Juny | 2018 | Records de Terrassa\nllista de ca n’arnaus\nA voltes expliques records, curiositats o anècdotes, però de tant en tant et trobés amb petits misteris que només gràcies a la capacitat de coneixement de persones com el Rafel Comes pots intentar esbrinar-los.\nEl cas és el següent: fa pocs dies vaig trobar dins d’un llibre vell de la residencia ca n’Arnaus del carrer Sant Francesc un trosset de paper que al obrir el llibre va caure al terra. Al primer cop d’ull em va semblar un tros de paper d’aquells que posem per fer de punt de llibre i al veure que per un cantó era un full de publicitat de La Fonda Pirenaica de Ramon Cost de Planoles, vaig pensar que no tenia més importància.\nVa ser al observat que per l’altre cantó hi tenia una llista amb noms, alguns d’ells prou coneguts que vaig decidir fotografiar el document i enviar-ne una còpia al Rafel.\nI vet aquí el que ha esbrinat:\n“Suposo que aquesta llista deuria ser d’un joc de cartes o similar.\nJ. Arnaus deu ser Joan Arnaus Vila que va fer la guerra al bàndol nacional i que, segons crec, va marxar a Xile i potser no va tornar, ja que no figura enterrat a Terrassa.\nA. Arnaus ha de ser Alfons Arnaus i Vila, enginyer tèxtil, excombatent del bàndol nacional, casat amb Antònia Badiella Ribas, germana de l’Emili Badiella.\nEls pare d’aquests dos nois era Josep Arnaus i Padró, industrial, soci amb Francesc Roig Llauger d’Arnaus i Cia. Va ser assassinat pels incontrolats el 17 de novembre de 1936. Havia estat regidor a l’època de Primo de Rivera i era monàrquic d’ideologia molt dretana.\nOnandia a seques pot ser qualsevol de la família, podria ser l’exalcalde Miquel Onandia que tenia una relació familiar amb els Ventayol per la seva muller Paquita Pont i Ventayol o el seu germà Francesc que tenia un assortiment com els Arnaus. També podria ser una dona però no lliga gaire que l’anomenessin pel cognom.\nR. Ventayol ha de ser en Ramon Ventayol Pi, cosí de la dona de l’Onandia.\nJ. Ventayol seria segurament el seu pare, l’impressor Josep Ventayol i Vila.\nMaruja acostuma a ser un nom familiar de Maria, però no veig en cap de les famílies Arnaus, Ventayol i Onandia, almenys dins la forquilla d’aquestes edats, cap dona que es digui Maria sol.\nEvidentment tot el que indico són hipòtesis”.\nFins aquí el que ens explica de la llista. Però queda un altre misteri i és que aquest retall era dins d’un llibre de medicina que es conserva en la biblioteca de la casa ara ocupada per una residencia de gent gran. Segons em van informar en aquesta casa hi havia tingut consulta un metge anomenat Trenard, que com podem comprovar no surt a la llista.\nI ara vindria una possible solució al misteri de la Maruja i és que el Dr. Lluís Trenard i Linares que segons diuen era pediatra, estava casat amb Maria Dolors (Maruja?) Arnaus i Vila, infermera de l’exèrcit nacional a la que se li reconegué com ex-combatenta.\nSi fos així ja tindríem totes les persones que van jugar aquell dia a un possible jocs de cartes al carrer Sant Francesc i en quan a la data l’hauríem de situar després de la guerra, cap als anys 40 ja que hi ha una pista molt clara i és que el paper per l’altra banda porta imprès: Planoles … de ….. de 194…\nQuè opineu? Misteri resolt?\nEtiquetes: Alfons Arnaus i Vila, Antònia Badiella Ribas, ca n’Arnaus, carrer sant francesc, Dr. Lluís Trenard, Joan Arnaus Vila, Josep Arnaus i Padró, Josep Ventayol i Vila, Maria Dolors Arnaus i Vila, miquel onandia, rafel comes, Ramon Ventayol Pi\nLa discoteca Liben’s es va inaugurar a la carretera de Martorell, 120 als anys 70 (en la foto antiga podeu veure la primera façana). L’any 1978 es va ampliar i es va inaugurar la nova façana de ceràmica vidriada decorada amb motius geomètrics i en que es va una clara al·lusió a la música per part de l’artista Julio Bono, que encara avui es pot visualitzar i que ara està amenaçada de desaparèixer.\nEl nom de la discoteca es va canviar posteriorment pel de discoteca Làser fins que finalment va tancar (en part de la façana encara es pot veure part d’aquest nom).\nAquesta discoteca va arribar a comptar amb 4 grans pistes de ball amb diverses formes, el que la feia molt particular: n’hi havia una de quadrada, una de rectangular, una de triangular i finalment la més característica, la de forma de cor. Aquestes pistes estaven cubicades en dues plantes que es podien veure des d’un espai central. En cada pista podies ballar música diferent, des de la típica musica disco fins a música lenta, ambiental o rock.\nSi ens fixem amb el logo hi veurem una clara referencia a instruments musicals barrejats que també podem observar en una de les ceràmiques que adornen la seva façana.\nAra uns cartell anuncien la propera construcció de una zona amb 20 habitatges que segurament farà desaparèixer una part de la nostra història i dels nostres records, però que també suposarà una important pèrdua arquitectònica ja que els murals són una obra d’art que creiem que la ciutat hauria de mirar de preservar.\nPodeu trobar algunes opinions i contactes amb gent que durant anys va anar a ballar a aquesta discoteca a l’enllaç:\nDes dels Records de Terrassa fem una crida perquè es protegeixi un patrimoni de la ciutat que pertany a tots nosaltres i que no pot ser que de nou l’especulació immobiliària ens l’arrabassi com ja ha passat amb altres ocasions. Recordem que va passar amb la Lyonessa quan es va arribar tard a protegir-la?\nEn Julio Bono i Peris va néixer a Sagunt l’any 1934 i va morir a Barcelona l’any passat, el 2017. Podem considerar-lo un artista català ja que des dels 5 anys ja va residir a Catalunya. Artisticament és conegut especialment pels seus murals de ceràmica vidriada i per les façanes que amb ells va decorar edificis per tot Espanya. Podem considerar-lo un artista de carrer ja que les seves obres no eren fetes per ser exposades en museus sinó en moltes ocasions en espais a l’aire lliure, com és el cas de la façana de la vella discoteca Liben’s de la nostra ciutat.\nSi finalment enderroquen la façana i la perdem a Terrassa haurem perdut una part del nostre patrimoni i per observar altres obres de Bono haurem d’anar al edifici de la Mecànica Egarense del carrer Joan Mompeó, 35, als edificis Dacosta del carrer Salvans 30 i 39 o a la cantonada del carrer Alexandre Bell amb Isaac Peral.\nFem servir el #savemelsmurals per reclamar tant a l’administració publica com a la societat en general que no deixin que Terrassa de nou hagi de lamentar una pèrdua com aquesta.\nSi algú li fa gràcia veure com era l’ambient en una discoteca de terrassa podem veure un vídeo de la discoteca NEON (Carrer Sant Francesc, 50) als anys 80 a https://youtu.be/vW3lQ8KZYzM\nEtiquetes: #savemelsmurals, discoteca Làser, discoteca Liben’s, discoteca NEON, edificis Dacosta, Mecànica Egarense, records de terrassa, terrassa, ulio Bono i Peris\nCategories : Anuncis antics, calaix de sastre, fotografies actuals, fotografies antigues, links recomanats\nRecordem la torna del pa d’abans\nfleca jover 1927\nL’amic Josep Badrenas ens ha volgut compartir un record sobre el pa:\n“Fa uns dies, casualment vaig llegir una crònica referent a una obra de teatre d’en Boadella que es diu LA TORNA, i és el relat de l’execució, assassinat, o mort, segons opinió de cadascú, d’en Puig Antich. El títol de l’obra fa referència a l’execució simultània d’un altre condemnat, i què, segons es diu, es va fer coincidir per a diluir d’alguna manera la barbaritat que s’estava cometent amb el jove activista català.\nDoncs be, no és això al que em vull referir sinó a l’origen del títol de l’obra. Els que tenim ja una edat, recordarem que quan anàvem a comprar el pa a cal forner (ara se’n diu la fleca, però llavors aquest mot era reservat pels erudits) només havies de demanar “una barra de pa de mig” o “un rodó de quilo” , o sigui, especificar el pes que havia de fer cada peça i el venedor posava sobre la balança la barra i com mai arribava ben be al pes estipulat, ja que al coure’s al forn s’eixuga i perd pes, et posava un tros d’una peça que tenia per anar tallant, per a completar el pes contractat, o sigui, t’emportaves la barra més un trosset , que se’n deia “la torna”. Tinc molt present la cisalla que tenien sobre el taulell per a tallar el tros de la torna i la quantitat de molles i crostes que generava al seu voltant.\nforn jover anys 30\nMoltes vegades aquest tros te’l menjaves pel camí, ja que el pa era el principal component de l’alimentació quotidiana del personal. Pa amb llet per esmorzar, pa amb patates i cansalada per dinar, pa amb xocolata o pa amb oli i sucre per berenar, pa amb oli i tomàquet i una arengada per sopar, o pa amb vi i sucre per postres, i així successivament… per tant, el pa era ben aprofitat.\nA mes, el pa de l’època al que em refereixo, era bo i era pa autèntic de farina. Si te’n quedava d’un dia per l’altre, no passava rés, era bo igual i durava menjable uns quants dies. Com a anècdota personal, puc explicar-vos que recordo quan jo tenia cinc o sis anys, que vivíem a una casa de pagès (on vaig néixer) i els meus pares n’eren els masovers, Coll Cardús, avui reconvertida en abocador, i anaven a buscar el pa, un cop cada quinze dies a La Bauma (Castellbell i el Vilar), i només aquell dia menjàvem “pa tou de la Bauma” segons m’oferia la meva mare, el que vol dir que els demés dies, el pa ja no era tan tou, però durava fins la propera visita al forn de la Margarita, que encara avui existeix a La Bauma.\nAvui ja rés és igual, ni s’hi assembla. Si vas a buscar pa, pots anar, des de la fleca fins a un paqui, i tots venen “pa”, gasolineres incloses. Has de vigilar a l’hora de comprar-lo ja que si el compres al mati, probablement el vespre per sopar ja sigui immenjable, i l’endemà potser fins i tot florit i el deixes dins la bossa de plàstic en que alguns l’embolcallen.\nforn llorens verges 1927\nSi vas a cal forner, o la fleca, que és qui ofereixen més garanties, ja no et serveix demanar una barra de quart… et demanen si el vols ample o estret, poc cuit o torrat, amb crosta o sense, d’espelta, o integral, de tres o cinc cereals, de no sé quantes hores de repòs de la maça, si de pagès, si gallec, si cuit al forn lent, si de camut, de civada, de sègol, de llavors, d’un munt de varietats per triar, si el vols tallat o sencer, per congelar o per menjar ja, si tallat al biaix o recte, amb la llesca més prima o més gruixuda, i recentment, també si vols bossa de nanses o no… tot un màster de comerç especialitzat per comprar un tros de pa, que no te l’acabaràs el mateix dia i com que el que et queda és poquet ja ni el congeles, es a dir… l’endemà a les escombraries, però alerta!!! a les d’orgànic, no t’equivoquis de cubell. Millor comprar un rodó que dura més. Però en qualsevol cas, Sense Torna, ja que el pes és el menys important encara que paguis per un rodo o una barra de mig quilo i en realitat només pesi poc més de 400 grams.\nDel que he explicat abans m’he oblidat de l’època del racionament i del pa moreno, que probablement no era fet ni de farina… i que, alguns malpensats, deien que era fet de blat de moro barrejat amb serradures”.\nNota: gràcies per compartir de nou els teus records i recordem entre tots la dita: “Amb molta gana no hi ha pa dur” o aquella que diu: “Pa que sobri, carn que abasti i vi que no falti”.\nEtiquetes: Coll Cardús, josep badrenas, la torna, Puig Antich


Gaspar Hernández reivindica les teràpies naturals a ´El silenci´ - Diari de Girona\nGaspar Hernández reivindica les teràpies naturals a ´El silenci´\nEl periodista i novel·lista de la Garrotxa s'inspira en la literatura nipona i en els fonaments de la filosofia zen\nEl garrotxí Gaspar Hernández. acn\nEl periodista de la Garrotxa, Gaspar Hernández, reivindica les anomenades teràpies naturals i "la nova consciència" en la seva novel·la "mística" El silenci, amb la qual dimarts a la nit va obtenir el premi Josep Pla de novel·la en català.\nA El silenci un home parla amb una jove japonesa, Umiko, adormida sota els efectes d'un somnífer i despullada, i tot passa a l'illa de Formentera, on la protagonista imparteix classes de meditació, després d'haver viscut una experiència traumàtica en un monestir zen.\nHernández, periodista radiofònic i columnista en diverses publicacions catalanes, va revelar ahir que la novel·la se situa a la frontera de "l'autoficció", ja que el narrador és "el meu alter ego". Umiko, malalta de càncer, creu en les propietats curatives de la veu, i el narrador de la novel·la haurà de parlar-li durant tota la nit i la matinada mentre ella dorm en una espècie de "curació espiritual". En el seu monòleg nocturn, el narrador parla a la jove japonesa de la malaltia i les remissions espontànies, "aquelles curacions sorprenents que sovint s'atribueixen a miracles". Els referents són nombrosos, començant per La casa de les belles dorments, de Kawabata, i pel també escriptor japonès Tanisaki, però també recorre Hernández a la seva fe en el zen, "una tradició japonesa que és, en realitat, una filosofia de vida que jo intento seguir". De fet, el títol de la novel·la guanyadora del Pla fa al·lusió al "silenci interior que s'aconsegueix mitjançant la meditació".


LA PANXA DEL BOU: L'HUMOR DE VONNEGUT, HUMANISTA, HUMÀ, NEGRE I ÀCID\nL'HUMOR DE VONNEGUT, HUMANISTA, HUMÀ, NEGRE I ÀCID\nAquests dies m'he endut alguns llibres per llegir, entre els quals el darrer de Kurt Vonnegut, un escriptor inclassificable i profundament humanista. És un llibre que es va publicar en català i castellà ja fa sis o set anys, cosa que em fa pensar que tothom el deu haver llegit ja menys jo mateixa perquè som en un món de consum immediat i oblit ràpid. En una ressenya que he trobat per la xarxa algú es pregunta com s'ha parlat tant de Hessel i tant poc d'aquest text vonnegutià, indignat de forma seriosa amb el món i la societat. Vonnegut va morir als vuitanta-cinc anys, a causa de les complicacions produïdes per una caiguda, poc temps després d'escriure aquest text.\nMalgrat que era fumador empedreït va morir gran i el tema del tabac i les diverses amenaces amb les quals ens tenen controlats per totes bandes és un dels molts que esquitxen Un home sense pàtria. Les pàtries em fan la mateixa angúnia i em desvetllen les mateixes reticències que a Vonnegut, la veritat, encara més quan em demanen sacrificis diversos, ni que no siguin sagnants com en el seu cas, en el qual la segona guerra mundial i el bèstia bombardeig de Dresde el van marcar a fons.\nUn home sense pàtria acull les reflexions d'un vell rebel i repatani que ja pot dir el que li vingui de gust sense manies.És clar que l'humor, un recurs de l'escriptor, no sempre consola quan la realitat es fa evident, com en el cas del seu admirat Mark Twain, qui malgrat ser també un humanista humorista no va poder continuar ironitzant sobre el món després de la mort de la gent que estimava, un bon amic, la dona, dues filles. Les notícies són tan dolentes, a nivell individual i col·lectiu, que l'humor fa aigües de tant en tant. En el fons, una gran part de les rialles les produeix la por.\nPodria estar copiant moltes frases d'aquest llibre inclassificable, amanit amb dibuixos de l'autor, que també va ser un artista plàstic remarcable. En copio una en concret pel fet que m'ha recordat com fa algun temps, comentant la sort d'un polític català que s'ha retirat encara jove amb una setmanada envejable, algú em va dir que és d'aquells que quan era una criatura ja es presentava a escola i a l'institut per a ser delegat de classe:\nA la nostra preciosa Constitució hi ha un error tràgic i no sé què es pot fer per corregir-lo. És la següent: només els rucs volen ser president. Això ja era cert a l'institut. Només persones clarament pertorbades es presentaven a delegats de la classe.\nVonnegut ironitza a fons sobre tota mena de coses i de vegades cau en el sarcasme intel·ligent a l'entorn de molts temes, la política, la família, la religió, els mitjans de comunicació, el sexe i, sobretot, el seu país. De tota manera en salva aspectes i personatges estimats perquè com ell mateix diu en un altre paràgraf, ni tot el socialisme és Stalin ni tot el cristianisme, la Inquisició:\nTant el cristianisme com el socialisme, de fet, prescriuen una societat dedicada a la proposta que tots els homes, dones i nens són creats iguals i no han de passar gana.\nEl cristianisme ha produït coses tan admirables com el Sermó de la Muntanya, bandejat a favor dels deu manaments, de forma oportunista i interessada. De fet, els poders tergiversen sempre les grans frases en el seu interès propi, com remarca Vonnegut fent referència entre d'altres aspectes al famós opi del poble, el qual en el temps en el qual Marx el va identificar amb la religió era un dels únics calmants efectius que es podien prendre i ell mateix li agraïa l'alleujament provisional que li havia proporcionat en diferents ocasions. Va ser un tòpic dit de passada, no una màxima solemne.\nSobre el seu país, en el qual en alguns moments de la seva joventut havia tingut fe, és despietat a l'hora de remarcar-ne les mancances i defectes tot i que en salva persones i fets i elements com ara el blues, aportat pels pobres esclaus, entre els quals i potser a causa de la música hi havia, expliquen els entesos, menys suïcidis que entre els seus amos.\nAixí doncs, els Estats Units que jo estimava continuen existint, tot i que no pas a la Casa Blanca, ni al Tribunal Suprem, ni al Senat, ni a la Cambra de Representants ni als mitjans de comunicació. Els Estats Units que jo estimava continuen existint als taulells de les Biblioteques Públiques. I sense bandejar el tema dels llibres: les nostres fonts d'informació (els diaris i la televisió) són ara tan covards, tan poc considerats amb el públic dels Estats Units, tan poc informatius, que tan sols pels llibres ens assabentem del que passa.\nAquí podríem canviar els Estats Units pel país que us sembli, fins i tot pel nom d'una nació sense estat. Pel que fa als llibres, també trobem molta palla en l'actualitat però sempre et pots ensopegar, com em va passar a mi, amb algun singular home sense pàtria i amb ganes de treure del pap tot allò que hi fa nosa: pues amarga la verdad/ quiero echarla de la boca/ y si al alma su hiel toca/ esconderla es necedad. Espanya també és moltes més coses que no pas reis i ministres i Quevedo molt més que no pas un criticador de Catalunya. En tot cas per més coses que pugui dir sobre el llibre que comento me'n quedaran un munt al tinter. No recomano mai lectures però si podeu i no ho heu fet encara, llegiu-lo, i si no us fa el pes no m'ho tingueu en compte.\nPublicat per Júlia a 18:11\nEtiquetes de comentaris: Kurt Vonnegut, literatura americana, literatura dels Estats Units, Un home sense pàtria\nNo he llegit mai Vonnegut i m'has fet aixecar per veure si tenia cap llibre a la biblioteca. Sí, veig que conservo "Matadero cinco" de fa segurament 40 anys, dormint el son dels justos.\nPel que expliques d'"Un home sense pàtria", sembla un llibre escrit al teu gust :)\nVonnegut és un desconnegut per a mi. (acudit de iaio) JA BUSCARE COSES D'ELL.\nSecundo la recomanació: Vonnegut té un humor, una mala llet i una intel·ligència únics, que es noten en tot el que escriu. Aquest llibre de comiat no és el millor, però són escrits interessants.\nAvui, que és revetlla de Sant Joan (potser millor demà) i dieun que tot és possible, seria un bon moment per començar Matadero cinco\nBuscaré algo de él. A ver si em fa el pes.\nEnric, el moment en el qual ho llegeixes també compta, és un llibre poc convencional, com una sèrie de reflexions i apunts diversos sobre moltes coses, en clau gairebé d'humor negre i molt crític.\nFrancesc, internet és una mina.\nSalvador, és que és una mena de garbuix, interessant pel fet que a la seva edat Vonnegut ja es permet tirar en directe 'com les ases els pets', que deien a casa, amb perdó.\nMiquel, era un llibre raret i el recordo poc, l'hauria de 'revisitar'\nMiquel, contra gustos... és un libro irregular pero interesante.


Antònia Serra: "Els alumnes de l'Escola sa Ximbomba són la garantia que els cants perduraran" - tornaveu\nAntònia Serra Soler "Mussola" en el discurs d'agraïment del Premi Antoni Carné Ens a la Persona de l'Associacionisme Cultural Català\nPremis Antoni Carné de lAssociacionisme\nAntònia Serra Soler “Mussola” (Sa Pobla, 1945) va aprendre a glossar de ben petita, a casa seva, quan anava a treballar la terra. L’aparició dels tractors va facilitar enormement la vida dels pagesos , però també va destruir bona part del llegat musical que conservaven. Des de finals del 70, la Mussola s’ha interessat en recuperar les glosses mallorquines i fer-les extensiu a totes les persones que s’hi interessen. Una voluntat que ha mantingut inalterable des de fa 22 anys, al capdavant de l’Escola Festa de la Ximbomba de Sa Pobla. Recentment, Antònia Serra ha estat reconeguda amb el Premi Ens a la Persona de l’Associacionisme Cultural Català.\nCom recordeu Sa Pobla durant sa infantesa?\nQuan jo anava a treballar al camp, sempre cantava. Formava part de la meva vida. Durant el règim franquista, malauradament, no hi havia cap escola que ensenyés el cant tradicional. En aquell temps, cada feina que es feia a mà tenia una tonada diferent. Gràcies a la feina de l’Escola, hem pogut recuperar vint-i-quatre cançons tradicionals. Segur que n’hi havia moltes més. La mecanització del camp va destruir bona part d’aquest patrimoni.\nÉs possible recuperar la glossa com una expressió de cultura i manifestació popular?\nÉs molt difícil –pràcticament diria impossible– recuperar aquelles tonades que ja s’han perdut, i que tornin a cantar-se en el seu context original. La feina de l’Escola és garantir que es preservin aquelles que hem pogut conservar. I per fer-ho, les ensenyem a tothom que ho desitgi, independentment de la seva edat. Tothom pot venir des dels tres o quatre anys, i quedar-s’hi tant temps com desitgi. Tot i que també en sabem, la nostra funció no és ensenyar a improvisar glosses o ara el ball de bot, sinó mantenir el patrimoni que hem heretat.\nEstà garantida la preservació del cant tradicional?\nNo ens falten alumnes, i això és una immensa sort. Quan comencen els estudis superiors, acostumen a marxar. Tanmateix, ens sentim satisfets si alguns d’ells segueixen cantant les cançons quan fan festes o en la seva vida quotidiana. Hi estiguin més o menys implicats, ells són la garantia que les cançons perduraran.\nCada poble té els seus cants característics\nAlgunes tonades relacionades amb treballs físics, com ara el llaurar o el batre, són compartides en alguns pobles. Tanmateix, els cants viarien lleugerament d’un a l’altre. Tots els pobles tenen les seves singularitats, que depenen dels propis trets de cada municipi. A Sa Pobla, un dels poquíssims pobles de regadiu on se glosa, també tenim cançons sobre plantar arròs o collir mongetes. El punt d’entrada amb la ximbomba també és un tret característic de Sa Pobla.\nQuin contacte manté amb les entitats del Principat?\nAbans de la crisi econòmica, el contacte era major. Veníem molt a Barcelona, ens reuníem sovint amb associacions catalanes. Malauradament, quan manquen els diners, la cultura és el primer àmbit a veure-se’n ressentit. Actualment, visitem sovint Gràcia. L’Antoni Torrents, que hi té molta vinculació gràcies a la divulgació que ha fet dels foguerons de Sa Pobla, ens acompanya sovint. El proper mes tindrem la sort que ens rebin a Reus.\nCom vàreu viure el reconeixement del Premi Ens a la Persona de l’Associacionisme Cultural Català?\nVa ser una gran alegria. No m’esperava gens rebre aquest reconeixement, doncs no acostumem a rebre premis. Acostumen a rebre guardons les persones que ballen o glossen, però gairebé mai els qui cantem. Estic molt contenta. Ho agraeixo de tot cor.


Disseny d'interiors > golfes convertides a suite - Amaia Larrañaga\nL’objectiu d’aquest projecte era transformar un espai diàfan com són unes golfes, en una habitació suite que s’independitzés de la resta de l’habitatge i on el client pogués relaxar-se i tenir la seva intimitat.\nAquest nou espai havia de constar d’un dormitori, un bany, un vestidor i un despatx.\n“Un espai diàfan convertit en una suite”\nEs va decidir que el bany seria la peça central, harmonitzant la resta d’estances. Tanmateix, i perquè les parets no ofenguessin l’espai, es va optar pel disseny i la col·locació d’una prestatgeria que l’emmarqués.\nPer separar el dormitori del vestidor, es va dissenyar una bancada, la qual comptava amb uns arcons, que donaven al vestidor, per a poder guardar sabates.\nPer la banda del dormitori, es van dissenyar uns prestatges decorats amb llums leds i integrats a la paret, per a col·locar al capçal del llit.\nFinalment, al bany es va haver de baixar el sostre per a la col·locació d’unes llums encastades. A més l’inodor es va col·locar sostingut, i per separar-lo de la dutxa es va construir un petit mur amb mampara, per a dotar-lo d’una major privacitat.\nTransformació d’unes golfes en un dormitori suite


les mans a la butxaca: noviembre 2008\nSón les 11 de la nit, però fins ara el jove i sexy Dr. Marçal Guasch no ens ha pogut citar. Ha estat el primer en separar dos cranis de siamesos pluscuamperfectes, el primer en fer un trasplant de ronyó d'una planta carnívora a un vell de Tortosa, ha descobert que en realitat els humans miren per l'anus i el primer en operar-se a sí mateix a cor obert.\n-Bona nit Dr Marçal.\n-Bona nit, sento no haver trobat una hora més decent. Li puc oferir una copa de vi?\n-Perfecte, gràcies. Expliquim, com s'ho va fer per separar aquells dos cranis. Ningú s'havia atrevit a fer una proesa de tal magnitud..\n-No em diu res del vi, l'he fet jo a les meves vinyes, si, és la meva altra gran passió.\n-Gràcies, ho sé, però ara mateix estic compromés. Bé, tranquila no es posi vermella. És normal. Li explicaré si li sembla lo de la operació.\n-Vale, quina bona idea...\n-Doncs bàsicament, els vem adormir d'uin cop sec amb un bate de besibol, vaig demanar amb una veu terriblement sexy que em posesin els guans d'operar, lentament i amb una mirada perduda em vaig apropar als pacients que necesitaven que jo els hi salvés la vida. Després guiat per l'intuició del geni, vaig tallar aqui i allà, vaig cosir per un lloc i per l'altre,i de cop el miracle s'havia produit.\n-Podriem dir que va ser guiat per Déu.\n-Jajaja, crec que no, senzillament sóc així de genial i humil.\n-I explica'm ara lo del cor obert.\n-Bé, li explicaré però abans deixem servir-te un altre copa de vi, la meva altra gran passió.\n-Mmmmm aquest cabell canós li queda tant interessant mm amb aquesta samarreta tant ajustada...\n-Que? diguim que no ha sentit res...\nJajajaja,és normal, no pateixi. Bé, per on anàvem, ah si per lo del cor obert. Bé,va ser quan la meva dona em va deixar. Ningúi s'enamora com jo, sóc tant romàntic, després d'allò elñ cor em feia tant i tant de mal, que un dia, sense poder-ho aguantar més vaig decidir treure'm d'una vegada per totes aquella pressió al pit, aquell amor perdut que no em deixava respirar.\n-Però prefereixo no seguir parlant d'questes coses. Alguna pregunta més?\n-Que? perdona? ah no no, moltes gràcies Doctor, això ha estat tot.\nBé, el meu criat l'acompanyarà a la porta i jo em quedaré aqui respirant l'aroma que deixarà el teu cos quan deixis l'habitació. I després recolliré tot aquest mullader.\nPublicado por marçal guasch en 12:40 7 comentarios:


“Barcelona estarà al costat de qualsevol procés sobiranista” | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\n“Barcelona estarà al costat de qualsevol procés sobiranista”\nL’alcaldessa Ada Colau compleix 100 dies al capdavant del Consistori i repassa l’actualitat política i municipal\nBarcelona 19 SET 2015 - 23:22\tCEST\nEntrevista a l'alcaldessa Ada Colau. gianluca battista\nAvui es compleixen cent dies que Ada Colau és l'alcaldessa de Barcelona. Després de guanyar les eleccions encapçalant la llista de Barcelona en Comú, EL PAÍS la va entrevistar en un bar, amb música d'escurabutxaques de fons. Ara la cita és al seu despatx, a l'edifici vell de l'Ajuntament: “És com un teatre, no és pràctic, tothom està al nou, però no és el moment de gastar en obres”. Assegura que no ha tocat ni la decoració.\nPregunta. Han fet gestos (com enterrar els Jocs, la pista de gel…) però té moltes carpetes obertes i poques de tancades. Quan veurem polítiques tangibles?\nResposta. Hi ha concreció: més fons per a alimentació a l'estiu que arriben a 4.500 famílies, 6.000 beques més de menjador, noves ajudes al lloguer… Són un munt, però no són portada.\nP. Qüestions com les reunions amb els bancs no s'han traduït en cessió de pisos.\nR. És cert. Em vaig reunir amb els màxims responsables de les entitats i la Sareb, i després de cent dies de diàleg ara toca concretar i tancar acords. La Sareb ha facilitat tres pisos per a emergències però no volem miques, sinó centenars de pisos per ampliar el parc de lloguer social. Després del missatge de diàleg estem sancionant entitats pel fet de tenir pisos buits.\n“Després de cent dies de diàleg amb els bancs, ara toca tancar acords”\nP. Se sent fort amb només 11 regidors per fer front als enemics que s'ha creat?\nR. Tenim el Govern amb menys regidors que ha tingut la ciutat. El nostre és un mandat de la ciutadania pel canvi, però aquest també és el mandat de la pluralitat i el diàleg, es tracta de construir consensos amb l'oposició. A quins enemics es refereix?\nP. Als hotelers, o alguns hotelers, per exemple.\nR. La suspensió temporal de llicències no és una sorpresa, anava al programa electoral. Ho havien plantejat altres forces i no suposa aturar res, s'estan construint 40 hotels: es tracta de fer una foto i de posar ordre i fer que el turisme sigui una activitat sostenible i millor. Una altra qüestió són interpretacions partidistes.\nP. Un nou planejament necessitarà majoria política.\nR. Sí, però també compta el que diuen els veïns. El que no pot ser és que pel fet de tenir 11 regidors no puguem treballar.\nP. Per a molta gent la primera imatge política del seu govern ha estat la de la retirada del bust del rei Joan Carles I. Era necessària?\nR. Potser se'ns podria imputar una certa ingenuïtat; en el context d'intensitat política i amb la força de les imatges ha tingut molta visibilitat, però ho defensem com una mesura de normalitat democràtica. Els símbols van bé per obrir debats, no ens ha de fer por. Hem complert la llei, en cap lloc està escrit que al saló de plens hi hagi el bust de l'antic monarca.\n“Se'ns podria imputar ingenuïtat en la retirada del bust del Rei”\nP. Atès que el 27-S poden guanyar les eleccions partits que defensen la independència en un termini màxim de 18 mesos, Barcelona serà un aliat, un fre, un element passiu?\nR. Barcelona serà una aliada dels processos democràtics que es visquin a Catalunya. La nostra candidatura és plural, inclou independentistes i gent que no ho és, però tots som sobiranistes, en el sentit que creiem fermament en el dret a decidir. Per tant, Barcelona estarà al costat de qualsevol procés constituent, sobiranista, que permeti avançar en drets i democràcia i en la possibilitat que Catalunya pugui finalment fer un referèndum.\nP. Arribat el cas que es plantegés una declaració unilateral d'independència, vostè seria favorable?\nR. El 80% dels catalans estem a favor d'un referèndum que és una qüestió de mínims, no de màxims per decidir l'encaix de Catalunya a l'Estat espanyol. També entenc el caràcter excepcional de les pròximes eleccions i que es prenguin accions de pressió i incidència que podria arribar a la desobediència civil pacífica com va ser la consulta del 9-N.\nP. Fins a on podria arribar aquesta desobediència? Caldria convocar un referèndum amb permís o sense de l'Estat?\n“Potser caldrà esperar a les generals per pactar”\nR. Crec que ha de ser la mobilització popular qui ho decideixi, hi ha motius d'esperança: el compromís de caràcter pacífic de la gent, que no cau en provocacions, mostra que al final caldrà buscar una solució. Crec que el referèndum, tard o d'hora, es podrà fer. A ningú se li escapa que una data important no serà només el 27-S, sinó les generals. Serà un objectiu comú d'independentistes i no independentistes que s'acabi el govern del PP.\nP. Amb una majoria absoluta, es replantejarien l'ingrés a l'AMI?\nR. Cal separar les dues qüestions. En el debat de l'AMI estem a favor del referèndum, cal parlar de la independència, però no podem usurpar aquest debat en una votació de plenari que van forçar tres grups del plenari pel context electoral legítim.\nP. Com estan les negociacions amb ERC i PSC sobre pactes?\nR. Mantenim contactes regulars, però hi ha alguna cosa que s'escapa del nostre control i és que estem en un cicle electoral en què Barcelona en Comú no intervé, però la resta sí. Ara tenen altres interessos més enllà de les ciutats i ara mateix no es pot parlar d'acords de govern. Caldrà esperar que passin les eleccions catalanes i potser també les generals perquè se situïn a la ciutat.\nP. Tornant al turisme. Podrien pagar indemnitzacions milionàries com diuen PSC i Ciutadans que passarà?\nR. No ens consta que hi hagi demandes preparades. Els serveis tècnics i jurídics diuen que no hi ha motius perquè prosperin, perquè una suspensió temporal no és una paralització. Molts dels projectes que pensaven fer-se es podran fer si després del procés es determina que tirin endavant.\nP. Van prometre estudiar la càrrega turística. Ho han fet?\nR. És un dels temes que es plantejaran al consell municipal de turisme. Esperem que es constitueixi a l'octubre.\nP. Pensen limitar la presència de creuers després de l'informe del port, que en xifrava l'impacte en 800 milions d'ingressos i 7.000 ocupacions?\nR. No neguem el benefici dels creuers, hem dit que ha de ser sostenible. L'informe reconeix grans beneficis, però també impactes negatius: massificació de Ciutat Vella, impacte mediambiental, condicions laborals dels treballadors. Hem de millorar-ho.\nP. Van prometre aixecar catifes… han trobat alguna sorpresa?\nR. Hem fet una gran contractació i estem molt contents de comptar amb Joan Llinares com a cap dels serveis jurídics. Treballa en un mapa de les externalitzacions que poden ser un focus de mala gestió o precarització.\nP. Com justifica la presència freqüent del seu marit i càrrec orgànic de BComú a l'Ajuntament?\nR. Adrià Alemany mai ha treballat o cobrat de l'Ajuntament. És un dels fundadors de BComú i ha estat votat per treballar en la candidatura portant les relacions polítiques i institucionals. Ha intervingut en converses dins i fora de l'Ajuntament, com passa amb qualsevol grup municipal que té treballadors del grup que participa en la vida del seu partit.\nP. La veurem inaugurant el saló immobiliari Meeting Point?\nR. No m'ho havia plantejat. M'agradaria saber quins plans tenen. Que es facin fires és positiu, la qüestió és per a què serveixen, què s'hi discuteix i quins debats es consideren estratègics.


· El dia de la pedalada, els participants no federats tenen l'obligació de contractar l'assegurança que oferim.\n· El dia de la pedalada, els participants federats tenen l'obligació de portar la llicència.\n· Els dorsals hauran d’estar sempre visibles i caldrà retornar-los al final de la pedalada.\n· En cas d’abandonament voluntari o involuntari (per avaria o accident), caldrà informar l’organització per controlar la situació. En cas d’emergència mèdica o accident, caldrà trucar al telèfon d’emergències 112 o al telèfon de l’organització de la pedalada (Tel. 603553304).


Escola Oficial d'Idiomes de Calvia » Règim lliureEscola Oficial d'Idiomes de Calvia » Print\nOferta pel curs 2020/21. (pdt d'actualitzar pel curs 21/22)\nLa inscripció a les proves de català per a l'any 2021 es farà a l'EOI de Palma per a tot l'alumnat de Mallorca.\nViure, treballar o estudiar als municipis d’Andratx o Calvià.\nLes dates de les proves es concretaran a la resolució corresponent. S'actualitzaran un cop publicades.\nAquestes dates poden variar per preservar la seguretat sanitària dels participants, si així ho consideren les autoritats sanitàries. Si fos el cas, els nous calendaris es farien públics al BOIB mitjançant una nova resolució.\nLa inscripció a les proves s'ha de tramitar telemàticament en el termini establert. (pdt de publicar - curs 21/22)\nPodeu trobar les taxes de matriculació per a l'any 2021 a l'apartat Tràmits > Taxes de la web o bé clicant en aquest enllaç: taxes actuals.\nAquestes dates poden variar per preservar la seguretat sanitària dels participants, si així ho consideren les autoritats sanitàries. Si fos el cas, els nous calendaris d'actuació o els nous termes es farien públics al BOIB mitjançant una nova resolució.\nL’alumnat pot inscriure’s per fer les proves lliures de diferents nivells i idiomes (tot i que una mateixa persona no es pot inscriure per fer les proves lliures de més de dos nivells d'un mateix idioma) però la realització dels exàmens s’ha de fer d’acord amb el calendari oficial.\nMés informació a Web del Servei d'Ensenyaments de Règim Especial de la Direcció General de Planificació, Ordenació i Centres de la Conselleria d’Educació i Universitat.\nResolució del director general de Planificació, Ordenació i Centres de 22 de gener de 2021 per la qual es convoquen les proves lliures de certificació de nivell de determinats idiomes de les escoles oficials d’idiomes de les Illes Balears per a l’any 2021\nCorrecció d’errades advertides a la Resolució del director general de Planificació, Ordenació i Centres de 22 de gener de 2021, per la qual es convoquen les proves lliures de certificació de nivell de determinats idiomes de les escoles oficials d’idiomes de les Illes Balears per a l’any 2021


Dijous, 03 Octubre 2019 10:58\nRubí comptarà amb un nou tram de carril bici que connectarà el PAE La Llana amb el de Can Rosés. Concretament, creuarà l’Avinguda de l’Estatut, passarà per l’avinguda del Molí de la Bastida i travessarà la carretera C-1413 per arribar al PAE Can Rosés.\nD’aquesta manera, s’ampliarà el circuit de l’anella verda ciclista que envolta la ciutat. Els treballs començaran la propera setmana i estan inclosos al Pla d’inversions financerament sostenible. Duraran al voltant de 4 mesos i serviran per instal.lar semàfors als creuaments de l’avinguda de l’Estatut i la comarcal-1413. L’empresa Infraestructures Serveis i Obres del Vallès, S.L. serà l'encarregada de fer aquests treballs per un import de 209.486 euros.\nAquest projecte inclou el desviament d’una part del carril bici que ja hi ha a la Llana davant la vorera de l’empresa Deltalab. Concretament, el carril bici es reconduirà pels parterres laterals de l’aparcament de la plaça de la Verneda, per tornar-lo a connectar al carrer del Pont de Can Claverí. Un desviament que afectarà la vorera d’aquesta empresa i mentre duri aquesta part, s’anul.laran 6 places d’estacionament.\nPel que fa a les afectacions de trànsit a la zona, seran mínimes. Per exemple, en el tram entre el carrer Conflent, el creuament amb l’avinguda de l’Estatut i l’avinguda Molí de la Bastida només hi haurà afectacions puntuals a l’avinguda de l’Estatut. En darrer terme, quan es faci l’actuació en el creuament de l’avinguda del Molí de la Bastida i la 1413 fins arribar a l’avinguda de Can Rosés s’inhabilitarà el lateral nord i es tallarà un carril de circulació.


pere lladó 08.01.2019 | 00:02\nVox provoca danys col·laterals Diari de Girona\nSegons la majoria d'enquestes, els danys col·laterals poden ser generalitzats. D'antuvi la fragmentació del vot de dretes pot afavorir la victòria de Pedro Sánchez en unes generals. Un triomf que no se sap si els servirà per poder conservar La Moncloa. De moment els socialistes intentaran allargar la legislatura tant com puguin. Necessiten com a mínim uns 120 diputats i ara es mouen per sota d'aquesta xifra. Hauran d'administrar el conflicte territorial plantejat des de Catalunya amb peus de plom. Els seus oponents –malgrat que no ofereixin cap alternativa– estan disposats a radicalitzar posicions per tal de treure'n rèdit electoral.


No fer res en el fons també cansa, és una feina feixuga que no tothom és capaç de suportar. Paradoxalment el silenci i la quietud no són activitats aptes pels soferts urbanites, acostumats al brogit i al moviment constants. Per arribar a estar en sintonia amb un mateix, cal saber-se escoltar i palpar-se les emocions en un estat natural, aïllat de pertorbacions estranyes. En el fons aquesta és la filosofia de les vacances, però molt pocs són capaços de portar-la a terme.\nEl no fer res és el súmmum del pensament natural de l’home i, si hi sumem el tenir-ho tot pagat, també del pensament català. S’ha de tenir molta capacitat de concentració per passar-se tota una tarda estirat en una gandula –fabulós artefacte que amb el nom ja paga–, escoltant de lluny el rebombori somort dels nens jugant al pati, el dringar suau dels plats a la cuina que algú neteja i el remoreig de la tele amig volum.\nNomés els grans esperits poden quedar-se estirats durant hores a la platja amb una gran novel·la històrica oberta sobre el rostre a mode de para-sol, només els pocs escollits que s’han preparat durant milers d’hores de llargues sobretaules poden guardar l’equilibri de la cadira en les dues potes del darrere mentre, amb els ulls en blanc, escolten les interminables històries dels que tenen realment coses a dir.\nÉs difícil trobar literatura sobre el tema, ja ho sé, però s’ha de comprendre que els grans experts no estan per la feina i rarament s’accepten lliçons de neòfits. Espero que ara, amb tot això de la crisi, per fi sorgeixen –lentament– els que han d’omplir definitivament de contingut el buit immens d’aquesta àrea del coneixement. Jo, per la meva part, només puc acabar donant-los un consell, no acabin de llegir el diari, és massa llarg i poc interessant per malbaratar el temps preciós que la vida ens dona per a descansar.


Reconeixen els millors treballs en llengua valenciana\nSis estudiants de centres educatius de Godella han estat guardonats als premis de literatura Sambori 2019 de l'Horta Nord. Uns premis que enguany compleixen el seu 20è aniversari i que, com cada any, reconeixen els millors treballs en llengua valenciana del nostre territori.\nL'aula de 3 anys del col·legi El Barranquet, baix la tutela del mestre Diego Guillamón Crespo, ha guanyat en la categoria de 3 anys amb l'obra 'Ou de peix'. En el 3er cicle de Primària, Inés Higueras Llorens, del col·legi Cervantes, ha guanyat amb el seu text 'M'ho agrairàs'. En 1er cicle de Secundària, Lucia Núñez Cardo, del col·legi Sant Bertomeu, ha estat guardonada gràcies a 'Un bosc de paraules prohibides'.\nPer últim, tres alumnes de l'IES Comarcal de Burjassot també han obtingut premi: María Román Bueso (2on cicle de Secundària) per 'El violí del vent', Juan Díaz Llorens, (Batxillerat i Cicles Formatius) per 'Refugiat', i una menció per a Guillem Álvarez Torres (Batxillerat i Cicles Formatius) per 'Una aventura de pel·lícula'.Des de la regidoria d'Educació de l'Ajuntament de Godella s'ha felicitat a tots ells per este èxit.


La Bolera: d’abril 2007\nI bé, com cada any per aquestes dates, els que tenim la sort de poder treballar en el meravellós ambient de la Feria d'Abril de Catalunya, ja ens estem preparant psicologicament i físicament per encarar 10 dies de sevillanes, cuadros de ball, concerts, fino, rebujito i tapes. 4 dies de muntage, 10 dies de Feria i 2 de desmontatge és el que ens espera desde aquest dilluns.\nDe moment, per anar fent boca i ambientar l'"asuntu", unes fotos i un video.\nUna imtage que es repeteix cada dia durant molts cops.\nI per treure dramatisme, he decidit penjar aquest video. No te desperdici.\nPublicat per Albert a 14:16 8 comentaris:\nOfensiva durant un bolo a Palafolls telonejant als italian Banda Bassotti.\nAques dissatbe al Casal el Solc de Pineda de Mar i a les 23:00 h tindrà lloc lúltim concert del grup Ofensiva.\nPeixos: Guitarra i coro\nTitus: Guitarra i coro\nJoan: Baix i coro\nVal a dir que és una pena que no pguin fer l'últim concert a Malgrat i amb un bon equip de so i llums.\n-Ofensiva al Local d'Assaig\nPublicat per Albert a 12:18 2 comentaris:\nPublicat per Albert a 9:54 3 comentaris:\nAquest clip del mestre dels mestres Eugenio, el dedico a tota la gent que mira el "programa" Cambio Radical.\nPublicat per Albert a 22:53 4 comentaris:\nMentres estem escalfant motors per aquesta temporada, us deixo amb un foto-muntatge (més aviat simple) del que va ser l'any passat.\nPublicat per Albert a 11:20 4 comentaris:\nDesprès d'unes vacances, i per no perdre el fil a la música actual, em dirigía cap a una discoteca per realitzar un altre d'aquests bolos que a mi "m'agraden" tant.\nAquest cop no en tenia ni idea de qui era el grup. I resulta que eren aquestes dues:\nNo van triunfar massa, la veritat. 2 noietes yankyes, fent un playback total, amb un ambient...més aviat fred...no tenien massa a guanyar.\nJo vaig recollir amb més rapidesa que elles es van canviar. Mentres jo cargaba la furgo, per la porta (del darrera), elles també van sortir (per la porta del darrera) acompanyades de managers, un xofer i algú més que ara no se ben bé qui era. Good bye, good bye! ens diem.\nVan pujar a una furgo tipo el Equipo A amb els vindres tenyits de negre i cap a l'hotel o potsre cap a una altra discoteca.\nJo si que vaig anar cap a una altra discoteca, però aquest cop sense treballar. I es que plegar a les 03:00 del mati, fa que desprès de la feina, un es pugui distreure una estona abans d'anar cap a casa.\nPublicat per Albert a 13:06 5 comentaris:


Apartment Mediterranean Neva Sibenik Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nFra Jerolima Milete 1/2, Sibenik Old Town, Sibenik, Croàcia, 22000 - Veure al mapa\nMés informació sobre Apartment Mediterranean Neva\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Sibenik, Apartment Mediterranean Neva és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Sibenik. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar, ascensor.\nL'ambient de Apartment Mediterranean Neva es reflexa en cada habitació. aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, forn microones són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Mediterranean Neva la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Sibenik.


Victoria Palas Hotel Astrakhan Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVictoria Palas HotelKrasnaya Naberezhnaya 3, Kirovski, Astrakhan, Rússia, 414000 - Veure al mapaExcel·lent8,5Basada en114comentarisVictoria Palas HotelVeure més fotos"A real pet friendly hotel. Some say they are on booking.com,..."MarkUnited KingdomPiscinaVeure més fotosVeure totes les 43 fotosExcel·lent ubicació 9,1Veure al mapa9,1Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Astrakhan, Victoria Palas Hotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. També són a fàcil accés Aeroport Internacional Narimanovo. Aprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Astrakhan. L'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar per garantir el més gran comfort possible als seus clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, servei de despertador, escriptori, mini bar, balcó/terrassa per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Victoria Palas Hotel.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Idiomes ParlatsAnglès Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més


UN OASI DINS D’UN OASI\nLa Selva Lake ha estat concebuda com la reinterpretació de l’arquitectura tradicional catalana de l’Empordà: la Masia. La Vila se situa en un dels entorns més privilegiats de PGA. La parcel·la té una immillorable orientació a sud i a oest, vistes exclusives als llacs més importants de l’entorn. Un entorn on la topografia és molt suau i amb una vegetació exuberant dominada per roures, alzines i pins mediterranis.\nLa disposició a manera de masia tradicional ha permès a la vila colonitzar l’espai exterior atorgant-li un ús propi. Es tracta de crear espais únics i màgics on un no renúncia a res: el confort de l’espai interior amb la virtut de viure en l’exterior.\nLa franja nord s’articula al voltant d’una plaça, la reinterpretació de l’era tradicional. Aquesta plaça serveix als diferents accessos que té l’habitatge: la zona de pàrquing coberta, accés independent al soterrani i entrada principal amb espectaculars vistes al paisatge.\nLa franja sud de la Vila es relaciona amb una piscina desbordant de més de 155 m2, aquesta piscina es fusiona amb els llacs de l’horitzó convertint-se en un tot únic i formant part del paisatge del lloc. Vila i Paisatge conviuen en aquest Oasi.\nTotes les estances principals de l’habitatge estan orientades a la piscina, i sempre en la mateixa seqüència espacial, és a dir: espai interior, porxo, piscina, llacs, golf i natura.\nUnifamiliar | No construït


8 de octubre de 2020 (13:02 CET)\nEl projecte 'Bankia Escolta València', dirigit a promocionar i donar suport a la música en la Comunitat i al moviment associatiu musical, continuarà donant suport als projectes programats per a enguany adaptant les propostes culturals a les recomanacions sanitàries motivades per la Covid-19.\nUna de les principals novetats és la creació de la campanya 'Música a la Llum - Concerts a la Casa de la Música', un cicle de 15 concerts de grups de xicotet format (grups de cambra, big bands, entre altres) pertanyents a societats musicals federades.\nCada concert estarà dotat amb 1.000 euros per a cada societat musical participant i se celebraran a la Casa de la Música - Alqueria Julià, nova seu de la Federació de Societats musicals de la Comunitat Valenciana cedida per Bankia.\nAquest nou projecte té com a finalitat estimular les formacions de cambra de les societats musicals, dotar d'una programació cultural estable a la 'Casa de la Música-Alqueria Julià', obrir aquesta nova seu de la FSMCV a totes les societats musicals, així com recuperar el patrimoni musical valencià, explica l'entitat financera en un comunicat.\nTambé emmarcat en el programa 'Bankia Escolta València', l''III Cicle de Concerts Bankia d'Orquestres de les Societats Musicals' continuarà fomentant el teixit orquestral d'aquestes entitats i acostant aquest tipus de repertoris als municipis de la Comunitat Valenciana, impulsant així la seua promoció cultural i turística.\nEn els pròxims dies, la FSMCV posarà a la disposició de les seues societats musicals les bases per a la participació en aquesta campanya, els concerts de la qual podran realitzar-se entre l'1 de novembre de 2020 i el 31 de març de 2021.\nLes societats musicals participants rebran per això una ajuda econòmica de 1.500 euros cadascuna.\nPer primera vegada, i amb l'objectiu d'assegurar el compliment de les mesures de seguretat i sanitàries establides, es podrà participar a través de la modalitat en línia, realitzant un concert en streaming.\nPer part seua, l''III Festival Bankia d'Orquestres de la Comunitat Valenciana' està previst que se celebre el 5 de desembre en el Teatre de la Unió Musical de Llíria, amb la participació de tres orquestres: Orquestra de la Societat Musical d'Alzira, Jove Orquestra Unió Musical de Benaguasil i Orquestra Simfònica Unió Musical de Llíria.\n"De nou volem reafirmar el nostre compromís amb 'Bankia escorta València' en un moment en el qual és fonamental recolzar la important labor de les societats musicals, així com els valors que transmet la nostra música com a eix vertebrador de les nostres tres províncies i, també, com a alé en aquests temps difícils", ha assegurat el director corporatiu de la Territorial de Bankia a València i Castelló, Jaime Casas.\n"El programa 'Bankia Escolta València' suposa un suport vital per al nostre col·lectiu, gràcies al qual hem aconseguit impulsar projectes d'enorme impacte en les nostres societats musicals i, especialment, en el teixit orquestral de la Comunitat Valenciana", ha apuntat la presidenta de la FSMCV, Daniela González.\n"Ara, adaptant-nos a aquesta nova normalitat, vam demostrar novament la capacitat d'adaptació de les societats musicals i la nostra aposta ferma per aquesta mena de projectes culturals, tan necessaris en aquests moments", ha remarcat.\nPer part seua, la directora adjunta de Música i Cultura Popular de l'Institut Valencià de Cultura, Marga Landete, ha assenyalat que "en aquest context de pandèmia, des de l'IVC hem tingut molt clar des del primer moment que volíem conservar i continuar amb la nostra activitat dins de la màxima normalitat possible i així ha sigut també en aquest projecte que fem en col·laboració amb la FSMCV i Bankia".\n"Hem hagut de fer adaptacions, però l'important és que contínua l'activitat i volem continuar fomentant i donant suport a la pràctica de la música orquestral dins de les societats musicals valencianes", conclou Landete.


x100p – Coses que passen\nDesprés de veure que ja funciona sense cap problema l’enllaç entre la caseta i casa, m’ha vingut al cap una altra idea que implementar a la xarxa: La telefonia.\nJa coneixia aquest tema un poc, ademés que en la feina ho gastem però en programari privat. He estat mirant opcions tant en Windows com en linux, ja que en casa ma tia és més fàcil implementar qualsevol cosa en Windows que en Linux, més que res per no tindre un altre equip en marxa en sa casa. I ara faig una xicoteta explicació del que he trobat\nPer a Windows he trobat la aplicació 3CX que té una versió gratuïta i una ‘de pago’. Més o menys les dos versions ‘fan el mateix paper’ sols que la ‘de pago’ té algunes característiques sense llimit. Aquest programa s’instal·la sense cap problema en un Windows xp i s’administra per web, l’he vist molt senzill i intuitiu. Segons he llegit ‘per ahí’, aquest programa s’intenta vendre com a característica forta que està encarat als usuaris amb pocs coneiximents informàtics i és veritat, és molt senzill crear extensions, grups, etc… i està també en castellà. Des de la mateix web també es pot descarregar un softphone (un programa que emula al telèfon) per a poder interactuar amb la centraleta. L’he provat i la comunicació funciona correctament. Aquest programa també té la opció de comunicar-se amb altres PBX através de Internet, fent que no hi haja costos en la comunicació.\nL’unic punt dèbil que li he trobat és a l’hora de comunicar la central amb la línia de telèfon de tota la vida, la analògica. Hi ha dues possibilitats en qualsevol PBX per a poder connectar-la a la línia analògica: Mitjançant una passarela o amb un port FXO. A un PC se li pot posar un port FXO amb una targeta PCI, però el problema que té aquest programa és que sols és compatible amb una marca determinada: SANGOMA, així que hi ha poc on triar i les targetes que té solen passar els 200€ – 300€. Per tant queda l’altra possibilitat, mitjançant una passarela. Una passarela el que fa és connectar-se en un port a la xarxa i en un altre a la línia telefònica i pot actuar també de PBX o simplement de passarela de la nostra PBX. Una passarela econòmica és la de Linksys, SPA3102, que està sobre els 65€, de la qual hi ha documentació de com configurar la passarela i el 3CX per a que es comuniquen correctament.\nConclusió d’aquest programa: No està mal per a familiaritzar-se un poc amb aquesta tecnologia, però es queda curt i sols estàs llimitat al que es pot fer amb el programa, no és modular.\nL’altra programa que he pogut comprovar, bueno realment l’he vist funcionar a la universitat ja fa 4 anys i per ara sols m’he documentat, no l’he provat encara (i menys ara que en teoria m’he de posar a estudiar, jeje), és el Asterisk, que és un programa molt més potent. En quan a compatibilitat en targetes és més compatible en altres marques, encara que les que funcionen millor són les de Digium ja que estan fetes a posta per a l’Asterisk però també funcionen altres marques. Aquest programa està disponible en diferents plataformes i la més estable és linux. Ademés existeixen diversos live-cd’s amb l’Asterisk, com pot ser l’Elastix o el trixbox. Segons he llegit en manuals (tot queda pendent de provar-ho) Elastix pareix una distro prou completa i una GUI web per a configurar per als que no els agrade anar editant fitxers de configuració.\nJa per a acabar, si es vol fer una central amb una sola línia telefònia analògica, es pot buscar clons de la targeta X100P (targeta de digium d’un port FXO que ja no la fabriquen) o entrar a aquesta web i comprar-la, en aquesta web el que han fet és agarrar el disseny original i fer-les idèntiques. Recordar que aquest model no servix per al 3CX però si per a l’Asterisk.\nSi puc, quan arribe a casa penjaré uns llibres en PDF sobre aquest tema\nAutor vi1004tPublicat el 9 d'abril de 2010 Categories VoIPEtiquetes 3cx, administracio, analogica, asterisk, culebres, digium, elastix, españa, exterior, hack, Informàtica, internet, Linux, quatretonda, red, sangoma, servidor, telefonia, trixbox, valencia, VoIP, Wifi, x100p, xarxaDeixa un comentari a VoIP


Relat "Rere el dia i la nit"\nInici > detall del relat: Rere el dia i la nit\nRere el dia i la nit\nUn relat de: Benjamí Batlle Pestaña\nMentre avança cap a la porta comprova que del món només n’ha canviat l’hora. Va tranquil·la. De fet, fins i tot la provisió de temps de què gaudeix és totalment inhabitual i contrasta amb la intranquil·litat amb què acostuma a dotar les primeres passes de cada matí.\nAdorm el mòbil i es mira: sota la gavardina semillarga, camisa blanca amb una fina tira negra que ressegueix els plecs dels canells i el coll anglès. Suau, gairebé mussolina, li escau tan estèticament com se li adapta al cos; la camisa perfecta, l'estrella del rock de l'armari que, cada cop que se la posa, fa vibrar el mirall sense importar gaire de què s'acompanya. Avui toca en conjunt i al baix s'hi posa els pantalons cigarette negres que a vegades li fan la guitza, però que arrodoneixen una composició personal, entre una cosa i l’altra, enquadrada entre el barret d’ala ampla i les sabates alçades de talons incipients.\nEl llarg mirall, en resum, li retorna una imatge molt encertada i només discrepant en el cabell, heterodox, que no ha considerat oportú oferir-li una excepcional treva en un dia com avui. En tot cas no és res insalvable: un parell o tres de pentinades, barret degudament reposat i llesta, es sent preparada per tractar el dia. Pren el pom de la porta, s’omple els pulmons, baixa el pom i sospira.\nSospira, barret en mà, en tancar la porta. La clau a l'altra mà, la dreta, s'encaixa dins la tancadura i gira per segellar el dia que ja s'acaba fora de les parets de l'estudi. Es desprèn de les restes d'aire retingut, rebullida per una jornada que, per bé que ha estat físicament fatigant, més ho ha estat en el terreny emocional per la lluita que cada dia li cal per mantenir-se davant dels ulls aliens.\nAdmira la Matilde, sempre despreocupada, independent de tot, de cap lligam que li condicioni els dies. Bé, almenys ella no li coneix, no sap si té parella, un germà problemàtic,... Almenys ella no ho deixa veure i sembla que la seva fortalesa és l'autonomia amb què llisquen els seus ulls, la seva roba desconsideradament escollida, el gest indeliberat.\nEl barret mig nyaufat sobre la tauleta i la gavardina sobre els llençols; botons avall. El primer botó no vol passar pel forat, no ho vol, i li cal entretenir-s’hi delicadament perquè, avui, ja en té prou de sapastreries. El dia, matusser, ha arrencat amb l'ajornament de la reunió amb en Robert. El cap del departament de Metodologia de les Ciències Socials, Robert Solsona, l'havia citada al seu despatx per acabar de parlar sobre les qüestions de contingut de la beca de Màster a què optava per al curs vinent.\nEls tres darrers dies, des de divendres tarda fins ahir, els ha passat preparant-se: imaginant la trobada, esquematitzant informació, calculant les respostes i assajant, un cop i un altre, i un altre,… incomptables cops, el to. El to de la seva veu, el to dels seus plantejaments, el to de la seva projecció, el to com havia de presentar-se davant la possibilitat. D’aquí i d’allà esgratinyant i acumulant confiança: dels esquemes, de les amistats, de lectures gastades que reforçaven la seva autoestima… I si bé tot això havia funcionat i s’ha llevat confiada i descansada, catorze hores després del missatge, una hora després de la reassignació i a tretze de la nova hora proposada, ara, s’ha esvanit tota seguretat guanyada. Ja no es sent els arguments.\nSegurament sí, al Solsona se li deu haver presentat alguna dificultat per la qual, de conèixer-la, ella mateixa justificaria sobradament un canvi de plans necessari... però fer-ho d’aquesta manera, tan, tan, de sobte i amb un missatge tan escarit, d’una frase freda fredíssima, li dol.\nDesperta el mòbil i rellegeix el correu amb què li ha reassignat la reunió mentre desfà el tercer botó . Escàs, buit de compromís, llunyà, reblant el mateix clau.\nLa resta del dia ha marxat normalment: treballs feixucs durant el mati, tupper en mà al migdia, treballs avorrívols durant la tarda, les compres d’emergència al vespre i dolor lumbar pujant les escales del final de dia. Només els ulls desperts de l’Isaac li esbandeix la mirada i descarrega el rostre. No hi ha parlat mai gaire, però tanmateix tot el que pot veure-li o dir-ne li plau. La mirada i el somriure, la confiança, la facilitat, l’entesa, zen, zen, respiració suau, perfum profund. Precís com l’ombra d’uns dits llevant l’ombra d’un pèl desprès.\nAl cedir l’últim botó de la camisa se la treu i la jaqueix sobre la cadira, que queda pengim-penjam amb el coll aquí i una mànega allà mentre l’altra balandreja a ran de terra. Els pantalons cigarette també, fora, i tot pes de roba, amb el desgast acumulat, també, tot, i un cop nua tanca la finestra i llisca la cortina de peça única, d’esquerra a dreta.\nTé un moment de dubte: l’ordinador, el sopar, la roba bruta, trucar a casa, la compra sobre la taula, les gestions del departament i els missatges per contestar. Es decanta per anar al vàter a fer pipi, i mentrestant, asseguda a la tassa, memora la conversa que ha acompanyat el dinar. Una desconeguda vinguda amb elles de mà de la Matilde que venia de no se sap ben bé d’on però que era de l’Uruguai. Tu en saps res, de l’Uruguai? Doncs ella sortia d’allà. Segons ella, mitjons curts color rosa, hom podia viure desacomplexadament sense compromisos ni lligams. Segons la seva experiència, roba desaparellada i tall ☮ a la cabellera, podia viure sense preveure i sense dotació econòmica concreta. Com un subratllador de color blanc.\nDuia la roba desgastada, els ulls trapelles i la carn magra. En canvi era tan abundant en desimboltura i espontaneïtat, que fa pensar a l’Amèlia -i envejar, fins i tot- en la contraposició absoluta d’essències, entre les raons que ella es presenta i les que la noia oriental els vindicava.\nEs veu a ella mateixa atrapada en el reflex d’aquells mitjons curts de color rosa... quina incertesa l’assalta?\nDel dia a la nit només hi va un minut, però tot d’una l’Amèlia perd les referències i es troba confosa, no sabria dir-nos on situa ella aquest minut perdut ni tampoc on el situen els altres. En realitat mai ho ha sabut, se n’adona, i pensa que segurament és una d’aquelles coses que hauria de saber per ser una persona de profit, una d’aquelles coses que segurament pocs saben, però que els que en saben ho saben quan ho han de saber.\nQuan se n’adona, ha acabat de fer pipí i es troba que ha perdut l’oremus divagant entre la cançó i els pensaments\nAra és hora de fer el sopar i atendre les restes del dia que encara la reclamen, i, en canvi, la nit no fa més que començar. Per què ignorar-la, per què deixar-la injustament en blanc? Per què mai té temps per dedicar-se a les hores anatematitzades que resten prohibides de vida? Per què les hores ennoblides són farcides de protocol?\nAlhora que es pregunta respon els missatges i encén l’ordinador per entrar a la intranet del departament mentre esbufega una respiració de serrells pesucs.\nDe fons, ja al llit, intenta reprendre el fil, però la fatiga i els veïns no la deixen dormir. De fons, de l’altra banda de la paret, canten en una llengua diferent que intenta i no arriba a comprendre, i li sap greu perquè ja és al llit i no sap si val la pena llevar-se per apuntar les poques paraules que li sembla copsar.\n“...detràs la nuèit\nLo matin per ailà s’i pèrd\nLo temps desliura cada sens...”\nSebastiàCot | 17-07-2019\nEn primer lloc, felicitar-te pel relat. Transmet les sensacions que molts tenim quan arribem a casa i tanquem la porta després d'un dia feixuc. El dia a dia també és objecte i matèria literària, i ens ho demostres prou bé, amb la quantitat de sentiments i de coses que evoques i que es complementen amb la nostra experiència quotidiana. Vaja, felicitats.\nEn segon lloc, agrair-te les teves amables paraules al meu sonet. Sí, conec Màrius Torres i evidentment que és tot un referent.\nEns anem veient per aquí. Una abraçada.\nBenjamí Batlle Pestaña\nEl contrabandista de baules (II)\nEl contrabandista de baules (I)


La campanya per la Via Lliure de l'11-S fa parada a Tarragona\nLa campanya per la Via Lliure de l'11-S fa parada a TGN\nEl Circ dissabte, 15 d'agost de 2015\nLa regió IV de l’Assemblea Nacional Catalana va celebrar aquest divendres l’acte central de la seva campanya per a la Via Lliure de l’11 de setembre. L’acte va comptar amb una fira d’entitats socials i l’actuació de grups musicals com els Sacaires de Tarragona o el grup Alquímia Flamenco, que va amenitzar la vetllada just després del sopar popular que, a base de fideuà, va preparar la Confraria de Pescadors.\nLa cita es va dur a terme al pati del Centre Cívic de Torreforta i va tenir com a eix temàtic la reivindicació de la justícia social. Unes 500 persones van participar en els actes centrals de la tarda, que es van iniciar amb la formació d’un punter, el símbol de la Via Lliure. Fent un mosaic, els assistents van lluir el color marró, identificat amb la justícia social, l’àrea temàtica escollida per l’ANC de Tarragona.\nA l'hora dels parlaments, el Pare Manel va encetar la reivindicació de la justícia social per la via de la lluita a peu de carrer, una qüestió lligada a l’independentisme de base.\nTot seguit era l’activista i mediadora social, Fatima Souki, qui prenia la paraula. Souki, d’origen amazig, va reivindicar la solidaritat del poble berber amb el català, i va reclamar «un nou país integrador, intercultural i sense discriminacions; i amb plenitud de drets socials i polítics». Jaume Marí, president de La Muntanyeta i de la Confederació Estatal de la Paràlisi Cerebral, va recordar que el col·lectiu de persones discapacitades vol sentir-se «partícipa de la creació d’un nou país per a les persones i, especialment, aquelles que es troben en risc d’exclusió social».\nJosep Sementé va intervenir com a representant d’Esquerres per la Independència per recordar «la vivesa dels conceptes de justícia social i independència» i va posar l’accent en «construir un nou Estat, construir-lo bé i fer-lo col·lectivament». El president de Súmate, Eduardo Reyes, va mostrar la seva indignació cap al tracte diferenciat de l’Estat espanyol a Catalunya: «la justícia social que ens mou són les injustícies socials que s’estan cometent amb el poble de Catalunya». Reyes, en castellà, va instar els assistents a «convèncer tothom per no deixar escapar l’única oportunitat de fer un país millor».\nL’economista Germà Bel, cap de llista de Junts Pel Sí a la circumscripció de Tarragona, va posar-se a la veu de «la lluita contra les desigualtats socials, també en l’àmbit de les infraestructures». Exemples com la via única ferroviària entre Constantí i Vandellòs o la no-instal·lació de Daimler al Port de Tarragona van servir a Bel per il·lustrar el públic sobre la situació que viu el país.


El filial femení del Casserres es desperta tard i encaixa una nova derrota (2-4) | Entre rivals – Esports\nEl filial femení del Casserres es desperta tard i encaixa una nova derrota (2-4)\n04 desembre 2018 17:34\nDerrota del femení ‘B’ del Futbol Sala Casserres a casa, per 2 a 4, contra l’Olímpic Floresta, un dels equips capdavanters de la classificació. Una arrencada dubitativa va condicionar tot el partit de les casserrenques, que van reaccionar a la represa però no van ser a temps d’aconseguir la remuntada.\nLes del Berguedà van fer una mala primera meitat i el rival ho va aprofitar per avançar-se en el marcador amb dos gols. A la represa, les locals van reaccionar i van millorar en intensitat. En aquest escenari, van poder retallar distàncies amb un gol de Clàudia Boixader, però la resposta va ser immediata amb l’1 a 3. A les acaballes, el Casserres es va tornar a acostar amb una diana de Sofia Rodríguez, però l’Olímpic va acabar sentenciant amb el quart gol. Més info\nAmb aquest resultat, el FS Casserres és 8è, amb 11 punts, i trenca una bona ratxa de tres partits sense perdre. AQUÍ\nLa propera jornada, passat el pont, les noies de Vicente Rodríguez jugaran a la pista del líder, l’Escola de Futbol Sala Jordi Torras Sant Vicenç, que a aquestes alçades segueix comptant els seus partits per victòries. De fet, en 8 jornades han fet 41 gols i n’han rebut únicament un. No serà fàcil per al Casserres. +PROPERA JORNADA\nCasserres FS Casserres set14


El documental de viatges convertit en còmic d'autor\nGuy Delisle en quatre títols , (ASTIBERRI, 2005)(ASTIBERRI, 2008)(ASTIBERRI, 2011)(ASTIBERRI, 2013)\nPyongyang, Crónicas birmanas, Crónicas de Jerusalén i Guía del mal padre\nLa mirada inquisitiva i perplexa de Delisle trenca l'embargament informatiu de Corea del Nord per descobrir el dia a dia d'un estat que desafia qualsevol lògica. Amb la ironia d'un viatger experimentat i des de la primera persona, Pyongyang radiografia el pitjor malson de George Orwell.\nDesprés de viure a Shenzhen i Pyongyang, Delisle va passar un any a Myanmar, l'antiga Birmània, on la seva dona treballava per a Metges Sense Fronteres. La curiositat el va guiar en un país sorprenent. I amb els ulls ben oberts va advertir el pes de la dictadura militar, fins i tot en els detalls més petits.\nA través de la quotidianitat familiar de Delisle, Crónicas de Jerusalén ofereix al lector una mirada complexa, realista i amena d'una ciutat contradictòria. Un esforç monumental per documentar -i sobretot per comprendre- com és la vida quotidiana en una societat marcada pel conflicte.\n'Guía del mal padre'\nExplotant la veta humorística de les tires de Calvin & Hobbes en què el pare li prenia el pèl al fill, Delisle es presenta a Guía del mal padre en un seguit de situacions que el fan candidat a pitjor pare de l'any. Una fantasia inofensiva especialment indicada per a pares amb sentit de l'humor.


Església parroquial de Sant Miquel - Turisme\nbatea esglesia patrimoni\nDurant el S. XVIII, la prosperitat econòmica i demogràfica de Batea es fa palesa en la construcció de la nova església parroquial de Sant Miquel. Obra de l'arquitecte Francesc Melet i anomenada la catedral de la Terra Alta per les seves grans proporcions, és un edifici barroc-neoclàssic del s. XVIII amb la façana ricament ornamentada formada per tres portes, emmarcades per columnes, fornícules i amb un gran frontó i campanar de torre vuitavat també ben decorat i coronat per una balustrada.\nDurant el S. XVIII, la prosperitat econòmica i demogràfica es fa palesa en la construcció de la nova església parroquial de Sant Miquel. Obra de l’arquitecte Francesc Melet i anomenada la catedral de la Terra Alta per les seves grans proporcions, és un edifici barroc-neoclàssic del s. XVIII amb la façana ricament ornamentada formada per tres portes, emmarcades per columnes, fornícules i amb un gran frontó i campanar de torre vuitavat també ben decorat i coronat per una balustrada. La seva planta és de creu llatina amb naus separades per columnes amb capitells corintis i un gran cimbori que li dóna llum. Aquesta església es troba en el mateix lloc on hi va haver l’antiga església gòtica i un castell, del qual solament se’n conserva el fossar.\nDes de la fi de la Guerra Civil de 1936 no s’havia dut a terme una actuació de remodelació seriosa en tot el seu interior, excepte en el templet de l’altar major i a la capella del Santíssim, i es va pintar la resta amb blanc per tal de cobrir allò que el foc havia ennegrit. La restauració va ser tan gran que es va haver de realitzar per fases: al 1997 es va restaurar la pila baptismal; al 1998 es van pintar els quatre evangelistes de les petxines de la cúpula; al 1999 es va restaurar la cúpula, es van col·locar els finestrals al tambor, es va restaurar el creuer, arreglant els vitralls i netejant la capella del Sagrari d’estil barroc. També l’any 1999, l’Ajuntament va fer una rasa per acabar amb les problemes d’humitat de tota la part esquerra del temple i, es va restaurar entre altres actuacions el retaule de la porta d’entrada. Tota l’ornamentació de l’església, de guix, va recuperar la seva fisonomia, pintat amb pintura pastel. A finals de 2000 i principis del 2001 es va restaurar la nau esquerra de l’església i es van tapar algunes escletxes de la teulada. Al 2002, es va començar una nova fase per arranjar la nau central i l’absis amb el seu templet.[Pujar ↑]\n28. Església Parroquial de Sant Miquel de Batea\nCaracterístiques: Edifici barroc-neoclàssic de façana ricament ornamentada formada per tres portes, emmarcades per columnes, amb un gran frontó i campanar. La seva planta és de creu llatina amb naus separades per columnes amb capitells corintis i un gran cimbori.\nÈpoca: La construcció data del segle XVIII. A partir de 1997 s'ha realitzat una intensa restauració.\nUsos: Església parroquial utilitzada com a lloc de culte.\nFets rellevants: L'església es troba en el mateix lloc on hi va haver l’antiga església gòtica i un castell, del qual solament se’n conserva el fossar.


rocaineu: A l'Anglada Guillemon del Faraó per la Temple del Sol (Montserrat)\nA l'Anglada Guillemon del Faraó per la Temple del Sol (Montserrat)\nBonica clàssica amb una mica de tot i que podem completar amb la bona entrada de la més recent Temple del Sol. Una passejada per la història de les escalades montserratines amb els estils de cada època a banda i banda del Faraó. En aquest enllaç hi ha una bona topo i acurada com sempre amb altres opcions del lloc i la info justa i adient per no liar-se allà on no cal. L'entrada del diedre és A1 i no Ao, o 6a/6a+ i al desplom de l'Anglada Guillemon ens anirà bé anar amb varis friends. Els tascons no són necessaris. Ull amb l'accés al coll un cop acabada la TdS, una sabineta ens pot protegir la destrepada però s'ha de cuidar.\nAquesta és una bona escalada on també s'hi nota el pas del temps, entre material afegit (sembla que en origen el desplom no tenia cap expansió, algun que altre espit i parabolt que et trobes al tram de dalt) i itineraris variats (i que l'accés al desplom es feia per la fissura a la dreta de la canal i no per l'aresta). Tot això deu quedar ben enrere, perquè ni l'obra de l'AGP ho reconeix.\nDe material, els aliens i friends fins al C2 ens aniran la mar de bé.\nPer l'ascens agafem l'opció de camí de la cova del pastor i sembla ben bona opció. Només tenir en compte de guardar-nos llum per la baixada! que de nit el pas entre els ressalts de roca no són evidents. El descens, nosaltres seguim la opció de fer els ràpels de la cara E i no és gens recomanable. Són del tot verticals i per poc que no recuperem les cordes del primer. Fer el ràpel cap al nord i desgrimpar l'aresta nord (o muntar una "instal.lació" amb uns burils a l'inici de l'aresta) sembla la millor opció.\nmoltbonaescaladamoltbenfetaidesfetambl'Eva,.. un dia de boires que van i venen, .. un fosc, humit, el dels torrents que són venes profundes on hi corren les sensacions, amunt i avall\nPublicado por edunz en 23:13\ndoncs sí efectivament la primera la van fer pel llarg de fissura i no per l'aresta, paraules del pròpi Anglada. Quan hi vam ser no ens ho vam pensar gaire... a falta de veure algun seguro a la placa de l'esquerra ens vam posar a la fissura i vam disfrutar fort! La presència de crostes ja ens va fer entendre que ben poques cordades hi passaven... Salut i esquiades i escalades!\nse m'hi anaven els ulls, quan estava al capdamunt del coll abans de començar la placa... i ja em deia que el normal hagués estat buscar-ho per la fissura. Ara un bolt lluent a prop de la reunió que m'imagino que afegit ja crida l'atenció. I enfilant la placa pel mig apareixen els cargols rovellats i un C75 pel camí qued a a caldo.


Oscar Guayabero ·Temor i desig de ser devorats\nTemor i desig de ser devorats\nTimeOut (13 de març del 2011)\nMalgrat aparèixer pel meu amic i apreciat Ricard Mas l'article és meu. Coses de la premsa...\nA partir d’un text de Pier Paolo Pasolini on el cineasta italià reflexiona sobre la posició de l’ésser davant de les ideologies totalitàries, en tant que totalitzadores, el Bolit de Girona aplega una sèrie de treballs d’artistes i diferents agents d'àmbits com l'arquitectura, l'economia i la història. “Com succeeix en algunes passions humanes, com l’amor i l’odi, diu Pasolini, el temor a ser devorats és un impuls que, en fer-se obsessiu, deriva en el seu revers, és a dir, en el desig de ser devorats” afirma Rosa Pera la comissaria de la mostra i del Bòlit.\nAmb la caiguda del mur de Berlín el món ha esdevingut, de facto, un sistema únic, el capitalisme global. Des d’aquell moment no sembla possible presentar alternatives, tant sols exercir la dissidència i mostrar les esquerdes del sistema. Les obres que es presenten a l’exposició no són tant respostes sinó més aviat bones preguntes. No pretenen sortir del sistema perquè, com explica Rosa Pere, “els límits del sistema ens queden massa lluny siguem on siguem”. Malgrat els darrers esdeveniments en el món àrab ens poden crear la falsa imatge de que els sistemes són febles, la realitat és que els mecanismes de poder concentrant tots els orgues de decisió política i administrativa sota el paraigües del capital, ha allunyat cada cop més a la societat dels qui la governen. L’exposició parteix d’aquesta incapacitat d’evadir-se del sistema i alhora de la necessitat de mostrar la seva obsolescència, i els seus efectes com l’explotació laboral, les estructures improductives, l’economia virtual amb situacions que ratllen l'absurd i la incongruència. També s’intenta fer forat, mossegar os, tal com Julian Assange mitjançant Wikileaks està esquerdant el sistema. Són episodis reals extrets del sistema econòmic global implantat a llocs com la Xina, Cuba, el Japó o països occidentals desenvolupats, i així mateix a l’entorn local, com Terrassa, Mataró o la mateixa ciutat de Girona, des d’on es vol analitzar el terreny pel que fa als efectes dels canvis econòmics de la globalització, a partir de la memòria industrial.\nFent un viatge del més llunyà al més proper: a l’espai Sant Nicolau hi ha la part global, amb peces que detecten disfuncions, rastres de fracassos, algunes amb humor altres entrant en el territori del documental. Es tracta de peces unides per una analisi crítica del que en economia s’anomena “la força del treball”. Louidgi Beltrame amb la seva pel·lícula Gunkanjima ens mostra l’absurditat d’una illa del Japó de menys d’1 Km2, ocupada i explotada primer i oblidada després com un gran monument a l’economia de mercat. Tota l’illa és ara una gran construcció buida, abandonada, morta. Els diumenges de les filipines que serveixen a les cases de Hong Kong o la ironia de l’Adrian Melis sobre el seu país Cuba ens porten fins a una peça sorprenent. El treball és de Ge Lin i és potser on es veu més clar aquestes incursions cada cop més freqüents de l’art en el territori del documental. Es tracta d’un curt documental sobre les anomenats Gold Farmers Es tracta de joves es passen de 10 a 12 hores diàries jugant a videojocs en línia com World of Warcraft o Lineage amb l’objectiu d’aconseguir com a premi els diners virtuals (únicament vàlids en el joc) que revendran en el mercat global a compradors de tot el món a canvi de diners reals. “És en el territori on l’economia fictícia es barreja amb la real on aquesta perd crèdit i guanya en inefabilitat, en un món on s’han capgirat valors i la perversitat del sistema converteix l’oci en una nova indústria basada en l’explotació laboral, malgrat el consentiment dels propis joves que estan satisfets de guanyar diners fent allò que més els agrada, barrejant prestigi de jugador, economia global i egos juvenils” comenta Rosa Pera.\nJa a la seu de la Rambla ens trobem amb el recull de testimonis de María Ruido sobre el passat i present de les zones industrials del tèxtil de Terrassa i Mataró i finalment un intens treball de camp que l’artista Pep Admetlla i l’equip interdisciplinari spaceGAP-architectureSTUDIO, han desenvolupat en elm marge industrial i fabril que va desde Girona a Salt. “Mitjançant un treball en procés íntimament vinculat amb el territori a estudiar, han desenvolupat una recerca prospectiva dels usos i la producció vinculada a uns espais que han estat buidats de memòria. Actualment, com succeeix a d’altres indrets, són espais en transició cap a altres usos: la indústria del coneixement i la tecnologia”, diu la comissaria. Com diu en el seu dossier i citant a Toni Judt “Com a ciutadans d’una societat lliure, tenim el deure de mirar críticament el nostre món. Si pensem que alguna cosa està malament, hem d’actuar en congruència amb aquest coneixement. Com sentencia la famosa frase, “fins ara els filòsofs no han fet més que interpretar el món de diverses formes; del que es tracta ara és de transformar-lo”.


Ramon Puigpelat inaugura a Calaf i Marta Pruna a Igualada - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n«Runes i anatomies» és la nova exposició que l'artista calafí Ramon Puigpelat inaugurarà avui, a les 7 de la tarda, a Calaf. La mostra de pintura sobre embalatges es podrà veure fins al dimecres 11 de setembre a la Capella del Centre de Recursos per a l'Ocupació (CRO). Els horaris de visita són de 19 a 21 h els dies feiners, i de 12 a 14 h i 19 a 21 h, els festius.\nAvui, a més, a la sala Artèria d'Igualada s'inaugurarà, a 2/4 de 8 del vespre, la mostra Des-triar-nos de l'escultora Marta Pruna, centrada en el món dels sentits. És la primera artista que torna a exposar a l'Artèria, 5 anys després de l'obertura. La mostra es podrà veure fins al 12 d'octubre, de dimarts a divendres de 19 a 21 h i dissabtes de 09.30 a 13.30 h i de 17 a 20.30 h.


El cos tècnic de l'Ontinyent aposta per renovar Kikín i Raúl Muñoz. Ambdós jugadors importants en les anteriors campanyes. Tornen cares conegudes com David Rangel i Paco Sáez, que ja han demostrat la seua qualitat en la gespa de El Clariano. David Rangel ha passat pel C.D. Castelló i el Deportivo Alavés les darreres dos temporades i va ser peça fonamental en la promoció d'ascens a Segona Divisió de fa tres temporades. Paco Sáez, en canvi, va defensar la camiseta del filial i la del primer equip, sent també peça clau en l'ascens a Regional Preferent. La temporada 2011-2012 ha estat un referent en atac per al Muro C.F.\nPàgina 299 de 300


Nadal esborra Zeballos (6-2, 6-2 i 6-3) per plantar-se a tercera ronda de Roland Garros\nA mesura que avança el torneig, Rafael Nadal està recuperant el seu millor tenis i aquest divendres, en el seu segon compromís a Roland Garros, no ha tingut cap problema per esborrar Horacio Zeballos, número 44 del rànquing ATP. El manacorí ha derrotat l'argentí amb un 6-2, 6-2 i 6-3 després d'un partit molt còmode, i ja es troba a tercera ronda de París. Nadal ha intimidat el rival amb un tenis cada cop més precís, sòlid i contundent i no s'ha desgastat gaire per adjudicar-se l'enfrontament. El pròxim escull de Nadal serà Lleyton Hewitt. En canvi, Albert Montañés ha perdut contra el suec Robin Soderling (6-4, 7-5, 2-6 i 6-3).\n28/05/2010 - 12.34 Actualitzat 28/05/2010 - 19.12\nNicolás Almagro també ha accedit a tercera ronda de Roland Garros un cop ha eliminat amb facilitat el belga Steve Darcis per 6-3, 6-0 i 7-5. El murcià s'enfrontarà ara a Dolgopolov, que ha derrotat el xilè Fernando González, semifinalista l'any passat, per 6-3, 6-4 i 6-3.\nJuan Carlos Ferrero i Fernando Verdasco també han accedit a tercera ronda després de vèncer Pere Riba i Florent Serra, respectivament. El d'Ontinyent ha derrotat el català per 7-6, 6-7, 6-2 i 6-2, mentre que el madrileny ha derrotat el francès per 6-2, 6-2, 0-6 i 6-4.\nFederer ja és a vuitens\nQui, en canvi, ja espera rivals als vuitens de final és Roger Federer. El tenista suís ha derrotat l'alemany Julian Reister per 6-4, 6-0 i 6-4 en un duel sense gaires emocions en què Federer ha estat molt superior. El rival de Federer serà el seu amic i compatriota Stanislas Wawrinka, botxí de l'italià Fognini. També continuen endavant Andy Murray, Ljubicic i Tsonga.\nGranollers diu adéu


Un taller de geocerca proposa descobrir Mataró des del punt de vista energètic -\nPortada / Notícies / Un taller de geocerca proposa descobrir Mataró des del punt de vista energètic\nNotícia 22 May, 2017 23 October, 2017\nLa ciutat té geoamagatalls amb “tresors” que informen sobre la gestió de l’energia\nLa geocerca és un joc a l’aire lliure que consisteix a trobar tresors amagats per tot el món, mitjançant tecnologia GPS. Hi ha més de 10 milions d’usuaris registrats i més de 2,5 milions de geocontenidors estan esperant ser trobats a més de 180 països.\nA prop de Mataró hi ha 5.087 geoamagatalls. Un projecte impulsat des de la Gerència de Serveis de Medi Ambient de la Diputació de Barcelona, que en aquesta fase pilot s’està desenvolupant a dos municipis (Mataró i Mollet del Vallès) ha permès ampliar aquesta xarxa amb nous “tresors” que permeten descobrir la gestió de l’energia. L’objectiu és donar a conèixer i fer visibles, a la ciutadania, les accions i polítiques ambientals que s’estan duent a terme des dels ajuntaments, a escala municipal. Per això, des de la Casa Capell s’han ampliat els geoamagatalls amb nous “tresors” que permeten descobrir la gestió de l’energia a Mataró: punts de recàrrega de vehicles elèctrics, el tub verd, instal·lacions fotovoltaiques, la telegestió de l’enllumenat i semàfors, etc.\nEl taller que es durà a terme diumenge proposa trobar aquests nous geoamagatalls i descobrir Mataró en clau energètica.\nHan de venir preparats\nPer poder realitzar l’activitat amb èxit, els participants hauran de venir preparats amb anticipació.\nSi encara no en formen part, cal que es registrin al web de Geocaching (www.geocaching.com).\nSi tenen un dispositiu mòbil Android o Apple amb receptor GPS (telèfon, tauleta…), han d’instal·lar-hi una aplicació per participar en Geocaching. N’hi ha diverses, algunes de pagament i d’altres gratuïtes, que ja són suficients per jugar-hi:\n– Aplicacions per a Android: c:geo, Geocaching Intro (oficial gratis), Geocaching.\n– Aplicacions per a Apple: Geocaching Intro (oficial gratis), Geocaching.\nTambé us pot servir un receptor GPS d’activitat esportiva. En canvi, no són adequats els navegadors per a vehicles.\nSi no es pot fer el taller, també es pot jugar buscant els geoamagatalls directament al web www.geocaching.com. A partir del taller i durant un mes es farà l’avaluació del seu impacte com a eina de sensibilització i divulgació ambientals. Els tresors, tanmateix, continuaran sent operatius i es podrà continuar participant-hi indefinidament.\nEtiquetas: Geocaching Mataró, Geocaching.com, geocerca, Mataró


Les Viles Florides de l'Urgell, Rocallaura i Vallbona de les Monges | Turisme Urgell\nLes Viles Florides de l'Urgell, Rocallaura i Vallbona de les Monges\nLes Viles Florides és una iniciativa de la Confederació d’Horticultura Ornamental de Catalunya (CHOC) que promou la transformació de racons, pobles i ciutats de Catalunya i Andorra, a través d'espais verds urbans i enjardinats.\nAquest moviment vol mostrar i posar en valor la riquesa natural i paisatgística del país mitjançant el reconeixement públic de tots aquells projectes d’enjardinament, mobiliari urbà i espais lúdics que, tant en l’àmbit públic com privat, esdevinguin un exemple a seguir. Això inclou la protecció dels espais verds, la millora de la qualitat de vida dels veïns, l'estat i conservació del mobiliari urbà, la presència de parcs infantils, la conscienciació social envers les polítiques de sostenibilitat mediambiental o el desenvolupament de les economies locals a través de l’atractiu dels jardins i parcs urbans.\nEl moviment és obert a tothom i poden participar-hi els municipis, així com qualsevol col·lectiu, empresa o particular amb sensibilitat vers la natura i la cura dels espais verds.\nA l'Urgell, actualment són Viles Florides, Vallbona de les Monges i Rocallaura. Més informació a la web www.vilesflorides.cat


PARTICIPEM EN EL PROJECTE PERFILS – Escola Vedruna Tona\nPARTICIPEM EN EL PROJECTE PERFILS\n18 juliol, 2018 Posted by Oliver MasEscola\nUn curs més, el projecte Perfils, Apropament al fet migratori ha tingut molt bona acollida entre els centres d’ensenyament secundari de la Mancomunitat La Plana. Hi han participat un total de 215 d’alumnes de l’Escola Vedruna de Tona, l’Institut de Taradell i l’Institut de\nTona. En el cas de l’Escola Vedruna i l’Institut de Taradell el projecte s’ha portat a terme amb els grups de 2n d’ESO, en canvi, en al cas de l’Institut de Tona han estat els alumnes de 3r d’ESO.\nEl treball l’han liderat pels professors i professores de l’assignatura de socials en el cas de l’Institut de Taradell i de l’Escola Vedruna Tona i de cultura i valors pel què fa a l’Institut de Tona.\nEs va iniciar entre el mes de desembre de 2017 i el gener de 2018 i ha finalitzat aquest mes de juny. Durant aquests mesos s’han desenvolupat diverses accions tant dins com fora de les aules. Per una banda, s’han dut a terme xerrades i dinàmiques a les aules entorn les dades i\ncauses socials, demogràfiques i econòmiques del fet migratori, com també sobre els estereotips i prejudicis que envolten la immigració i el nostre dia a dia (aquestes a càrrec de l’entitat Irènia).\nCom a novetat d’aquest curs, els i les participants dels centres d’ensenyament secundari, van poder gaudir de l’espectacle “Moha” de la Companyia Còmica l’Ou Cost de Vic que es va portar a terme a la sala La Canal de Tona i al Centre Cultural Costa i Font de Taradell dins\nl’horari lectiu. Aquest, amb el gest com a únic llenguatge i l’humor com a bandera, s’atrevia a parlar sense parlar d’un tema profund, sensible i fins i tot tabú d’un immigrant il·legal, des de la infantesa a la seva joventut.\nEls i les alumnes han pres part al projecte, d’una manera molt activa i creativa, portant a terme la part pràctica d’aquest fora l’horari lectiu. A través de converses-entrevistes han fet un apropament personal a les diverses experiències migratòries de persones procedents de\nl’estranger. Aquestes converses quals han estat enregistrades i editades per una professional per poder-les visualitzar i compartir amb la resta de companys i companyes a les aules com també amb la resta de la comunitat a través de les xarxes socials.\nS’han entrevistat a 38 persones que actualment resideixen a la comarca d’Osona, majoritàriament a Tona i a Taradell, i que procedeixen de 22 països diferents: Alemanya, Argentina, Bielorússia, Cuba, Colòmbia, Equador, El Salvador, França, Ghana, Hondures, Itàlia, Irlanda, Mali, Marroc, Nepal, Nigèria, Perú, Romania, Rússia, Tanzània, Togo i Uruguai.\nEl resultat final ha estat recollit en un DVD que agrupa totes les entrevistes realitzades i està disponible a les biblioteques de Tona i de Taradell. Així mateix, també es poden veure les converses enregistrades a través del canal de YouTube de la Mancomunitat La Plana.\nLÍDIA POVEDANO, GUANYADORA ALS PREMIS LITERARIS DE GURB\nPARTICIPEM EN LA SETMANA DE LA MOBILITAT SOSTENIBLE


Joan Carles I no paga ni aigua ni llum: 7 despeses reials que queden fora del pressupost\nEls comptes presentats només inclouen el sou de 18 dels 500 empleats públics que treballen per a la monarquia\nDANI SÁNCHEZ Barcelona Actualitzada el 28/12/2011 18:42\n260x366 La família reial / REUTERS La família reial / REUTERS\nEl detall dels pressupostos que ha presentat aquest dimecres la casa reial deixa interrogants sense resoldre i aporta algunes curiositats. Els 8,4 milions assignats a la institució paguen només una part de les despeses que genera l'activitat reial.\n1. Entre les despeses corrents que ha detallat la institució, per exemple, no hi consten les partides per a la llum i l'aigua i altres subministraments dels edificis que ocupen, que van a càrrec del pressupost de l'organisme estatal del Patrimoni Nacional, que n'és propietari.\n2. Tot i això, també de les despeses corrents, el concepte en què més es gasten els diners els monarques espanyols és en "material, subministrament i altres", que inclou el material d'oficina, comunicacions, assegurances i contractes amb empreses de serveis. En total, la Casa del Rei destina a aquesta partida 1,7 milions d'euros.\n3. El capítol de personal, el més gran del pressupost, amb un 47,9% de la despesa, inclou només el personal d'alta direcció. Això vol dir 18 del 500 empleats públics que treballen per a la Corona, segons informa el diari Público. El sou d'aquests treballadors públics no està inclòs en els 8,4 milions d'euros del pressupost de la institució, perquè se'ls considera treballadors del ministeri de Presidència.\n4. Les despeses del seguretat no s'inclouen en el pressupost, perquè van a càrrec del Servei de Seguretat.\n5. Els cotxes oficials i conductors depenen directament del ministeri d'Hisenda i Administracions públiques.\n6. El manteniment dels edificis també el paga el Patrimoni Nacional, tot i que la casa reial destina 31.500 euros a "reparacions, manteniment i conservació", concepte que inclou "petita maquinària, utillatge i vehicles automòbils".\n7. Les despeses corresponents a viatges i visites oficials les paga el ministeri d'Exteriors.\nEl rei rep cada any de l'Estat 292.000 euros, 140.000 de sou


Chalet OTT - apartment in the mountains Arzier Suïssa - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 3 allotjaments a Arzier.\nArzier, Arzier, Suïssa - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Chalet OTT - apartment in the mountains\nDissenyat tant per oci com per negoci, Chalet OTT - apartment in the mountains està situat idealment a Arzier; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Chalet OTT - apartment in the mountains, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, servei de llançadora, lloguer de bicicletes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, despertador, llits extrallargs (> 2 metres), videojocs a l'habitació a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com esquí, jardí. Chalet OTT - apartment in the mountains és una elecció inteligents per a viatgers a Arzier, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nAllotjaments a Arzier