servia de refugi. Formava part de la xarxa defensiva fronterera del comtat de Besalú i cobria la vall o demarcació de Maçanet, per la banda de ponent. És citat l’any 936 castello Falcone i el 1142, Roc de Falcó, sempre marcant els límits amb l’alou de Costoja. El cens de 1292, li assignava una guarnició de 12 homes. Suposem que al segle XIV, ja estava abandonat, però en els documents encara apareix el 1454, 1531 i en un del 1664, on es parla de la Roca de Falcó i el castell de Falcó i adverteix que eren molt propers, però no la mateixa cosa.\nAquest castell desaparegut s’aixecava al cim del mateix nom, es tracta del conegut tall que fa la serra del Fau (1014 m), consisteix en una penya que fa tres bonys; l’oriental és el més espadat, i té una paret de 35 metres.\nEn aquesta roca de llevant, no fa massa temps hi havia rastres d’una paret i el pagesos de la contrada, un segle endarrere asseguraven l’existència d’altres vestigis. L’any 954 es parla del Roc de Grillera, Rocha Graiaria. L’any 1531, surt en els límits de la vegueria de Besalú, com a castell de Grillera. Altres documents dels segles XVII i XVIII, esmenten el castell de Grillera com a fita que separava el terme dels Vilars amb el Comú de la Vila.\nSuposem que es tractava d’una torre de guaita, anterior al segle X, que tenia relació amb les fortificacions properes de Falcó i d’Arget. En aquest indret hi ha els característics “coixinets de senyora”, planta espinosa que es fa en llocs molt àrids i desolats. Des d’aquí es veu una extensa panoràmica de l'Empordà, la Garrotxa i el Pirineu (Coma negra, Costabona, Canigó).\nCASTELL DE CORNELL\nEl Cornell (976 m), és un cim prou conegut, es tracta d’un penyal de roca calcinal de forma allargassada, que culmina amb una aresta esquerdada, molt estreta. Les parets originen un espadat de 6O metres. El nom deriva de “cornella”, ocell de la família dels corbs.\nA l’Atles del Comtat de Besalú de Jordi Bolòs i Víctor Hurtado, hi figura el castell de Cornello els anys 948-949; també el Roc de Cornell, els anys 954 i 1142. Era considerat un fita del Comú i per això el Roc i cingle de Cornell hi surten un reguitzell de vegades en el termenament d’aquestes terres. Deuria ser una fortificació, gairebé inaccessible de les mateixes característiques que les de Falcó i Grillera.\nCASTELL O FORÇA DE LA MASÓ\nEra un mas fortificat, que estava situat a uns 200 m al sud-oest del mas Quintà, en un lloc conegut com el Pla de la Masó i al costat d’uns camps que en diuen Les Planes. Avui dia el bosc cobreix tot el recinte, del qual només se’n conserven els fonaments, algunes parets d’un parell de pams d’alçada, també trossos de teula i encara dóna la sensació que havia estat un gran edifici. Sembla que fou desmantellat totalment amb l’ampliació del mas Quintà al segle XIX.\nLa primera referència escrita data de primers del segle XIV, (1318), que parla del “camí que va a la Masó”. Fou propietat dels Avinyó i després dels senyors de Darnius, que s'en titulaven barons de Darnius, de Les Illes i senyors del castell de La Masó. El 1550, Magdalena de Darnius, filla de Pere de Darnius, es casà amb Felip d’Ardena, des de llavors els Ardena es convertiren en senyors de La Masó fins al segle XVIII. Posseir un castell sempre era un senyal de prestigi i de domini; per això sempre feien constar a la capçalera dels capbreus que exercien els drets com a “senyors del castell o força de la Masó”.\nCobraven delmes i censos d’una vintena de masos i terres, compartits amb el monestir de St. Pere de Camprodon, situats a la ribera d’Ardenya, Rinadal i Tapis i d’algunes cases del carrer de la Borriana.\nLa recaptació anava a càrrec d’un procurador i les actes les feia sempre el notari del castell de Darnius. Durant els segles XVII i XVIII, molt sovint s’arrendava la senyoria a negociants i pagesos acabalats de Maçanet.\nCom hem dit, es tractava d’un mas fortificat, que tenia al voltant algunes terres que es mesuraven aleshores amb 12 jornades de llaurada de bous. Dintre aquesta tinença de terra hi havia un molí propi del castell, a la ribera d’Ardenya. Tenia cura del castell i terres, el pagès del Quintà, que a més feia les funcions de majordom i masover. Sembla que l’edifici servia de residència estiuenca dels senyors i altres visites esporàdiques. A darrers del segle XVIII, ja s’havia venut als Quintà i només s’utilitzava per a tancar-hi el bestiar. En aquesta època els Ardena alternaven el domicili de Perpinyà amb Barcelona.\nL’edifici a poc a poc s’anava ensorrant, el 1840, Pascual Madoz en el seu “diccionari”, el descriu com “ un gran casal enrunat”. Cal recalcar que aquest castell, esborrat de la memòria les maçanetencs, m’hauria estat molt difícil situar el seu emplaçament, sense l’ajuda de l’amic Joan Pagès Bosch a qui reconec la col·laboració.\nPALAU DEL PI\nEl Pi és un mas desaparegut, situat al pla del mateix nom a la riba esquerra del Rinadal que pertanyia el 1352 a Guillem Pi. Al segle XVI, Antoni Vilanova, va reformar el mas i el convertí en un gran casal. Des de llavors s’anomenà el Palau del Pi fins almenys el 1664. Llindava amb can Llaona, el Rinadal, Can Sunyer i el mas Riu. Durant els primers anys del segle XVIII, la família Vilanova que havien sigut gent acabalada, s’anà venent totes les terres per fer vinya, llavors aquesta contrada es conegués com el vinyer del Pi.\nEncimbellat damunt d’un penyal granític imponent, al nord-est del poble, a 850 m d’alçada, es troben els vestigis del que fou el castell de Cabrera. Només es accessible per la banda nord; a migdia s’obre una timba quasi vertical de 65 m. El castell ocupava tot el cim i aquesta situació el convertia en una magnífica talaia. Des d’aquí podem veure una de les millors panoràmiques de la vall de Maçanet i La Vajol. Alhora aquesta mola rocosa, es pot veure gairebé d’arreu de l’Alt Empordà.\nRoca de Cabrera\nDessota el castell, a llevant hi ha l’anomenat coll de la Gàbia(785 m),que fa referència a l’existència en aquest lloc d’una gàbia o instrument de suplici, on s’exposaven els presoners a l’escarni públic i pertanyia al domini del castell. Per aquest indret hi passa el camí que prové de Maçanet, al nord s’enfila la carretera de La Vajol a Les Salines, que segueix l’antic camí de bast i ramader que carenejava la serra i duia al Vallespir. De la carretera, un petit corriol ens porta directament al castell. Més al nord per sobre la carretera hi ha el Pla de la Pastera (883 m), nom que té a veure amb el “pasturatge” que s’hi havia fet antigament. Carretera amunt, trobem el Coll de la Biga (894 m) i el Coll de les Cordes (920 m), noms que tindrien a veure amb l’explotació forestal i les tragines respectivament.\nLa penya és un estrep avançat de la serra de Les Salines, que s’estén cap el nord-oest, ambdues s’uneixen amb l’anomenat Coll del Castell. La vegetació dels voltants l’ocupa l’alzinar, de mida petita, perquè ha de lluitar contra el clima i el rocam. Engarrepats a la roca hi ha alguns exemplars d’alzina i càdec que podem considerar-los uns “bonsais centenaris”.\nActualment les restes de la fortalesa s’aixequen al caire dels espadats, aquestes queden reduïdes a una cisterna, la base d’una torre quadrada i alguns murs de poca alçada. L’edifici ocupava una extensió de 289 metres quadrats amb un perímetre de 76 m.\nEl mur de la banda nord té una llargada de 19 m, una alçada màxima de 2,5 m i un gruix de 2 metres. L’element constructiu consisteix en pedres d’ull de serp, més o menys arrenglerades, toscament aplanades i compactades amb morter de calç. La tirada es trenca en una cantonada formada per petits carreus escairats. En un extrem, hi ha una aresta de carreus, que és part del pany travesser on hi havia la porta d’accés, que deuria fer 1,8m d’ample. A l’alçada de la porta el mur del sector nord, gira i s’endinsa resseguint el relleix de la penya.\nTorre de la cisterna\nEl mur del sector est, és el més ben conservat, amb les pedres ben afilerades, té una alçada de 3 m, un gruix de 1,80 i una llargada de 16 m, amb un esperó al seu extrem. Uns 10 metres per dessota cap al sud hi ha rastres de parets que podrien ser indicis d’un recinte jussà desaparegut.\nAl cantó sud-oest del recinte hi ha una cisterna cega, que recollia l’aigua de pluja i és l’element del castell més ben conservat. Es tracta d’una torre quadrada adossada a la muralla, que es manté fins a una alçada de 4,5 m. L’obra és bastida a plom del cingle que s’estimba verticalment uns 60 metres. Les parets del contorn amiden uns 5 m cadascuna i un metre de gruix. L’aparell exterior dels murs és força regular, i pels rastres de morter, podem assegurar que estaven remolinats. L’aresta de llevant és esllavissada pels efectes d’un llamp. A l’interior de la torre, la cisterna conserva l’arrebossat i part de la volta de la coberta; deuria tenir una cabuda de 18000 litres. Al fons hi ha un pilot de pedres esllavissades de les parets.\nD’un extrem de la cisterna, arrenca el mur de ponent, que té una llargada de 10 m, 1 de gruix i del qual se’n conserven només els fonaments. L’interior del recinte consta de dos nivells; l’inferior és un replà d’extensió reduïda i el superior és un planell, que inclou la base d’una torre rectangular afegida a la muralla nord. Té unes mides exteriors de 4,30 de llarg per 3,60 d’ample. Per la seva situació enlairada, pot tractar-se de la torre major. Mitjançant els documents sabem que hi havia una capella dedicada a St. Miquel (advocació comuna de molts castells roquers). A primers del segle XIV s’hi va fer una important restauració. També un terrat comunicava amb un camí de ronda que resseguia la muralla exterior. Autors del segle XIX, diuen que a darrers d’aquest segle, es conservava una volta on s’hi refugiaven els pastors en cas de mal temps.\nLes estances i altres elements bàsics compresos dintre el castell, no podem situar-los perquè no en queden rastres. Sembla que una escala, en part esculpida a la roca comunicava els dos recintes. Per la cara nord hi arriba el camí que transcorre damunt la penya viva fins dessota la porta. Pels voltants hi ha moltes pedres estimbades i trossos de teules del castell.\nReconstrucció ideal del castell\nEls entesos, segons les restes actuals, daten la construcció del castell al segle X, cosa que coincideix amb la documentació. El castell que ja estava en part enrunat al segle XVII, pertany a la propietat de can Vinyes, i mai s’hi ha fet cap tipus de consolidació als murs. El pas dels anys, les inclemències del temps i la deixadesa, apunten cap a un futur molt negre per aquestes parets.\nHISTÒRIA DEL CASTELL DE CABRERA\nL’any 1003, Eudald i la seva muller Tudela, fan donació al monestir de St. Pere de Camprodon d’un “alou” a Maçanet anomenat Vilarbell (Vilar de Belló, Can Vinyes i Can Llaona), que afronta al nord amb la Roca de Cabrera. Altres documents del 1074 i 1095 ens indiquen els límits del “Vilarbell” que eren: al nord la Roca de Cabrera i el prat de Savaiol, al sud el Riunadal, a l’oest el solà de St. Pere, i a l’est Vilardelet (masos Dalmau, Robau i Grau).\nPerò la primera referència documental del castell la trobem l’any 1098, enregistrada al Llibre dels Feus: “Guillem Bernat, fill de dona Arsendis, prestà jurament pel castell de Cabrera a Bernat II, comte de Besalú "castrum de Cabrera cum sua et cum omnibus suis pertinenciis". L’any 1221, Beatriu d’Hortal, fa testament i deixa al seu marit Pere d’Orriols el meu castell de Cabrera i possessió de Maçanet. Cap el 1260, figura com a senyor del castell, Mascarós d’Hortal, fill o nét de Beatriu que va comprar el 1269 part del delme a Jaume de Vallgornera; i el 1271 en nom seu i dels maçanetencs demana el bisbe llicència per edificar la capella de Les salines. El 1275 quan la capella ja estava acabada, Mascarós d’Hortal i la seva dona Ermessenda de Cabrera fan donació a la capella d’unes terres per el cultiu i la facultat de construir un molí, molt a prop del castell, al Salt de Monars. El seu successor adoptà el nom d’Arnau de Cabrera, però també a vegades apareix com a Arnau de Maçanet i és que almenys des del segle XIV, la propietat del castell de Cabrera anava aparellada amb la del castell de Maçanet.\nPla del castell de Cabrera\nEl 1288 el castell fou pres i destruït per l’exèrcit francès. El gener de 1328, el bisbe demana a Arnau de Cabrera, que intervingui en les greus discòrdies que tenen el capellà de Les Salines Arnau Ferrer i el “donat” Ferrer Dauder, i que doni protecció al capellà davant les malvestats i amenaces del donat.\nPel que sembla, el cavaller Arnau es degué excedir en la seva missió, perquè l’11 de febrer de 1328, els clergues de Maçanet declaren que Arnau de Maçanet, morí al castell de Cabrera a causa de ferides rebudes i que aquest havia mort un laic i empresonat un clergue, i fou enterrat sense rebre l’absolució de la Santa Seu, per això no rebé sepultura eclesiàstica. Després d’escoltar testimonis que asseguraven que abans de morir donà signes de penediment, el bisbe mana que sigui enterrat en lloc sagrat, el 18 de març de 1328.\nCap el 1330, Simó de Cabrera, germà de l’anterior; va vendre el castell de Cabrera i la senyoria de Maçanet, a Beatriu de Cabrenys, viuda del vescomte Dalmau de Rocabertí, però els Cabrenys ja tenien des del 1307, alguns drets a Maçanet. Les seves possessions eren extenses al Vallespir, el recinte fortificat de Cabrenys, Serrallonga, Costoja, Reiners i Montalbà, que formaven una baronia. Així mateix tenien el domini de la Vall d’Hostoles i Maçanet, governats cadascun a part.\nEl 1337, Beatriu de Cabrenys va fer reconstruir les muralles i teulades de la fortalesa. Testimonis de l’època declaren que molts homes de Maçanet havien treballar i fet “guardes” al castell entre aquests hi figuren molts pagesos: en Sobiràs; en Dotre; en Pujol, en Coll i en Ferrer de Vilardebelló; en Puigsech; en Grifa; en Vilargueria; en Falgueres; en Pi; en Robau; en Guerau; en Surell, en Fossimanya; en Martí de Sureda...\nTambé diuen que la senyora Beatriu, pagava la calç, les teules i els mestres d’obra i ells arreplegaven pedres (lapides manpunyals) i portaven la terra i l’obra al terrat del castell. Així mateix diuen que els pagesos de Sobiràs i el Dotre, eren els encarregats de fer les guaites al castell, quan els homes de Maçanet en temps de guerra sortien en host.\nEl 1340 la vescomtessa Beatriu, arrenda les primícies del castell de Cabrera, per dos anys a Jaume Pertussat i Bernat Llampaies de Maçanet.\nEl 1344, el fill Guillem Galceran de Cabrenys, es fa càrrec dels castell i en els capbreus sempre hi figura que és senyor del castell de Cabrera. El 1357, el rei Pere el Cerimoniós li va vendre la jurisdicció civil i criminal, mer i mixt imperi de Maçanet. El 1365 va refer les muralles del castell. El 1420, Joana d’Avinyó, senyora de Les Illes, va fer un llegat de 10 florins a la capella de Cabrera per fer una custòdia de plata. Un document del 1455, diu que el camí del castell de Cabrera, seguia el de les Salines fins al Puig Calabuig i llavors trencava i passava per dessota del mas de la Solana.\nDalmau de Rocabertí en la Guerra Civil Catalana, fou partidari de Joan II contra el rei de França Lluís XI, per això els francesos el 1462, es van apoderar del castell on hi establiren una guarnició de 15 homes, sota el comandament d’un capità anomenat Martin Durcayo.\nEl 5 d’abril de 1468, Joan duc de Calàbria i Lorena, lloctinent del seu pare Renat d’Anjou, que els catalans havien elegit rei d’Aragó, volent recompensar el cavaller Arnau de Foixà, pels bons serveis prestats, confiscà tots els béns de Dalmau, entre aquests Cabrera. El 1497, Jaume Olivet, vivia al castell de Cabrera, sota les ordres de Pere de Rocabertí.\nAltra vegada el 1588, la senyoria deuria estar segrestada, perquè es fa un capbreu a favor de Guillem Sunyer, del Real Consell de Barcelona com a senyor dels castells de Maçanet i Cabrera.\nEls barons Bernat de Paguera, el 1606 i Josep de Sorribas i Paguera el 1661, van intentar recuperar les jurisdiccions civil i criminal del castell però fou inútil. El 1689, Francesc de Ros i la seva muller Josepa de Sorribes venen al monestir de St. Daniel de Girona, la senyoria de Maçanet i els castells derruïts de Maçanet i Cabrera. Les seves ruïnes, han inspirat llegendes com les de la “barra de Rotlan”, o la “tràgica mort de Pere Roquer, rector del poble de Cabrera”, de Carles Bosch de la Trinxeria.\nCASTELL DE MAÇANET\nQuan parlem del castell de Maçanet hem de distingir dos espais fortificats. El més antic és la força o castell, que es correspon amb la “cellera” que envoltava l’església, de forma ovoide que feia 80 m. de llarg per 55 d’ample i una extensió de 35000 metres quadrats. L’altre és el barri de la Borriana, fortificat entre 1390 i el 1410, així d’ençà el segle XV, va ser considerat tot plegat el castell o “murs de la vila”. El nom de La Borriana que vol dir “ població fortificada “ coincideix amb el que hem dit. El castell , aleshores, es confonia amb la mateixa vila (6.200 m/quadrats). El recinte sobirà o nucli fort, era el més enlairat , comprenia el casal dels senyors, l’església i algunes cases. El recinte jussà s’estenia al màxim per emparar i donar cabuda a la població.\nAvui dia el castell es troba molt amagat entremig de les cases. Amb les restes i els documents intentarem fer una descripció aproximada d’aquest recinte.\nSembla que la residència dels feudals, es repartia entre can Masserra i ca l’Esteve Quintana(1), estava adossada a la muralla i a una torre quadrada ”la torre presonera”, on encara als baixos es conserva la presó(2). Al davant hi havia el pati del castell, avui més petit, per la construcció de la sagristia. Un portal adossat a l’església s’unia per mitjà d’un mur, molt gruixut, amb can Dalmau(3), sembla que era un antic portal de la força. L’absis del temple estava fortificat al seu costat hi havia una torre rodona (4), que servia per accedir a la torre del reliquier o comunidor (24).\nEls darreres de can Dalmau, conserven restes d’una torre i mur, amb una arcada molt interessant (18). Darrera l’absis hi havia una torre(12) que feia parella amb una torre quadrada (5), al costat del corriol que va a l’església. La força tenia tres entrades: el portal de llevant (9), que donava a l’actual plaça de la vila; la portella que menava al cementiri (8) i la portella del molí (10), que duia cap al molí i ribera de Fraussa.\nPla de castell de Maçanet\nDessota la força, cap a l’est, la plaça Major era el centre de la vida pública, on hi tenien lloc les subhastes, arrendament i encants, al més donant dels béns comunals. També s’hi feien pregons i s’hi venia la carn i el peix. En un extrem sota el porxo, hi havia la taula de la carnisseria (22). Al costat de l’escala que puja cap a l’església hi ha unes sageteres. De la plaça es baixava cap al portal de la Ribera (11) i a la seva cantonada hi tenim un esperó(14), que inclou una torre, dos contraforts, un matacà i restes d’un mur que es dreça damunt la ribera.\nAl cap del carrer de la Plaça hi havia un portal i pont de les Domes o d’en Collell (16), amb una torre al costat anomenada torre d’en Bou (17). Sota seu “els valls” o fossat, resseguien el perímetre de les muralles\nAl carrer de la Borriana, hi havia l’Hospital del segle XIV (13), i a l’extrem el portal del mateix nom (15). Aquest portal d’aspecte ferreny, conserva els carreus que formaven els muntants, les impostes i arrencades dels arcs. Té uns afegits de rajol, més moderns\nAl camí que anava al cementiri (21), hi havia un pont que travessava els valls. Fora del recinte hi havia el molí propi del castell (19) i el “camp del Colomer “(20),(els coloms i els ous eren una menja molt estimada ).\nDessota el molí, un pont de fusta servia per travessar la ribera (23).\nAl mur de ponent, hi podem veure una cortina amb espitlleres i dos matacans i al del nord espitlleres i restes de merlets. Sota les muralles els “valls o fossat”, seguien el perímetre de les muralles. Avui les cases han anant cobrint-los; només ens queda el record amb el carrer dels Valls.\nHISTÒRIA EL CASTELL DE MAÇANET\nEl nucli medieval , anava creixent a redós de l’església de St. Martí, és a dir la cellera. A la segona meitat del segle XIII, (1271), hi havia 30 cases que formaven el recinte emmurallat de la Força. Alhora extramurs naixia un carrer, el de Vinyagòlia o del Reliquier. El nom del Reliquier, venia de l’existència en aquest lloc d’un comunidor o reliquier, que servia per a conjurar tempestes. Segons el cens de 1292, dintre la força de Maçanet, hi havia una guarnició de 38 homes. El 1294, Jaume II ven la jurisdicció de tot el terme maçanetenc a la batllia de Figueres. Sembla que en aquestes dates el castell pertanyia a la família Cabrera; el 1324 Arnau de Cabrera va vendre la notaria i escrivania de Maçanet a Pere Douçic. Simó de Cabrera ,va vendre cap el 1330, el castell i domini de Maçanet a la vescomtessa de Rocabertí, Beatriu de Cabrenys.\nPortell del molí\nTot seguit Beatriu es va establir a Maçanet i va fer millores a les estances. En un procés judicial del 1330, que es jutjava uns fets ocorreguts a la plaça del castell diu que: arribà a la plaça Berenguer Collell, clergue, portant un bastó de jugar a bitlles i cridant s’encarà a Guillema, esposa d’Arnau Metge dient-li “ na vil femna així tot lo dia damnes mon llinatge” i donà un cop de pal que la ferí greument, llavors ella sortí cridant “viafora” i es va refugiar a la casa de la senyora de Rocabertí, on la va socórrer, Jofre d’Avinyó lloctinent d’aquesta senyora.\nEl domini del castell anava junt al de Cabrera i alhora tenia béns propis que eren: el colomer, el molí i un hort a tocar els valls de la muralla i una vinya molt gran “la vinyassa”. El 1340, Beatriu arrenda per dos anys els censos i rèdits que rebo en tota la vall de Maçanet, Tapis i Oliveda i les primícies del castell de Cabrera i molí meu de sota el castell. En un altre document hi apareix Ramon de Buach, jutge ordinari del castell de Maçanet per la vescomtessa Beatriu. El notari de la baronia es deia Pere Vesar i vivia en una casa de la Borriana.\nEl successor Guillem Galceran de Cabrenys, va fer el 1352 un capbreu on hi apareixen 102 capbrevadors i el 1357 el rei li ven les jurisdiccions del castell. El 1364-1365 va fer enlairar i ampliar les fortificacions. El bisbe de Girona el 1372 li mana que faci tapar el portal que havia fet obrir a l’església per anar-hi directament del castell. En els fogatges de 1365-1370 hi apareix respectivament: castell de Maçanet 100 focs; castell i terme de Maçanet 88 focs.\nA les acabales del segle XIV i primers del XV, s’amplia el castell fortificant el carrer del Reliquier i el portal de les Domes. Des d’ara el barri s’anomenarà de la Borriana i es fa un nou reliquier o comunidor damunt de l’església. El 1410, Guerau de Rocabertí va fer tancar a la presó del castell a Antoni Caçador, àlies Arget inculpat d’haver mort a Joan Masó rector dels Horts que vivia al Fau. Guerau de Rocabertí va patir greus problemes econòmics, va ser empresonat i el rei li segrestà els dominis del Vallespir (1419). El procés fou llarg hi hagué presentació de lletres i visites a Maçanet perquè el noble hi vivia la casa o castell de Massanet en la qual vos fets principal domicili.\nVegem l’acta d’una d’aquestes visites la del 5 de desembre de 1418:\n“Bernat de Travera, nunci de la procuració reial de Perpinyà acudí al castell de Massaneto i quan fou al portal, preguntà per el noble Guerau de Rocabertí i li digueren que era a Barcelona. I després va preguntar per en Guillem Hug son germà i li contestà en Sabater, fill, que acabava d’entrar, llavors dit Bernat entrà dins el castell i demanà a en Sabater, pare, si hi era mossèn Guillem i li respon que hi era, que no feia gaire que havia entrat, després entra dins la cada en Bernat de Travera amb alguns infants que li mostraven el camí i dintre demanà si hi eren o bé en Guerau o en Guillem Hug. Li respongueren son procurador i dos joves vestits de blanc que mossèn Guillem Hug hi era, i li demanaren que li volia i ell els digué que li volia presentar una lletra del Procurador Reial de Perpinyà. I llavors un capella que era tot farinós, llegí la lletra i preguntà qui li havia deixat entrar sens llicència i que mossenyer Hug no hi era i aparegué una dona gran morescha vestida amb una cota folrada de pells que li demanà si era sag i ell respongué que no, que era un missatger de la Procuració Reial. Llavors dita senyora li digué que bé prou sabia el procurador que Guerau era pres a Barcelona. I de cop el capellà va llençar a terra i als peus de dit Bernat de Travera que la va agafar i posà dintre una agulla de pera que es prop del portal, dient-los que si no volien pujar la lletra al dit Guillem Hug, que ell mateix baixés i l’agafés. Llavors sortí del castell i va fer relació dels fets a dits Sabaters.”\nA causa de la guerra civil catalana, el 1468, el duc de Lorena va confiscar a Dalmau de Rocabertí, partidari de Joan II, els seus béns de Maçanet: el castell, molí i terres i els concedí a Arnau de Foixà.\nEl 4 de desembre de 1468, el batlle entra dins del castell o força de Maçanet, obrint i tancant portes, i fa entrega a Arnau de Foixà de les claus del castell i aquest en pren possessió. També el mateix dia se li fa entrega del molí i prat del castell.\nEl 1570, Francesc de Rocabertí, senyor de Cabrenys, estableix un pati a Joan Lanta, prevere, dita la cort llarga, que afronta amb la torre presonera i amb el castell o casa de dit senyor. En el seu testament deixa aquest pati a la Universitat perquè hi facin l’Hospital, doncs l’antic del carrer Borriana, estava cremat per acció de guerra.\nEl 20 de juliol del 1576, es concedeix a la gent de Maçanet de poder fer basses per posar fems i calç als “Valls” de les muralles. El 1588, altra volta la senyoria deuria estar segrestada, perquè en un capbreu actua com a senyor del castell Guillem Sunyer del Real Consell de Barcelona.\nEl 1606, la Universitat va concordar amb Bernat de Paguera, donzell de Barcelona, senyors del castell, que aquest respectaria els drets del comú, al mateix temps a la casa del castell , es feien les actes d’un capbreu.\nEl 1624, el baró Felip de Sorribas, estableix un tros de pati del castell a Simó Roger, rector dels Horts, per fer cuina. El 1626, arrenda el molí del castell a Simó Olivet i Damià Terrauba per 3 anys i 48 lliures l’any.\nEl 1642, fa donació del camp del Colomer i el Prat Moador a Josep Escofet, el seu procurador. Anys més tard també li ven el molí.\nEl 1689, Francesc de Ros i Josepa de Sorribas, venen al monestir de St. Daniel de Girona la senyoria i castell de Maçanet. El castell aleshores ja constava com a derruït. Tot seguit el l’abadessa de St. Daniel va establir terres a la plaça del castell per fer cases, inclòs el mateix edifici del castell. Algunes d’aquestes cases del voltant de l’església, tenen com a paret mitgera la muralla de la Força, és una paret d’ 1 metre de gruix. El monestir també va construir una capella que s’anomenà Sant Onofre.\nEn aquesta mateixa època es va ampliar l’església amb una capella a llevant que va aprofitar un tros de muralla i va tapar un portal i la sagristia amb una capella que va ocupar el pati del castell.\nRafael Dalmau. Els Castells Catalans-Vol II. Alt Empordà. Barcelona 1969.\nJoan Badia. L’Arquitectura Medieval de l’ Empordà. IIA. Girona.1981\nLluís Monreal i Martí de Riquer. Els Castell Medievals de Catalunya (Empordà). Figueres. 1984.\nJoan Coromines. Onomàsticon Cataloniae. Vol IV. Curial. Curial Barcelona 1995\nJordi Bolòs i Víctor Hurtado. Atles del Comtat de Besalú (785-988) Rafael Dalmau. Ed.1998.\nFerran Del Campo Jordà. Castells Medievals (Alt Empordà) Figueres.1989.\nF.Monsalvatje i Fossas. Notícies Històricas. Olot.1889-1917.\nAlcover-Moll. Diccionari Català-Valencià-Balear. Palma. 1975\nJosep Mª Marquès. Pergamins de la Mitra (891-1687). Girona.1984.\nJosep Mª Marquès. Escriptures de Sta.. Maria de Vilabertran (968-1300). Figueres, 1995\nArxiu del monestir de St.. Daniel. Capbreus i llevadors de comptes.\nArxiu de la Catedral de Girona. Capbreu de la Masó. Documents de la Capellania.\nArxiu Diocesà de Girona. Registres de Lletres. Llibre Vert. Visites Pastorals. Processos anteriors al segle XV. Beneficis. Pergamins de Cadins i regestes de Josep Mª Marquès.\nBiblioteca de Perpinyà. Cartulaire Roussilonais. Manuscrit de Bernard Alart.\nArxiu Històric de Girona. Protocols Notarials. Capbreu de Guillem Sunyer. (1588)


Al casc antic de la ciutat de Mataró (Maresme) es troba el restaurant Les Santes, un local multifunció que compta amb diversos espais: el restaurant, la botigueta, la sala de tallers o xerrades i el racó de consulta culinària. De la mà d’un equip jove i molt ben format, es pot gaudir de la cuina tradicional...\nAl casc antic de la ciutat de Mataró (Maresme) es troba el restaurant Les Santes, un local multifunció que compta amb diversos espais: el restaurant, la botigueta, la sala de tallers o xerrades i el racó de consulta culinària.\nDe la mà d’un equip jove i molt ben format, es pot gaudir de la cuina tradicional catalana i mediterrània amb tocs innovadors elaborada amb productes de proximitat.\nTé un menú diari de dilluns a divendres i un menú per a les nits del cap de setmana. A més, el restaurant ofereix una carta molt variada elaborada amb productes frescos de mercat que van canviant segons temporada.\nUn dels espais del restaurant és La Botigueta, on es poden trobar alguns dels productes que s’utilitzen al restaurant. Per exemple hi ha oli, olives, mel o alguns dels vins que s’inclouen a la carta de vins.\nD’altra banda, teniu també a la vostra disposició espais per organitzar exposicions de tot tipus que es pot reservar trucant per telèfon o enviant un mail al restaurant.\nEl restaurant Les Santes és el lloc ideal per passar una bona estona amb la família o amb els amics en un espai molt tranquil i gaudint de la cuina saludable.\nObert per dinar de dilluns a dissabte.\nSopars de dimecres a dissabte.


Xavi Pascual: “L’equip té al cap el partit d’Aranda”\nEl tècnic blaugrana esvaeix dubtes si l’equip pensa més en el partit de dissabte de Champions que en el de dimecres\nL’entrenador del FC Barcelona d’handbol, Xavi Pascual, s’ha mostrat ferm defensant que l’equip pensa en el partit de dimecres davant el BM Villa de Aranda per davant del debut de dissabte a Champions, en la roda de premsa prèvia a la disputa, dimecres a les 20.30 h, de la segona jornada d’Asobal.\nCentrats en Aranda\n“L’equip té el cap en el partit d’Aranda. No podem permetre tenir errades d’aquest tipus. La gent que pensi el que cregui, a nosaltres ens importa el partit de dimecres”, ha sentenciat Pascual, a preguntes del periodistes per si l’equip tenia més al cap la Champions que no l’Asobal.\n“Sabem que juguem en una pista sempre molt animada com la d’Aranda de Duero. L’any passat ens va costar, especialment a la primera part, i anem amb la il·lusió d’emportar-nos el dos punts”, ha recordat Pascual.\nEl treball com a bandera\nXavi Pascual ha estat preguntat sobre la motivació de l’equip. “Quan un equip guanya amb facilitat, com diu la gent, ho diu pel resultat. Avui en dia quan treus un bon resultat és perquè ho treballes. Nosaltres continuarem treballant al màxim. Anem amb tot a Aranda”, ha recordat el tècnic blaugrana.\n“L’altre dia vam fer un partit molt seriós, en la línia del que volem d’aquest equip. Espero que davant Villa de Aranda mantinguem la seriositat i l’honestedat en la nostra feina i fer-ho el millor possible. Que la gent que vagi al camp gaudeixi del nostre handbol”, ha finalitzat Pascual.


No hi ha alternativa a la independència - Espai de Dissidència\nTal dia com avui, de 1974, el president del govern espanyol, Carlos Arias Navarro anunciava una tímida reforma política que incloïa la possibilitat de legalitzar associacions polítiques -que no partits-. Tot just el desembre anterior, l’almirall Carrero Blanco havia fet la seva celebrada ascensió als cels (encara hi ha una placa al carrer Claudio Coello que ho recorda), i un franquisme en descomposició tractava de presentar una cara amable cara a una Europa on aspirava a entrar. El discurs d’Arias Navarro “àlies, el Carnisser de Màlaga” -pel seu paper repressor com a jove fiscal en els primers anys de postguerra- s’entenia com un gest d’aperturisme. Els propagandistes del règim van batejar-ho com a “l’esperit del 12 de febrer”.\nCom tot el que ve del poder profund de Madrid, era mentida. No havien passat ni tres setmanes i el règim ja havia assassinat Puig Antich, la Brigada Política Social continuava funcionant com l’Stasi, i Franco va morir matant, sense que ningú es plantegés muntar res semblant a una “associació política” mínimament democràtica. Tota promesa d’aperturisme, llibertats, pluralisme,… que ve de les catacumbes del poder profund espanyol és sempre mentida. La repressió es modula en funció del risc per a la perpetuació del règim. Els responsables polítics poden ser reemplaçats, el règim pot experimentar les seves mutacions, tanmateix, el nucli dur de la noblesa militar, eclesiàstica, administrativa i econòmica, decideix els límits de fins on es pot arribar, o quan estrènyer o afluixar els grillons.\nDiumenge ens enfrontem a unes eleccions il·legítimes -les segones consecutives-, en què precisament aquest poder tòxic ha decidit quan va bé convocar-les d’acord amb els propis interessos. Sembla que aquesta vegada les elits consideren el PSOE com a un valor segur -més que no pas una dreta caòtica, atomitzada i desacreditada, també pels aprenents de bruixot del Deep State, i Illa -un personatge que ens apareix més sinistre a mesura que anem il·luminant el seu passat- és el nom que volen imposar. És obvi que han fet les maniobres habituals d’impedir el vot exterior, potenciar un vot per correu que genera massa dubtes sobre el seu control, i una campanya mediàtica -amb enquestes discutibles col·locades entre altres de més fiables- per generar confusió i potenciar una desmobilització d’un independentisme que, em fa l’efecte, que continua igual de ferm. No pas perquè els independentistes siguin entusiastes o no siguin vulnerables a la guerra bruta o a la repressió, sinó, i simplement, perquè no hi ha alternativa.\nDiumenge, aniré a votar, com he fet sempre des de les primeres eleccions en què vaig tenir l’oportunitat de participar-hi, les del Parlament de 1984. Votaré independentista. No ho faré en funció dels programes, perquè en el context actual, en què els tribunals espanyols bloquegen qualsevol possibilitat de tirar endavant les iniciatives més justes o prometedores, sinó a partir de la voluntat de fer mal als designis de Madrid, amb la intenció d’afeblir l’estat profund, amb l’objectiu de desmentir uns mitjans que actuen com a cobertura mediàtica del franquisme adherit a les institucions i a la psicologia col·lectiva.\nEntenc que cal mantenir-se ferms. Continua essent un moment de fer evident, no tant el conflicte entre Espanya i Catalunya, sinó entre franquisme transvestit de constitucionalisme i democràcia que no té altra alternativa que construir un estat propi, i que representa la principal viabilitat a l’hora de viure en un país on no et puguin empresonar per criticar un Borbó, o no t’insultin per no seguir les consignes del poder, on puguis decidir sobre el teu futur sense que els policies t’agredeixin i els jutges et rematin.\nEfectivament, no sóc gaire nacionalista. Sóc un exespanyol que m’he sentit traït per un estat incapaç de construir un espai de convivència digne d’aquest nom. Sóc algú fart de la pervivència del franquisme tant en les estructures de poder com en els gestos quotidians, amb una esquerra, fins i tot, que no entén el concepte d’igualtat ni sobirania. De la mateixa manera que homes i dones tenen els mateixos drets, espanyols i catalans han de tenir el mateix dret a un tracte digne i un espai propi, amb mateixos drets i obligacions, i no una relació de subjugació, fonamentada en el no-reconeixement, com funciona el tema fins ara.\nHe deixat de ser espanyol precisament per aquest incapacitat psicològica, que va més enllà fins i tot del fet polític, que porta a la majoria de súbdits borbònics a acceptar la restricció de drets i llibertats abans que el dret a l’autodeterminació. Sóc un exespanyol decebut que té la possibilitat d’esdevenir un ciutadà lliure d’un país lliure. Un país lliure que sé, perfectament, carregat de defectes, hipoteques, dimonis familiars i clares imperfeccions. Un país que, l’endemà de la independència, penso analitzar críticament com penso, és obligació de tot intel·lectual. Ara, simplement, no toca. L’1O ens van col·locar en la barricada de la llibertat, enfront la barricada del nacionalisme espanyol.\nS’acaba una campanya penosa, que pràcticament no he seguit, perquè el vot ja el tenia decidit des de l’inici. No demano el vot a cap partit concret: ara bé, demano que la gent reflexioni profundament sobre si volen mantenir-se en aquest fals aperturisme, aquestes falses promeses de diàleg, o seguir per l’únic camí possible: la confrontació. Una confrontació constant, on haguem de respondre als insults, les ofenses i les amenaces. No pas una confrontació nacional, sinó el combat contra el franquisme encarnat en la corona, o la necessària ruptura: no hi ha alternativa a la independència.\n12 de febrer de 2021 a les 9:24 pm\nAquesta campanya ha sigut un remake del 78 on els partits més o menys independentistes s’han dedicat a demanar “llibertat, amnistia, estatut d’autonomia”. No aniré a votar encara que entenc perfectament els que ho vulguin fer i sobretot els que ho facin com vos amb la mateixa sana intenció de fer mal al règim feixistoespanyol. Em vaig sentir traïda i enganyada pels que ara són a la presó o a l’exili per la qual cosa afirmo rotundament que l’únic que impedeix a un català ser lliure és un altre català i és evident que votant els mateixos que fracassaren el 2017 el resultat serà el mateix. El resultat conegut és que els catalans no són lliures….i ja som al 2021…\nLes Pedret ha dit:\n13 de febrer de 2021 a les 10:39 am\nLes lluites perdudes són les lluites abandonades. Qui et vol esclau i et té arraulit a un racó està molt satisfet de que renunciis a molestar-lo; et té a on vol i no li costa res.\n13 de febrer de 2021 a les 1:57 pm\nBenvolgut Les Pedret;\nels prejudicis us han jugat una mala jugada…deixar de votar no és el mateix que restar arraulida en un racó. O us penseu que només votant aconseguireu la fita de ser lliures?


El projecte d'intel·ligència artificial Robroom ja permet l'acompanyament telemàtic de 15 pacients alhora a l'Hospital d'Olot - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El projecte d’intel·ligència artificial Robroom ja permet l’acompanyament telemàtic de 15 pacients alhora a l’Hospital d’Olot\nL’Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa ha instal·lat, de manera pionera a nivell de centres de salut a l’estat, quinze dispositius d’intel·ligència artificial per acompanyar a pacients de llarga durada o amb un determinat perfil a les habitacions. El Robroom és un projecte ideat en col·laboració amb l’empresa Yasyt Robotics per combatre un dels efectes més tristos que ens ha deixat la pandèmia: la poca possibilitat d’acompanyament dels pacients per les limitacions dels horaris de visita als hospitals.\nL’Alexa et pregunta com et trobes, et permet fer videotrucades amb els teus, et proporciona entreteniment i t’ensenya exercicis de relaxació o respiració, entre d’altres. Intel·ligència artificial per combatre un dels efectes més tristos que ens ha deixat la pandèmia: la poca possibilitat d’acompanyament dels pacients per les limitacions d’aforament als hospitals. No és el mateix que un ésser estimat però fa companyia i els pacients l’agraeixen.\nNeus Domènech, referent d’Innovació Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa: Els pacients estan molt contents perquè realment tenen una eina molt nova i amb uns recursos que estan molt bé, els mòduls són molt bons i estan contents.\nEl projecte RobRoom, sorgit de la col·laboració de l’Hospital d’Olot i Yasyt Robotics, es va iniciar abans de l’estiu i ha permès instal·lar, de manera pionera a nivell d’hospitals, una quinzena de dispositius a habitacions i controls d’infermeria per millorar l’acompanyament dels i les pacients ingressades.\nLa pandèmia de la Covid-19 ha posat en evidència la importància de les noves tecnologies per millorar aquestes situacions de confinament i aïllament, i també de mantenir les relacions i les comunicacions.\nNeus Domènech, referent d’Innovació Hospital d’Olot i Comarcal de la Garrotxa: La situació pandèmica ens ha fet avançar molt ràpid a nivell de tecnologia als hospitals, i el Robroom n’és un exemple més.\nLa implantació del Robroom va anar precedida d’una formació al personal d’infermeria de les unitats d’hospitalització on actualment hi ha els dispositius.\nNoves restriccions de trànsit als túnels de Bracons. A partir d’aquest dilluns dia 8, a les tres de la tarda i fins el divendres dia 12, a la 1 del migdia, els tallarà el trànsit del carril lent del túnel de Bracons en sentit Vic. El motiu d’aquest tall…


Aventures d'una cabreta del sud: de gener 2012\nAprofitant la trempera que m'ha donat el resultat en la cursa d'ahir i que avui toca un merescut descans físic, m'he proposat conrear dos de les meues passions en aquests moments: LA LLENGUA CATALANA I LES CURSES(sobretot de muntanya). Aleshores la meua idea en aquest moment, és iniciar un xicotet estudi semàntic per traure totes les paraules o frases fetes del camp semàntic d'aquella disciplina.\nHo faré sota el criteri que em dóna el coneixement dels quasi 3 anys corrent per les muntanyes ebrenques, relacionant amb tanta gent que compartim il·lusions, esforços i satisfaccions per fer el que més ens agrada fora de les nostres cases i a part de les nostres feines: còrrer per muntanya. És evident, que les Terres de l'ebre fiten amb territoris valencians, aragonesos i del Camp de Tarragona, per la qual cosa també podrem observar que la nostra llengua és un ens viu, que està en moviment, que és part de la nostra ànima com a poble i que gràcies a ella tenim el gust per trobar-nos amb persones i posar veu a sentiments al voltant de paisatges innombrables que donen a les nostres estones un valor sense preu.\nBé, la tasca serà tan senzilla com que jo aprofitaré cada entrada en el bloc per introduir una o dues paraules(o frases fetes) i així de mica en mica aniré construint aquest gran compendi d'allò que ens uneix: EL CATALÀ PER LES MUNTANYES DE L'EBRE I EL PRIORAT. Ara mateix, amb aquesta, ja porte 5 entrades en el meu bloc per la qual cosa deixaré constància d'aquestes tantes paraules:\n1) Crac(en català s'escriu sense k): Terminologia afectuosa amb que anomena qualsevol corredor a un altre, independentment de la posició en la que quede a la cursa; amb això es denota, que una vegada pasada la meta tots som iguals i que ja és una heroicitat haver passat aquesta.\n2) Minimalista: Terminologia aplicada a algunes persones que corren les quals fan tot el possible per portar el mínim pes al damunt. Ja se sap, menys pes, més ràpid: així si en una ultra demanen una navalla p.ex. portar un cutter.\n3) "La muntanya t'enganxarà!": Frase amb que algú que porta molt de temps engresca a un altre(com en el meu cas) que comença a còrrer curses de muntanya(i supose que altres disciplines muntanyeres). En el meu cas ho ha fet, ja que vaig còrrer dues mitjes maratons d'asfalt i al provar la muntanya...fins ara!\n4) Corredoreta: Terminologia que s'usa per anomenar una cursa que sol ser bastant ràpida, ja que tot i haver-hi pujades, el ritme mitja es pot mantindre força baix. Poden ser curses com Falset, Ulldecona...\n5) Estar fi: Frase feta amb que es qualifica a una persona que corre que ja s'ha posat en perfectes condicions amb entrenaments i tot el que calga i que ho demostra en competició.\nMoltes gràcies i estic obert als vostres suggeriments lingüístics!!\nPublicat per BLOG DE CURSES PER MUNTANYA a 9:58 1 comentari:\nPublicat per BLOG DE CURSES PER MUNTANYA a 9:28 Cap comentari:\nPublicat per BLOG DE CURSES PER MUNTANYA a 3:09 Cap comentari:


Arrenca la Fira de Santa Caterina d'Arbeca | Notícies | SomGarrigues\nDivendres, 24 de de novembre de 2017 - Arbeca\nArrenca la Fira de Santa Caterina d'Arbeca\nLa Fira de Santa Caterina d'Arbeca serà doncs l'escenari per viure l'experiència de l'oli i degustar els productes artesans.\nLa XXXIV Fira de Santa Caterina, que obrirà les portes el divendres 24 de novembre, arrencarà amb noves propostes gastronòmiques i la primera trail running com a principals novetats. També hi ha programades altres activitats per fomentar el turisme rural, com la demostració de la sembra o suggeriments d'oci com la desfilada canina o la matinal de country.\nGaudir del turisme rural ja compta amb un complement essencial, el turisme gastronòmic. I així és com començarà l'edició d'enguany de la Fira de Santa Caterina d'Arbeca el proper divendres 24 de novembre. En el marc també de la catorzena fira de l'oliva arbequina -que també se celebra aquell cap de setmana- hi ha prevista una proposta molt suculenta a càrrec d'Ariadna Boixader, d'Olea Soul, i de Montse Freixa, del restaurant El Castell de la Floresta. Les dues propostes, vinculades tant al turisme rural com al turisme gastronòmic, pretenen ser una nova manera d'entendre aquest entorn, conèixer-lo des de la base i descobrir-ne l'essència.\nEl tast de productes artesans -cerveses, conserves i altres productes gurmet- i la segona edició del concurs de codonyat casolà tancaran aquest binomi perfecte entre el turisme i la gastronomia. I celebrant la consolidació de la secció de running del Club Ciclista Arbeca, s'ha organitzat una nova proposta per als amants del turisme actiu, la trial running. Els inscrits podran escollir entre dos recorreguts, un de 13,5 quilòmetres i un de 23,5. Tots ells recorreran corriols i llocs amb molta història com les cabanes de volta, els masos, les pedreres i els camps d'olivers. Una altra opció turística per als més atrevits.


1r de Primària: de maig 2017\nFEM CASTELLS I TREBALLEM LES MATEMÀTIQUES\nAvui hem fet un treball cooperatiu en grups de tres, que ens ha servit per prendre consciència sobre la relació entre quantitat i grandària. Al mateix temps hem parlat de l'estructura d'un castell i de l'alçada. Veureu que al final ,ajuntant les peces de diferents grups, hem aconseguit fer una torre molt alta.\nPublicat per Imma Codina a 2:18 Cap comentari:\nTREBALL COOPERATIU DEL 3\nHem fet un treball cooperatiu per parelles. Haviem de fer entre tots dos el núm. 3 amb plastilina, despres havíem de dibuixar tres fruites, però haviem de parlar i posar-nos d'acord amb quina fruita dibuixàvem i fer-ho entre tots dos.\nPublicat per Imma Codina a 2:19 Cap comentari:\nCAIXA DELS TRESORS ABRIL\nPublicat per Imma Codina a 6:46 Cap comentari:\nPer St.Jordi, la família Robafaves es va instal·lar a l'Ajuntament per viure millor l'ambient de la Diada. Aprofitant que encara hi son, els hi hem anat a fer una visita, quan hi hem arribat ja ens estaven esperant.\nAllà, amb l'Eva, hem vist els vestits i els complements dels gegants. També ens ha explicat la llegenda de l'origen del nom d'en Robaves.\nDesprés hem mirat com es deien els nans i quins eren els seus trets principals; hem vist com anaven vestits els geganters i en Nil A. i en Leo s'han posat la faixa. I per acabar, ens ha ensenyat el tamborí i el flabiol que són els instruments que els acompanyen a les rues.\nPublicat per Imma Codina a 6:25 Cap comentari:\nAquesta setmana hem fet sucs de taronja i de llimona. Tot i barrejar amb una mica d'aigua el suc de llimona no ens ha agradat gaire, tots l'hem trobat molt àcid. En canvi el suc de taronja era boníssim!!!!\nPublicat per Cris a 9:00 Cap comentari:\nAquesta setmana hem fet unes activitats cooperatives que ens han permès treballar el color groc, les fruites, el tres i les seriacions.\nPublicat per Imma Codina a 7:30 Cap comentari:


Santa Catalina Chalkidiki Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKalivia Poliyirou, Polígiros, Chalkidiki, Grècia, 63100 - Veure al mapa\nApartament 2 Habitacions amb Vista sobre la Muntanya (4-6 Adults) (Two-Bedroom Apartment with Mountain View (4-6 Adults))\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Santa Catalina és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Chalkidiki. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Chalkidiki. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma per satisfer els clients més exigents. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com jardí. Santa Catalina és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Chalkidiki.\nCal que informeu el Santa Catalina de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Inici > L'accés d'escúters homologats al bus i al metro es desenvolupa de manera satisfactòria\ndijous, 12 abril, 2018 - 08:30\nEn els primers nou mesos de la prova pilot, impulsada per TMB, s'han acreditat 19 usuaris i s'ha verificat l'absència d'incidents.\nDes del juny de l'any passat  els escúters homologats poden accedir als autobusos i al metro de TMB, en el marc d'una prova pilot impulsada pel Departament de Treball, Afers Socials i Famílies; l'Ajuntament de Barcelona; l'Àrea Metropolitana de Barcelona, i la mateixa empresa operadora.\nL'objectiu era afavorir l'accessibilitat i l'autonomia de les persones amb discapacitat en els seus desplaçaments, tot preservant la seguretat del conjunt dels usuaris dels vehicles de transport col·lectiu. I s'ha aconseguit, ja que la comissió de seguiment del conveni ha constatat l'absència d'incidents en els primers nou mesos de vigència.\nLa prova havia d'arribar fins a finals del 2017 i donar pas a una regulació amb rang legal de les condicions d'accés dels escúters als transports públics amb efectes generals, en el nou Codi d'Accessibilitat. Però el retard en la tramitació d'aquesta norma ha fet que la comissió de seguiment hagi prorrogat el període de test.\nPer a la participació en la prova pilot, les persones i els escúters que compleixin els requisits tècnics poden obtenir una acreditació personalitzada i una placa numerada de color lila, que expedeix l'Institut Municipal de Persones amb Discapacitat de Barcelona. Aquest distintiu, que ha de ser ben visible sobre l'escúter, i el carnet individual els permeten l'accés a la xarxa de metro (8 línies amb 156 estacions, el 91% de les quals equipades amb ascensors) i a les 98 línies d'autobús de TMB en les mateixes condicions que els usuaris de cadires de rodes motoritzades.\nFins ara per aquest sistema s'han expedit 19 acreditacions per a persones usuàries d'algun dels 13 models d'escúters homologats per les seves característiques de maniobrabilitat i estabilitat. Posteriorment la comissió de seguiment n'ha homologat 6 models més , cosa que s'estima que permetrà doblar la xifra de beneficiaris a curt termini.\ndijous, 12 abril, 2018 - 08:53\nSource URL: https://noticies.tmb.cat/societat/lacces-descuters-homologats-bus-metro-es-desenvolupa-de-manera-satisfactoria


L'accés a Espanya, en mans de juristes\nJosep Maria Rossell i Laura Mas durant la roda de premsa a Govern.\nActualitzada 30/05/2020 a les 06:14\nLa mobilitat amb França es restableix dilluns amb la reobertura de la frontera del Pas de la Casa, on està preparat el dispositiu per tornar a rebre turistes. La situació amb Espanya és diferent. Andorra també reobre dilluns el pas fronterer, però sense que hi hagi reciprocitat. Les restriccions en la circulació interna entre regions sanitàries és l’escull que les autoritats espanyoles han de superar per poder tornar a obrir la Farga de Moles. Per aquest efecte ja ha encarregat un informe jurídic a l’advocacia de l’Estat que justifiqui que es pot permetre la mobilitat a un país estranger, Andorra, i no entre diferents regions sanitàries ni que es trobin en la mateixa fase de la desescalada de la pandèmia. La circulació sempre estaria restringida per als ciutadans de l’Alt Urgell i l’Aran, en el supòsit que els juristes hi donin el vistiplau. La demanda de mobilitat recíproca que la setmana passada va fer el Govern per carta al ministre de Sanitat espanyol, Salvador Illa, encara no ha rebut la resposta, però s’ha de produir en breu. La previsió era que l’informe passés ahir pel consell de ministres espanyol i que fos aprovat. Perquè de les tres carteres implicades, Interior té les competències sobre la duana, Sanitat i Exterior veuen bé la proposta, segons ha pogut saber el Diari. Els informes que la legació diplomàtica espanyola ha fet arribar a Madrid són favorables i es destaca que Andorra té controlada la crisi del coronavirus a un nivell igual o superior al de les comarques veïnes, de manera que el risc de contagi importat és mínim.\nL’alternativa per permetre la mobilitat cap a Espanya en el supòsit que no es trobés la fórmula jurídica és que el país veí aixequi l’estat d’alarma, amb el que queden sense efecte les restriccions circulatòries. L’actual venç el dia 7, si el renoven s’haurà d’esperar al 23. O l’1 de juliol com a màxim.\nUn operatiu de 41 policies\nPer donar resposta a l’arribada de visitants francesos a partir de dilluns, s’efectuarà un dispositiu especial de seguretat entre el cos de policia i el comú d’Encamp que es preveu que duri tot el mes de juny. El ministre de Justícia i Interior, Josep Maria Rossell, va indicar que es destinaran 41 efectius a supervisar la zona les 24 hores del dia, 20 dels quals es desplegaran a la vila del Pas de la Casa, mentre que els altres 20 controlaran la frontera francoandorrana. La missió serà vetllar per l’ordre públic, pel compliment de la distància de seguretat interpersonal recomanada, per l’ús de la mascareta i per la fluïdesa de la circulació de vehicles. Així mateix, va detallar que els efectius estaran distribuïts en binomis per prevenció i per poder donar una resposta immediata, i que hi haurà patrulles pedestres i amb vehicle. Tot i la magnitud de l’operatiu, Rossell va assegurar que “no es desatendran altres qüestions importants”.\nPel que fa al pas de visitants per la frontera, es farà un filtratge de vehicles i “s’intentarà que l’operativa sigui fluïda” per als nacionals francesos i els residents del país gal. En la resta dels casos, es destinarà una zona per poder efectuar “les comprovacions oportunes”, ja que “França els pot posar algun tipus de problema a l’hora de tornar”. En ser preguntat sobre si aquesta operativa provocaria incidents com cues al país veí, va afirmar que “la situació derivada d’aquesta emergència sanitària pot suposar inconvenients”. Amb tot, va exposar que “ens hem posat en contacte amb la gendarmeria per parlar-ho, la relació és molt fluïda i bona i entenen la situació en què ens trobem tots plegats”. La previsió del comú d’Encamp és que dilluns l’arribada de visitants es pugui equiparar a la d’una jornada de temporada alta i que entrin uns 18.000 turistes al país.\nLa corporació, segons va explicar la cònsol major, Laura Mas, ampliarà fins a 16 el nombre d’efectius del cos d’agents de circulació i que hi haurà 27 informadors i personal de suport que seran treballadors comunals i voluntaris de la Creu Roja que tindran la tasca de facilitar informació als visitants i de recordar les mesures sanitàries i de seguretat. Així mateix, s’ha reforçat la informació a través de senyalització horitzontal i d’indicatius que recorden la distància de seguretat d’un metre i mig, l’ús de la mascareta, la necessitat de reforçar la higiene de mans, l’obligatorietat de circular per la dreta, la recomanació de pagar amb targeta de crèdit i els límits d’aforament. També s’intensificarà el servei de neteja. Altrament, Mas va apuntar que esperen que hi hagi un gran flux de visitants: “Hem de projectar una imatge de respecte de les mesures sanitàries i de destinació segura.”\nA favor de la gratuïtat del tunel\nTant Mas com Rossell es van mostrar a favor de la gratuïtat del túnel d’Envalira. En aquest sentit, el ministre apunta que “és una bona iniciativa però hi ha interessos privats pel mig. Si fos factible seria un gest important”. Així mateix, la cònsol exposa que “amb totes les mesures de seguretat, hi haurà un moment que no podrem absorbir tots els visitants”.\nsemble que el informe jurudic sel tenen que estudiar be i mirat de cabo a rabo i ben mirat, com tot a ESPANYA las cosas de palacio van despacio\naquest informe esperal amb candeletes, que segur ni per PASCUA del any 2021 estará enllestit. ja fa dies que rutlle lo del informe. Ni per Nadal i Pacua estar enllestit. gracies\nantoni va dir..Bona tarda, que si francès, que si castellà, que si el de baix, que si el de dalt, etc.. Recordeu que va venir en M.Rajoy i que el va a rebre l' ex Cap de Govern a la Frontera?\nDono per fet que esteu assebentats que a l' Estat Espanyol hi ha hagut un canvi de Govern i de partits, no?\nDoncs aquell albarà pendent, potser dic potser, en Sanchez ara ens vol donar la factura, no?\nDigueu-me mal pensat, però diu la dita castellana "Piensa mal y acertaras" . Bona nit\nen sembla que la factura te la donara bastant engreixada no et capigui dubte No ten fiis del Sánchez i dels seus collegues .\nAquesta situació és surrealista.\nBona tarda, que si francès, que si castellà, que si el de baix, que si el de dalt, etc.. Recordeu que va venir en M.Rajoy i que el va a rebre l' ex Cap de Govern a la Frontera?\nJoan va dir..Cap a França tampoc pots passar, així que...\nNo estic parlant de passar o no passar...estic parlant d'establir lligams que ancestralment sempre han existit i han quasi desaparegut. Institucionals, comercials, empresarials i llingüistics Recordo els padrins parlar de manera fluïda el francès i no gens el castellà...Centenars d'andorrans naven a treballar a Beziers i a la zona de Carcassonne perquè aquí no hi havia ni un ral...\nImma R. va dir..Totalment d'acord, els del sud nomes arriben un 90% de maleducats i sol es un coprincipat religios...que no ens ajudat ni ajuda en res.\nSi vols veure turisme d'alt nivell i educat, puja al Pas a partir de dilluns.\n#17 Imma R.\nlluis va dir..A Catalunya el problema son les comarques de Lleida i l'àrea metropolitana de Barcelona. Quants aquestes passin a la fase 2, dons ja es podran obrir fronteres. D'altra part, sí seria possible l'obertura de frontera per anar només a la Seu.\nReciprocitat que tenim ganes de veure a la familia no d'anar de compres\n#16 Imma R.\nMarc va dir..Veient com ens tracten els veïns del sud potser que d'una vegada per totes que aposten per França i potenciem relacions!\nTotalment d'acord, els del sud nomes arriben un 90% de maleducats i sol es un coprincipat religios...que no ens ajudat ni ajuda en res.\nCap a França tampoc pots passar, així que...\nNo els he votat i he estat molt crític amb ells,començant pel pacte amb els lliberals, una presa de pél. Però la gestió d'aquesta crisi per part de govern ha estat molt bona, comparant-nos amb altres països. No sé que us queixeu tots, aporteu alguna sol.lució si sou tan clarividents.


Mercat de les lents\nMés de la meitat de la població espanyola utilitza algun sistema de correcció òptica\nCada vegada es venen més els vidres progressius, els més costosos\nBarcelona - Dissabte, 24/02/2018 | Actualitzat el 26/02/2018 a les 18:15 CET\nSegons el Llibre Blanc de la Visió, la memòria del sector òptic espanyol, gairebé 25 milions d’espanyols fan servir ulleres o un altre sistema de correcció òptica. És a dir, el 53,4% de la població necessita accedir a un bé de caràcter sanitari amb uns preus, sovint, inaccessibles. Aquest volum de negoci es tradueix en una facturació anual de més de 1.600 milions d’euros. Però ¿fins a quin punt són cares les ulleres?\nLa tendència actual del mercat, segons la professora de la Facultat d’Òptica de Terrassa Marta Lupón, porta «l’òptic a recomanar i el client a preferir la lent multifocal», un vidre que permet veure-hi enfocat a qualsevol distància i que, a més a més, «presenta un aspecte normal». Les lents multifocals són les més cares de fabricar i d’adquirir: segons la memòria, el cost mitjà de compra –no hi ha dades sobre el preu de fabricació– d’aquests vidres el 2013, última edició de l’informe, va ser d’uns 130 euros a Espanya, inferior al d’altres països europeus.\nEn relació amb la renda per càpita, als espanyols unes ulleres amb lents progressives ens costen un 14% més que als alemanys i un 4% més que als francesos; els italians paguen per aquests vidres un 5% més.\nPer l’oftalmòleg Jesús Costa, que participarà aquest any en un congrés professional amb una ponència sobre la col·lisió entre el sector oftalmològic i el sector òptic, el marge de benefici de les òptiques és massa gran. Calcula uns guanys «del 300% per ulleres» venudes en una òptica. El president del Col·legi Oficial d’Òptics i Optometristes de Catalunya, Alfons Bielsa, matisa aquesta afirmació: assegura que «el marge depèn de cada producte» i, tot i que no descarta que aquestes xifres es puguin arribar a donar, assevera que no és «en absolut el que és normal».\nBielsa justifica el sobrepreu final per la retribució que mereix l’òptic, que no pot estar tarifada. «Si en un restaurant una amanida val 10 euros –no només un euro de l’enciam i 50 cèntims del tomàquet–, les ulleres no poden costar només el material», explica. Per la seva part, Costa argumenta que el que marca els preus a les òptiques són «els objectius de facturació que els establiments es posen» al principi de cada exercici econòmic. A partir d’aquí, assegura, juguen amb els marges.\nEl mercat òptic tradicional s’ha trobat ara amb l’amenaça d’internet, tot i que per a l’Associació Espanyola de Fabricació i Comercialització d’Òptica (AEO) l’impacte de la venda on line en el sector de les ulleres graduades «no és significatiu». Això es deu al fet que des de la pantalla el client no pot comptar amb l’«assessoria experta d’un òptic optometrista», ni amb un servei postvenda mitjançant el qual es puguin adaptar les ulleres a les «característiques i necessitats especifiques del client».\nAlternatives a la xarxa\nPerò ja han sorgit algunes alternatives a la xarxa que pal·lien aquestes carències. Una empresa alemanya amb filial a Espanya, gafas.es, ofereix productes «de la més alta qualitat» a menys de la meitat del preu de mercat. Ho permet, bàsicament, el seu model de producció: ells mateixos fabriquen tant les lents com les muntures, i així estalvien costos. Les seves ulleres graduades només es poden adquirir en òptiques tradicionals amb les quals la companyia germànica té firmat un conveni, regentades per professionals que s’encarreguen de mesurar la graduació i del servei postvenda. Preguntada per la col·laboració amb gafas.es, la propietària d’una d’aquestes botigues admet que ho fa «perquè ara com ara és impossible competir-hi».\nPel vicepresident de l’Associació Nacional d’Empresaris d’Òptica (ANEOP), Juan Sánchez, la situació de la venda de material òptic a la xarxa està en «uns llimbs legals». Sánchez considera que és urgent una regulació, una reivindicació compartida amb el col·legi.\nTemes: Preus Comerç


El ioga és una disciplina que condueix a un benestar físic i mental. Desenvolupa força i flexibilitat, regula el cos i la ment mitjançant el control i la qualitat del moviment, et reequilibra de forma suau i gradual.\nLes postures o asanas donen estabilitat, salut i lleugeresa al cos. Amb la seva pràctica es desenvolupa l’agilitat, l’equilibri i la força.\nLa respiració es reeduca a través d’exercicis específics (pranayamas), fent-la completa i profunda, natural i conscient. Aquests pranayames aporten beneficis significatius com ara: estimulació del sistema cardiovascular, elimina l’estrès diari, augmenta la consciència i ajuda a trobar la vitalitat i la calma interna.\nMitjançant una pràctica constant desenvolupa la capacitat de dominar cada posició sense esforç, com a resultat d’una sinèrgia entre la concentració mental, la respiració i l’equilibri funcional del cos. Permet augmentar la mobilitat articular i enfortir els músculs, millorar la flexibilitat del cos, la postura, l’equilibri i el control del moviment.\nLa relaxació guiada ajuda a reduir tensions emocionals i estrès, promovent així un estat de benestar general.\nPots incorporar-te al curs en qualsevol moment i no és necessari haver practicat ioga amb anterioritat. En una mateixa classe treballem oferint opcions per a tots els nivells i capacitats físiques.\nAmb Risum i elcampObase pots trobar-ho tot: adrenalina i calma!\n“Cuida l’exterior tant com l’interior, perquè tot és un”.


Jesús Mariñas anuncia que té càncer de bufeta\nEl periodista del cor es mostra optimista sobre la seua malaltia: "Eixiré d'esta"\ndilluns, 11 d’octubre 2021 - 21:14h\nJesús Mariñas ha anunciat que pateix càncer de bufeta. Encara que reconeix que al principi va tindre por, ara l'afronta des de l'optimisme i es mostra convençut que superarà este contratemps de salut. El veterà periodista confessava la seua situació a la revista 'Diez Minutos' on detallava com havia sigut la seua vida en els últims mesos. Esta ha sigut la raó que haja estat desaparegut de la vida pública.\nEl gallec portava un temps allunyat de la televisió, i ara ha volgut traure a la llum el vertader motiu de la seua absència en els platons.\nLa malaltia li va ser diagnosticada fa dos mesos i afirma que «cal lluitar per a superar-ho» encara que també diu: «Ho porte amb serenitat, estic segur que eixiré d'esta». L'última vegada que vam veure a Mariñas va ser per a la presentació del seu llibre, 'Jesús por Mariñas', que va eixir a la venda a la fi del juny passat. «Les coses de la salut me les tire a l'esquena per a no inquietar-me ni deixar de dormir», compte en una entrevista al citat mitjà.\nEn l'entrevista exclusiva per a la revista s'ha obert sobre com està portant la malaltia: «A mi dir que tinc càncer és com dir que em moriré demà. Jo soc d'una altra època i tinc una altra mentalitat, m'espanta la paraula càncer. Crec que això li ocorre, sobretot, a la gent de la meua generació».\nMariñas dedica unes tendres paraules al seu marit: «Ho és tot»\nAls seus 79 anys, el periodista també ha volgut dedicar unes emotives paraules al seu marit, Elio, amb qui porta més de 30 anys: «Elio és tot, és el lliurament, la dedicació, el suport, l'ànim», relata el periodista. «Elio és una persona fonamental en la meua vida», reconeix.\nMariñas va conéixer a Elio una nit en la Via més famosa de Madrid i a partir d'aqueix moment han romàs junts i malgrat la diferència d'edat de tots dos i de molts sots pels quals han passat, romanen junts.\nFa uns anys, en 2017, el periodista també confessava que havia patit un càncer de pell. Esta malaltia li provocava ferides en la cara que tractava d'ocultar amb la barba i per descomptat la feblesa conseqüent amb un càncer.\nEl periodista del cor no va faltar ni un sol dia al seu treball, la qual cosa feia que la gent parlara sobre ell però no directament a ell.\n"Bolca un camió cisterna amb 25.000 litres de sosa càustica a l'AP-7" "Detingut un pare a Elx per agredir el seu fill de 8 anys"


14 aliments verinosos i perillosos per als gossos – Asigoy\nHome projectes de bricolatge 14 aliments verinosos i perillosos per als gossos\nby adminon setembre 30, 2021 setembre 30, 2021 Leave a Comment on 14 aliments verinosos i perillosos per als gossos\nEl que és bo per als humans no pot ser dolent per als gossos, o no? Aquí podeu esbrinar quins aliments normals són verinosos per als gossos i quins no posen en perill la vida, però només s’han d’alimentar amb precaució o en casos excepcionals absoluts.\nPersones que ho donen tot per salvar animals: aquí teniu els seus vídeos. (Desplaceu-vos cap avall fins a l’article.)\nDe la mateixa manera que els pares fan que la seva llar sigui a prova de nens quan tinguin un bebè, els propietaris de gossos haurien de fer la seva llar a prova de gossos. Això inclou els aliments següents que són tòxics i perillosos per als gossos. Aquests haurien de ser inaccessibles per a l’amic de quatre potes. En cap cas, no heu d’alimentar les restes del vostre gos del vostre propi menjar, al cap i a la fi, hi ha prou altres aliments que agraden i toleren bé als gossos.\nAliments verinosos per als gossos:\nfamília de solanasses crues (per exemple, albergínies, tomàquets, patates)\ncerts tipus de fruits secs (per exemple, macadàmies, nou moscades)\nFruites de pomes com albercocs, cireres i prunes (els grans contenen àcid cianhídric)\nqualsevol cosa que contingui xilitol (sucre de bedoll)\nA més dels aliments esmentats, l’alcohol i la cafeïna també són tòxics per als gossos.\nFins i tot si el vostre gos ha menjat un dels aliments esmentats abans sense mostrar símptomes d’intoxicació, això no vol dir que pugui tolerar bé els aliments. Depenent de la mida i l’estat general del gos, fins i tot petites quantitats d’aquests aliments poden ser un perill per a la vida del gos. Per tant, seria negligent esbrinar quant pot suportar el vostre propi gos.\nEl cacau i la xocolata contenen teobromina, que en els gossos pot provocar símptomes d’intoxicació (per exemple, set greu, vòmits, problemes respiratoris i rampes) i, en el pitjor dels casos, la mort. Com més gran sigui el contingut de cacau d’una xocolata (el cacau en pols pur i la xocolata negra són els líders), menys suficient serà perillós. La xocolata negra es torna perillosa a partir dels 20 mg per quilogram de pes corporal. Xocolata amb llet a partir de 40 mg per quilogram de pes corporal.\nPerò fins i tot petites quantitats de xocolata de tant en tant són perilloses per als gossos, ja que poden atacar el cor.\nEls alvocats contenen el principi actiu persina, que pot causar inflamació del múscul cardíac en els gossos.\n3. Cebes i alls\nEls compostos de sofre de les cebes i l’all ataquen els glòbuls vermells dels gossos i poden provocar anèmia. Fins i tot 5 grams per quilogram de pes corporal són problemàtics aquí.\n4. Família de solana crua\nLes plantes de l’ombra de nit són especialment perilloses per als gossos quan són immadures i crues, ja que contenen solanina. Quan es pelen i es couen, les patates, per exemple, no són un problema per als gossos.\n5. Raïm i panses\nEl raïm i les panses augmenten els nivells de calci en els gossos, que en el pitjor dels casos poden provocar insuficiència renal.\n6. Certs tipus de fruits secs\nLes macadàmies, les nou moscades i les ametlles amarges contenen diverses substàncies que poden provocar símptomes d’intoxicació com convulsions, vòmits i paràlisis i fins i tot la mort en els gossos. Els fruits secs negres no són aptes per alimentar-se perquè són susceptibles a l’atac de fongs.\n7. Llegums crus\nLa fasina verinosa continguda en els llegums agrupa els glòbuls vermells i pot causar sagnat.\n8. Porc cru\nEl risc que els gossos contraguin el virus Aujeszky (“pseudo ràbia”) a través del porc cru ara és molt baix. Tot i això, per estar segur, no s’ha de menjar carn de porc crua.\n9. Xilitol (edulcorant)\nL’edulcorant xilitol és conegut principalment per aquells que mengen “baixos en carbohidrats”. Es troba en xiclets, dolços, productes de forn i pasta de dents, entre altres coses. És tòxic per als gossos i pot causar convulsions, hipoglucèmia i insuficiència hepàtica.\n10. Fruita del pom\nLes fruites de pome com els albercocs, les cireres i les prunes són intrínsecament inofensives per als gossos. No obstant això, els seus nuclis contenen cianur d’hidrogen verinós.\nMenjar poc saludable i desfavorable per als gossos\ncacauets sense sal\nEls ossos de les aus de corral, així com els ossos bullits o fregits\nDolços i aperitius\n11. Cacauets sense sal\nEls cacauets sense sal poden ser tolerats per molts gossos, però alguns poden provocar reaccions al·lèrgiques o convulsions epilèptiques. No són adequats per a gossos amb problemes cardíacs o renals.\n12. Varietats de col\nLa col vegetal, independentment de si és col blanca, coliflor o bròquil, és desfavorable per als gossos en estat cru ja que és difícil de digerir i provoca flatulències greus. La col xinesa és un tipus de col ben tolerada.\n13. Certs ossos\nEls ossos de les aus de corral i els ossos cuits o fregits no són adequats per als gossos, ja que poden fer-se estelles i causar lesions internes al gos. També és possible una obstrucció intestinal.\n14. Dolços i aperitius\nCandy perjudica les dents dels gossos. També poden provocar obesitat, diabetis i problemes digestius. Els aperitius salats tampoc no són adequats per als gossos, ja que són picants i grassos.\nQuè he de fer si el meu gos està enverinat?\nD’acord amb Associació Veterinària Federal haureu de consultar immediatament un veterinari en cas d’intoxicació per gossos. Si prèviament truqueu a la pràctica, probablement obtindreu instruccions inicials. Si el gos està inconscient, s’ha de col·locar de costat perquè no s’ofegui el vòmit ni la saliva. A més, heu de recollir les restes o envasos dels aliments culpables i portar-los al metge.\nPodeu trobar més aliments que els propietaris de gossos han d’evitar a l’article 10 aliments amb els quals no heu d’alimentar mai el vostre gos.\nCom que la vida no es tracta només de menjar, hi ha altres factors que afecten la salut del vostre gos, de manera que podeu llegir els articles següents sobre altres perills potencials per als gossos i comportaments problemàtics envers ells:\nFonts: el vostre món animal, ajuda perduda sicília\nMiniatures: ©Flickr / normanack ©Flickr / jinglejammer\nPrevious ArticleIdees de decoració de Halloween per al jardí\nNext ArticleBonic patró de teixit gratuït de calçadores de cames\nRentat sense detergent: 9 remeis casolans per rentar\nAneu amb compte a l’hora de crear comptes d’estalvi per als vostres néts\n10 respostes de mares a dites molestes dels avis


Cas Blasco / Les ONG demanen justícia i la devolució dels diners - Diari La Veu\nEscriba el número 800524\nCas Blasco / Les ONG demanen justícia i la devolució dels diners\nClara Tirado: “Blasco ha de deixar d'actuar com un mafiós”\n9 gener 2014 01:00h\nEls concentrats s'han col·locat a les mateixes portes del TSJ valencià darrere d'una gran pancarta simulant un bitllet de 500 euros amb el lema 'Que tornen els diners per a cooperació'. Entre ells, estava la diputada socialista Clara Tirado, el parlamentari de EUPV Ignacio Blanco, la regidora de Compromís en l'Ajuntament de València Consol Castillo o el dirigent d'Intersindical Valenciana, Vicent Maurí. Així mateix, s'han unit algunes persones amb els jupetins rojos contra el tancament de Ràdio Televisió Valenciana (RTVV).\nL'exconseller ha arribat amb antelació al TSJ. Els concentrats han llançat consignes com les de la pancarta i han exhibit cartells per a reclamar "justícia" i que cesse la "impunitat". El president de la Coordinadora de ONGD que ha convocat la protesta, Carlos Xavier López, ha explicat als mitjans de comunicació que volen que en aquest cas la justícia valga per donar exemple en la lluita contra la corrupció i que pretenen que s'assegure la devolució dels diners que suposadament es van desviar a la trama.\nAixí mateix, ha apuntat que pretenen defensar la "dignitat" de les entitats que treballen dia a dia en el camp de la cooperació i ha subratllat que en aquest cas, de les nou persones a les quals es jutja, un és un empresari -César Augusto Tauroni-, dos són dirigents de fundacions que "mai" han treballat en aquest àrea i la resta han sigut part de la cúpula de l'extinta conselleria, entre ells, el mateix conseller.\nPer açò, ha insistit a reclamar que es faça "justícia exemplar" i ha considerat que aquest cas pot "fer mal" a les entitats que treballen en cooperació perquè pot "projectar una imatge" que no es treballa en la lluita contra la pobresa que els pot afectar. No obstant açò, ha apuntat que els ciutadans saben distingir entre una "presumpta trama de delinqüents" i aquells que treballen diàriament en favor de la cooperació i el desenvolupament.\nPer la seua banda, la diputada socialista Clara Tirado, qui va denunciar inicialment el 'Cas Blasco', ha afirmat a les portes del TSJ que hui és un dia per a defensar els interessos de la cooperació valenciana i per a "exigir responsabilitats i respostes" a tots aquells que com Blasco presumptament van robar en nom de la solidaritat valenciana, ha dit.\nEn aquesta línia, ha insistit que Blasco "ha de deixar-se d'ardits judicials, ha de deixar d'actuar com un mafiós i d'assetjar a periodistes i diputades. Ha de deixar d'actuar com un presumpte corrupte i actuar com el que és, un processat per greus delictes de corrupció". A més, Tirado ha lamentat la "complicitat i empara" que li ha donat el PP a Blasco, ja que ni el president de la Generalitat ni el de Les Corts "s'han atrevit a demanar-li l'escó a Blasco per a poder netejar la imatge de la Institució valenciana".\nEscriba el número 192875


Inici d'any al Vallès Oriental\nEl primer mes del 2019 ens ha permès planificar un any que afrontem amb canvis i nous reptes, en el que desitgem seguir treballant plegats per fer del Vallès Oriental una destinació on tothom hi trobi el seu benestar.\nA continuació trobareu algunes de les accions més destacades que hem dut a terme al llarg del mes de gener, així com algunes de les activitats que es duran a terme durant el febrer. Us animem a que hi participeu i per això trobareu els formularis per fer les inscripcions.\nDurant el mes de gener hem dut a terme les següents tasques:\n-Reunions de coordinació i planificació de les accions i projectes que portarem a terme al llarg del 2019.\n-Visites a empreses de la comarca per presentar-los els serveis de TurismeVallès.\n-Enviament de material a FITUR.\n-Preparació de contingut per mitjans de comunicació d’àmbit català i francès.\n-Gestió de les Xarxes Socials de TurismeVallès.\n-Preparació de la campanya de comunicació 2019.\nSessió informativa sobre el Compromís per la sostenibilitat Biosphere I\nDimecres 6 de febrer a les 10.00h Can Rius de Caldes de Montbui\nFORMULARI D’INSCRIPCIÓ SESSIÓ COMPROMÍS BIOSPHERE\nSessió informativa sobre el Compromís per la sostenibilitat Biosphere II\nDivendres 8 de febrer a les 10.00h al Museu Arxiu Tomàs Balvey de Cardedeu\nSessió informativa sobre el Tourism Data System (TDS)\nDimecres dia 13 de febrer a les 10.30h a l’Espai cultural La Quadra de Santa Maria de Palautordera\nJornada TurismeVallès 2019


Creu que el mandatari compromet la independència de la investigació de la periodista assassinada\nBrussel·lesL'Eurocambra continua fent equilibris quan li toca mullar-se sobre el respecte als drets fonamental dins les fronteres europees. Aquest dimecres el Parlament Europeu ha aprovat una resolució en què s'avisa que Malta està sota "amenaces greus i persistents a l'estat de dret, la democràcia i els drets fonamentals", després el govern del primer ministre socialista, Joseph Muscat, s'hagi vist esquitxat per l'assassinat de la periodista Daphne Caruana. Tot i això, la resolució aprovada per una àmplia majoria dels eurodiputats no demana explícitament la dimissió immediata del primer ministre, cosa que explica que diputats socialistes hi hagin pogut votar a favor. Sense demanar-ne la dimissió, es declara que el risc que la investigació de l'assassinat no sigui independent "continua mentre el primer ministre es mantingui al càrrec".\nD'aquesta manera, insinuant-ho però sense dir-ho del tot, s'enten que la resolució s'hagi aprovat per 581 vots a favor, 26 en contra i 83 abstencions. Populars i liberals són més contundents i demanen la dimissió immediata. Però en un comunicat de premsa posterior a la votació els socialistes fan equilibiris i eviten esmentar Muscat, remarcant que cal arribar fins al final de la investigació i assegurar-se que a Malta es respecten els drets fonamentals. Els eurodiputats també censuren en la resolució el paper de la Comissió Europea per no haver adoptat mesures contra el govern de Muscat i insten el nou equip d'Ursula von der Leyen a dialogar amb Malta "sense més retards injustificats". La Comissió és qui té competències per actuar al respecte. Fins ara, ha enviat avisos (un d'ells per escrit signat pel comissari de Justícia Didier Reynders) demanant celeritat en la reforma judicial al país i exigint una investigació independent. Tot i això, Brussel·les, de moment, no ha pres mesures. Els líders europeus s'asseien la setmana passada a la mateixa taula que Muscat sense ni tan sols tractar la qüestió.\n"Els fets dels últims anys a Malta han donat lloc a amenaces greus i persistents a l'estat de dret, la democràcia i els drets fonamentals", afirma l'Eurocambra, que qüestiona que a la petita illa del Mediterrani es puguin preservar els valors fonamentals, com la independència judicial i policial, la separació de poders i fins i tot la llibertat de reunió. A més, lamenta que les investigacions per presumpta corrupció contra Muscat i altres membres del seu govern "no han avançat o ni tan sols han començat".\nLa pressió contra Muscat és cada vegada més forta a mesura que les investigacions van fent més evident la connexió entre el seu nucli més pròxim i l'assassinat de la periodista. El seu cap de gabinet ja va dimitir quan se'n va vincular amb les acusacions. Per la seva banda, el primer ministre ha anunciat que deixarà el càrrec però més endavant, en un principi el 12 de gener. El Parlament Europeu va enviar a final de novembre una delegació a Malta per examinar el funcionament de l'estat de dret a l'illa, i aleshores ja va concloure que Muscat havia de dimitir immediatament.\ndaphne caruana unió europea Malta


GCTPFNN - Què volem?\nLa finalitat del GCTPFNN és l'assoliment d'un sistema energètic sostenible, tant a Catalunya com a la resta del món. Volem que els sistemes energètics es basin en els fluxos d'energia que, de forma natural, flueixen pel planeta, que utilitzin tecnologies de subministrament i d'ús final el més eficients possible, i que cobreixin serveis energètics a l'abast de totes les persones que compartim la vida a la Terra. I ho facin amb el mínim impacte possible o impacte nul sobre els sistemes naturals.\nEls objectius fundacionals del GCTPFNN són:\n- Oposar-se amb tots els mitjans al seu abast a la introducció i al funcionament de reactors nuclears per a la producció d'electricitat, per a la propulsió de vehicles de tota mena, per a la recerca, per a la fabricació de combustible nuclear i per a tots els possibles usos dels fenòmens de fissió i fusió nuclears a Catalunya.\n- Oposar-se amb tots els mitjans al seu abast a la fabricació i/o introducció d'armament nuclear en territori català.\n- Denunciar davant l'opinió pública catalana la no necessitat, la perillositat i la ruïna econòmico-ecològica de la producció d'energia elèctrica a partir dels fenòmens de fissió i fusió nuclears mitjançant estudis realitzats tant a Catalunya com a fora.\n- Donar a conèixer alternatives energètiques basades en les fonts renovables d'energia.\n- Impulsar la creació d'un Centre Independent d'Informació sobre la Radioactivitat, que disposi dels mitjans necessaris per a la mesura de les radiacions ionitzants i els seus efectes sobre els éssers vius i que faci públics els resultats d'aquestes tasques.\n- Impulsar la creació d'una Xarxa Catalana per un Futur Sense Nuclears, en la que s'apleguin totes aquelles entitats cíviques i/o polítiques que treballin seriosament per fer que Catalunya abandoni el mal son nuclear.


Els Juliols és el programa d’estiu de la Universitat de Barcelona. Ofereix cursos de divulgació per transmetre i difondre coneixement. L’avalen el rigor i els estàndards de qualitat d’una institució d’ensenyament superior que combina tradició —més de 550 anys d’història— i modernitat: la UB és la universitat més ben situada en els principals rànquings internacionals, tant entre les universitats de Catalunya com entre les d’Espanya.\nEls cursos tracten temes d’actualitat, d’interès social i de referència des d’una perspectiva multidisciplinària i crítica, i abracen diversos àmbits de coneixement: arts i humanitats, ciències socials, ciències naturals i de la salut, i recursos i estratègies. És un programa obert a tothom —per poder participar-hi no cal complir cap requisit, només tenir curiositat i ganes d’aprendre—, amb què la UB dóna resposta a una de les missions que té encomanades: fer arribar el coneixement a la societat.\nPer fer-ho, la Universitat obre a la ciutadania un dels seus espais més singulars, l’Edifici Històric, situat al bell mig de la capital catalana, a la frontissa entre Ciutat Vella i l’Eixample. Enguany, entre el 3 i el 21 de juliol, les aules, els passadissos, els jardins i els claustres d’aquest emblemàtic edifici acolliran, de nou, alumnat i professorat. A més, en el marc d’una ja llarga col·laboració amb alguns municipis i institucions de l’entorn de Barcelona, alguns cursos tindran lloc en altres seus. D’aquesta manera, la nostra Universitat i el coneixement arriben més enllà dels seus espais habituals.


Lectura | està escrit...\n3 Març 2010 · 11:01 pm\n“Es mata per por, quan veus amenaçada la teva pròpia seguretat, la d’algú que estimes o la de la resta de la humanitat. També per ràbia, davant un atropellament al dèbil o un xantatge, i llavors busques venjança. Els motius menys interessants són, sens dubte, la gelosia i l’enveja. Tampoc escric mai sobre persones boges”. Aquestes paraules corresponen a una entrevista que va sortir publicada a “El Periódico de Catalunya” el maig del 2008. L’entrevistada era l’Anne Perry, escriptora anglesa, autora d’una cinquentena de novel·les de misteris i assassinats, moltes d’elles ambientades al Londres victorià. Ara que estic aprenent narrativa, passaré de puntetes en fer un judici , encara que els personatges estan molt bé construïts i són distretes. Són novel·les, l’objectiu de les quals, suposo que és simplement entretenir i crec que compleixen el seu objectiu. Millor no anar més enllà. I veient el que costa escriure una simple escena, per a mi, qui sigui capaç d’escriure una sola novel·la i que la gent se la llegeixi sencera, mereix tot el meu respecte. Així que amb més de 50, la senyora Anne Perry se l’ha ben guanyat. Aquella entrevista la vaig llegir encuriosida, només per posar cara a una escriptora. Res més. Però en llegir-la em vaig quedar de pedra, perquè jo no coneixia la veritable identitat de l’Anne Perry, encara que vés per on, sabia de la seva història.\nEl veritable nom de l’Anne Perry és Juliet Marion Hulme. Va néixer a Anglaterra el 1938 i per motius de salut, per una afecció respiratòria, va viure durant part de la seva infantesa al Carib i a Sudàfrica. Quan era adolescent, el seu pare va ser nomenat rector a la Universitat de Canterbury, a Nova Zelanda, i la família es va traslladar allà. Vivint a Christchurch, la Juliet es va fer íntima amiga d’una altra jove, que es deia Pauline Parker. Les dues van establir una relació estranya, vivint en un món de fantasia, envoltades pels seus ídols de joventut. Els pares de totes dues no veien amb bons ulls la relació, ja que hi veien connotacions homosexuals i obssessives. Els pares de la Juliet, en procés de separació, van decidir enviar-la a viure a Sudàfrica, amb uns parents. Però les dues noies no van poder suportar la idea de veure’s separades i van planejar la mort de la mare de la Pauline. A finals de juny del 1954, van portar a la mare de la Pauline a un parc i allà la van matar. La Pauline va llençar una pedra o quelcom semblant i van matar la seva mare a cops de totxo. Pensaven que amb un cop seria suficient, però van “necessitar” quaranta-cinc, que es diu aviat, per acabar amb ella. Les joves van intentar simular un accident, però obviàment no va colar… Van ser condemnades a presó (en el moment de l’homicidi tenien uns setze anys) i van estar tancades cinc anys. Després les van alliberar amb la condició que mai més no es tornessin a veure. La Juliet es va canviar de nom… i en uns anys es va convertir en una novel·lista d’èxit. La seva història amb la Pauline va ser portada al cinema pel Peter Jackson el 1994 (molt abans que aquest director es fés mundialment conegut per la trilogia de “El senyor dels anells”). La pel·lícula es deia “Criatures celestials” i qui va fer el paper de Juliet va ser la més tard oscaritzada Kate Winslet. La pel·lícula és molt bona i la recomano a tothom. Ara no recordo bé si és la primera de la seva filmografia, però només veure-la, ja vaig pensar que aquella actriu (la Kate Winslet) prometia.\nNo és cert que la realitat sempre supera la ficció? I com som de limitats, de vegades… Una sola vida pot donar per tant… O no?\nFiled under Cinema, Lectura


Us ho desitja el Centre d'Estudis d'Avià.\nPublicat per Centre d'Estudis d'Avià a dijous, d’abril 23, 2020 Cap comentari:\nUs informem que, en el marc de la situació d'emergència provocada pel Covid-19, queda cancel·lada la II Jornada d'Història del Carlisme.\nDe totes maneres, el Centre d’Estudis d’Avià seguirà vetllant per a l’organització del Simposi de l’any vinent.\nPublicat per Centre d'Estudis d'Avià a dimecres, d’abril 15, 2020 Cap comentari:\nPresentació del llibre "Josep Simon i Mill. Quatre anys, tres mesos i onze dies a Mauthausen"\nEl dissabte 1 de febrer de 2020, a dos quarts de 7 de la tarda, tindrà lloc la presentació del llibre "Josep Simon i Mill. Quatre anys, tres mesos i onze dies a Mauthausen" a l'Ateneu d'Avià.\nEs tracta del relat de les vivències de Josep Simon i Mill al camp de concentració de Mauthausen, transcrit per Joan Ballarà i Abayà, gràcies a les converses intenses que mantingué amb Josep Simon.\nPublicat per Centre d'Estudis d'Avià a dissabte, de gener 25, 2020 Cap comentari:\nDVD de "La destitució del comte d'Espanya"\nTothom qui va adquirir (o li van donar) el llibre Aproximació biogràfica al comte d'Espanya (1775-1839) a Avià el dia de la presentació del llibre i el curtmetratge pot passar per l'Ajuntament d'Avià entre les 8.00 i les 15.00 i li canviaran el DVD "La destitució del comte d'Espanya" per un altre DVD amb la versió correcta del curt.\nNo cal portar la funda de plàstic, només el DVD que anava amb el llibre.\nADVERTÈNCIA: Els qui han adquirit el llibre amb posterioritat, ja tenen la versió correcta!\nPublicat per Centre d'Estudis d'Avià a dilluns, de juliol 08, 2019 Cap comentari:\nResum del passat Simposi de l'11 de maig de 2019\nRetrat de grup dels ponents i coordinadors del Simposi. D'esquerra a dreta: Dani Montañà Buchaca, Robert Vallverdú Martí, Josep Sánchez Cervelló, Antoni Sánchez Carcelén, Antonio Caridad Salvador, Joan Torrents Juncà, Núria Miquel Magrinyà, Ramon Arnabat Mata i Josep Rafart i Canal (© Foto: Benigne Rafart)\nTrobareu més informació a la Secció d'Història del Carlisme del Centre d'Estudis d'Avià.\nPublicat per Centre d'Estudis d'Avià a dimecres, de maig 29, 2019 Cap comentari:\nL'herència catalanista del carlisme\nAvià, 11 de maig de 2019\nPer a més informació, vegeu: http://ceaviacarlisme.blogspot.com\nPublicat per Centre d'Estudis d'Avià a dimarts, d’abril 23, 2019 Cap comentari:\nPublicat per Centre d'Estudis d'Avià a dimarts, d’abril 09, 2019 Cap comentari:\nEstrena del curtmetratge 'La destitució del comte d'Espanya' i presentació del llibre 'Aproximació biogràfica al comte d'Espanya (1775-1839)'\nDissabte, 6 d'abril, a les 6 de la tarda\nLa destitució del comte d'Espanya\nPublicat per Pep Rafart a dijous, de març 28, 2019 Cap comentari:


Albert Rivera acusa la Generalitat d'haver «robat la cartera» als espanyols per pagar un cop d'Estat\nEl líder de Ciutadans ha carregat durament contra el govern cessat de Carles Puigdemont\n04/02/2018 18:47 | Actualitzat a 04/02/2018 21:18\nAlbert Rivera durant una intervenció al Congrés dels diputats. | CatalunyaDiari.cat\nCiutadans continua a l’ofensiva contra el Govern cessat de Carles Puigdemont. La col·lisió taronja se situa, de moment, com a segons força en un Parlament de Catalunya que encara no s’ha conformat i aquests, lluny de deixar la confrontació, continuen carregant contra el govern que va originar el referèndum de l’1-O.\nEn aquest sentit, el líder de Ciutadans a l’estat espanyol, Albert Rivera, ha manifestat que és «surrealista» la informació que l'anterior Govern de Catalunya financés despeses del 'Procés' amb partides del Fons de Liquiditat Autonòmica (FLA). «Si això és cert, algú ha d'assumir responsabilitats», ha explicat.\nLa Generalitat ha «robat la cartera» al govern d’Espanya\nHa estat la declaració de Rivera en una conferència a Salamanca. El polític català, que ha visitat la ciutat salmantina per participar al Campus Jove d'Hivern de Ciutadans, va insistir en carregar contra el Govern de la Generalitat acusant-lo d’haver «robat la cartera» al «govern d'Espanya i el senyor Montoro i el senyor Rajoy, que controlen els comptes».\nRivera, així mateix, va prosseguir amb la seva crítica més ferotge. S’ha donat la situació que els «diners que l'Estat li prestava a una comunitat arruïnada, sembla ser que l'estaven destinant al cop d’Estat»\nAixí, referint-se a aquest presumpte intent de cop d’estat —segons va exclamar Rivera— aquest va sentenciar: «Els diners de l'Estat ha finançat un cop d'Estat».\nNous adeptes per a Ciutadans\nÉs un partit en auge. Com van demostrar als darrers comicis catalans del 21-D, el partit taronja està de ‘moda’ a l’estat espanyol i així van evidenciar-ho ahir a la ciutat de Salamanca.\nPrèviament a la seva intervenció, on va parlar del projecte del seu partit per al futur d'Espanya, van intervenir diferents personalitats de Ciutadans amb la intenció de captar nous afiliats al partit. L’acte del passat dissabte, de fet, estava destinat a 400 nous joves que s’han presentat com a representants locals de la col·lisió.\nAlbert Rivera Generalitat de Catalunya


Denigres segueix a l'capdavant de la lliga de Futbol Veterans\n06 de novembre de 2019 - 12: 58\nLa lliga comarcal de futbol de Veterans va disputar la seva desena jornada, en què el conjunt de l'Denigres segueix a l'capdavant de la mateixa. En aquesta jornada es va mesurar a l'penúltim classificat, a què va golejar per 8 a 0. Aquest partit es va disputar al camp Rodat, On els deniers van poder haver augmentat encara més el seu avantatge en cas d'haver estat els seus jugadors més encertats a l'hora de la rematada. Ocasions van crear moltes, però van encertar en vuit, podent haver acabat aquesta trobada amb un marcador més ampli.\nEl segon classificat, Kamarca Dénia, va ajornar el seu partit davant Fisioestevez, un altre dels equips de la zona baixa de la classificació. Amb aquest ajornament, els actuals campions es mantenen amb tres punts de desavantatge respecte a líder, Denigres.\nRelativa va ser la sorpresa que es va donar amb l'empat entre el Dénia Vtnos, tercers a la classificació, i el Transilvània Ondara, formació de la part baixa de la classificació. El xoc va acabar en empat a dos, el que suposa un petit pas enrere per als deniers pel que fa a la seva possibilitat de donar abast a la segona plaça, de la qual el separen dos punts.\nEl Jakarta Bacan va infringir a Reparauto la golejada més àmplia de la jornada, a què va vèncer per 11 a 0 en un xoc que només va tenir com a protagonista sobre el terreny de joc de camp municipal de Xàbia als locals. Poca oposició per part d'un Reparauto que, jornada rere jornada, dóna mostres de la seva feblesa defensiva. Serveixi com a dada a tenir en compte que en 10 jornades porta encaixats 67 gols, pel que surt una mitjana de més de 6 gols per partit.\nUn dels duels més igualats i emocionants va ser el que van disputar al camp Les Costeres de Gata de Gorgos, el conjunt local de l'! Només cal Oli i el Vtnos Pedreguer. El marcador final va ser de 1 a 0 per als locals. Va haver-hi molta intensitat i les defenses van estar més encertades que els atacs. Amb aquesta victòria, l'equip de Gata de Gorgos es col·loca dos punts de l'equip Pedreguero que ocupa la quarta plaça a la classificació.\nCal destacar el vistós que va resultar el xoc jugat al camp El Morer d'Oliva entre el Oliva Vtnos i el Calp Vtnos. Els aficionats que van seguir el xoc van gaudir, ja que no és habitual veure 12 gols en una trobada, més si són repartits com en aquesta ocasió, on es va arribar a la fi de el temps reglamentari amb empat a 6 gols.\nEn aquesta jornada vam viure també la recuperació de diversos equips com el Ondara Vtnos, després de la seva clara victòria davant Llatins per 3 a 1. També la del conjunt de Colombians, que es va imposar a un CD Xàbia Vtnos per 4 a 1, deixant als xabiencs en posicions baixes en la classificació.\nImportant el triomf sumat per Grup Bru de Calpp davant Inmob. Xàbia per 3 a 2, que deixa a la formació calpina en el centre de la classificació.\nEl rànquing de màxims realitzadors està encapçalada pel jugador Pascual Pons de l'Ondara Vtnos, que suma 15 gols.