Crims - Podcasts-Online.org\nSocietà e Cultura, Società e Cultura\n446 - Cas Biondo: Suïcidi o assassinat?\nMadrid, 30 de maig del 2013. Un jove italià de 31 anys apareix mort en un pis del barri de Las Letras de Madrid. El cos està penjat d'una prestatgeria, el coll lligat amb un mocador llarg. No hi ha nota de suïcidi. El seu nom és Mario Biondo. Estava casat amb una coneguda presentadora de televisió. En el cas Biondo, tot apunta a un suïcidi però la família desconfia d'aquesta hipòtesi des del primer moment.\nSun, 10 Jan 2021 - 54min\n445 - La dona sense rostre\nIdar-Oberstein és una ciutat d'uns 35.000 habitants del sud-oest d'Alemanya, coneguda per la seva indústria de pedres precioses i famosa per l'"església de la roca", una petita capella que està literalment encastada dins una gran roca. Una llegenda explica que dos germans que vivien al castell que hi ha a sobre es van enamorar de la mateixa noia i un dia que un germà no hi era, l'altre va aprofitar per casar-s'hi. Quan el germà que havia marxat del castell va tornar i se'n va assabentar, va tirar el germà daltabaix de la roca. Va acabar confessant el crim a un abat i aquest, com a càstig, li va fer excavar amb les seves pròpies mans una església al lloc on es va trobar el cos del germà, just 50 metres sota el castell. Això és només una llegenda, però el que us explicarem avui, tot i que sembla mentida, va passar de veritat. Un assassí sense rostre atemoreix Alemanya i França, amb un final sorprenent i ens atreviríem a dir que patètic.\nSat, 09 Jan 2021 - 30min\n444 - El crim de la Guàrdia Urbana. Capítol 4: La veritat oficial\nEl cas de la Guàrdia Urbana arriba a judici amb dubtes o versions contradictòries sobre quatre aspectes clau: l'hora del crim, com van matar la víctima, qui en va ser l'autor i el motiu. No és poca cosa i el tribunal popular serà qui ho haurà de determinar. Els dos acusats, l'Albert i la Rosa, s'assenyalen mútuament.\n443 - El crim de la Guàrdia Urbana. Capítol 2: Qui diu la veritat?\nRosa Peral i Albert López s'han convertit en els principals sospitosos del cas i no serà fàcil establir qui diu la veritat. Com sempre, els detalls seran importants, i els testimonis! Sobretot els de referència. En aquesta història, les filles de la Rosa tindran un paper indirecte molt important. Eren a casa el dia que va morir el Pedro i, sense voler, van veure coses. Però són petites, tenen 4 i 6 anys, la jutgessa les vol protegir i no vol que declarin. Però les nenes van explicar coses a algú. Mentrestant, la Rosa ha assenyalat l'Albert i l'Albert diu que quan va arribar al xalet ja estava tot fet. El crim de la Guàrdia Urbana, a mesura que avança la investigació, lluny d'aclarir-se, s'enreda.\nSat, 26 Dec 2020 - 55min\n442 - El crim de la Guàrdia Urbana. Capítol 1: Un cas condemnat a estar sempre obert\nEl dijous 4 de maig del 2017, a quarts de deu del vespre, un jutjat de Vilanova i la Geltrú rep l'avís que s'ha trobat un cotxe cremat al costat del pantà de Foix i que, al maleter, hi ha les restes del que sembla el cadàver d'un home. Segons la matrícula del vehicle, el cotxe pertany a Pedro Rodríguez, un agent de la Guàrdia Urbana de Barcelona. Oficialment, Pedro Rodríguez no consta com a desaparegut, però fa tres dies que no va a casa seva i des de llavors ningú l'ha vist. Aquest és el primer capítol d'una minisèrie de quatre sobre el crim de la Guàrdia Urbana. L'1 de desembre del 2020, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya va confirmar la condemna de 25 anys per a Rosa Peral i 20 anys per a Albert López. Però, com s'ha arribat aquí? Quina és la història del crim de la Guàrdia Urbana? Quins són els detalls importants?\nSat, 26 Dec 2020 - 54min\n441 - El violador de la Verneda\nUna noia, de 21 anys, torna cap a casa de matinada. És el dissabte 23 d'agost del 1997. Viu a l'Hospitalet de Llobregat, en un edifici que té una zona enjardinada. Quan està a punt d'arribar al portal, nota una presència darrere seu. Es gira i veu un home alt i prim. Porta gorra i la cara tapada. L'home li posa una navalla al coll, la tomba a terra i l'obliga a fer-li una fel·lació. Dos mesos després es repeteixen els fets; en aquest cas, a Barcelona. El dimarts 14 d'octubre a la nit, un individu de les mateixes característiques ataca una jove, de 21 anys, quan entra al bloc on viu. L'amenaça amb una arma blanca. L'arrossega fins a l'ascensor i l'obliga a practicar-li sexe oral. Al cap de quinze dies, una altra noia, de 20 anys, és objecte d'un atac similar. Tres agressions i un mateix patró. La policia sospita que hi ha un violador en sèrie.\nSun, 29 Nov 2020 - 53min\n440 - El boig del xandall\nEl novembre del 1991, la Policia Nacional rep una primera denúncia d'una dona que explica que li han clavat un punxó que li ha entrat pel gluti esquerre i li ha sortit per l'engonal. No ha pogut veure el seu agressor perquè l'ha atacada per l'esquena. Durant prop de dos anys, una trentena de dones denunciaran fets similars. Primer en comptagotes, però, a mesura que avanci el temps, els atacs seran més freqüents fins que una dona morirà i sis més salvaran la vida "in extremis". La situació provoca molt desconcert entre els agents, que no saben per on buscar, i molt nerviosisme entre les dones que agafen la L5 del Metro, que és on normalment actua l'agressor. La por s'escamparà per la crueltat i el sadisme d'un individu que sap molt bé com utilitzar els ganivets per fer mal.\nSat, 28 Nov 2020 - 53min\n439 - El doble crim d'Almonte. Capítol 2. Cent cinquanta-quatre ganivetades\nL'ADN que la policia científica va trobar al lloc dels fets és de les víctimes i de la Marianela, la mare, que va ser la primera sospitosa. També hi havia unes petjades que no saben de qui són, però res més. A Almonte, un poble que venera la Mare de Déu del Rocío, la ciència policial està perduda. Però un canvi d'actitud dels veïns, que havien callat durant mesos, permetrà als investigadors fer un important pas endavant.\nSun, 08 Nov 2020 - 54min\n438 - El doble crim d'Almonte. Capítol 1. Sense sospitós\nEl dissabte 27 d'abril del 2013, milers de persones celebren a Almonte (Huelva) una festa dedicada a la Mare de Déu del Rocío. Als voltants de la plaça de l'església s'hi respira un ambient alegre i despreocupat. Mentre els veïns d'Almonte conversen amb els seus amics i familiars, o canten cançons a la Mare de Déu, un home i la seva filla de vuit anys són assassinats a ganivetades. La investigació del doble crim d'Almonte va ser llarga i complexa. Els encarregats del cas es van trobar que hi havia poca gent disposada a col·laborar, i van passar molts mesos fins que algú va decidir revelar un detall important.\nSat, 07 Nov 2020 - 53min\n437 - Ruta de bars, rastre de sang: el cas Snoopy\nEl 8 de maig del 1998, un home entra en un bar del barri de les Corts de Barcelona, demana al cambrer canvi per comprar un paquet de tabac i, quan aquest es tomba, li clava un tret al clatell. La víctima es diu Josep Gilart i anys enrere havia tingut un altre bar, l'Snoopy, on havien desaparegut dues persones. Gilart té molts enemics. Qui l'ha volgut matar?\nSun, 01 Nov 2020 - 58min\n436 - El Solitario: El deixeble. Capítol 2\nSun, 25 Oct 2020 - 53min\n435 - El Solitario: L'atracador fonedís. Capítol 1\nSat, 24 Oct 2020 - 54min\n434 - Cas Can Morgat: Qui va disparar el tret que va matar el professor Bartomeu Cabello?\nFri, 28 Aug 2020 - 54min\n433 - Brito i Picatoste: Fugir a qualsevol preu (capítol 3)\nBrito i Picatoste sembla un títol de pel·lícula. La seva història, també. L'un, condemnat per homicidi, i l'altre, un lladre amb sida i amb poca autoestima. Fereixen greument dos mossos a Lleida per escapolir-se de la presó. S'amaguen durant gairebé un mes a la serra de Collserola ajudats per delinqüents comuns. El temps, que passa sense novetats positives per a ells, i la por de ser detinguts els empeny a fugir, a qualsevol preu. Tornen a disparar, i tenyeixen de sang, encara més, els seus camins. Pararan? Els faran parar? Guió: Enric Álvarez. Primera emissió, 20 de juliol de 2019.\nThu, 27 Aug 2020 - 52min\n432 - Brito i Picatoste: A la caça de l'home (capítol 2)\nDos presos de Lleida, Manuel Brito i Javier Picatoste, s'han escapat després de ferir greument dos mossos d'esquadra. Porten més d'una setmana fugits. Centenars de policies els busquen per tot Lleida fins que un confident avisa que els delinqüents planegen segrestar el fill d'un narcotraficant prop de Barcelona. Els Mossos fa vuit dies que estan amagats rodejant una caseta mig abandonada a Santa Maria del Camí. És propietat del pare d'un dels fugitius i hi havia quatre motxilles plenes de menjar i objectes per ajudar-los en l'escapada. Però després de 8 dies i 8 nits, Brito i Picatoste no apareixen. El confident també facilita els números de telèfon que fan servir els fugits, els Mossos els intervenen i, en una trucada fortuïta, la policia descobreix que els fugits han superat tots els controls i s'amaguen a la serra de Collserola. Guió: Enric Álvarez. Primera emissió, 14 de juliol de 2019.\nWed, 26 Aug 2020 - 54min\n431 - La sagnant fugida de Brito i Picatoste (capítol 1)\nDiumenge 14 d'octubre del 2001. Lleida s'ha convertit en una ratera. Els Mossos custodien totes les sortides de la ciutat i pentinen els carrers un per un. Dos delinqüents, Manuel Brito i Francisco Javier Picatoste, s'han escapat del Centre Penitenciari de Ponent en una fuga espectacular i violenta que ja ha deixat dos mossos d'esquadra ferits greus. La policia adverteix els veïns que extremin les precaucions. Van armats i són molt perillosos. Tenen clar que no han pogut marxar de la ciutat, però sembla que han desaparegut per art de màgia. El que ningú sospita és que aquest serà un dels casos més complicats de la història dels Mossos d'Esquadra. La recerca s'allargarà més de 30 dies i pel camí hi haurà un homicidi i una violació. El rastre de sang que deixaran aquests dos fugitius trasbalsarà tot el país i fins i tot farà perillar la continuïtat del cos de Mossos d'Esquadra. Guió: Enric Álvarez. Primera emissió, 13 de juliol de 2019.\nTue, 25 Aug 2020 - 53min\n430 - Cas Montse Àvila (Capítol 2): Tothom l'assenyala, però la jutge deixa en llibertat Josep Talleda\nUna nena morta i una dona desapareguda que tenien en comú que, de tant en tant, treballaven a la torneria d'en Josep Talleda, a Sant Hilari Sacalm. Diversos testimonis l'assenyalen a ell però la jutge el deixa en llibertat sense càrrecs per falta de proves. Ja ha passat un any de l'assassinat de la nena de 14 anys, la Montse Àvila. De debò que no hi ha prou proves per empresonar el sospitós? Es trobaran aquestes proves? Què és això d'escalfar tornavisos? Podrem posar llum a la foscor? Primera emissió, 19 de gener de 2019.\nTue, 18 Aug 2020 - 53min\n429 - Cas Montse Ávila (Capítol 1): Es pot empresonar algú només amb rumors?\nEl diumenge 12 de juliol del 1987, la vila de les cent fonts, Sant Hilari Sacalm, va veure com quedava sacsejada la seva tranquil·litat. Es va trobar el cos sense vida d'una nena de 14 anys, morta d'un cop molt fort al cap. La inquietud i els rumors es van apoderar del poble i, en poques hores, tothom tenia el seu sospitós. Moltes mirades assenyalaven el mateix home, Josep Talleda, però amb rumors no es tanca ningú a la presó. La nena es deia Montse Ávila i era filla d'una família de 8 germans. La seva mort va indignar les dones de Sant Hilari i va acabar posant al descobert la fredor i l'absència absoluta de sentiments d'un home que acabaria sent qualificat d'assassí en sèrie. Primera emissió, 12 de gener de 2019.\nMon, 17 Aug 2020 - 54min\n428 - Cas Castelltort: "La clau, les petjades i una taca de sang"\nDimecres 1 de novembre de 2006. Igualada. Els Mossos d'Esquadra reben la denúncia de la desaparició d'una dona. El seu marit els diu que no ha dormit a casa i que ha trobat entreoberta la porta d'un edifici de propietat seva. És un immoble antic, de tres plantes, que estan rehabilitant. Els agents es traslladen al carrer Òdena, número 39. Pugen al primer pis. Obren la porta i avancen pel passadís. Arriben a una habitació. Hi entren. A dins hi troben el cos d'una dona panxa enlaire i amb la cara totalment desfigurada. La víctima és Francina Castelltort, exregidora de Convergència i Unió a l'Ajuntament d'Igualada. Primera emissió, 16 de febrer de 2020.\n427 - La dolça Neus (Capítol 2): Víctima i botxí?\nLa nit del 9 d'octubre del 1981 l'inspector Jesús Junquera detenia la dona i quatre fills del mort, Joan Vila, un empresari de la construcció militant de Fuerza Nueva. La criada els havia delatat per por de ser acusada de complicitat o encobriment però, sobretot, perquè no havia pogut cobrar un deute. No ha de ser fàcil per a un policia, un mosso o un guàrdia civil detenir una mare i quatre fills d'entre 14 i 18 anys. Què devia haver passat en aquella família? Una família en què la mare, Neus Soldevila, va ser batejada periodísticament com "la dolça Neus". Primera emissió, el 29 de setembre de 2019.\nFri, 07 Aug 2020 - 54min\n426 - La dolça Neus (Capítol 1): Hi ha gat amagat?\nL'estiu del 1981, la Guàrdia Civil de Binèfar, un poble d'Osca, rep la trucada d'una dona esverada que els explica que un grup d'encaputxats han entrat a casa seva, amb tota la família dins, li han preguntat on era el seu marit i li han ordenat que agafés els seus fills i marxés lluny perquè, si no, els matarien a tots. La Guàrdia Civil corre cap al lloc dels fets. Troben el pare de la família estirat al llit, com si dormís, amb un tret al clatell. Tots els integrants de la família expliquen el mateix relat i hi ha un element que fa ballar el cap als investigadors: els botxins havien trucat al timbre. Qui ha matat Joan Vila, un empresari català que s'ha fet ric gràcies a la construcció? Primera emissió, el 28 de setembre de 2019.\nThu, 06 Aug 2020 - 53min\n425 - L'home trobat mort dins el maleter del seu cotxe (Capítol 2)\nWed, 05 Aug 2020 - 55min\n424 - L'home trobat mort dins el maleter de seu cotxe (Capítol 1)\nEls Mossos d'Esquadra troben el cadàver d'un home dins el maleter d'un cotxe a Granollers. El cos, pràcticament nu, està embolicat amb unes mantes, i el crani està tot ensangonat. El cotxe, un BMW de matrícula andorrana, estava ben aparcat en un polígon industrial. El vehicle no havia estat forçat i no tenia cap desperfecte. La víctima és l'empresari Joan Casals, de 60 anys. La seva família n'havia denunciat la desaparició. Reemissió. Primera emissió, 29 de febrer de 2020.\nTue, 04 Aug 2020 - 55min\n423 - El crim d'Helena Jubany (Capítol 1)\n(Capítol actualitzat) El 2 de desembre del 2001, fa 19 anys, van matar Helena Jubany llançant-la daltabaix d'un quart pis a Sabadell. L'assassinat d'aquella noia de 27 anys va passar desapercebut perquè la policia i el jutge van demanar a la família que diguessin que era un suïcidi, que així el podrien investigar millor. Els Jubany ho van fer. Van callar i van aguantar durant dos mesos. Es va detenir Montse Careta, una mestra de Manresa que vivia i festejava a Sabadell. Amb l'Helena es coneixien de la Unió Excursionista de Sabadell i, a la víctima, la van trobar morta al pati del número 48 del carrer Calvet d'Estrella, on vivia la Montse i potser també el seu xicot, un jove advocat anomenat Santi Laiglesia. Però la policia, per ordre del jutge, només va detenir la Montse, i la Montse, després de dos mesos a la presó, es va suïcidar i el cas es va arxivar. El crim de l'Helena Jubany encara està pendents de resoldre's.\nMon, 27 Jul 2020 - 52min\n422 - Dieguito el Malo i la fuga dels 45 (Cap.4)\nThu, 23 Jul 2020 - 55min\n421 - Dieguito el Malo i la fuga dels 45 (Cap.3)\nWed, 22 Jul 2020 - 57min\n420 - Dieguito el Malo i la fuga dels 45 (Cap.2)\nTue, 21 Jul 2020 - 55min\n419 - Dieguito el Malo i la fuga dels 45 (Cap.1)\nQui és Juan Diego Redondo Puertas? Va passar més temps a la presó que al carrer i va liderar la fuga més nombrosa de presos de la història recent d'Europa. L'any 1978, la mítica presó Model de Barcelona va ser notícia perquè hi va haver una fuga de pel·lícula, gairebé més que la de la presó nord-americana d'Alcatraz. Fem el relat, poc conegut, d'aquell episodi de la història penitenciària de Catalunya i de l'home que el va liderar, conegut amb el malnom de Dieguito el Malo, tot un personatge. Aquesta història també és el retrat d'una època.\nMon, 20 Jul 2020 - 55min\n418 - Un assassí de gatets\nSun, 23 Feb 2020 - 54min\n417 - El triple crim de l'Eixample (Cap.2): El misteri de la "i" llatina\nSat, 15 Feb 2020 - 55min\n416 - La Pobla de Ferran (Cap. 1): La mort dels colomins\nSat, 28 Dec 2019 - 55min\n415 - Ana Orantes: "Un assassinat que va sacsejar consciències"\n414 - Un violador, una carta i tres cadàvers\n15 de novembre del 1989. En una partida a prop de l'estació de ferrocarril del Catllar, al Tarragonès, apareix el cadàver d'un indigent conegut com "l'home del temps". Ningú no sap qui pot haver matat Antonio Hueso perquè era una persona que no es ficava mai en problemes. Un mes després, també a Tarragona, un altre indigent desapareix sense deixar rastre i, a la mateixa ciutat, un tercer home fa vuit anys que va marxar del barri i ningú n'ha sabut mai més res. A priori, són tres casos separats i res no fa sospitar que puguin estar connectats. La sorpresa arribarà per carta.\nSun, 08 Dec 2019 - 56min\n413 - Art criminal\nSun, 24 Nov 2019 - 56min\n412 - El segrest del Kevin: a vida o mort\nSun, 17 Nov 2019 - 57min\n411 - Cas Piris: "El cadàver amb un preservatiu al penis" (capítol 1)\nSat, 02 Nov 2019 - 55min\n408 - Cas Bellvitge (Capítol 1): Pitjor que una pel·lícula de Tarantino\nÉs dimarts, 5 d'octubre del 2004. Els serveis d'emergències reben una trucada quan passa tan sols un minut de les 10 del matí. Un veí alerta que veu fum en un dels pisos del bloc on viu. Els bombers triguen poc més de 5 minuts a entrar a l'habitatge i apaguen el foc sense gaires dificultats. Poc s'imaginen què trobaran al darrere d'aquelles flames. Per fer-nos-en una idea: dies més tard, el sergent dels Bombers que va dirigir l'extinció de l'incendi va afirmar que les imatges que va veure eren "pitjors que una pel·lícula de Tarantino". Malauradament, el que van veure els bombers era real, tan real, que totes les persones que hi van haver d'intervenir encara no ho han oblidat. A més d'un li va passar pel cap que aquell doble crim era obra del mal absolut. Primera emissió, 9 de març de 2019.\nThu, 20 Aug 2020 - 30min\n400 - Cas Biondo: suïcidi o assassinat?\nSun, 11 Apr 2021 - 55min\n392 - La noia del bidó\nSun, 04 Apr 2021 - 56min\n391 - El cas Grégory. El crim perfecte? Capítol 2\nSun, 20 Sep 2020 - 54min\n390 - PAPUS: la visita del rancor\nEl dimarts 20 de setembre del 1977, un noi alt i ros es presenta a la redacció de la revista satírica El Papus, a Barcelona. Entrega una maleta al conserge i se'n va. El conserge, Juan Peñalvert, té l'encàrrec d'entregar la maleta al director de la revista, reunit en aquells moments amb el consell de redacció. La maleta, però, li explota a les mans i el mata. L'atemptat també provoca una quinzena de ferits i una gran consternació en tota la societat i, en particular, a la premsa democràtica. Qui hi havia al darrere? El periodista Antonio Franco, que es trobava al El Papus el dia de l'atemptat, va tenir després un paper important en la desarticulació de l'escamot ultradretà responsable de l'atac. Ho revela amb detalls al "Crims" i també explica les seves sospites sobre el rerefons polític que va conduir a la quasi impunitat dels seus autors.\nSun, 13 Sep 2020 - 55min\n389 - Lianne Smith: La història d'un doble infanticidi\nSat, 12 Sep 2020 - 57min\n368 - La noia de Portbou\nSat, 20 Mar 2021 - 53min\n346 - Qui va matar la Maria Marta? Un crim que donarà la volta al món\n27 d'octubre del 2002. És un diumenge plujós. En una urbanització de luxe a 50 quilòmetres de Buenos Aires, a l'Argentina, un home torna a casa després d'haver passat tota la tarda fora i es troba la seva dona inconscient, amb mig cos dins de la banyera i l'aigua tintada de vermell. La sang ho taca tot. També hi ha sang per terra i per les parets del bany. La víctima es diu María Marta García Belsunce. El seu home es pensa que deu haver relliscat i s'ha donat un cop al cap. El que s'acabarà descobrint donarà la volta al món.\nSun, 14 Mar 2021 - 54min\n345 - Qui va matar Jordi Berraondo?\nSat, 13 Mar 2021 - 56min\n343 - El monstre de Vacarisses\nSun, 28 Feb 2021 - 55min\n339 - La transsexual Sònia, víctima de l'odi\nMaten una transsexual que dormia al carrer i en deixen una altra greument ferida. És al Parc de la Ciutadella, un dels llocs més singulars d'aquella Barcelona que, l'any 1991, es posava a punt per als Jocs Olímpics. L'assassinat de la Sònia Rescalvo és un d'aquells episodis que van més enllà d'un crim. És un punt d'inflexió en la història recent d'aquest país. El primer crim homòfob a Catalunya, que marcarà un abans i un després en la lluita contra l'odi i la discriminació a casa nostra.\nSat, 27 Feb 2021 - 54min\n333 - L'assassinat d'Olof Palme. Crim resolt? Capítol 2\nEn el capítol anterior us vam parlar de les versions oficials, les que ha donat la policia sobre la mort del primer ministre suec Olof Palme. En aquest segon episodi, farem una cosa poc habitual, ens centrarem en una versió periodística, la que ha treballat el periodista suec Jan Stocklassa partint de l'exhaustiva investigació que va fer el també periodista Stieg Larsson. L'home que va escriure la trilogia "Millenium", de la qual s'han venut més de 80 milions d'exemplars, va dedicar més temps a investigar el cas Palme que a escriure les novel·les que el van fer famós, quan ja era mort. Doncs el periodista Stocklassa va publicar un llibre força interessant que serà la base del relat d'avui.\n332 - Qui va matar Olof Palme? I per què? Capítol 1\nA molta gent, sobretot si teniu una edat, li deu sonar l'assassinat del primer ministre suec Olof Palme. Ja fa 34 anys que va passar i, encara avui, no queda gaire clar -per no dir gens- qui el va matar. Al llarg de les tres últimes dècades, els suecs han especulat moltes vegades sobre qui va disparar al líder socialdemòcrata. Aquella nit del 1986, la policia va trigar a reaccionar, i l'assassí va desaparèixer sense deixar rastre. Des d'aleshores, s'han fet gairebé 10.000 interrogatoris i s'han investigat moltes pistes diferents, algunes d'allò més pintoresques. És, de llarg, la investigació criminal més cara de la història del país nòrdic, i de molts altres, ja ho veureu. Va ser un crim molt sonat, un magnicidi a la terra on, anys després, agafaria fama tot el que té a veure amb el gènere negre. Ho anomenen "nordic noir", i té com a grans precursors els admirats escriptors Hennik Mankell i Stieg Larsson. Qui va matar Olof Palme? I per què?\n327 - Cas Miguel Escudero: un crim amb aires cinematogràfics\nDimecres, 13 d'agost del 2003. Carrer del Parc de Lleida número 7, primera planta. Agents dels Mossos d'Esquadra acudeixen a un edifici ruïnós del barri vell alertats per un veí que ha notat una forta pudor a l'escala. En una atmosfera irrespirable i amb poca llum, veuen que de sota una pila de runa sobresurten un braç i una cama. Estan en vies de descomposició. Als investigadors els recorda la pel·lícula "Seven".\nSat, 06 Feb 2021 - 52min\n326 - El cas de la doctora de Tarragona: on és la Glòria Sanz?\nEl 18 de gener de l'any 2003, una trucada trenca la calma d'una nit de dissabte d'hivern a Tarragona. Truquen del CAP Sant Pere de Reus, la doctora Glòria Sanz no ha anat a treballar. Li tocava torn de guàrdia, però no s'hi ha presentat. Què li ha passat? On és la Glòria Sanz? Un cas que donarà moltes voltes i acabarà resolent-se a les portes d'un avió.\nSat, 30 Jan 2021 - 53min\n315 - La mort de Jordi Magraner, l'home que buscava el ieti al Pakistan. Un assassinat incòmode. Capítol 2\nEl misteri envolta la mort del Jordi Magraner, un valencià que havia crescut a França i que els últims anys de la seva vida va viure a les valls de Bumburet, a l'Hindu Kush, la serralada que hi ha entre el Pakistan i l'Afganistan. Aquest home va anar allà a buscar l'anomenat abominable home de les neus, el ieti, el van creure un espia francès, el van acusar de pederasta i, set anys després de la seva mort, encara no s'havia descobert l'assassí. L'escriptor barceloní Gabi Martínez va passar vuit mesos a França parlant amb la família Magraner fins que va decidir viatjar a les valls de Bumburet per investigar pel seu compte. Allà es va topar amb els homes de Bin Laden i enmig de situacions que van posar la seva vida en perill. Era l'any 2009.\nSun, 24 Jan 2021 - 54min\n313 - La mort de Jordi Magraner, l'home que buscava el ieti al Pakistan. Del paradís a l'infern. Capítol 1\nEl cas de Jordi Magraner és una crònica negra en un indret espectacular, el massís muntanyós de l'Hindu Kush, entre el Pakistan i l'Afganistan, i està protagonitzada per un aventurer d'origen valencià. El relat té un plus d'exòtic perquè Magraner havia anat a l'Hindu Kush a buscar el que literàriament es coneix com l'abominable home de les neus: el ieti. Més enllà de la recerca d'aquella mena de mite, la vida a les muntanyes li va agradar tant que s'hi va quedar a viure. La història d'avui parla de com un paradís pot esdevenir infern, i explica com Jordi Magraner, finalment, sí que va trobar un cert tipus de monstre. En parlarem amb l'escriptor Gabi Martínez, que va viure amb els Magraner i va viatjar al Pakistan, allà on el 2009 se situava la base d'operacions d'Al-Qaeda. El Gabi va quedar tan fascinat amb la història del Jordi que va voler esbrinar qui i per què el van matar. I en va escriure un llibre titulat "Només per a gegants". Amb ell intentarem posar llum a la foscor.\nSat, 23 Jan 2021 - 54min\n308 - La desaparició de Manoli Pulido. Tres sospitosos que no diuen la veritat\nUna jove de 19 anys desapareix a Ponts, un poble gran de la Noguera. La família dubta de si ha marxat voluntàriament però ho acaben denunciant. Els Mossos interroguen amics i familiars i comencen a detectar mentides i contradiccions, sobretot entre els homes que, últimament, han tingut alguna cosa a veure amb la noia. Després de 19 dies de treball policial sense resultats, els fets es precipitaran en cascada i el cas es resoldrà en només una tarda. Hi tindran molt a veure una targeta d'empresa i un pírcing al melic.\nSat, 16 Jan 2021 - 53min\n287 - El crim de la Guàrdia Urbana. Capítol 3: Com van matar el Pedro Rodríguez?\nEn aquest capítol, el cas de la Guàrdia Urbana tornarà a tenir moltes sorpreses. Des d'una serra elèctrica que sent un veí de la Rosa, passant per uns ratolins que han fet niu en un sofà i una paret taronja repintada de blanc. A la confusió general s'hi sumarà una altra mort.\n283 - Fargo: Apartament número 5\nFargo és un poble real, a Dakota del Nord, als Estats Units. Es va fer famós perquè els germans Cohen en van fer primer una pel·lícula genial i, després, diverses temporades en format de sèrie de televisió. A l'inici de la pel·lícula i de la sèrie, sortia un escrit en què es deia que els fets relatats eren reals. Però era un joc que feien els Cohen. El que s'explica a la pel·lícula, que és increïble, era tot inventat. Com sempre passa, la retorçada i brillant ment dels Cohen no va arribar a imaginar el que la realitat faria que, un dia de 2017, passés de veritat a Fargo.\nFri, 25 Dec 2020 - 26min\n274 - Un assassí en sèrie campa per Lleida?\nEl febrer de l'any 2000, a Lleida desapareix un home de 63 anys que es diu Llorenç Solbes. Un amic seu explica que havien quedat el dia anterior i que no s'hi va presentar. Per descartar que hagi marxat voluntàriament, la policia analitza els comptes bancaris de Solbes, i observen que hi ha diverses extraccions de diners a hores estranyes. Aleshores, es fixen que la càmera d'un caixer automàtic ha captat com es feia una d'aquestes operacions. El que hi veuen no els agrada gens ni mica.\nSun, 22 Nov 2020 - 56min\n253 - Cas Polop. Prostíbuls, sicaris i un desenllaç sorprenent. Capítol 2\nLa nit del 19 d'octubre de l'any 2007, maten l'alcalde de Polop, a la Marina Baixa, d'un tret al cap. Sembla una execució, una acció feta per sicaris. La Guàrdia Civil investiga les disputes polítiques a l'Ajuntament, en una zona marcada per l'especulació urbanística. Alguns testimonis apunten a una mala relació entre l'alcalde i un sector del seu equip de govern, encapçalat per Juan Cano, el número 2 del Partit Popular, que després del crim es converteix en alcalde. Però no tenen cap prova que el vinculi amb el crim. Paral·lelament, també investiguen la vida personal de la víctima i descobreixen que els darrers dies havia incrementat la despesa telefònica, i que la majoria de trucades eren a vidents i números de tarot. Dos anys després, però, el cas continua estancat. Ni detinguts, ni proves clares sobre el mòbil del crim. Els investigadors no saben cap a on tirar. Qui va matar l'alcalde de Polop? I per què? Dos anys després de l'assassinat, tot està per aclarir.\nSun, 15 Nov 2020 - 56min\n252 - Cas Polop. Qui ha matat l'alcalde? Capítol 1\nSón les nou i vint minuts del dia 19 d'octubre de 2007. A Xirles, una pedania del municipi de Polop, a la Marina Baixa, un home gran surt alarmat de casa després de sentir el soroll del que semblen uns petards. Davant la porta del garatge hi troba aturat un vehicle, encara té els llums encesos i el motor en marxa. Els vidres de les finestretes del pilot i el copilot estan trencats a bocins. Al seient del conductor hi ha un home que no es mou. Té sang a la cara, que li regalima fins al pit. Ha rebut un tret al cap. És Alejandro Ponsoda, l'alcalde. Qui l'ha matat? I per què?\nSat, 14 Nov 2020 - 54min\n209 - El crim de Calders. Les càmeres de seguretat i el rottweiler\nSun, 18 Oct 2020 - 53min\n204 - El segrest de la Nadima. Un drama que no acabarà en tragèdia gràcies al sucre i a la cocaïna\nSat, 10 Oct 2020 - 55min\n201 - L'assassí de la flor, capítol 2\nTres investigacions obertes pels mateixos fets. La primera, el 2000, quan va passar l'assassinat. La segona, el 2003, després d'una trucada anònima. Aquestes dues, a mans de la Guàrdia Civil. La tercera investigació comença el 2016, quan la jutge decideix passar el cas als Mossos d'Esquadra, que llavors ja tenien competències a Montgat. Què canviarà després de 16 anys perquè es pugui desencallar el cas? Aquest és un crim que acabarà amb una estirada d'orelles del jutge als primers investigadors.\n200 - L'assassí de la flor, capítol 1\nÉs dimecres, 8 de març de l'any 2000. Troben el cadàver d'un home en un domicili del carrer Riera d'en Font de Montgat, al Maresme. Està despullat i ensangonat de dalt a baix. L'han apunyalat disset vegades i l'han deixat estès a terra, de panxa enlaire, enmig d'un bassal de sang. Hi ha sang per tot arreu, a l'habitació, al lavabo, a la cuina, al menjador i al passadís. Fins i tot a la porta de sortida del pis. El cos de l'home està col·locat mirant cap a una de les parets de l'habitació. I amb la sang de la víctima, l'assassí o assassins han escrit a l'envà "Hitler tenia razón" i "KKK", l'acrònim de Ku Klux Klan. A l'orella de l'home mort hi han col·locat una margarida. Un crim que en algun aspecte pot recordar l'assassinat de Sharon Tate i que va trigar 19 anys a resoldre's.\nSat, 05 Sep 2020 - 57min\n196 - Anna Permanyer, desapareguda a Barcelona\nSat, 03 Oct 2020 - 55min\n179 - Guillem Agulló, sense perdó\nSat, 26 Sep 2020 - 54min\n169 - Qui va matar el petit Gregory? Un cas molt difícil de creure. Capítol 1\nSat, 19 Sep 2020 - 54min\n104 - Cas Gloria Vivancos: una sentència que deixa dubtes\nSat, 21 Dec 2019 - 56min\n100 - Cas Bellvitge (Capítol 2): 55 hores a contrarrellotge i sense dormir\nUn home considerat molt perillós volta lliure. Els Mossos estan convençuts que és l'autor de l'assassinat de dues dones i tenen por que torni a matar. És possible que ell sol, un home que fa metre cinquanta, hagi abatut les dues noies, que eren agents de la policia i dominaven les arts marcials? I com és que s'ha fet fonedís? Qui ajuda un criminal com aquest? Primera emissió, 10 de març de 2019.\nFri, 21 Aug 2020 - 58min\nTot costa Catalunya Ràdio\nQuadern de notes d'Àlex Rovira Catalunya Ràdio


Mor el fundador de l'antiga Acadèmia Font de Sant Joan - Regió7\nMor el fundador de l'antiga Acadèmia Font de Sant Joan\nJosep Maria Font, un referent al municipi per a moltes generacions, tenia actualment 88 anys\nAhir va morir Josep Maria Font, mestre i fundador de l'Acadèmia Font de Sant Joan de Vilatorrada, popular centre educatiu de post-guerra i els primers anys de la democràcia. Font, que havia nascut l'11 d'octubre del 1931, ha mort als 88 anys, després d'una llarga malaltia. El funeral tindrà lloc demà, dijous, a les 11 del matí, a l'església parroquial de Sant Joan, sortint dle tanatori de Fontanova (Passeig del Riu, 3).\nFont va ser el fundador i director de l'Acadèmia Font, que va estar en funcionament des del 1964 fins al 1996. En els primers anys va ser l'únic centre de primària privat, alternativa a l'escola pública de la població. Després, a Sant Joan hi va haver també com a alternativa privada l'escola Joviat. Estava situat al carrer Lleida.\nAbans de tenir el centre formatiu que li va donar renom, Font ja havia començat a donar classes a la casa la Pipa (a la carretera de Callús, Santpedor), a principi dels 50. I més tard també va ser ense-nyant al local parroquial de Sant Joan de Vilatorrada.\nPer als més petits també va obrir un centre amb la seva esposa al carrer Balmes i, a més, va exercir de professor a l'Escola d'Arts i Oficis de Manresa.\nEn l'etapa dels dos centres de la família Font oberts, es va repartir els alumnes per edats i els més petits de 6 anys anaven al centre que tutelava l'esposa de Josep Maria Font, i els més grans, fins a 8 d'EGB, a l'acadèmia que portava directament Josep Maria Font. El centre dels més petits era al carrer Balmes.\nAquesta activitat docent el va fer un home molt conegut a Sant Joan de Vilatorrada. Diverses generacions el van tenir com a professor, i per a molts va ser una referència en l'etapa formativa. El nom de l'Acadèmia Font va anar més enllà dels límits del municipi on havia havia dut a terme tota la seva activitat educativa.\nLa trajectòria empresarial de Josep Maria Font en l'àmbit educatiu va ser reconeguda per la Generalitat de Catalunya, que li va atorgar la medalla al treball President Macià l'any 2000. Va ser una medalla que li va arribar després que el govern de Sant Joan de Vilatorrada del moment el proposés per rebre aquesta distinció que es lliura anualment.


Una multa contra tots - Francesc Vila i Femenia\nAcció Cultural del País Valencià (ACPV) es va veure obligada a cessar les emissions de TV3 al País Valencià el passat 17 de febrer, després de 26 anys. Durant aquest temps, TV3 havia esdevingut una oferta televisiva normalitzada al País Valencià, on s’ha distingit per la seua qualitat i pel fet de ser una de les poques ofertes audiovisuals en català. Malgrat això, el president Francisco Camps va decidir, ara fa quatre\nanys, obrir una sèrie d’expedients administratius contra l’entitat\nresponsable de les emissions, cosa que s’ha traduït\nen una llarga persecució política i econòmica. [+]\nEl passat mes d’octubre, l’entitat ja va haver de pagar 126.943,90 euros per satisfer una primera multa, i ara s’enfronta a dues multes més que sumen vora 800.000 euros (dels quals ja n’ha pagat 130.000), una quantitat absolutament desproporcionada per a una associació cultural sense ànim de lucre la continuïtat de la qual pot posar en perill.\nTant el projecte de llei impulsat per la ILP com el recurs que Acció Cultural ha presentat davant el Tribunal Suprem poden acabar donant la raó a l’entitat en aquest conflicte artificial. Però, de moment, Acció Cultural ha de pagar les multes que encara té pendents si no vol patir l’embargament dels seus comptes corrents i béns mobles i immobles.\nDavant aquesta greu situació, el nostre deure és col·laborar a fer front col·lectivament a una multa que en realitat és contra totes les persones que creiem en la pluralitat informativa i la llibertat d’expressió. Per això, avui, diferents mitjans i blocs del país publiquem aquesta mateixa crida pública perquè fem una donació solidària a Acció Cultural. Així com junts vam aconseguir les 651.650 signatures per a la ILP, junts hem de reunir els diners necessaris per garantir la continuïtat d’Acció Cultural.


Goigs de Santa Maria de Lluçà | Mapes de Patrimoni Cultural\nGoigs de Santa Maria de Lluçà Lluçà\nEsglésia parroquial de Lluçà. Lluçà\nA 25 metres de la carretera BV-4341 punt quilomètric 14'500\nLluís Alemany (lletra) i Rafael Subirachs (música)\nForça gent sap i canta els goigs.\nEs tracta dels Goigs en honor a la Verge de Lluçà, patrona de l'església de Santa Maria de Lluçà. Els Goigs estan emmarcats en un requadre que presenta motius florals. A la part superior hi ha una imatge la Verge, flanquejada per dos dibuixos de gerros amb flors. A la part central hi ha les estrofes de lloança i de pregàries dels vilatans que s'encomanen a la seva protecció; a la part inferior hi ha diverses oracions, la partitura amb la música.\nPuix per Mare us ha triada\nDéu mateix que us va crear,\nVerge Santa de Lluçà\nFeu-me pur el cor i el llavi\nper lloar-vos dignament\ndeixeu, Verge, que us alabi\ntot cantant devotament.\nVostres glòries, Mare amada,\nescolteu des de l'altar.\nAl sentir l'Ave Maria\nde l'arcàngel enviat\nDéu us omple d'alegria\nper la vostra humilitat.\nSou l'Aurora ja esperada\nd'aquell Sol que no es pondrà.\nDe Jessè vara escollida\nheu florit allà a Betlem;\nentre càntics treu florida\nel Messies que esperem.\nVós resteu immaculada,\nsou la llum que ens guiarà.\nUn estel com una flama\nguia els Reis per son camí;\nel gentil també proclama\nque el Fill vostre és Rei, diví.\nDe gran goig us ha emplenada\nl'Orient que us visità.\nAlegreu-vos, Verge pia,\nJesús ha ressuscitat;\naquell dol que us consumia\nllum pasqual l'ha dissipat.\nPasqua eterna i desitjada\nJesucrist ens portarà.\nCap al cel Jesús s'eleva\namb gran goig per vostre cor;\nobre el cel per als fills d'Eva\nnostre Rei llibertador.\nFeu que amb Vós tinguem estada\nprop del vostre Sobirà.\nA prop seu us vol l'Altíssim\noh, Maria, pur estel,\ni us envia un son dolcíssim\nque es desvetlla dalt del cel.\nDes del tron on sou pujada,\nallargueu-nos vostra mà.\nCom a Reina emperadora\nDéu corona el vostre front,\ncel i terra us diu Senyora,\nheu portat el goig al món.\nOh, gran Reina coronada,\nfeu-me vostre cortesà.\nA un captiu que a Vós pregava\nli trencàreu els grillons\ni aquí al temple els presentava\nfent-vos gràcies i oracions.\nTrenqueu, Mare, la lligada\ndel pecat que esclaus ens fa.\nConcediu-nos, oh, Princesa,\nla llum santa de la fe,\nmanteniu-la sempre encesa\nfins que ens manqui el nostre alè.\nVostre Fill, llum increada,\nel camí ens aclarirà.\nrep el doll vostres mercès;\nsou la font que ens refrigera\nquan és sec el Lluçanès.\nsobre els camps que ens donen pa.\nHem cantat els goigs, Maria,\namb la música dels cors;\nfeu que al cel amb Vós un dia\nen cantem d'altres millors.\nSerà cèlica tonada\nque mai més no finirà.\nQuan per última vegada\nnostre cor bategarà,\nVerge Santa de Lluçà.\nEls goigs es canten a la missa del dia de la patrona que es celebra el dia 21 de novembre.\nEls goigs són composicions poètiques, de caire popular, que es canten en llaor de la Mare de Déu, a Crist o als sants. Es canten col·lectivament, en el marc d'un acte religiós de cert relleu, com ara una missa de festa major, un aplec, una processó, etc. La seva finalitat, en el marc de devoció i en memorial d'un sant o santa, patró o patrona d'una comunitat, consisteix a donar les gràcies pels béns rebuts, o bé com a pregària per demanar la salut física o espiritual de la comunitat.\nEls Goigs de Santa Maria de Lluçà van ser aprovats pel bisbe de Vic el dia 15 de novembre de 1949 i editats aquell mateix any. Posteriorment, se'n feren diverses reedicions amb algunes lleugeres variacions en cadascuna d'elles (orla, color, dibuix, impremta, etc.). Aquests últims Goigs han estat editats per la parròquia de Santa Maria de Lluçà i impresos a Gràfiques Lluçanès, a finals de juny de 2002. Abans d'editar-se els presents Goigs, es feia ús d'uns "Goigs de Nostra Senyora de Llussà" redactats en català antic i impresos a Barcelona (sense data) per "Joseph Altes, Estamper, y Libreter, al carrer de la Llibreria". En ambdues versions, la invocació ha estat sempre la mateixa: "Sigueu la nostra advocada, Verge santa de Lluçà".


Antaviana 4.0: 2020\nImprovisacions literàries 1 : L'ocell d'ales verdes i blaves\nEra el darrer dia d'estiu. En poques hores, la rutina de setembre tornaria a la seva vida. Havia decidit entrar en aquell bar nou, a prop de la platja, que semblava de pel·lícula. Allà on l'havia vist per última vegada. Un rostre sense nom, uns ulls que ella dibuixava per les nits en silenci, escrivint una narració de ficció. De cop, va veure entrar aquell ocell de plomes blaves i verdes. Qui sap si aquell ocell era el senyal d'algun futur ple d'esperança.\non de desembre 07, 2020 2 comentaris:\nNO A CAP VIOLÈNCIA DE CAP TIPUS, NO A LA VIOLÈNCIA MASCLISTA!\nNo podia articular cap mot, sentia les ferides de les cicatrius que ningú podia veure. Es mirava al mirall, i podia veure aquell rostre marcat per la tristesa, les llàgrimes no vessades per la basarda de mostrar la pròpia vulnerabilitat. Després de veure's aquell senyal, que ja mai més s'esborraria de la seva memòria, va marcar un número, 016. Amb una veu tremolosa, finalment, va demanar ajuda. Ella no vol ser una víctima més, ara més que mai, vol sentir la vida dins seu, i les seves ales no estan mortes, simplement, estaven lligades, però fins i tot els lligams més forts, es poden trencar. I ella va trencar els lligams, i va emprendre el vol sense rumb, però sense por.\non de novembre 24, 2020 2 comentaris:\nAvui és el dia de felicitar a tots i totes aquells que ens deleiten cada día amb la seva música, ja sigui tocant algun instrument, composant una lletra de cançó o cantant-la. Aprofito l'avinentesa per recomanar-vos un grup que potser ja coneixereu, però que he descobert que es diuen Stay Homas, que han composat, tocat i cantat cançons dedicades al confinament, que ens poden alegrar una mica aquest temps tan estrany, difícil i esquerp. I no tan sols això, sinó que a través de les seves lletres, ens poden arribar missatges que ens obrin una nova perspectiva vital, valorar les petites coses importants: com poder veure les amistats, tenir un amor que potser ens espera, o potser encara no coneixem, caminar pels carrers, i que fins i tot, un cop s'acabi aquest malson, potser ens atrevim a dir coses que abans potser no hauríem dit, vull dir, que cal reviure, o tornar a començar a viure i no deixar-nos véncer mai per la tristesa o la desesperança. Potser sona utopia, però simplement, jo mateixa lluito contra aquestes tenebres perquè tard o d'hora tot canvia i tot passa. Mentrestant, gaudim de la música, sigui la que sigui que us agradi, perquè hi ha gustos per a tots i totes. Feliç dia de la música i per celebrar-ho us comparteixo una versió diferent de "Paraules d'amor", cantada per Joan Manuel Serrat i Pablo Alboran.\non de novembre 22, 2020 3 comentaris:\non d’octubre 25, 2020 2 comentaris:\non d’octubre 10, 2020 2 comentaris:\nComencem aquesta nova secció, dedicant el post a una pel·lícula de culte. A finals dels 80, molts de nosaltres vèiem per primera vegada Big, un film dirigit per Penny Marshall, on un noi de 13 anys troba una màquina màgica amb un bruixot d'ulls inquietants, al qual li demanava ser gran. L'endemà aquell adolescent es lleva convertit en un home de 30 anys, un home amb l'esperit de Peter Pan. Al principi, el protagonista es comporta com un nen amb un cos d'adult, però quan s'enamora de la protagonista comença a esdevenir adult, treballa, es mostra ocupat. En un moment donat, el seu amic de l'institut, li diu on pot trobar la màquina que el pot tornar al seu món, i després de donar-hi voltes, el noi decideix tornar-hi, deixant enrere l'altre món. I no podem oblidar, l'escena en què Tom Hanks encén la màquina en un lloc solitari, i l'elipsi que hi ha entre l'acció de demanar el desig i la descoberta de la noia del mateix a través de les paraules "desig concedit", una escena realment sublim. El cert és que quan la vaig veure per primer cop, em provocava tristesa que ell tornés a ser adolescent i deixés enrere la noia, però tornant-la a veure m'he adonat que el missatge del film és clar: només es pot ser nen una vegada, i després ja no podràs tornar a ser-ho. Així doncs, opino que Marshall mostra els avantatges i desavantatges dels dos móns: l'adult i el de l'infant/adolescent, que són sovint contraposats, però al cap i a la fi, t'adones que cadascú ha de viure segons l'edat que té en aquell precís instant, sense saltar-se etapes, ni voler tornar enrere. I el desellenaç ple de poesia: quan els dos adolescents amics, caminen amb les seves biciceletes, escoltant de fons aquella melodia que ben segur que a molts ens provoca una barreja de nostàlgia alegre. És una gran pel·lícula que ja forma part d'aquelles peces que per anys que passin mai no moriran, ja que l'aventura de créixer i viure les diferents etapes vitals és quelcom que sempre s'esdevé, encara que els temps canviïn.\non de setembre 19, 2020 2 comentaris:\nResiliència blocaire: L'Arlequí torna a la xarxa.\nDesprés de molts anys, de vegades em plantejo si tancar o continuar amb aquest bloc. Avui he tornat a optar per la segona opció. En l'actualitat amb les xarxes com Facebook, Twitter, Instagram, Youtube, o Tik Tok, sembla que els blocs estiguin en període d'extinció, però què voleu que us digui, em resisteixo perquè sento que encara puc escriure idees, pensaments, opinons de llibres, etc. I com a propòsit vull intentar escriure com a mínim un post a la setmana. Sí, sembla una utopia, però aquest cop, l'Arlequí vol tornar a escriure i vol que vosaltres escriviu aquí si ho voleu. Encara no sé si hi haurà noves seccions, o de què us parlaré, però sempre serà de i sobre cultura d'arreu del món, perquè al cap i a la fi, la cultura creix amb nosaltres, ens permet somniar i voler saber més. El filòsof Sócrates va dir un cop: "Només sé que no sé res". Doncs això, que volem saber més i compartir allò que no sabíem i descobrim ara. Així que sigueu de nou benvinguts i benvingudes, tant si sou lectors/res silenciosos/es com si decidiu deixar els vostres comentaris. Així doncs, fins aviat!\non de setembre 13, 2020 2 comentaris:\nEfemèrides: Federico García Lorca\nAvui 18 d'agost es compleixen vuitanta-quatre anys de l'afusellament del poeta Federico García Lorca. Sí, d'aquell noi que va deixar tantíssims poemaris, i obres de teatre que estan dins del nostra memòria col·lectiva. Avui li dediquem aquest post amb un dels seus poemes:\non d’agost 18, 2020 2 comentaris:\nDes del març d'enguany, estem vivint moments molt difícils a causa de la pandèmia del Covid-19. Malgrat tot, a tot arreu, els festivals de teatre estan obrint per al públic, i així també com diferents iniciatives culturals. Tot i que, no podem abaixar la guàrdia, i hem de ser curosos, amb nosaltres i els altres, la cultura no s'atura. Precisament ara necessitem la cultura més que mai, per alimentar-nos, per viatjar, somniar, i tenir l'esperança que un dia o un altre aquesta situació passarà. Així doncs, no deixeu de llegir, d'escriure, de visitar museus, d'anar al teatre, però sense oblidar les mesures d'higiene.\non d’agost 06, 2020 Cap comentari:\nEm fa molta il·lusió compartir aquesta notícia: aquest matí he publicat a la pàgina www.bubok.com un nou relat breu titulat "L'oracle de Sofia". https://www.bubok.es/libros/264434/LORACLE-DE-SOFIA\nÉs un llibre en pdf, i es pot descarregar de manera gratuïta. Si algú té curiositat per llegir-lo, només cal que el cerqui en la pàgina web citada.\non de juny 20, 2020 Cap comentari:\nL'Article: Vivint morint Pau Donés i Maria Rosa Sardà\nAquesta setmana enmig d'un confinament pel Covid-19 i de la progressiva desescalada en la que estem immersos, dues personalitats de la cultura ens han deixat, i totes dues per la mateixa "maleïda" malaltia. A principis de setmana, va morir Pau Donés, cantant i integrant de la banda Jarabe de Palo, als 53 anys. Des del moment, que a ell li van diagnosticar la malaltia, ho va fer públic, fins i tot des de les xarxes socials, visibilitzant el càncer. El dijous va morir una altra figura catalana, Rosa Maria Sardà, als 78, qui també va fer pública la seva malaltia, i en un moment donat va anunciar que no volia seguir cap més tractament. És admirable com tant l'un com l'altra han viscut morint cada dia una mica més. Sé que aquest post és trist, però també ens mostra el coratge d'unes persones que han sigut atrapades "pel bitxo" i des d'aquell moment s'han dedicat a viure intensament, i sense desinflar-se interiorment. Em recorda també quan Carles Capdevila que ja fa morir fa uns anys, també va visibilitzar no només la malaltia, sinó que va fer tota una sèrie d'articles per parlar d'emocions, del dia a dia, etc. durant aquell període. M'admira de veritat perquè la seva actitud no morirà, i ens ensenya que passi el que passi em de continuar vivint, encara que cada dia poguem ser una mica més vells, o potser morim una mica més. Però no, no, no vull que penseu que els que estem vius, morim, no, simplement, hem d'aprendre d'aquest coratge i d'aquest tarannà positiu malgrat les maleïdes circumstàncies. Les dues morts m'han colpit, especialment, la de la Rosa perquè ja feia anys que l'havia vist a la televisió, al teatre, al cinema, i és d'aquelles persones que encara que no la coneguessis en persona es fan estimar per tota la seva vàlua, i per tot el que ens han llegat a la cultura. En Pau ha deixat mitja vida penjada, buida, però la seva música no. La seva música ens continuarà parlant, i ens continuarà acompanyant, encara que ell no hi sigui de cos present. A reveure, i no us oblidarem, perquè la cultura no mor ni hem de deixar que mori mai.\nConfesso que desconeixia qui va ser Maria Aurèlia Capmany. Gràcies a la tasca docent de la modalitat de Literatura Catalana de 2n Batxillerat, he llegit la seva biografia, i també l'anàlisi de la seva narrativa. Capmany va ser una autora que va lluitar per la igualtat entre homes i dones, no només des de la seva obra, sinó també de manera activa. De fet, va influir en autores més joves, com Montserrat Roig. Em pregunto per què desconeixem tant les nostres autores, incloent-hi les de l'Edat Mitjana. Quan canvia l'any, es dedica tot aquell període a recordar a un escriptor, i fins ara sinó m'erro, només s'ha dedicat un any a Mercè Rodoreda, i un altre a Víctor Català, aquest darrer ha passat una mica amb poc ressò. Recordo que uns quants anys, tota la xarxa blocaire vam dedicar tot un dia a recordar la figura de Salvador Espriu, que crec que tampoc va ser prou valorat en la seva època. Hem de conèixer i reconèixer que figures com Maria Aurèlia Capmany van contribuir a canviar el panorama, a ser conscient de la necessitat de potenciar els drets de les dones. És més, aquesta autora va rebre l'influx de dues autores europees també pioneres en la lluita feminista, Virginia Woolf i Simone de Beauvoire. Ara celebro que com a professora, hagi descobert qui va ser, i què va fer en vida, i com autores com la Roig, van seguir la seva lluita a través de la seva trajectòria literària, vital i social.\non de maig 16, 2020 Cap comentari:\n#microescritsdelarlequí: El mar blanc\nUna veu de dins meu em desperta. Havia oblidat les paraules, el full mai començat. L'Arlequí dormia lluny de les muses que intentaven desvetllar-lo, ella creia que havia mort la veu dins seu. I la veu el va despertar, sorprenent l'Arlequí. Al principi, no sabia si era la seva, però sentí alguna cosa que creixia, i li deia: "trenca el silenci, omple de tinta el mar blanc". Tremolava, estava mut, i la viu li xiuxiuejava: "no tinguis por, trenca el silenci, omple de tinta el mar blanc, sinó la veu s'apagarà. Les darreres paraules, el van desvetllar del tot. Encara no sabia com començaria, però l'Arlequí estava decidit a omplir de tinta el mar blanc.\non d’abril 10, 2020 2 comentaris:\nUna iniciativa interessant que fa temps està duent a terme la Xarxa de Biblioteques es diu "robaunpoema. Un dels escriptors i blocaires que hi participa des del Facebook és en Jesús M. Tibau . Aquesta iniciativa es tracta d'agafar llibres i combinar els títols per fer petits poemes. Una bona manera d'incentivar la creativitat i la poesia. Així que ja ho sabeu si teniu ganes de fer coses creatives aquí en teniu una.\nUna altra iniciativa prové de TMB i és el concurs literari que cada any per aquestes dates es convoca coincidint amb les dates de Sant Jordi. Enguany a més del #relatlliure "eltweetrelat i #l'instarelat, també hi haurà una nova categoria #àudiorelat. Així que tots i totes aquells als qui us agradi escriure, i tingueu algun text que passi en un bus, taxi, metro, o bici, per què no, i teniu ganes de presentar-vos al concurs, doncs ja ho sabeu.\non de març 31, 2020 Cap comentari:\non de març 16, 2020 Cap comentari:\nCom cada 30 de desembre, la Fundació Joan Brossa proposa una iniciativa creativa al Twitter, a través d'una obra del poeta barceloní. Enguany el hastag és #Fotopoemari, i és que a partir d'una imatge o poema fet per Joan Brossa, els brossians irremeiables podem crear les nostres pròpies "obres brossianes". Així que si escriviu i adoreu Brossa, us animo a participar-hi, fins al 19 de gener.\non de gener 02, 2020 Cap comentari:\nLectors i lectores, us desitjo que tingueu un 2020 ple de noves lectures, noves creacions, i projectes culturals. Feliç any nou 2020.


La companya de cel·la d'Ana Julia Quezada no vol dormir més amb ella\nLa pressió mediàtica sobre la presa, de la qual s'ha conegut part de la seva vida anterior, l'ha obligat a prendre la decisió\nper Redacción diumenge, 25 de març 2018 - 10:14h | Actualitzat a 25/03/2018 16:10h\nLa presa «de confiança» que compartia cel·la amb Ana Julia Quezada, assassina confessa del petit de 8 anys Gabriel Cruz, ha «dimitit» de la seva posició i ha abandonat la cel·la per petició pròpia.\nSegons ha informat 'El Español', la decisió s'ha produït després d'una setmana compartint cel·la, una setmana en què ha vist la llum el passat de l'altra presa, a la presó per assassinar el seu marit, el que ha motivat el seu canvi d'opinió.\nCal destacar que va ser la mateixa presa que es va oferir a compartir cel·la amb Ana Julia després que ella entrés a la presó per l'assassinat de Gabriel. Els funcionaris de presons buscaven una presa de confiança que vigilés a Ana Julia les 24 hores i aquesta companya es va oferir.\nPocs dies després, alguns mitjans van publicar el passat fosc pel qual la companya estava complint condemna —va assassinar al seu marit fa alguns anys— i es va veure sotmesa a una pressió mediàtica que ni esperava ni està disposada a aguantar.\nUna presa ombra per a Ana Julia\nUn pres ombra, tal com indica el mitjà citat, és un pres de confiança, que destaca pel seu bon comportament i a qui s'assigna la vigilància d'altres presos amb alt risc de suïcidi. Aquest va ser el paper d'aquesta presa, que va estar durant dies sense separar-se d'Ana Julia.\nDe fet, fins i tot havien agafat ja confiança i començaven a portar-se bé com a companyes d'habitació. Tot i això, la dona argentina ha decidit anar-se'n per no suportar més pressió mediàtica i veure's als mitjans.\nA partir d'ara, Ana Julia dormirà cada nit amb una presa de confiança diferent, una solució que no és molt habitual però que ha estat proposada per les mateixes preses per evitar problemes.\nEl dia a dia d'Ana Julia Quezada a la presó\nDes que Ana Julia Quezada va entrar a la presó per l'assassinat confés de Gabriel no ha sortit gairebé de la seva cel·la i està en un tractament amb antidepressius i ansiolítics en activar-se el protocol anti-suïcidis per a ella.\nSegons fonts de la presó a 'El Español', Ana Julia va arribar «amb un feix de bitllets» a la presó, encara que no va poder entrar amb ells. Tan sols disposa de 100 euros setmanals que Quezada es gasta «en cafè i en tabac».\nAna Julia Quezada sale de dependencias policiales. | EFE\nControlada en tot moment\nLes poques vegades que surt de la seva cel·la —com per anar al bany— quatre funcionaris de presons buiden el camí per a ella, ordenen a la resta de preses que es fiquen en les seves cel·les i la vigilen en tot moment per la seva seguretat.\nEls funcionaris fins i tot li porten el menjar directament a la seva cel·la per evitar que vagi al menjador i coincideixi amb la resta de preses, per por que pugui produir-se algun tipus d'altercat o agressió.\nA poc a poc, però, la situació comença a normalitzar-se, Ana Julia comença a adaptar-se a la presó i sembla que la resta de preses ja no suposen un perill tan gran per a ella, encara que s'ha arribat a demanar en més d'una ocasió un trasllat de centre penitenciari.\nATENCIÓ: El temporal deixa a 11 nens catalans atrapats a la muntanya\n3 agents de la Guàrdia Urbana de Barcelona ferits en una actuació contra els manters


L’EMT millorà l’assistència mèdica al seu personal - Valencia Noticias\nL’EMT millorà l’assistència mèdica al seu personal\nValència Notícies | Redacció.- L’Empresa Municipal de Transports (EMT) de València traurà a concurs el proper mes de maig un sistema de mútues per a oferir una millor assistència sanitària als seus treballadors i treballadores. El nou sistema els oferirà atenció les 24 hores. A més, es milloraran les condicions per a accedir a les proves mèdiques i s’establirà un pla de renovació dels seients dels conductors i les conductores.\nD’esta manera, qualsevol persona podrà acudir als servicis contractats per a que puga ser atesa en horari de 24 hores, qualsevol dia de la setmana. En les darreres dècades l’atenció al personal de l’EMT depenia de si en el moment de l’atenció hi havia una persona responsable en el servici assistencial. Amb este nou sistema l’atenció en serà continuada. A més, este nou sistema possibilita acurtar el termini de les intervencions quirúrgiques i proves mèdiques per a complementar el sistema de salut pública en benefici del benestar del personal de l’EMT.\nAmb la nova forma de gestionar l’assistència sanitària, no hi haurà cap disminució en els recursos sanitaris, ja que les persones que es dedicaven a estes tasques fins ara tindran més temps per a dedicar-se a fer feines de promoció i prevenció de la salut.\nEste nou sistema de mútues es complementarà amb una sèrie d’actuacions noves dirigides a la millora del benestar dels conductors i conductores. Entre elles destaquen l’acord al Conveni Col·lectiu d’establir un temps mínim de descans a les capçaleres de les línies i l’elaboració d’un pla de renovació dels seients del conductor o la conductora per tal d’incorporar les últimes novetats d’ergonomia existents al mercat.\nDes de la Direcció Gerència apunten que l’objectiu de totes estes mesures és el de donar resposta a les necessitats d’atenció al personal que necessita solucions per als seus problemes de salut. “Amb tot este nou sistema el que volem és donar la millor atenció i que estiguen ateses a qualsevol hora i en qualsevol moment”, ha apuntat el director-gerent de l’EMT, Josep Enric G. Alemany.\nNova borsa d’inspectors i inspectores\nD’altra banda, l’EMT ha encetat un procés de selecció de 35 inspectors i inspectores en cap per a implementar el nou Conveni Col·lectiu entre els actuals inspectors coordinadors. Estos inspectors i inspectores s’encarregaran, d’una banda, de gestionar el trànsit d’autobusos des del centre de control i, d’altra, de coordinar les accions al propi carrer dels inspectors coordinadors.


Els treballadors de l'Hospital del Vendrell, en peu de guerra\nSe sumen a les protestes que des de fa setmanes fan els professionals de l'atenció primària\ndimarts, 24 de juliol 2018 - 12:48h | Actualitzat a 24/07/2018 17:49h\nPrimer van ser els treballadors de les Àrees Bàsiques d'Atenció Primària vinculades a la Xarxa Sanitària Santa Tecla, i ara han estat els de l'Hospital del Vendrell. Les protestes per la manca de recursos, personal i espais als centres vinculats a la sanitat pública s'estenen com una taca d'oli. Aquest dimarts 24 de juliol, desenes de treballadors de l'hospital vendrellenc s'han concentrat durant quinze minuts a les portes del centre, per mostrar el seu suport als professionals de les ABS i per mostrar alhora el seu malestar per la situació que viuen des de fa temps.\n«Donem tot el nostre suport als companys de la primària, ja que només amb una atenció primària forta podem tenir un Hospital del Vendrell fort», ha recalcat la presidenta del comitè d'empresa, la metgessa Rosa Pérez. Igualment, Pérez ha destacat que la situació que es pateix al centre hospitalari no és millor, «donat que l'hospital ja s'ha quedat petit, tenim les urgències col·lapsades de manera permanent i ens falta personal, espais i inversió».\nAturades tots els divendres al CAP\nA l'acte s'hi han sumat pacients i usuaris de l'Hospital, que han volgut mostrar el seu suport als professionals i la seva queixa cap als responsables polítics que han estat els causants de les retallades. Des de principis de juny, els treballadors dels CAP de la Xarxa Santa Tecla, com ara el del Vendrell, el de l'Arboç o el de Calafell, fan aturades tots els divendres, per denunciar les retallades que pateixen de fa anys, que els suposen una progressiva càrrega de treball.\nEl grup municipal de Sí Se Puede va apuntar el passat divendres que portarà al pròxim ple municipal, previst pel dimarts 31 de juliol, una moció en la qual es proposarà portar aquest tema al Parlament de Catalunya. També des de la Xarxa Vendrellenca han mostrat el seu suport als treballadors, i han pres part a la concentració que s'ha fet aquest dimarts a les onze del matí.\nEl Vendrell Xarxa Santa Tecla


Excel·lents recursos de fons de pantalla per mantenir la pantalla d’inici de l’escriptori i del telèfon fresc - NOTÍCIES TÈCNIQUES - Consumerforinternetcompetition\nRecursos de fons de pantalla fantàstics per mantenir la pantalla d’inici del vostre escriptori i telèfon\nPassem hores mirant les pantalles dels nostres ordinadors i telèfons intel·ligents diàriament, per què no fer-los una mica més agradables? Un bon fons o fons de pantalla pot començar el dia amb bon humor. Tant si es tracta de bells paisatges, com de dibuixos abstractes, com si es tracta de dissenys i patrons simples, no hi ha falta d’espai per trobar alguna cosa que permeti escoltar l’escriptori. Si encara canvieu el fons de pantalla predeterminat del dispositiu i necessiteu una mica d’inspiració per barrejar-lo una mica, aquí teniu alguns recursos fantàstics per començar.\nInterfaceLIFT existeix des de fa molt de temps i ofereix una gran biblioteca de fons de pantalla fotogràfics d’alta resolució. Els usuaris carreguen les imatges perquè vegeu molts estils diferents (sobretot paisatges i paisatges) juntament amb la descripció de la foto i l’engranatge que s’utilitza per disparar.\nNo hi ha categories, però és prou fàcil de navegar i podeu ordenar per data, nombre de baixades, puntuació i molt més. El lloc determina automàticament la resolució de pantalla del dispositiu i el converteix en el valor predeterminat per a les baixades d’un sol clic. És un lloc ideal per a fons de pantalla que poden coincidir amb qualsevol resolució, qualsevol relació d’aspecte i fins i tot configuracions de monitors múltiples.\nDisponible a: ağ, iOS, Sistema operatiu Mac OS\nEls ordinadors de sobretaula senzills són possiblement el lloc més popular pel que fa als fons de pantalla minimalistes. El lloc s’especialitza en dissenys amb gràfics i patrons senzills que ofereixen prou llaminadures per a l’escriptori sense distreure’s ni estar ocupats. Les seves col·leccions són força grans, si no tan grans com altres fons de pantalla tradicionals, i reben noves addicions regularment. El lloc és bastant senzill de navegar amb una quadrícula d’imatges per navegar i donar crèdit a l’artista respectiu. Sense categoria, resolució ni ordenació.\nDisponible a: ağ, iOS, Sistema operatiu Mac OS, Android\nSi busqueu alguna cosa diferent del paisatge típic (tan impressionant com pugui ser), però no sou tan descarnats com ofereix Simple Desktops, és possible que Vladstudio estigui més amunt al carrer. L’artista digital Vlad Gerasimov presenta obres d’art i manipulacions fotogràfiques en diferents resolucions. El lloc ofereix certes resolucions de forma gratuïta, però manté les versions amb més resolució i multi-monitor per a comptes premium, que poden ser difícils de vendre amb moltes opcions de franc. Si voleu donar suport a l’artista i obtenir altres avantatges com ara portades de la cronologia de Facebook, fitxers PSD i fons de pantalla sense signar, no és massa un pagament únic de 14,99 dòlars per una subscripció de per vida. Podeu navegar per la part inferior de la pàgina navegant pels adhesius més recents, populars o diferents per a fons de pantalla.\nDisponible a: ağ\nWallhaven va ser creat com un projecte paral·lel per empleats de Wallbase que ja estan extingits. El lloc és oficialment "alfa", que els desenvolupadors diuen que va ser "dissenyat per ser un pic astut i una prova d'errors ràpida i bruta", però el catàleg ja és bastant ampli i divers: mostra des de paisatges fins a retrats, dibuixos, anime i fins i tot NSFW ( es filtra per defecte, ja que és segur).\nWallhaven és un esforç comunitari, de manera que conté fons de pantalla gravats de moltes fonts i sovint sense el crèdit adequat. Podeu filtrar per etiquetes i tres categories principals (general, anime, persones), així com per resolució, taxa, data d'afegit, visualitzacions i molt més.\nDigital Blasphemy és dirigit per Ryan Bliss des del 1999 i va ser un dels primers llocs a trobar art i il·lustracions 3D exclusives per utilitzar-les com a fons de pantalla. El lloc en si sembla una plantilla de Geocities, però els dibuixos de Bliss són absolutament de primer ordre. Hi ha alguns fons de pantalla gratuïts per descarregar, però la majoria tindran un preu per fotos o amb quotes de membre.\nDisponible a: ağ,\nPer descomptat, la discussió sobre els llocs de fons no és completa sense esmentar l’enorme comunitat d’artistes de Deviant Art que ho fan tot: fotografies, il·lustracions, anime, fan art i art digital abstracte. Podeu cercar al catàleg per categories o cercar a tot el lloc i ordenar els resultats per popularitat, darrers, desconeguts i molt més. No podeu filtrar específicament per a la resolució, de manera que heu d’excavar una mica per trobar allò que us convingui; tot i així, podeu navegar per categories específiques, com ara ultrafons, fons de pantalla de múltiples pantalles i mòbils.\nA principis de mes, Google va llançar la seva pròpia aplicació de fons de pantalla per a Android. Simplement anomenada fons de pantalla, l'aplicació té una gran quantitat de fons dividits en categories com a paisatges, paisatges urbans, vida, textures i terra. Els fons de pantalla utilitzen imatges de Google Earth i d'altres socis similars 500 px de manera que trobareu un munt d’impressionants fotografies que coincideixen amb la configuració de la pantalla d’inici. Funcionalitat de l'aplicació similar al canviador de fons de pantalla integrat a Google Pixel amb un commutador de fons de pantalla diari que descarrega una imatge nova cada 24 hores per mantenir-ho tot fresc.\nWlppr ofereix bells fons de pantalla per a mòbils fets amb imatges sorprenents de satèl·lits i drons. Les fotos són boniques, amb una increïble quantitat de detalls i informació rellevant sobre els llocs de cada presa i font. Obteniu desenes d’imatges sense marca de manera gratuïta i altres es poden desbloquejar mitjançant pagaments des de l’aplicació o difonent Wlppr a les xarxes socials. L’aplicació està molt ben dissenyada amb l’opció de recollir freqüentment nous llocs i ubicacions preferides a la vostra pròpia galeria.\nDisponible a: ağ,, Android (properament)\nPer descomptat, hi ha centenars d’altres fonts, de manera que aquest no és un objectiu final. Alguns preferiran una simple cerca d’imatges de Google amb la resolució desitjada i diguem que algun dia: "Galápagos 2560x1440"o navegar subreddits ve Flickr pàgines. Si teniu un lloc o aplicació de fons de pantalla preferit que no apareix aquí, no dubteu a compartir-lo amb la resta de nosaltres.\n14 comentaris 238 interaccions


Advocat de béns arrels a Jersey City - Advocats en fallida de béns arrels i de propietat hipotecària en NJ & NY\nInici / Advocat immobiliari de Jersey City\nAdvocat immobiliari de Nova Jersey\nEl nostre equip es dedica a fer que totes les vostres transaccions immobiliàries siguin el més transparents i sense estrès com sigui possible. Comprar una casa sol ser la inversió més cara que fa una persona a la seva vida. Tenir un NJ Advocat immobiliari pot fer que el procés sigui molt menys estressant. Podem Assegureu-vos que no oblideu res i que no sereu aprofitat de ningú amb qui estigueu tractant. Abans de triar un advocat immobiliari de Nova Jersey, us recomanem que demaneu que visiteu un exemple de HUD-1 del procurador per assegurar que el bufet d’advocats no us atropella amb els honoraris ocults.\nSi teniu en compte invertir, us podem ajudar a formar un New Jersey Trust o New Jersey LLC per protegir els vostres actius. Estem aquí per representar-vos.\nAjudem els nostres clients amb:\nVendes a domicili a través de Nova Jersey i Nova York\nCompres per a la llar a Nova Jersey i Nova York\nTancaments al costat del comprador\nTancaments al costat del venedor\nVendes curtes a NJ\nLLC i formació de confiança\nA Nova Jersey i Nova York no és obligatori tenir un advocat a l’hora de comprar o vendre béns immobles, però sol ser una bona idea. Consulteu aquest article del New York Times per raons. Article de New York Times: el cas de contractar un advocat. Tenim oficines a través de Nova Jersey, i els nostres advocats de béns immobles tenen clausura a tots els comtats de Nova Jersey. Moltes vegades, com a venedors, no heu d’assistir al tancament i podeu tancar per correu. Els compradors que normalment han d’assistir al tancament per signar tots els documents d’hipoteques i similars.\nPoseu-vos en contacte amb nosaltres al (973) 200-1111 o envieu-nos un correu electrònic a [Email protected]\nPingback: He de contractar un advocat per tancar la meva propietat immobiliària a NJ? - Advocats en matèria de bancarrota i de béns immobles de NJ & NY


Cinca proposa destinar almenys el 2,5% de la recaptació de l'ITP als comuns i l'1,5% al Govern - FÒRUM.ad\nCinca proposa destinar almenys el 2,5% de la recaptació de l’ITP als comuns i l’1,5% al Govern\nEl 19/02/14 22:42\nEls cònsols majors i menors de les set parròquies s’han reunit aquest dimecres al vespre amb el ministre de Finances, Jordi Cinca, i el director del Departament de Tributs i Fronteres, Albert Hinojosa. Segons ha explicat el ministre, la trobada ha servit per abordat la situació de disminució d’ingressos que ha suposat als comuns la implantació de l’IGI i per fer una presentació d’una ‘visió global’ de les finances públiques per encarar les negociacions sobre les competències i transferències. Pel que fa als impostos, Cinca ha indicat que s’ha proposat invertir les xifres perquè els comuns rebin el 2,5% de la recaptació total de l’ITP i el Govern passi a rebre l’1,5%. Tot i així, ha admès, els cònsols creuen que hauria d’anar ‘més enllà’.\nEl ministre de Finances, Jordi Cinca, ha explicat aquest dimecres que la negociació sobre la recaptació de l’ITP està molt avançada i ha indicat que hi ha ‘dues grans línies’. D’una banda, el Govern s’ha compromès a compensar el que han deixat d’ingressar els comuns durant el 2013 com a conseqüència del canvi de l’ITP a l’IGI, és a dir, el diferencial del que han ingressat aquest 2013 respecte de la liquidació del 2012. De l’altra, s’ha acordat que es mantingui el model impositiu però es canviï la repartició de la recaptació.\nDe moment, creuen que no cal canviar les transaccions que van subjectes a l’IGI i a l’ITP perquè ‘l’IGI té un impacte fiscal neutre entre les empreses que no es vol perdre’ , ha apuntat Cinca. Si no es canvia el model, ha admès, els comuns pateixen una disminució d’ingressos que es podria compensar invertint els percentatges de recaptació. D’aquesta manera, a partir d’ara, els comuns passarien a rebre el 2,5% del que es recapti amb les operacions gravades per l’ITP i el Govern l’1,5%. Aquestes xifres, ha matisat el ministre, no estan tancades i és que els cònsols creuen que ‘haurien d’anar més enllà’.\nSegons ha explicat el titular de Finances, amb el canvi de l’ITP a l’IGI pot ser que algunes operacions que abans es gravaven amb el primer impost ara ho facin pel segon i això ‘inquieta’.\nPel que fa a la recaptació que han deixat de percebre pel canvi tributari, la idea és corregir aquesta situació durant el 2014.\nLa voluntat del Govern es tancar un acord en els propers ‘dies o setmanes’ aprofitant la modificació de la llei de l’IGI.\nEl ministre ha aprofitat la trobada per fer una ‘presentació global de les finances públiques de l’Estat’ per veure com estan els comptes de l’Estat, cap on van i quina previsió d’ingressos i despeses té el Govern. Segons Cinca, és una ‘bona base’ per afrontar les negociacions sobre les competències i transferències entre els comuns i el cap de Govern, Toni Martí, i el ministre de Presidència, Antoni Riberaygua.\nNotícia Anterior: Esteve anima els artistes a ‘seguir creant’ en la inauguració d”Andorra Tempus Fugit’\nSegüent Notícia: Èxit de l’Orquestra Simfònica del Teatre Mariinski de Sant Petesburg


L’objectiu del projecte és el desenvolupament d’un programari que permeti la monitorització dels processos relacionats amb la impressió 3D a les empreses fabricants de maquinària agrícola.\nLa solució es divideix en dues parts. Creiem que tot objectiu d’un bon programa hauria de passar bé per l’optimització dels processos productius, fer-los més eficients, és a dir reduint els costos de gestió relacional o augmentant la producció i / o l’anàlisi de la informació d’un negoci, utilitzant algoritmes i intel·ligència artificial, per poder prendre decisions d’una forma més encertada.\nPer tant la nostra solució de programari, cobreix aquestes dues necessitats, en primer lloc:\n1. Optimització logística dels processos productius. Una solució per optimitzar la logística d’impressions: controlar les cues d’impressions generades, controlar múltiples màquines, posada en marxa de maquinari possible, control de material d’alimentació, monitoratge de la impressió, control dels costos variables de la peça així com anàlisis financeres associats a costos de producció.\n2. Anàlisi de les Bases de Dades d’impressions i aplicació d’intel·ligència artificial. L’altra solució és directament aplicada a la imatge G-Code, optimitzant el temps d’impressions, el material i el material utilitzat per a la peça en qüestió.\nDefinir variables de disseny adequades i estudiar la seva influència en l’acompliment global del programari\nDefinir variables de referència que permetin descriure i caracteritzar el programari i el seu acompliment, per comparar així la seva aplicació versus diferents sectors\nDissenyar un sistema senzill, versàtil, tractant de reduir al màxim els costos en el seu disseny i funcionament, però sense detriment d’un bon funcionament.


Lectura del manifest i microteatre a l'acte central pel Dia Internacional de les Dones | Ajuntament de Granollers\nInici » Lectura del manifest i microteatre a l'acte central pel Dia Internacional de les Dones\nLectura del manifest i microteatre a l'acte central pel Dia Internacional de les Dones\nTindrà lloc a la Porxada, diumenge a les 12 del migdia. Enguany, es recupera la memòria de les dones que es van organitzar en la rereguarda durant la Guerra Civil\nL’acte central del Dia Internacional de les Dones, organitzat pel CIRD (Centre d'Informació i Recursos per a Dones) es farà diumenge, 11 de març, a la Porxada a les 12 del migdia. Integrants de la Taula d’Igualtat de Gènere llegiran el manifest, que recull la voluntat de "fer sentir la nostra veu per recordar que la lluita per la igualtat entre els homes i les dones és quotidiana i constant, ve de lluny i encara té molt camí per recórrer".\nEmmarcat en la commemoració del 80 aniversari del bombardeig que va patir la ciutat l'any 1938, el manifest posa l'accent a recuperar i fer visible la història de les dones que es van organitzar en la rereguarda de la Guerra Civil, en associacions com ara Dones Lliures o en l'aportació de Frederica Montseny, dirigent anarquista i ministra de Sanitat i Assistència Social els anys 1936 - 1937.\nEl manifest destaca la importància de moviments com #MeToo per visibilitzar el masclisme i remarca la rellevància de la vaga convocada "per denunciar la desigualtat, la precarietat i la violència vers les dones, amb la voluntat que afecti l’ocupació, el consum i l'educació". I recorda algunes dades: que la bretxa salarial és del 23%; que les dones concentren el 67% de contractes a temps parcial; que el 2017 una de cada tres dones d’entre 18 i 29 anys va patir assetjament a la feina; i que la dona assumeix la part més important dels treballs de cura no remunerats.\nDesprés del manifest, la cia. Projecte Lilith representarà Indòmita, una obra de microteatre que reflexiona sobre la situació de la dona en la societat actual.\nContes amb gust de xocolata, networking a Can Muntanyola\nL'associació EmpentaGranollers organitza a Can Muntanyola. Centre de Serveis a les Empreses el cinquè networking de dones emprenedores (dilluns, 12 de març, 10 h). Les participants hi podran ampliar la xarxa de contactes i promoure sinergies professionals. Serà una activitat especial perquè girarà al voltant de la xocolata: les inscrites hauran de portar una recepta que porti aquest ingredient. La sessió de treball porta per títol "Contes amb gust de xocolata" i la conduirà la la narradora Susagna Navó.Les interessades poden apuntar-se a través del Facebook d’EmpentaGranollers.\nDijous 15 de març (18.30 h) Can Jonch. Centre de Cultura per la Pau acollirà la xerrada "Frederica Montseny, ministra a la rereguarda", a càrrec de la catedràtica d’història contemporània de la UB Susanna Tavera, organitzada pel CIRD, l'Arxiu Municipal i Can Jonch. La ponent parlarà de les aportacions de Montseny i de l'associació Dones Lliures en els convulsos temps de la Guerra Civil.\nA més, fins al dia 23 de març, Can Jonch mostrarà una exposició sobre Frederica Montseny (Madrid, 1905 - Tolosa,1994), produïda per l'Institut Català de les Dones, que explica la trajectòria d'una persona que va ser capdavantera de la lluita social i ferma defensora dels drets reproductius i sexuals de les dones. Diversos documents de l'Arxiu Municipal (AMGr) corresponents a l'agrupació local Dones Lliures, a la qual van estar vinculades granollerines com Enrica Roca (Granollers, 1921 - Buenos Aires, 2000), activista social i política, complementarà la mostra. Dones Lliures va ser una organització anarcosindicalista d'àmbit estatal activa d'abril de 1936 a febrer de 1939, durant la Guerra Civil espanyola.\nAl llarg d'aquesta setmana, Roca Umbert, centre de creació contemporània, se suma a la programació i proposa una reflexió sobre la presència de la dona en els diversos àmbits de la creació: la producció, l’exhibició i la gestió. Per això, des de dilluns s'estan emetent a Ràdio Granollers unes tertúlies en directe dins del magazín Granollers Avui , de 12.10 a 12.45 h.\nDilluns 12 es tancarà la programació pel 8 de Març amb la darrera tertúlia, dedicada a "Dona i arts escèniques", amb la participació d'Olga Vinyals, actriu d’Art Escena, empresa que fa circ social i teatre a la Troca, i Marta G. Otín, directora d’Àrsenic-Espai de Creació.


Opinió.- Vuit millores a la zona blava de Valls? #Auvahomeva! | EL PORTAL NOU\nHome Opinió Opinió.- Vuit millores a la zona blava de Valls? #Auvahomeva!\nOpinió.- Vuit millores a la zona blava de Valls? #Auvahomeva!\nPortalNou Valls divendres, de novembre 18, 2016 Opinió\nJOSEP LLUÍS ERAS. El regidor de Mobilitat de l'Ajuntament de Valls, Francesc Anguela, signa un article titulat Les 8 millores de la zona blava de Valls que sorprèn per la seva capacitat de tocar el violí, genera cert malestar per la incapacitat d'analitzar la realitat i, com ja detallaré més endavant, esdevé molt preocupant per la inseguretat jurídica, per no dir la il·legalitat, en que ell mateix situa la taxa que vol defensar. No m'agrada respondre articles d'opinió però atès que en aquest cas el comença amb una interpel·lació directa als mitjans de comunicació apel·lo al dret de la rèplica.\nEfectivament, senyor Anguela, en el debat sobre la taxa de la zona blava als mitjans de comunicació ens hem fixat intencionadament en això, en la taxa de la zona blava. Es tractava d'això, no del pantone que es feia servir per pintar-les, oi? De tota manera, diria que també ens hem referit a la nova modalitat que s'estableix a la plaça de l'Estació, a la gratuïtat per als cotxes elèctrics i a la nova APP. Vaja, que si no es quedés amb el titular dels articles i els llegís fins al final, es podria haver estalviat aquesta primera consideració acusant a la premsa de ser culpable de tots els mals.\nEn una cosa li he de donar la raó: la zona blava s'apuja sols 4 cèntims de mitjana, un 4,8%. Vos, que sou membre d'un partit d'esquerres, em podeu dir quan han pujat de mitjana els sous dels treballadors de Valls? Vos, que sou un responsable públic de Valls, sabeu quina és la renda per càpita mitjana dels vallencs per comprar un cotxe elèctric? Deia un regidor: "Els ciutadans de Valls paguem un impost de circulació elevadíssim, que està al màxim que permet la llei; per tant hauríem de poder disposar de llocs d'aparcament gratuïts a la ciutat i tarifes no tant cares". La frase, on diu "tarifes no tan cares", no és meva, és d'un article de Jordi Cartanyà.\nLa comèdia de la rotació tenia justificació en temps de vaques grasses però ara, de debò, no cola. Si hom vol promoure la rotació, que instauri el rellotge que funciona a moltes ciutats i potser, amb aparcament de franc, sí podrà competir amb els eixos de l'entorn que ara són comercialment més potents. Segons la tesi del regidor, el passeig dels Caputxins i voltants és imprescindible que sigui de zona blava per facilitar la rotació de vehicles. O potser no ho és tant si dos dies a la setmana se sacrifiquen aquests aparcaments per fer-hi el mercat? Aquests dies no són imprescindibles les places? Ho són o no ho són? O ho són segons convé a quin mana?\nPerò allò més preocupant és quan a l'article el regidor explica que amb els diners de la zona blava es fan nous estacionaments gratuïts. Existeix una Llei Reguladora de les Hisendes Locals que, a l'article 24.2, deixa ben clar que "l'import de les taxes per la prestació d'un servei o per la realització d'una activitat no podrà excedir, en el seu conjunt, el cost real o previsible del servei o activitat de què es tracti o, si no, del valor de la prestació rebuda". Dit d'una altra manera, que el cost de la zona blava ha de servir per pagar els parquímetres, els vigilants, la infraestructura... però de cap manera, com insinua el regidor, projectes diferents.\nJa s'explicava a l'article abans esmentat, de l'any 2012, quan el seu cap del grup municipal deia: "El que molts vallencs i vallenques no saben és que en el pressupost de l'Ajuntament d'aquest any hi apareixien, per primer cop des que es van crear les zones blaves a Valls, uns dividends de 40.000 euros que ingressarà l'ajuntament de la gestió de zones blaves". O sigui, portem tres anys incomplim la llei i ara que governa ERC farem que en siguin quatre? Se sent còmode justificant aquesta, diguem-ne, al·legalitat, que fa tres anys denunciava el seu cap de files?\nM'alegra, en canvi, que el regidor digui que totes les mesures que s'apliquen són resultat d'un estudi exhaustiu. M'alegraria més, però, que un dia l'Ajuntament de Valls de parets de vidre ensenyi tots aquests estudis que diu que té per justificar les seves actuacions. Personalment, quan vos em mostreu aquest estudi al que us referiu, o l'estudi sobre la implantació dels carris bici, ep! validats per una autoritat en el tema, em desdiré de tot el que he dit fins ara.\n20 dilluns, 21 de novembre, 2016\nBon article. Ja diuen que\ns'atrapa abans un mentider que un coix...i els d'ERC no semblen gaire coixos!


Super Mario hardcore - Joc Super Mario hardcore Gratis\nJoc Super Mario hardcore\nSi t'ha agradat Super Mario hardcore , no dubtis a provar un d'aquests jocs:\nPassa una bona estona al costat de Super Mario i els seus amics, però també amb els seus enemics. Recorre el món de Mario recollint les monedes i acabant amb els dolents.\nUna cosa mai vista, ara Super Mario recorre el seu singular món pujat en una moto. Ajuda-li a superar tots els obstacles sense caure de la moto i sense perdre l'equilibri.\nUna nova i excitant aventura del lampista més famós del món. Recull totes les monedes que puguis i esquiva als teus enemics.\nAlguna cosa ha passat en el món de les consoles Nintendo i amb Mario, perquè el famós lampista dels jocs arcade va armat fins a les dents, no li falta de res. Ajuda-li a exterminar a tots els seus enemics mentre va recollint totes les monedes que estan repartides pel cel. Segur que t'ho passes molt bé utilitzant el seu nou armament.\nconsoles arcade Mario Nintendo super Mario\n10. Tir amb arc


Tema 7 bio1 (ã€cids nucleics) 0607\nTema 7: Les proteïnes i els àcids nucleics Estructura terciària de l’ADN Cromosomes d’abeja\n7.7. Els àcids nucleics Són molècules molt complexes formades de C, H, O, P i N Es troben a tots els organismes. Tenen la informació genètica amb la capacitat de transcriure-la, traduir-le i transmetre-la a altres generacions. N’hi ha dos tipus: * ADN : àcids desoxiribonucleics * ARN : àcids ribonucleics ADN ARNt\n7.8. L’estructura química dels àcids nucleics L’estructura és universal. Són polímers de nucleòtids Els nucleòtids estan formats per tres tipus diferents de molècules: a) Una pentosa : la  -D-Ribosa o la  -D-Desoxiribosa\n7.8. L’estructura química dels àcids nucleics b) Bases nitrogenades : molècules cícliques amb nitrogen. Poden ser de dos tipus: * Derivats de la purina (dos anells): A (adenina) i G (guanina) * Derivats de la pirimidina (un anell): C (citosina), T (timina) i U (uracil) c) L’àcid fosfòric\n7.8. L’estructura química dels àcids nucleics 1. Nucleòsids i nucleòtids Un nucleòsid és la unió entre una base nitrogenada i una pentosa mitjançant un enllaç N-glucosídic (NH de la base amb OH de la pentosa). Dos tipus: * Ribonucleòsid (si la pentosa és la ribosa): U (ur idina) , C (cit idina), A (aden osina) , G (guan osina) * Desoxiribonucleòsid (si la pentosa és la desoxiribosa): A (aden osina) , G (guan osina), T ( tim idina) i C (cit idina) Un nucleòtid : és la unió d’un nucleòsid i l’àcid fosfòric mitjançant un enllaç èster fosfòric. Com pot estar associat a 1, 2 o 3 àcids fosfòrics cal indicar-ho en el nom:\n7.8. L’estructura química dels àcids nucleics Nucleòtids d’ADN Nucleòsid\n7.8. L’estructura química dels àcids nucleics 1. Nucleòsids i nucleòtids Així hi podem trobar: * AMP, ADP i ATP * CMP, CDP i CTP * TMP * GMP, GDP i GTP * UMP, UDP i UTP\n7.8. L’estructura química dels àcids nucleics 2. La molècula d’ATP Els nucleòtids també els podem trobar lliures en la natura. En aquests casos serveixen com: * magatzems d’energia gràcies als enllaços fosfòric altament energètics * disposats per formar o sintetitzar àcids nucleics.\n7.8. L’estructura química dels àcids nucleics 3. Els polinucleòtids Els nucleòtids s’uneixen formant llargues cadenes gràcies a enllaços èster entre el carboni (-OH) 3’ de la pentosa i el grup fosfòric d’un nou nucleòtid. Les cadenes s’anomenen en l’ordre dels nucleòtids indicant els extrems de la cadena 5’ i el 3’\n7.8. L’estructura química dels àcids nucleics 3. Els polinucleòtids\n7.9. L’àcid desoxiribonucleic L’ ADN conté tota la informació genètica que es transmet a les generacions successives. La podem trobar: * en les cèl·lules eucariotes en el nucli * en els cloroplasts lliure en l’estroma * en els mitocondris lliure en la matriu * en els bacteris lliure en el citoplasma\n7.9. L’àcid desoxiribonucleic 1. L’estructura primària de l’ADN Correspon a la seqüència de nucleòtids que ens indica: a) Nombre de nucleòtids b) Ordre dels nucleòtids (combinació dels 4 desoxiribonucleòtids A, T C i G)\n7.9. L’àcid desoxiribonucleic 2. L’estructura secundària de l’ADN L’ADN està format per dues cadenes de polinucleòtids que s’uneixen per ponts d’hidrogen entre les bases nitrogenades: Adenina = Timina Guanina = Citosina Aquestes bases (AT i GC) es diu que són complementàries entre si. La distància entre les dues cadenes és constant d’un 2 nm ja que sempre s’uneixen una pirimidina amb una purina. Són antiparal·leles 3´ 5’ i 5’ 3’ Es replega en forma plectonímica o de doble hèlix donant una volta completa cada 3,4 nm.\n7.9. L’àcid desoxiribonucleic 3. L’estructura terciària de l’ADN Fa referència a la disposició espacial de la doble hèlix. És diferent en les procariotes que en les eucariotes. a) Procariotes i a l’interior dels mitocondris i cloroplasts: la molècula està unida pels extrems en forma circular. b) Eucariotes : està associada a unes proteïnes anomenades histones . La doble cadena envolta un octàmer d’histones (inclou uns 200 parells de bases) formant un collar de perles on s’observen les unitats estructurals anomenades nucleosomes . Al conjunt de tota una cadena s’anomena cromàtida i el conjunt de totes les cromàtides presents en un nucli s’anomena cromatina .\n7.9. L’àcid desoxiribonucleic 3. L’estructura terciària de l’ADN\n7.9. L’àcid desoxiribonucleic 4. La replicació de l’ADN És la única molècula capaç de replicar-se ella mateixa. Ho fa a partir de l’estructura secundària gràcies a un conjunt d’enzims desestabilitzadors de l’hèlix i d’altres estabilitzadors que trenquen els ponts d’hidrogen com: * ADN helicasa * Topoisomerases * Proteïnes SSB Hi ha un enzim molt important que s’encarrega de afegir en cada cadena els nucleòtids complementaris. Aquests s’anomena ADN polimerasa i ho fa d’una manera semiconservativa .\n7.10. L’àcid ribonucleic

Es diferencien per:

La pentosa

No hi ha timina si no Uracil

Són una cadena simple

N’hi ha varios tipus

Es poden també localitzar en el citoplasma

Les seves funcions poden ser diverses (energètiques, de transport, funcionals, estructurals)

\n7.10. L’àcid ribonucleic 1. Tipus d’àcid ribonucleic ARNm transporta la informació genètica ARNr formarà l’estructura dels ribosomes ARNt captarà els aminoàcids presents en els citoplasma per transportar-los als ribosomes


marfanta.com: Montse Castellà, cantautora: 'A Gerard Vergés se'l troba a faltar molt'\nMontse Castellà, cantautora: 'A Gerard Vergés se'l troba a faltar molt'\nLa tortosina Montse Castellà repassa en aquesta entrevista de Sílvia Altadill els principals referents de la seua carrera musical, sense deixar de banda el seu compromís social i en favor de la defensa de les Terres de l'Ebre. Després de passar un any treballant en un creuer, ara prepara els temes del seu quart disc i els concerts que oferirà arreu del territori. Aquest estiu actuarà a Sant Carles de la Ràpita (1 agost), Tortosa (7 agost), la Freixneda (16 agost) i Batea (23 agost).\n-D'ençà que vas començar al món de la música han passat 17 anys. Quin balanç fas de tot aquest temps dedicada a la música d'autor?\n-"Ma iaia deia: busca una faena que t’agrade i deixaràs de treballar. He convertit l’afició en professió. Sóc una privilegiada. El meu compromís amb la vida el transmeto a través de la cançó, d’un missatge musicat. Sóc feliç amb el camí escollit perquè em permet ser jo mateixa. Han sigut 17 anys de molt de treball i creixement, tant professional com personal. Hi ha hagut moments complicats però sempre amb la pau interior de ser lliure".\n-El teu tercer disc. Gèminis, pren el nom de la revista fundada amb el mateix nom de Gerard Vergés i Jesús Massip. Què han aportat a la teua vida personal i artística estos dos grans escriptors ebrencs?\n-"Són hòmens de saviesa rural. M’agrada pensar que quan jo tingue més de 80 anys alguns dels meus millors amics seran persones que encara ara no han nascut i això m’atrau moltíssim, l’enriquiment mutu intergeneracional. Tots els moments amb estos amics són d’aprenentatge constant. Un gintonic o un te amb Rosa Regàs, Paco Ibáñez, Neus Català, Zoraida Burgos, Manolo Pérez Bonfill… intel·lectuals a cavall de dos segles. Un exemple vital de compromís. A Vergés se’l troba a faltar molt…"\n-Si t'haguessis de quedar en uns versos de Vergés serien...\n-"‘Res no val tant com un instant d’amor’ i ‘De cop comprenc que l’home és la memòria’".\n-Has estat un any travessant els mars i treballant com a cantant en un vaixell. Com ha anat l'experiència? Què t'ha aportat?\n-"Conèixer món, gent i cultures diferents a la teua és sempre un creixement personal i professional. A la vegada, i més enllà del meu esperit aventurer, es tracta d’un exili obligat per la crisi, com tants altres jóvens. Una qüestió de supervivència que adaptem per fer de la necessitat virtut. Malgrat ser camaleònica i adaptar-me a les circumstàncies, tindré memòria latent dels qui ens van foragitar".\n-Que t'ha fet tornar? Què és el que més enyoraves estant lluny de casa?\n-"De fet, he tornat però només per un temps, la intenció és embarcar de nou a la tardor i a partir d’ara alternar mig any al mar i mig any a casa. La vida a bord és dura, malgrat treballar del que t’agrada, i és necessari prendre’n certa distància i carregar les piles. A terra hi tinc amics, família, causes i un paisatge que necessito. A més, professionalment hi ha projectes i concerts que ni puc ni vull abandonar. Estic preparant el quart disc per a l’any que ve i això implica molta faena que des de la distància no puc fer i moltes abraçades a amigues i nebots que des del creuer no es poden fer".\n-En els teus tres discos danses amb naturalitat entre la protesta, el llegat literari i un cert punt de misticisme. Què vols transmetre en totes aquestes vessants de Montse Castellà?\n-"La llibertat de ser, sentir i estimar com cadascú vulga. Tot és relatiu. Res és jutjable. Només hi ha una manera de transmetre: ser autèntica. La credibilitat passa per la coherència. Observar-se a una mateixa i explicar el que sents. Si vaig a una manifestació per dir ‘no al transvasament’, després no puc no cantar-li al riu i viceversa. La literatura i els sentiments són universals i cantar-los-hi és una manera de compartir-ho i apropar-nos les persones".\n-Dius que la bondat és revolucionaria. La revolució ha de servir per...\n-"Per a fer-nos millor persones, per evolucionar. De fet, com es veu al títol d’un llibre de l’amic escriptor David Martí, entre Revolució i Evolució només hi ha un ‘R’ de diferència. Tenim el dret i el deure de conviure en pau, de llegar un planeta que puga mirar-se a l’espill i aguantar-se la mirada. Cal remoure consciències. Som hereus d’un futur encara per construir.\n-Per quines causes cal continuar mullant-se a les Terres de l'Ebre després de la lluita antitransvasament?\n-"Sovint quan m’entrevisten explico que a les Terres de l’Ebre no és que siguem ‘anti-tot’, és que rebem més agressions de les assumibles. Si t’hi fixes, les plataformes socials sempre són ‘en defensa de’ (de l’Ebre, de l’ús racional de l’energia eòlica, de la sanitat, dels trens dignes, de l’ensenyament, de la terra…) per tant, si ens hem de defensar és perquè algú ens ataca. Estic plenament convençuda que lluitar serveix i en tot cas, passe el que passe, hem de tindre sempre la consciència tranquil·la d’haver fet tot allò que estava al nostre abast per aconseguir-ho. Hem de ser constants i valents. Sempre".\n-Com recordes aquell temps?\n-"Probablement siga l’experiència vital que més m’ha enriquit fins ara. Amb poc més de 24 anys ja era portaveu de la PDE i aquells quatre anys d’intensa lluita van ser un aprenentatge molt intens. Vaig conèixer gent i pobles que potser d’una altra manera no hagués conegut i encara ara, 15 anys després, mantenim l’amistat. Vaig tindre consciència real de Terres de l’Ebre. Igualment, tota vivència duu intrínseca la bondat i la misèria de l’ésser humà, això també s’aprén i et curteix. El dia que caigue bé a tothom, em preocuparé. Van ser moments molt intensos i lo riu ens va unir per sobre de tot. Hi estic molt agraïda a aquella època i la Plataforma en Defensa de l’Ebre. Per molt que donés, sempre em vaig emportar més del que vaig entregar".\n-Utilitzes tant el català com el castellà en els teus discos i reivindiques la parla ebrenca. Descartes experimentar amb altres llengües en les teues lletres?\n-"La meua llengua és el català amb l’accent de l’Ebre i a la vegada, si tinc la sort de ser bilingüe al parlar també he de poder ser-ho al cantar. Ambdós idiomes m’aporten, tenen una musicalitat diferent i m’agrada utilizar-los indistintament als meus discos, amb normalitat. Com parlo, canto. Pel que fa a altres llengües, als concerts en directe ja canto en anglès, francès, italià, portuguès i fins i tot basc o gallec, i si bé és cert que fins ara no he enregistrat cap cançó en cap d’aquests idiomes, podria ser que al proper disc això canviés, m’agradaria".\n-Has col.laborat amb altres cantautors emergents en els teus discos com el valència Pau Alabajos. Que creus que aporteu tota aquesta nova generació de cantautors a la música catalana?\n-"Hem begut d’un llegat històric que cal mantindre i perpetuar. Som part d’un engranatge i hem de posar al servei de la societat la nostra música, pels que ens han precedit i pels que vindran. La cançó d’autor com a eina per canviar la societat, per aportar un granet d’arena a la (R)evolució. Allò que importa és la paraula, dita o cantada, el missatge. La guitarra i la veu con a armes de futur i de present.\n-Una frase que descrigui que signifiquen per a tu gent com Paco Ibañez:\n-"Tendre com un xiquet. Lluitador com un guerrer. L’últim bastió de la vella guàrdia de la cançó d’autor".\n-"Compromís irrompible. Saviesa rural. Parent per part de riu".\n-"Senzilla i forta. Veu de ferro i mel. Humilitat i autenticitat".\n-"L’orgull d’una terra. Humor i talent. Estima profunda".\n-"La llibertat feta dona. Valentia, coherència, energia. És com haver retrobat una ‘iaia'.\n-Aquesta primavera has actuat al Barnasants que aquest any homenatja la figura d'Ovidi Montllor. Què penses que cal que no oblidem del llegat humà, social i artístic que ens va deixar la fera ferotge d'Alcoi?\n-"Cadascuna de les seues cançons són missatges de lluita i esperança en plena vigència. La seua obra i la seua persona destil·len tendresa, ironia i la dosi justa d’emprenyament per desobeir les lleis inmorals, per desterrar les injustícies. L’exemple de la seua vida és el de la seua obra. Homenatjar-lo és més que cantar-lo, és viure com ell vivia, lluitar com lluitava, estimar com ho feia. Ser lliures."\n-Tria una frase d'una cançó d'Ovidi...\n-"‘Direm paraules amb sentit, sense comèdies ni mentides, i canviarem armes per abraçades. Arribarà el temps novell i farem crits de llibertat’".\nImatges Pau Bertomeu (Delta Produccions)