Volta a la Mariola Tardor 2018 | Ajuntament d'Alfafara\nRuta Pantanet-Molí Rupestre-Coves de l’Arena\nRecorrent la Serra de Mariola, al seu pas per la població d’Alfafara trobem el Riu Pantantet que va servir com a eix central en la confecció del poble. Les seues aigües van ajudar al desenvolupament de l’agricultura local, a més d’unir aquesta població amb Ontinyent, desembocant a pocs metres del Pou Clar. En aquesta ruta, seguirem el seu curs per endinsar-nos en la història del poble, a més de gaudir del magnífic paisatge present a tota la comarca.\nCal destacar que, durant el transcurs de la ruta, podrem observar diferents senyals de la vida que es va desenvolupar al voltant del riu. Per completar aquest trajecte, començant des de la Plaça de l’Ajuntament d’Alfafara fins arribar a les Coves de l’Arena, necessitarem aproximadament 2 hores.\nAquest camí es du a terme per una vall escarpada, on destaquen les pedres i els camis estrets, pel què és recomanable realitzar-la a peu i portant roba còmoda.\nEl trajecte s’iniciarà des de dins del poble, seguit el riu. La primera construcció relacionada amb el riu la robarem a escassos 5 minuts de la sortida,on podrem observar el pont romà, construït a l’Edat Mitja. Seguirem baixant fins arribar a les vies de l’antic Tren Chicharra sense deixar de costat el curs del riu fins arribar, per fi, al Molí del Pantanet. Aquesta construcció es va edificar usant com a base la pedra de la muntanya, convertint-lo en una edificació única que data de mitjans del segle XVII, servint per moldre el gra dels habitants de la població. Aquest molí va ser comprat i posteriorment subhastat al millor postor, a qui els usuaris pagaven una quota per fer-ne ús.\nAnima’t i inscriu-te a aquesta edició de la Volta a la Mariola fent click ací!\nAparentment, aquest negoci sembla rentable però malauradament va deixar de funcionar durant la primera meitat del segle XIX. No obstant això, encara es pot observar la sénia que regava els camps adossats, així com la roda que servia per moldre el gra i feia funcionar el Molí. Abandonem ara el transcurs del riu per dirigir-nos cap a la zona més elevada d’aquesta vall, una pujada fins el 620 metres que ens conduirà fins les Coves de l’Arena, situades a l’ombria de la serra.\nLa utilitat d’aquestes coves, així com la seua construcció no estan definides, encara que es sospita que es van crear per causes naturals, degut a la erosió provocada pel vent i l’aigua. El seu nom ve donat pel al deteriorament de la pedra que, degut a la seua qualitat argilosa, deixa grans muntons d’arena dins de les coves. Les grans dimensions de les estàncies i la seua proximitat al riu ens fan pesar que les coves van servir com a refugi dels peregrins que arribaven al poble o com a amagatall dels ramaders que acudien a aquests llocs a pasturar els animals. No obstant això la seua utilitat encara no ha quedat definida.\nPer acabar aquesta ruta, seguirem per la Serra de la Solana, seguint la planura situada en el punt més alt de la muntanya. La tornada al poble finalitzarà baixant una xicoteta costera que ens proporcionarà unes vistes úniques de la població d’Alfafara. La durada de la ruta variarà depenent de les condicions tan personals com meteorològiques i físiques del terreny, encara que la ruta tindrà una durada aproximada de 3 hores.\nTragsa neteja el barranc de l’Assut per evit... Operaris de Tragsa estan desenvolupant un pla de neteja en una part del barranc de l’Assut d’Alfafara per evitar embossaments en el riu que passa per ...\nMedi Ambient activa la trituració de restes agríco... La Conselleria de Medi Ambient ha activat un pla de trituració de restes agrícola per evitar les cremes en els terrenys situats al parc natural de la ...\nAlfafara celebra la festivitat de Sant Antoni Nombrosos alfafarencs han celebrat aquest diumenge la festivitat de Sant Antoni en el paratge on està l’ermita en honor al patró dels animals. La jorn...


La Guàrdia Civil actua contra venedors il·legals de pirotècnia - El triangle\nUna empresa de Barcelona pretenia comercialitzar productes destinats a la destrucció\nLa Guàrdia Civil ha desmantellat una xarxa de venedors il·legals de pirotècnia\nLa Guàrdia Civil ha desmantellat una xarxa de venedors il·legals de pirotècnia destinada a la seva destrucció que pretenia comercialitzar una empresa de Barcelona. Aquesta operació es va fer durant la campanya de control de la revetlla de Sant Joan.\nEls investigadors van trobar una empresa de Barcelona que intentava vendre de forma irregular productes d’una altra empresa del sector que li havien estat adjudicats judicialment per a la seva destrucció.\nCom a conseqüència de les inspeccions, el material va ser localitzat a establiments de Barcelona, Sant Adrià de Besòs, Santa Coloma de Gramenet, Sabadell, Montgat, Malgrat de Mar, Manresa, Castellbisbal i Pallejà. La Guàrdia Civil va intervenir 4.506 unitats de la partida que hauria d’haver estat destruïda.\nAixí mateix, també es van localitzar unS altres 669 quilos en un dipòsit de Tarragona i 43.853 quilos més en un magatzem de Barcelona.\nL’empresa propietària del material que s’havia d’haver destruït va denunciar la companyia que l’havia d’haver destruït per un presumpte delicte d’estafa, doncs havia cobrat 130.000 euros per fer una feina que no va fer.\nA més a més, la Guàrdia Civil va intervenir en altres operacions com la venda de material pirotècnic a menors o la possessió de material en condicions no apropiades, així com no complir amb les mesures de seguretat.\nPrevAquest país sempre serà d’ells


Bloc de notes de Josep Romeu: Al Constitucional, dimiteix per vergonya?\nAl Constitucional, dimiteix per vergonya?\nLa història recent del Tribunal Constitucional espanyol és entre patètica, vergonyosa i d’escàndol. Els mitjans de comunicació qualifiquen sense embuts el color polític dels seus magistrats, i en funció d’això s’explica que emetin les seves sentències sempre d’acord amb les tesis i les consignes del PP o del PSOE. De fet, ningú gosa defensar la imparcialitat d’aquesta farsa de Tribunal, i en tot cas se li retreu o se l’elogia per l’oportunitat política de les seves decisions. Qualsevol magistrat mínimament honest clamaria al cel i reivindicaria la seva independència de criteri; però, hores d’ara, si algú pretengués defensar la tesi que els magistrats utilitzen arguments jurídics i no de partit per a emetre veredictes, sap que seria la riota de tothom per inversemblant; i per això prefereixen callar.\nÉs evident que l’excusa que han donat els tres magistrats que acaben de dimitir, Eugeni Gay, Javier Delgado i Elisa Pérez Vera, que ja feia sis mesos que haurien d’haver estat rellevats en el càrrec, és una mentida com una catedral. Hi ha magistrats que s’hi han passat més de tres anys, sense haver estat renovats com és preceptiu, i mai s’havia produït cap dimissió. Potser perquè el sou que cobren val la pena. Tothom sap que el PP i el PSOE no es posen d’acord per a pactar la renovació perquè cadascú hi vol posar persones de la seva confiança, d’estricta obediència podríem dir. La seva rellevància com a juristes és absolutament irrellevant, ja que el que importa és la seva afiliació ideològica. Descartada, doncs, aquesta hipòtesi de la dimissió per la tardança en ser rellevats, i més tenint en compte que les dimissions s’han produït en bloc, cal buscar altres explicacions. De ben segur que tenen a veure amb els recents resultats electorals que fan preveure un canvi imminent en la majoria del Parlament espanyol, i que per tant poden donar més poder al PP per a elegir els seus magistrats.\nPerò, podem veure-ho des d’una altra perspectiva: La dels mitjans de comunicació espanyols cavernícoles, afins al PP. Aquests ja es van escandalitzar quan es va produir la sentència sobre Bildu, perquè preveien que tindrien un suport electoral molt ampli; encara que potser tampoc s’imaginaven fins a quin punt. I ara estan argumentant que és aquesta sentència la causa de la seva dimissió. Sense dir-ho, donen a entendre que els han tocat el crostó, i els han recordat qui mana de veritat, també al Tribunal Constitucional. Resta saber si el gest de dimitir és un acte de dignitat per no haver d’aguantar més pressions ni coaccions, o si pel contrari és una fugida per donar via lliure al nou govern popular, que està al caure.\nPublicat per Josep Romeu a 02:29


El món educatiu d’Alaquàs celebra el Dia internacional de les ciutats educadores\nInicio Actualidad El món educatiu d’Alaquàs celebra el Dia internacional de les ciutats educadores\nEl món educatiu d’Alaquàs celebra el Dia internacional de les ciutats educadores\nEl món educatiu d’Alaquàs es va donar cita ahir dimecres 30 de novembre en l’acte de commemoració del Dia Internacional de les Ciutats Educadores convocat a nivell mundial per mostrar el compromís dels ajuntaments implicats amb la Carta de Ciutats Educadores.\nL’encontre es va iniciar amb una representació teatral a càrrec de l’Escola de Teatre Joan Alabau, que va posar en escena Parelles de fet, de fet parelles, del grup de formació II. A continuació, representants dels diferents col·lectius van pujar a l’escenari per contar la seua experiència al voltant de l’educació.\nEn representació del col·lectiu de joves voluntaris europeus va intervindre Laura Cifuentes Franco. Pel Centre de Formació de Persones Adultes Enric Valor, el protagonisme va ser per tres alumnes de base: Ester Fernández López, Berni Ortiz López y Antonia Vargas López. Per la Unió Musical d’Alaquàs va intervindre el director de la Banda Simfònica de la UMA, Enric Parreño; en representació de les direccions dels centres escolar ho va fer Marta Murciano, directora del col·legi públic Ciutat de Cremona; pels corresponsals juvenils i representants de la casa de Joventut Sauqala, Aitana Rivas Domínguez; en representació de les AMPES, Juan Miguel Esteve, i, pel Consell de Xiquets i Xiquetes, Marina Martínez Martínez i Ángel Sancho Cuenca.\nDesde el Govern municipal expliquen que Alaquàs ha estat sempre ciutat pionera en matèria educativa. La seua xarxa educativa i els recursos que ofereix són exemple a diari d’altres ciutats i col·lectius que es traslladen fins el municipi per conèixer les seus iniciatives. La seua adhesió a aquesta celebració internacional és un pas més en el seu compromís amb l’educació de qualitat.\nArtículo anteriorRafelbunyol celebra el primer debat sobre l’estat del municipi amb els quatre portaveus municipals\nArtículo siguienteLos responsables de redes sociales de @IgersValencia, @MetroValencia y @McentralVLC, ponentes de lujo del V HortaTuits


València i Catalunya pacten un tancament perimetral per Setmana Santa\nAcord entre comunitats\nPuig acorda també un front comú amb els seus homòlegs de Múrcia, Aragó, la Manxa i les Balears per frenar la mobilitat en les pròximes vacances\n03 de de març del 2021. 15:56\nLa Generalitat valenciana intenta blindar el territori valencià de cara a la Setmana Santa. A l’espera de les decisions que es puguin adoptar avui en el Consell Interterritorial de Sanitat, el cap del Consell, Ximo Puig, ha pactat amb les comunitats veïnes un tancament perimetral del País Valencià.\nPuig ha parlat en les últimes hores amb els seus homòlegs de Catalunya, Múrcia, Castella-la Manxa, les Balears i Aragó per posar en comú la necessitat de tancar fronteres per Setmana Santa per reduir les possibilitats d’una quarta onada de la pandèmia. Segons les fonts de la Generalitat, la sintonia ha sigut total amb la resta de responsables autonòmics, entre els quals hi ha de diferents partits, no només socialistes. El president murcià, Fernando López Miras, és del PP, i el titular en funcions català, Pere Aragonès, és d’ERC. Emiliano García-Page, Javier Lambán i Francina Armengol representen el PSOE.\nLa decisió de formar un front comú suposa llançar un missatge a Espanya sobre la necessitat de frenar la mobilitat el màxim possible en les vacances de Setmana Santa.\nDos controls des de Madrid per Setmana Santa\nA efectes pràctics, significa, a més, establir un doble control als possibles desplaçaments des de Madrid, la comunitat que més s’ha destacat en la idea d’obrir fronteres i relaxar restriccions en el pròxim període vacacional. Així, els turistes des de Madrid haurien de trencar dos límits de comunitats per arribar des de la capital fins a la costa valenciana. El territori que presideix Isabel Díaz Ayuso (PP) és en aquest moment el que presenta una incidència més gran acumulada a Espanya, si bé les restriccions a la mobilitat són menors que a la resta de territoris.\nRestriccions per coronavirus Setmana Santa Desescalada Coronavirus a Catalunya Coronavirus


Ferri: “El govern del PP ha de facilitar tota la documentació que demanem si vol que parlem de transparència” – Coalició Compromís\nFerri: “El govern del PP ha de facilitar tota la documentació que demanem si vol que parlem de transparència”\nPublicat el 28 de setembre de 2014 en General\nCompromís plantejarà a Císcar que signe un escrit amb tres condicions contra l’opacitat en la reunió de demà.\nEl Vice-president del Consell, José Císcar, ha convocat a tots els grups del parlament valencià a una reunió demà al matí per a tractar l’Avantprojecte de Llei de Transparència, Bon Govern i Participació Ciutadana presentat pel govern valencià.\nDavant esta convocatòria el portaveu adjunt del grup parlamentari Compromís, Fran Ferri, ha assenyalat que “no volem que la reunió amb Císcar siga un paripé. Este govern no té cap credibilitat en el tema de la transparència i menys encara el seu vicepresident que ja ha sigut condemnat en diverses ocasions per negar els estudis d’opinió i altra documentació a l’oposició”.\n“Per això exigirem en eixa reunió que, abans de qualsevol diàleg sobre l’Avantprojecte, Císcar signe un escrit amb tres compromisos clars amb la transparència, com són complir les sentències del Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana que condemnen l’opacitat del govern valencià, retirar tots els recursos de cassació que ha interposat el Consell en el Tribunal Suprem contra aquestes sentències i facilitar tota la documentació sol·licitada pels diputats i diputades de forma completa.\nSegons Ferri “només a partir del compliment d’estes premisses bàsiques contra l’opacitat podrem començar a parlar sobre transparència amb este govern”.


Com utilitzar te solt per fer te | l-groop.com\nCom utilitzar te solt per fer te\nTeniu una tetera a la part posterior de l’armari que no s’ha fet servir durant els darrers vint anys i voleu fer-ne un ús? La te solta és la resposta! És tan senzill fer com un te amb una tetera i té un gust 100% millor.\nBulliu-ne la bullidor amb aigua. \nQuan l’aigua bull, aboqueu l’aigua a la tetera. Deixeu-ho a la tetera durant aproximadament un minut i després aboqueu l’aigua per l’aigüera. Això s’anomena al vapor de l’olla, de manera que el te es mantindrà més calent durant més temps. Això es deu al fet que l'olla ja està calenta, així que la temperatura més baixa de l'olla no refreda el te.\nBulliu de nou la caldera d’aigua.\nMentre el bullidor bull, poseu les fulles de te al fons de la tassa. Podeu obtenir les fulles de te del supermercat. Una culleradeta per persona i una altra culleradeta per a la bullidor. Si feu un te per a quatre persones, utilitzeu 5 culleradetes de te solt. \nQuan l’aigua bulli, aboqueu-la a la tetera i barregeu-la amb les fulles de te.\nDeixeu que el te es cogui durant 3-5 minuts. Tot i així, no obtindràs el sabor i més, serà guisat. \nObteniu tantes taules que necessiteu.\nAgiteu el te una altra vegada al final i treieu el colador sobre la part superior de la tassa i aboqueu el te a través del colador i cap a la paella. \nAfegiu llet i sucre com vulgueu i beveu! \nÉs dolent bullir les fulles de te a l’olla?\nNo voleu bullir les fulles. Fa el te més amarg.\nHi ha bosses específiques per introduir les fulles?\nQuan feu un te de fulla fluixa, heu de posar-lo en una bola de te de malla. Probablement els pugueu a la vostra botiga de queviures. També podeu posar les fulles al fons de la tassa i abocar-hi l'aigua bullent.\nNo escalfo la tetera primer?\nLlegiu el pas 2. Tot i que la imatge només mostra que surten l'aigua calenta, el pas diu que aboqueu el primer lot d'aigua bullint a l'olla i deixeu-ho reposar 2 minuts per escalfar la tetera.\nFunciona el te turc?\nSí, això ha d’estar bé sempre que utilitzeu una empinadora o una infusora.\nQuin te fluix puc fer per fabricar 1 galó per gelat?\nEl te solt s'utilitza en doble quantitat per a la preparació de gel, en comparació amb el te. Per exemple, si feu servir una culleradeta de te solt per fer una tassa de te, heu d’utilitzar 2 culleradetes per a una tassa de gel. I la quantitat de te també depèn del vostre gust. En el cas dels galons, heu de contactar amb el fabricant de la marca de te que feu servir.\nPrepareu el te ràpidament, de manera que encara és molt calent. Això manté el sabor bloquejat a la cervesa.\nLa llet està bé per al te d’Esmorzar en anglès, però no és recomanable per a altres tes, ja que pot treure’n el gust. A no ser que tinguis llet al teu te. Aleshores, el que s’adapti mai al vostre gust.\nAssegureu-vos que teniu una tetera de bona qualitat, perquè si teniu una tetera de qualitat inferior, és probable que el vostre te no sigui tan bo.\nCom elaborar KombuchaCom fer te Kung FuCom fer te amb una teteraCom fer te blancCom prendre te fredaCom fer te verd xinèsCom fer te anglèsCom fer te verdCom fer te MatchaCom fer una bona copa de teCom preparar te Oolong


PORTÈ-PIMORENT ENGEGA LA TEMPORADA EL 10 DE NOVEMBRE – Pirineus TV\nL’estació d’esquí de Portè Pimorent, a l'Alta Cerdanya, iniciarà la temporada aquest proper dissabte 10 de novembre. Les bones condicions de neu que presenta la comarca aquests primers dies de novembre han fet que l’estació d’esquí de Porté hagi avançat l'inici de temporada, prevista en un principi pel 17 de novembre. Amb gruixos d'uns 50cm a les cotes més altes del complex, la previsió és obrir 10km de dos sectors i possiblement un tercer.\nPortè Pimorent presenta aquesta temporada algunes novetats, com ara la nova pista Les Chasseurs, que, de fet, els esquiadors més tècnics ja feien en els seus descensos, en esquí fora pista, i la millora a la pista Les Sapins.\nUna altra novetat és l’obertura d’un cinquè sector a l’estació: la zona del Baladrà, que es mantindrà obert durant tota la temporada. Per això es posarà en marxa un servei de mini-autobusos cada 15 minuts que retornaran els esquiadors fins al coll de Pimorent.\nA més, aquests darrers mesos s’ha anivellat i pavimentat l’aparcament inferior de l’estació, a l’entrada del poble de Porté, a tocar del telecadira de l’Estagnol. S’ha fet una renovació total i s’ha buscat que estigués més integrat al paisatge del seu entorn. També s’ha condicionat un accés al telecadira de l’Estagnol per a les persones amb discapacitat física.


La trajectòria de Valverde al capdavant del FC Barcelona| betevé\nLa trajectòria de Valverde amb el Barça\nTxingurri deixa el Barça després de gairebé tres temporades i quatre títols\nCarles Alcoyent Corominas | Dilluns, 13 de Gen del 2020, a les 23.33\nDesprés de 959 dies al càrrec, Ernesto Valverde ha deixat de ser l’entrenador del FC Barcelona. El tècnic, que va arribar a la banqueta el 29 de maig del 2017, marxa amb una bagatge de dues Lligues, una Copa del Rei i una Supercopa d’Espanya.\nValverde per Luis Enrique\nValverde va arribar al Barça procedent de l’Athletic Club per substituir Luis Enrique Martínez a la banqueta del Barça. Txingurri va agafar un equip que només havia aconseguit la Copa del Rei en l’última temporada.\nEl dia de la seva presentació, el nou tècnic del Barça confiava a “crear un ambient dins l’equip que emocioni els seguidors blaugrana i, sobretot, aconseguir resultats ja que per això som aquí”.\nEl palmarès que deixa Valverde\nEn els gairebé tres anys que Ernesto Valverde ha estat el màxim responsable del primer equip blaugrana, l’equip ha aconseguit dues Lligues (les aconseguides les temporades 2017-2018 i la 2018-2019), una Copa del Rei (guanyada al Sevilla l’any 2018) i una Supercopa d’Espanya (guanyada també davant el conjunt andalús, l’any 2019). El problema, però, ha estat a la Champions. A la màxima competició europea, Valverde no ha aconseguit classificar l’equip per a cap final després de patir doloroses derrotes com davant la Roma, la temporada 2017-2018, o l’eliminació davant el Liverpool del curs passat. Dues eliminacions que van fer molt de mal als aficionats blaugrana ja que l’equip arribava al partit de tornada amb uns marcadors molt favorables.


Atemptat contra els més vulnerables | Taula d'Entitats del Tercer Sector Social de Catalunya\nInici Sala de premsaAtemptat contra els més vulnerables\nAtemptat contra els més vulnerables\nA les portes del 1r Congrés de Pobresa Energètica, que tindrà lloc a Sabadell els propers 3 i 4 de novembre, organitzat -entre altres- per la Taula del Tercer Sector, el Tribunal Suprem ha anul.lat el sistema del "bo social" que permetia a Espanya abaratir la factura d'electricitat de les famílies més vulnerables.\nEl Tribunal Suprem ha declarat inaplicable el règim de finançament del bo social, que s’aplica als consumidors d’electricitat més vulnerables. L’alt tribunal entén que el model aprovat pel Govern del Partit Popular és incompatible amb la normativa comunitària. Les elèctriques han destinat des del 2014 uns 500 milions a finançar aquest sistema que abarateix la factura de persones vulnerables, que al mes de maig pujava a 2,4 milions, segons la Comissió Nacional dels Mercats i la Competència.\nSegons el Suprem, el finançament del bo social incompleix la Directiva 2009/72/CE sobre normes comunes del mercat interior d’electricitat, que estableix que “les obligacions de servei públic s’hauran de definir clarament, ser transparents, no discriminatòries i controlables”. Les resolucions consideren que el règim vulnera la proporcionalitat, ja que “fa recaure la càrrega de finançament sobre determinats agents del sistema elèctric, amb exclusió d’altres, de manera indefinida i sense cap tipus de mesura compensatori”.\nA les portes del 1r Congrés de Pobresa Energètica, que tindrà lloc a Sabadell els propers 3 i 4 de novembre, organitzat -entre altres- per la Taula del Tercer Sector, això suposa un atemptat contra les persones més vulnerables de la societat i afavoreix, clarament, a les empreses subministradores. La Taula del Tercer Sector recorda que l’energia, essent un bé que influeix directament en la possibilitat de viure una vida digna, és un dret bàsic al que tots hauríem de tenir-hi un accés a un preu just, de forma generalitzable i igualitària. No pot ser un privilegi per a uns pocs, sinó un dret per a tothom.


“El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” | Lurdes Moreso | LA SÉNIA | Economia | El Punt Avui\n“El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” “El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” “El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” “El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” + “El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” E-mail\nLA SÉNIA - 28 gener 2018 2.00 h\nRESPONSABLE DE MÀRQUETING I INVESTIGACIÓ DE MERCATS DEL CENFIM, A LA SÈNIA\n“El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents”\nEl Centre de Difusió Tecnològica de la Fusta i el Moble (Cenfim) i Innovació en Hàbitat lidera un projecte europeu per internacionalitzar les empreses proveïdores d’equipaments hotelers\nAntoni Zaragoza és el responsable del projecte europeu Sentinel, que lidera el Cenfim L.M.\n“El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” “El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” “El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” “El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” “El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents” E-mail\nLurdes Moreso - LA SÉNIA\nQuè és el projecte Sentinel?\nÉs un projecte liderat pel Centre de Difusió Tecnològica de la Fusta i el Moble i Innovació en Hàbitat que pretén ajudar les empreses que operen en el sector contract hospitality, que proveeixen equipament per a interiors d’hotels. És una iniciativa finançada amb fons europeus que vol generar una cadena de valor entre diferents clústers amb punts de connexió.\nQuins altres clústers hi participen?\nTres clústers més: un altre de català format per empreses de gestió de l’aigua; un d’italià d’empreses de software i un d’austríac d’empreses de construcció sostenible i eficiència energètica. El Cenfim ha evolucionat des que es va crear el 2005 perquè hem detectat unes necessitats en les empreses no previstes inicialment. Ens demanaven ajuda per connectar amb el mercat, introduir-se al canal contract i internacionalitzar-se.\nQuina durada tindrà el projecte Sentinel?\nLa primera fase, que acaba de començar, tindrà una durada de 18 mesos i consistirà a adquirir intel·ligència de mercat i dissenyar una estratègia d’internacionalització a través d’una plataforma única que englobi les empreses dels quatre clústers. També dissenyarem un programa de capacitació per a les empreses i farem missions comercials.\nI quins són els mercats potencials?\nIdentificarem els països on a mitjà termini es preveu un creixement del sector turístic. Aquest creixement provocarà un augment de les inversions en la construcció d’hotels i generarà grans oportunitats de negoci. Una vegada tinguem els mercats identificats en seleccionarem quatre per fer-ne una anàlisi en profunditat. Programarem missions exploratòries i en seleccionarem dues o tres. Posteriorment, crearem una plataforma conjunta d’internacionalització, dissenyarem una estratègia de mercat, crearem una imatge de marca i un pla de capacitació. Serà en la segona fase quan s’implantarà tot això, llavors les empreses ja es beneficiaran directament de les accions.\nLa primera fase del projecte té un pressupost de 265.000 euros, un 75% dels quals són aportats per la Comissió Europea. La segona fase del projecte encara no està tancada.\nPer què es necessari per a les empreses internacionalitzar-se si també a l’Estat hi ha projectes hotelers?\nEl mercat nacional és un mercat madur, el que significa que hi ha molta competència. Quan una empresa vol internacionalitzar-se el primer que fa és identificar els mercats en els quals hi ha oportunitats de negoci avui, així es redueix el risc d’equivocar-se però quan l’empresa es dirigeix a aquell mercat ja hi ha altres venedors. El projecte Sentinel permetrà identificar mercats emergents, que avui en dia no són interessants, començar a treballar en les fases inicials per capacitar les empreses quan es produeixi l’explosió del turisme.\nQuantes empreses associades al Cenfim es poden beneficiar del projecte?\nPreveiem que se’n poden beneficiar unes noranta empreses, cinc de les quals són de les Terres de l’Ebre. En el Cenfim tenim 122 empreses associades, aproximadament el 50% són empreses catalanes. No totes són del sector mobiliari, sinó que hem evolucionat cap a la resta de sectors d’equipaments interiors: il·luminació, banys, revestiments, domòtica, etc.\nEl projecte Hard Rock serà una oportunitat de negoci per a les empreses del Cenfim?\nQualsevol projecte hoteler genera oportunitats de negoci. El Hard Rock serà un projecte molt important per la proximitat, les empreses d’aquí tenen gran oportunitat.\nEl Cenfim participa en altres projectes europeus?\nDins l’àrea d’innovació desenvolupem un projecte europeu en l’àmbit de formació de la figura del gestor de vendes en línia. Es fan molts cursos de formació per a botigues en línia però especialitzats en el sector del moble no. Un altre dels projectes europeus en què participem tracta que la dona sigui capaç d’accedir a càrrecs directius. En l’àmbit de la digitalització també participem en un projecte que tracta de visualitzar com serà el sector en l’horitzó del 2025. I també tenim en marxa un projecte d’economia circular.\nQuina és la situació actual del sector?\nTant el canal de distribució minorista com el contract estan creixent. Les empreses tenen bones perspectives econòmiques i tenim constància que hi ha empreses de la Sénia que tenen dificultats per trobar personal preparat per treballar a les seues fàbriques.\nEl Punt Avui. Camp i Ebre 28-01-2018, Pàgina 44


novembre | 2007 | CEE JERONI DE MORAGAS\nPONT 7 DE DESEMBRE\nPublicat el 30 novembre 2007 per a8035623\nDIA 7 DE DESEMBREUs recordem que com informava el calendari escolar que us varem enviar el mes de setembre, aquest divendres 7 DE DESEMBRE es una de les tres festes de lluire disposició per tant no hi ha escola.\nSORTIDA AL CAMP DEL BARÇA – 3R. CILCE\nPublicat el 20 novembre 2007 per a8035623\nTot el camp, és un clam…! Barça, Barça, Baaarça !!!Què contents que estem ! Els nens del tercer cicle hem estat al Camp Nou ! Hem estat al costat de la gespa, veient tot el camp i hi havia dos jugadors del FC Barcelona: l’Ezquerro i l’Oleguer !!!, que estaven entrenant allà mateix!\nA més, vàrem veure totes les instal·lacions del camp: els vestuaris, la sala de premsa, la capella, el museu amb copes, roba i d’altres articles del club des de fa molts anys, la botiga del barça, la tribuna,..\nTambé hem vist una pel·lícula\nen tres dimensions amb unes u\nlleres molt divertides!\nPublicat el 16 novembre 2007 per a8035623\nEl Tercer cicle , avui visiten les instal.lacions i Museu del FC Barcelona.\nJa us explicarem com ha anat.\nPublicat el 11 novembre 2007 per a8035623\nEls nens i nenes del 2n. cicle estem treballant el tema dels ASTRES realitzant el taller de les “ombres”. Ha estat molt emocionant! ja que hem sortit al pati a observar i dibuixar les nostres ombres, en dos moments del dia diferents; també hem pogut jugar a buscar i empaitar les ombres dels nostres amics.\nEl taller no acaba aquí! Hem pintat, retallat i mesurat la nostra ombra.\nHem tingut una gran sorpresa! És molt i molt alta, més que nosaltres. Per cert, si les voleu veure, estan penjades al passadís.\nPublicat el 7 novembre 2007 per a8035623\nUs recordem que com informava el calendari escolar que us varem enviar el mes de setembre, aquest dilluns 12 DE NOVEMBRE es festa a Cerdanyola del Vallès i per tant no hi ha escola.\nTambé us informem de la reunió de pares que farem el proper dimecres 14 de novembre a les 7h de la tarda juntament amb L’AMPA.\nHi haurà servei de canguratge i un petit berenar.


Malalties parasitàries de les abelles adultes: Acariosi\nEstàs aquí:Inici Articles d'interès Malalties i tractaments Malalties parasitàries de les abelles adultes: Acariosi\nPublicat el Dimecres, 03 Juliol 2013 14:08\nLa Acariosi, Acariasis o Malaltia de l'Illa de Wight, és una parasitosi de les tràquees de les abelles adultes, causada per l'àcar Acarapis woodi (Renie).\nL'àcar va ser identificat per primera vegada en abelles procedents de l'illa de Wight al Canal de la Manxa, En 1905 es va presentar una mortaldat inusual en aquesta Illa, el que després va continuar en totes les regions de la Gran Bretanya on existien apiaris, per a 1920 , s'havien perdut gairebé el 90 per cent de les colònies d'a bejas d'Anglaterra. Els apicultors van adjudicar aquesta severa pèrdua a la acariosi, però, avui dia, aquesta asseveració s'ha posat en dubte per molts autors ja que pel que sembla va haver a més altres factors implicats com diverses malalties i males condicions climàtiques.\nA Mèxic, la Acariosi ocasionar els primers anys després de la seva detecció el 1980, greus pèrdues econòmiques per als apicultors.\nEn l'actualitat no es tenen estudis que permetin avaluar els danys ocasionats i pel que sembla s'ha establert un equilibri entre el paràsit i les abelles.\n- El Acarapis woodi (Rennie), és un paràsit microscòpic de la classe dels aràcnids i del ordre dels àcars (paparres). Igual que la majoria dels àcars, té 4 parells de potes. La mida dels àcars és variable, la femella mesura de 120 a 150 micres de llarg per 60 a 80 d'ample, el mascle és més petit i mesura de 80 a 100 micres de llarg per 40 a 60 d'ample. Les formes immadures (ous i nimfes) moltes vegades són més grans que els adults. El Acarapis woodi està dotat de gran quantitat de bolets (pèls tàctils) que l'ajuden a localitzar els espiracles ia traslladar en diferents regions anatòmiques de l'abella.\n- És possible que Austràlia i Nova Zelanda continuïn lliures d'aquesta parasitosi (potser perquè els àcars no s'han buscat profusament).\nLa acariosi afecta les tres castes d'abelles mel · líferes. L'àcar paràsita el sistema traqueal i els sacs aeris del tòrax de les abelles, la infestació s'inicia en abelles menors de 6 dies d'edat, abelles de més edat són immunes a la penetració de l'àcar als seus tràquees, la raó d'aquesta immunitat no ha estat encara ben aclarida, però es creu que es deu al enduriment dels pèls que envolten els espiracles (obertures) del primer parell de tràquees toràciques per on normalment penetren els paràsits.\nEls alts nivells d'infestació, es fan més aparents després de llargs períodes de confinament de les abelles dins del seu rusc, la qual cosa ocorre després de l'època de pluges, vents, gelades, pobre floració, etc., A causa que el contacte entre les abelles és més estret ja que la seva major longevitat permet que es desenvolupin més àcars en els seus tràquees.\nLa transmissió de la acariosi s'afavoreix amb els mals manejos de l'apicultor, amb les abelles pilladoras i amb els eixams. La manera més freqüent en què la malaltia arriba a un apiari sa en zones lliures del problema, és a través de la migració d'eixams o per la compra d'abelles reina malaltes.\nEls àcars no són capaços de sobreviure sense un hoste viu per més de 2 o 3 hores, per això ni la mel ni l'equip són fonts de contaminació.\n- Les abelles joves (menors de 6 dies), són infestades per l'àcar femella quan és estableixen contacte físics amb abelles parasitades de més edat. El Acarapis woodi passa dels pèls del tòrax de l'abella malalta als de l'abella susceptible als quals se subjecta amb l'ajuda de les ungles. Posteriorment i guiant-se per les corrents d'aire produïdes pels moviments respiratoris de l'abella, troba l'espiracle d'una tràquea del protòrax, a través del qual penetra.\nUn cop a la tràquea, la femella ovoposita (entre 5 i 7 ous), els ous eclosionen i donen lloc a nimfes als 3 a 6 dies i les nimfes muden i es converteixen en adults proximadament 2 setmanes després de posats els ous. Els adults copulen a l'interior de les tràquees i les femelles fecundades poden donar lloc a la següent generació en la mateixa tràquea o bé surt d'aquesta, per infestar a altres abelles. L'abella transmissora sempre és major als 14 dies d'edat. Les infestacions poden ser unilaterals (paràsits en una tràquea protorácica) o bilaterals (en ambdues tràquees protorácicas).\nTant les nimfes com els àcars adults, s'alimenten de l'hemolimfa de l'abella, mateixa que succiona de les parets de les tràquees, les quals perforen amb l'ajuda dels seus ganxos mandibulars, el que origina les lesions de queratinització i melanización que es consideren patognomòniques (típiques), per al diagnòstic al laboratori. La insuficient provisió d'oxigen als músculs de vol a conseqüència de l'obstrucció de les tràquees amb àcars, explica el per què les abelles perden habilitat per volar, a més, s'observa un debilitament general de l'insecte hoste com a resultat de la presència de toxines alliberades pels paràsits i per l'hemolimfa perduda.\nEl temps de vida d'una abella malalta és d'aproximadament 30% més curt que el d'una abella sana, tal com ho van demostrar els treballs de Bailey i més recentment, els de Wilson.\nEls signes clínics de la avariosis no sempre s'observen i generalment només són evidents quan els nivells d'infestació són molt alts (més de 50%). Entre les manifestacions clíniques tenim les següents: Les abelles s'observen amb les ales dislocades, abanicándolas sense aconseguir volar, el seu abdomen s'aprecia distès, hi ha abelles mortes o moribundes davant les piqueras i algunes es veuen grimpant les fulles de la pastura o altres herbes; altres abelles presenten el tòrax desproveït de pelets pel que es veu negre i brillant, és notori també que les abelles malaltes perden l'instint de picar. Aquesta síndrome apareix en dies amb baixa temperatura a l'ombra, en colònies altament infestades que han passat per un prolongat període de tancament, però, no és exclusiu de la avariosis ja que pot també observar-se en casos de fam, enverinament per insecticides o per consum d'aliments fermentats en excés, canvis bruscos en la temperatura ambiental o en casos d'altres malalties com la Nosemiasis, la Amebiasi i la paràlisi.\nEncara que l'època de l'any, les condicions climàtiques i el quadre clínic (quan s'observa) ens poden orientar cap al diagnòstic, aquest no pot establir-se amb certesa a nivell de camp. És necessària l'ajuda del laboratori, pel que per a establir es recomana un mostreig anual dels apiaris prenent març abelles adultes de l'entrada de cada rusc, les quals es dipositen en un flascó amb alcohol al 70%. S'escriuen les dades del propietari i l'abellar amb llapis en un tros de paper que s'introdueix a l'envàs i s'envia al laboratori.\nProbablement la solució per exterminar els àcars de les tràquees a llarg termini serà el desenvolupament de línies d'abelles resistents al seu atac. En l'actualitat s'utilitzen diferents quimioteràpics que tenen avantatges i desavantatges. En alguns casos funcionen millor uns que altres, però encara no hi ha el medicament ideal, es requereixen més treballs de recerca sobre això. Entre els productes que s'han utilitzat a Mèxic, tenim:\nMentol Sintètic o Natural. Els cristalls de mentol es poden proporcionar sols o diluïts en alcohol etílic. Quan s'utilitzen sols, es posen 30 gr. dins d'una bosseta de niló a la qual se li punxa amb un clau primet, això permet l'evaporació gradual del mentol, impedint al mateix temps que les abelles el treguin del pis del rusc on s'introdueix per la piquera. La bosseta haurà de reemplaçar cada vegada que el producte s'hagi evaporat i s'ha de mantenir aquest procediment durant un parell de mesos abans de la floració principal. L'altra forma és diluint 400 gr. de cristalls de mentol en 1 litre d'alcohol etílic al 70%. Es remulla un drap o un altre material absorbent amb aproximadament 80 cc (ml) de la dilució i s'introdueix al pis del rusc. El tractament s'ha de repetir per 4 ocasions cada 2 setmanes. Els avantatges d'aquest producte són que és mitjanament actiu (manté els nivells de la malaltia per sota del 15%) i és fàcil d'aplicar els seus desavantatges resideixen que és costós i que causa molt estrès en les colònies d'abelles, les que poden abandonar el rusc.\nÀcid fòrmic. El producte comercial és el Apiplus i compta amb registre de la SAGARPA, pel que la seva feina està subjecte a les indicacions del laboratori que el produeix.\nLes mesures de maneig tendents a mantenir les colònies fortament poblades, contribueixen al control de la malaltia. Cal evitar el trasllat de ruscos poblades i abelles reines de zones afectades a zones lliures, per disminuir la disseminació de la acariosi.\nLa acariosi és difícil d'eradicar un cop adquireix un caràcter enzoòtic, per això es recomana que en zones on la malaltia és prevalent, s'efectuï un mostreig de tots els apiaris almenys una vegada per any, amb prou temps abans de la floració , per tractar tots aquells apiaris que mostrin nivells d'infestació del 35% o superiors, ja que hi ha una correlació positiva entre baixa productivitat i nivells de varroasi majors al 35%.\nSegueix-nos i twitter: @AGA_Catalunya


Es presenta un estudi sobre l'impacte de les noves tecnologies en la creació artística - Cercle de Cultura\nEs presenta un estudi sobre l’impacte de les noves tecnologies en la creació artística\nEl darrer anuari d’Acción Cultural Española conté un estudi de gran interès sobre la creixent influència del món d’internet en l’art, i analitza l’ús de les TIC als festivals culturals de diversos països.\nData de l'entrada 15/04/2016\nL’Anuari de l’organisme Acción Cultural Española de Cultura Digital 2016 estudia l’impacte de les noves tecnologies en la creació artística, així com el seu ús als festivals culturals, a partir d’una cinquantena de casos analitzats de diversos països. La tecnologia està donant a l’art nous canals d’expressió i exhibició, i també ofereix la possibilitat als festivals a obrir-se a nous públics i adoptar nous models organitzatius. Aquest anuari ofereix una acurada panoràmica sobre el procés de canvis dins l’art, amb expressions com el digital art o les exposicions d’art en streaming. Un capítol destacat d’aquest informe és el dedicat als festivals, a partir de l’estudi d’uns 50 casos de tot el món que utilitzen intensament les TIC, fins al punt que alguns ja són online. Uns festivals que mostren també un canvi en l’ús de les xarxes socials, que expandeixen en el temps el caràcter efímer dels festivals amb l’ús bidireccional de les xarxes. Aplicacions com Periscope, Hangout i la seva connexió a Youtube, o la recent estrena del Live de Facebook, estan permetent que cada cop es faciliti la projecció d’aquests festivals. Aquesta nova etapa en les relacions entre les organitzacions dels festivals i el públic queda exemplificada en casos com el del Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya, amb l’ús d’aplicacions pròpies per als mòbils (app) que permeten orientar i adreçar-se a diferents tipus de públic de forma directa. Un altre cas estudiat és el Sònar i la seva contínua revolució en l’exploració de l’art tecnològic vinculat a la música. L’anuari també tracta altres temes com la nova economia col·laborativa, com el micromecenatge, o els canvis en els mercats i les formes de produir i comercialitzar l’obra artística.\nEtiquetes AC/E, Art, Cultura, digital art, estudi, festival, Festival Inernacional de Cinema Fantàstic de Sitges, gestor cultural, Internet, micromecenatge, Públic, Sònar, streaming, TIC, xarxes socials\n← Entrevista a Josep M. Prat: “la música hauria de ser molt més present als plans pedagògics” → El dia mundial de la propietat intel·lectual 2016 es dedica a la cultura


A partir d'aquest divendres a les 22 hores s'hi aplicaran les restriccions sanitàries\nPalmaLa justícia avala les noves restriccions sanitàries imposades pel Govern balear i ordena el confinament dels barris de Son Gotleu, Can Capes, la Soledat Nord i una part de Son Canals a partir de les 22 hores d'aquest divendres.\nEl Jutjat número 3 de Palma ha avalat, així, la resolució de la Conselleria de Salut de les Illes Balears, en la qual reclamava imposar un nou confinament a les zones de Palma amb més incidència de coronavirus.\nAixí doncs, els veïns de les barriades afectades no podran sortir del perímetre on s'apliquen les limitacions més que per causes justificades: anar a fer feina, a escola, al metge o desplaçar-se per cuidar un familiar, o per anar al banc o fer algun tràmit oficial o administratiu. Salut va explicar també que no estarà prohibit sortir de casa, tot i que la recomanació és quedar-hi com més temps millor i no fer desplaçaments innecessaris.\nson gotleu confinament Coronaviurs salut sanitat


Ricard Muñoz: “El Noia està a la part alta per mèrits propis” - FC Barcelona\nHomeSeccionsHoquei PatinsPrimer EquipNotíciesRicard Muñoz: “El Noia està a la part alta per mèrits propis”\nRicard Muñoz: “El Noia està a la part alta per mèrits propis”\nEl tècnic blaugrana avisa dels perills del conjunt de Sant Sadurní i comenta que estan “en un moment sòlid, saben bé a què juguen i això els fa més perillosos” "El Noia vindrà al Palau a posar-nos les coses molt difícils", comenta Marc Gual\nRicard Muñoz, atenent els mitjans informatius. FOTO: FCB\n[[DES_1]] Ricard Muñoz ha atès aquest divendres els mitjans informatius com a prèvia de la 8a jornada de l’OK Lliga. L’entrenador blaugrana ha deixat clar que la importància del partit és “màxima” i ha admès que l’equip de Pere Varias es troba en un bon moment. I és que els de Sant Sadurní han sumat 14 punts en aquest inici de temporada, un menys que els blaugranes, que en tenen 15 i són segons a la classificació.\nSaben molt bé a què juguen i això sens dubte els fa més perillosos\n“Estem molt centrats en la nostra feina, hem de seguir treballant, jugant com ho estem fent en les últimes setmanes, hem de ser verticals, intentar que no trobin superioritats i en general més enllà de les seves virtuts hem d’estar al nostre nivell”, ha explicat Muñoz, que ha afegit que el rival del pròxim diumenge al Palau “està a la part alta de la taula per mèrits propis, en un moment dolç, sòlids, saben molt bé a què juguen i això sens dubte els fa més perillosos”.\n“El Noia és històricament lluitador, ho porta en el seu ADN, amb molta gent de casa. Cada entrenador dóna el seu toc i saben a què juguen, els està sortint molt bé i estan progressant. Hem de fer un gran partit per portar el partit on volem”, ha reconegut Muñoz, que veu l’OK Lliga més igualada que mai: “Els equips es reforcen, creixen, ens estudien més...això fa que els 5-6 primers classificats vagin molt junts. Per mi és la millor Lliga del món i és una motivació més en la lluita pel títol, tots els equips tindrem ensopegades”.\nEl Noia és històricament lluitador, ho porta en el seu ADN, amb molta gent de casa\nFinalment, ha deixat clar que les tres noves incorporacions estan cada dia més adaptades a l’equip: “Portem poc temps de competició, tenim tres incorporacions noves i hem jugat 9 partits en 28 dies i el desgast físic és molt gran. Hem guanyat dos títols importants i ens enfrontem a rivals de gran potencial. Els títols ens reforcen com a grup, però saber com estem treballant cada dia és en el que creu l’equip. La línia a seguir és la que tenim, hem de polir detalls”, conclou el tècnic barcelonista.\nHoquei: Ricard Muñoz, prèvia FCB Lassa-Noia [CAT] por fcbarcelona\n"Tenen jugadors imprevisibles"\n"El Noia Freixenet té noves idees i reforçades, estan fent un gran inici de temporada i vindran al Palau a posar-nos les coses difícils", comenta Marc Gual, que afegeix que "són molt ràpids a la contra, tenen grans jugadors que saben jugar aquests partits, jugador que toquen totes les pilotes". A més, Gual destaca que "tenen jugadors imprevisibles i en qualsevol moment poden ser diferencials i poden donar la volta al partit".\nGolejada de valor (5-1)\nVictòria que manté les bones sensacions (1-5)


Pla de xoc - Diari de Terrassa\nAvui s'aprovarà en un ple municipal extraordinari el denominat Pla de Mesures Socioeconòmiques - Pla de Xoc 2020. En això ha quedat, de moment, el pla de ciutat de què es van retirar els partits de l'oposició després de les polèmiques suscitades durant la pandèmia com les multes perdudes o els greus insults contra l'alcalde. En realitat, l'equip de govern es va exposar molt amb aquella operació. Amb una còmoda majoria absoluta tampoc necessitava arriscar-se que l'oposició li girés l'esquena dinamitant el pacte de ciutat. Però aquest és un altre tema.\nEn primer lloc, hem de tornar a repetir que la gestió que l'Ajuntament de Terrassa ha realitzat de la nostra crisi sanitària ha estat brillant. És molt destacable també que la setmana passada s'avancés a un eventual rebrot a la ciutat adoptant tota una sèrie de mesures que poden ajudar a prevenir contagis i fins i tot a pal·liar les conseqüències d'un eventual rebrot a la ciutat, no descartable davant les xifres que s'estan donant a Barcelona i la seva Àrea Metropolitana. També hem de destacar l'elaboració del pla de xoc. Posar la maquinària i el pressupost de l'Ajuntament al servei de la ciutadania per fer-hi front diu molt dels nostres governants.\nDit això, hi ha coses del pla de xoc que no s'entenen ni han estat explicades a la nota de premsa amb la qual l'han presentat. És de suposar que podrem tenir les explicacions oportunes al ple municipal d'aquesta tarda. No entrarem a qüestionar el fet que s'incloguin partides d'iniciatives ja gastades, és just que s'hi incloguin, però sí que voldríem cridar l'atenció sobre el concepte d'un pla de xoc. Entenem com a tal un grup de mesures urgents que s'implementen davant una contingència negativa, en aquest cas, la crisi del coronavirus. Mesures per pal·liar les conseqüències, moltes molt greus, d'una situació inèdita a les nostres vides. Entenem la compra de mascaretes, la desinfecció d'espais públics o el reforç dels serveis socials com a mesures paradigmàtiques d'un pla de xoc d'aquestes característiques. Ens costa més d'entendre la inclusió de la subvenció municipal al festival TNT, la urbanització del carril bici de Matadepera o la pista de gel de Nadal com a mesures pròpies d'un pla de xoc contra les conseqüències de la Covid-19. Segur que es poden buscar justificacions que relacionin qualsevol de les partides incloses amb la gestió de la pandèmia i els seus efectes, però per la mateixa regla de tres podem incloure al pla de xoc tot el pressupost municipal i anar molt més enllà dels 17,2 milions d'euros a què puja.\nD'altra banda, tampoc perdem de vista que el pla de xoc compta, sense especificar, perquè és impossible que ho pugui fer, amb aportacions de la Generalitat, la Diputació de Barcelona o fons de la Unió Europea. De la mateixa manera, el pla preveu que l'Estat permetrà la utilització dels més de sis milions d'euros de superàvit que l'Ajuntament terrassenc té bloquejats per la norma de la despesa, però es parla que el criteri del Govern de Madrid és que es disposi dels superàvits en diversos exercicis. Una de les incògnites està a saber què serà del pla de xoc si no arriben les aportacions previstes o les quantitats no són les esperades.


Concert feminista molt participau de Sant Martí en femení, a Parc Sandaru\nPosted on 23 febrer 2022 27 març 2022 by Júlia López\nActuacions el dimecres 23 de febrer organitzades per Dona Cançó amb la Coral #Metoo, i altres artistes.\nSant Martí en femení és un cicle de programació cultural que busca promocionar la cultura feta per dones. Des de la música fins a les arts escèniques passant per la dansa, aquest programa té la intenció de valorar la presència de dones diverses a dalt de l’escenari i així aconseguir la igualtat a través de la cultura, apostant per la paritat artística.\nAquest programa presentat Dona Cançó forma part d’una programació anual pels diversos equipaments culturals del Districte de Sant Martí per tal d’apropar el talent cultural fet per dones a tot el veïnat.\nEn aquesta ocasió comptarem amb l’actuació de la a Coral Perfomance #Metoo, amb la performance “Desobeïm” i la col·laboració especial de Sandra Bautista i la bailaora Miranda Alfonso.\nLes entrades van ser gratuïtes i accesibles per a tothom.\nCal destacar la col·laboració especial amb interpretació de llengua de signes de la mà de Patricia Ruiz. El seu ball i la seva expressivitat van donar un atractiu especial a l’acte.


garbí24: Jo hi vaig ser\nQue no t'estranyi que hi hagués molta gent, recordo que va ser justament la Joana la que ho va obrir al gran públic, i si ho diu ella, èxit garantit!\n25 de maig de 2010, a les 7:44\nMai no es tard per divulgar una cosa d'aquestes. M'agrada verue-ho, i encara m'hagués agradat més ser-hi. Gràcies per acostar-nos-ho fins aquí!\n25 de maig de 2010, a les 8:01\nAixò de trobar-se amb un blogaire cada vegada és més habitual. Resulta interessant posar-li cos a la virtualitat.\n25 de maig de 2010, a les 8:06\nEstaria bé posar "cares" als blocs amb una cafè al davant o el que calgui.\n25 de maig de 2010, a les 8:45\nUna proposta interessant. M'hagués agradat ser-hi!!\nOstres, deu fer gràcia això de posar cara a un@ blogger, vull dir cara de veritat.\n25 de maig de 2010, a les 15:12\nNi que fos per "matar" dos ocellets d'un tret, virtual, m'hauria agradat venir...\nConèixer la Joana i tu en una sola excursió... quin gust!\n25 de maig de 2010, a les 16:31\nGarbi, això et passa per posar la foto al perfil.\nVa estar bé la passejada :)\nNomés hi faltava la Joana que t'acaba de comentar abans que jo :)\n3 "ocellets d'un tret" .\nApa que passis una bona setmana!!\nI els poemes? una petita joia\n25 de maig de 2010, a les 20:14\nConèixer en persona un blocaire està superbé.\n25 de maig de 2010, a les 21:54\nUna molt bona experiència, si senyor...;)\n25 de maig de 2010, a les 22:04\nQue s'omplís significa que el lloc valia la pena. I que et coneguin pel bloc, deu fer molta gràcia!\n26 de maig de 2010, a les 18:14\nÉs guay que et reconèguin o reconéixer algun blogaire pel carrer.\nNosaltres dos ens vam trobar, però no ens vam acabar de reconèixer! jejeje.\nEl meu cas curiós, és que fa dos anyets, per Musica Viva de Vic, mentres anava d'un escenàri a l'altre, algú em cridava MEIAAAA, MEIAAAAA... i collons, aquesta sóc jo en el món del blog! i si, vaig conéixer a un blogaire així. Jajajaja\n27 de maig de 2010, a les 7:56


El fiscal demana 22 anys per a un pederasta dels Maristes de Barcelona\nEl fiscal reclama 22 anys per a un professor pederasta dels Maristes de Barcelona\nL'acusació sosté que Joaquim Benítez va aprofitar la seva condició de docent per abusar sexualment de quatre alumnes\nL'exmestre de gimnàstica és l'únic dels 12 denunciats en l'escàndol de pederàstia que anirà a judici\nBarcelona - Divendres, 12/01/2018 | Actualitzada 14/01/2018 - 11:47\nJoaquim Benítez va abusar sexualment de quatre alumnes entre el 2006 i el 2010 quan exercia de professor d’educació física a l’escola dels Maristes de Sants-les Corts a Barcelona. Els masturbava, els feia fel·lacions, els tocava, els feia petons o demanava que li fessin el mateix a ell. A una de les seves víctimes la va comminar que el penetrés analment. Això és el que considera acreditat la Fiscalia de Barcelona, que sol·licita per a l’exdocent (ara ja no exerceix) un total de 22 anys de presó, inhabilitació per ser mestre i el pagament de 70.000 euros d’indemnització a les seves víctimes.\nEl cas de Benítez és l’únic que arribarà a judici, malgrat que exalumnes dels col·legis maristes de Sants-les Corts, la Immaculada, al districte barceloní de l’Eixample, i Badalona van presentar 43 denúncies contra 12 docents i un monitor de menjador. La majoria de les denúncies van ser arxivades per la prescripció del delicte pel pas del temps. Per tant, han quedat impunes, tot i que tres professors, entre ells Benítez, van confessar els abusos.\nDESCRIPCIÓ MINUCIOSA / En l’escrit d’acusació entregat a l’Audiència de Barcelona, el fiscal Fernando Meneses detalla amb minuciositat els suposats abusos comesos per Benítez, que està en llibertat després de quedar imputat el febrer del 2016, després que reconegués a EL PERIÓDICO haver abusat sexualment de menors durant la seva etapa com a professor al col·legi de Sants-les Corts.\nL’acusació pública sosté que durant el curs escolar 2008-2009 Benítez va tenir notícies un dia que el seu alumne T. B. C. havia tingut en una de les seves classes problemes per una lesió a l’esquena, i li va aconsellar que com que ell era massatgista titulat anés al seu despatx, al col·legi. Una vegada allà, el processat va fer estirar el nen en una llitera i va començar a fer-li un massatge, baixant per l’esquena fins als genitals, «que va començar a tocar amb ànim libidinós». Després, el docent va fer seure el nen sobre els seus genitals i va començar a moure’s com si el penetrés, sense arribar a fer-ho. El nen no s’hi va resistir «per por» del que el seu professor pogués fer-li o dir a l’escola.\nUN PAS MÉS / L’acusat va repetir accions semblants en un «nombre indeterminat de dies». Però «va fer un pas endavant», relata la fiscalia. No només es despullava quan estava amb el seu alumne, sinó que també el masturbava i li feia fel·lacions.\nAlguna vegada, Benítez va aconseguir que la víctima el masturbés a ell. També li feia petons a la boca amb llengua o li demanava que el penetrés analment, i T. B. C. hi accedia «davant la posició dominant» del que era el seu professor.\nLa fiscalia exposa que com a conseqüència de «les experiències viscudes» T. B. C. va patir un «greu impacte emocional» que li va generar «indefensió, afectació de l’autoestima i trastorn depressiu». Aquesta situació va castigar el seu «desenvolupament maduratiu», tant a nivell personal con en les seves relacions, incloent-hi la seva sexualitat.\nLa manera d’actuar de Benítez amb T. B. C. la va utilitzar amb una altra de les víctimes un curs abans. A M. G. P. també el va convèncer perquè anés al seu despatx per fer-li un massatge a les cames. Un cop allà, el va fer estirar a la llitera, va començar a fer-li un massatge i li va tocar els genitals, sense que el menor hi oposés resistència davant «la diferència de corpulència de tots dos», la «por de patir una agressió si ho feia» i pel fet que era el seu professor.\nEn aquest cas, el processat va fer una fel·lació al nen i, després, li va donar 10 euros. La víctima ha patit problemes psicològics.\nFINS I TOT EN UN PASSADÍS / Segons el fiscal, Benítez també va abusar de dos alumnes més, E. G. C i H. A. P. N. A tots dos els va dir que anessin al seu despatx i, una vegada a la llitera i amb l’excusa de fer-los un massatge, els va fer tocaments. La primera vegada, a E. G. C. li va baixar els calçotets i li va tocar el cul. En una altra, se li va posar a sobre de l’esquena i es va fregar els genitals amb el seu cul. I en una tercera, li va tocar el penis, fins que el menor es va adonar que la situació era estranya, va baixar de la llitera i va abandonar l’habitació. Un dia, el processat també li va fregar amb un braç els genitals quan es van trobar en un passadís de l’escola.\nUn episodi similar va patir H. A. P. N. i al mateix despatx. L’acusat el va fer despullar i estirar-se a la llitera. En aquesta posició, li va tocar els genitals i el penis «de forma lasciva». Aquesta actitud va posar en alerta l’alumne que, amb l’excusa que havia d’anar al lavabo, es va escapar.\nEl fiscal no proposa que se citi a declarar cap responsable dels Maristes\nTemes: Abusos als Maristes El pederasta dels Maristes Abusos sexuals


El dineret | Parlem de FINANCES per al PETIT INVERSOR, amb RIGOR i en CATALÀ\nParlem de FINANCES per al PETIT INVERSOR, amb RIGOR i en CATALÀ\nQui escriu “El Dineret”\nInteressant article sobre els bancs, les seves pràctiques i la seva ètica\nSetembre 3, 2015 Financesètica, Bancs, clients, preferents, Wall StreetGustau Yubero\nSantander, Sabadell, Bankia y el caso del amargo chocolate Leer más: Santander, Sabadell, Bankia y el caso del amargo chocolate.\nJuliol 3, 2015 UncategorizedGustau Yubero\nDesprés d’escriure el meu darrer post les notícies se succeeixen vertiginosament:\nEl primer ministre Tsipras accepta les condicions del rescat, però segueix apostant pel NO al referèndum; el BCE talla la liquiditat als bancs grecs, però no del tot perquè els pensionistes puguin retirar part de la pensió; la Comissió Europea inicialment va fer una aposta agressiva pel SÍ al referèndum, ara opta per un perfil més baix… tot es complica.\nUn deixo uns quants links interessants al respecte:\nQuè he entès? (sobre el que està passant a Grècia)\nJuny 30, 2015 FinancesEconomia, euro, Grècia, Grexit, referendum, UE, Zona euroGustau Yubero\nVagi la sinceritat per endavant: no sóc cap analista supersònic dels que surten a les tertúlies. El cas grec m’omple de perplexitat, moltes coses no les entenc, i tinc la sospita que les que entenc, ho faig d’una manera matussera i poc subtil.\nDit això, em disposo a compartir amb vosaltres un resum de tot allò que he llegit al respecte entre ahir i avui.\nPrimer: Què passa a Grècia?\nGrècia té deutes, deu diners, i necessita que li deixin més diners per poder pagar el deutes. Concretament, avui 30 de juny havia de tornar 1.600 milions d’euros. La Troika (Fons Monetari Internacional + Comissió Europea + Banc Central Europeu) està en disposició de deixar-li diners (coneguts com El Rescat), però a canvi li exigeix una sèrie de mesures econòmiques: mesures d’austeritat que no entraré a valorar aquí.\nA part d’això, en el dia a dia, el BCE proveïa de liquiditat a curt termini al sistema bancari grec per tal que aquest pogués funcionar amb normalitat. Això vol dir que deixa diners als bancs grecs a molt curt termini (a un dia) i els bancs grecs el tornen amb un tipus d’interès molt baixet, l’endemà en tornen a demanar més i així anar fent.\nEl govern grec estava negociant amb la Troika perquè per una banda necessita els diners, però per l’altra no li agraden les condicions q ue li imposen per a aconseguir-los perquè xoquen frontalment amb el seu programa electoral. I és en aquest punt que ha anunciat que no seguirà negociant fins a saber el resultat d’un referèndum que es realitzarà el diumenge 5 de juliol i on els grecs han de dir si accepten les condicions del Rescat. A més ha dit que acceptarà el resultat del referèndum tot fent campanya a favor del NO.\nEn quant es va conèixer la notícia, la Troika, evidentment, ha dit que de moment no es dóna ni un duro a Grècia fins que s’aclareixi la situació. Recordeu que avui Grècia havia de tornar 1.600 milions d’euros.\nA part, el BCE ha deixat de donar liquiditat als bancs grecs. Això ha portat a un “corralito”, és a dir, que els bancs grecs estaran tancats tota la setmana, així com la Borsa d’Atenes i es preveuen cues als caixers per retirar diners.\nL’Eurogrup ha decidit entrar en el joc i fer campanya a favor del SÍ argumentant que, en el fons, el que s’està decidint és si Grècia es manté dins de la Zona Euro o no. Ja que sense els diners del rescat, Grècia serà a tots els efectes un país en fallida que no podrà continuar pas fent servir la moneda única. Resumint: si guanya el NO es produirà el famós Grexit (la sortida de Grècia de la zona Euro)\nD’altra banda, els experts (poseu cometes a la paraula, si us plau) diuen que una victòria del Sí, provocaria la caiguda del govern…\nI què passarà? La paradoxa rau en que si bé sembla que la majoria de la població no vol més mesures d’austeritat (comprensible) tampoc volen per d’altra banda sortir de l’euro (també comprensible). Per tant, com comprendreu, no en tinc ni idea de què passarà.\nTercer: Què passa fora de Grècia?\nAhir dilluns les borses van caure fort, l’Ibex35 va caure un 4,56%. Tot i la imatge que això pugui donar heu de saber que (1) les borses sempre són molt nervioses i (2) la caiguda ha sigut de l’import que s’havia pujat en els darrers dies, no sembla, de moment, que estiguem davant d’una caiguda lliure (i espero no haver-me de menjar amb patates aquesta frase).\nMirat amb calma, Grècia suposa menys del 1,5% del PIB de la Unió Europea i a diferència de fa un parell d’anys el BCE té implementats i aprovats mecanismes de control dels atacs especulatius. Com ho fa? Doncs si arran de la crisi grega, un o molts especuladors volguessin apostar per exemple a fer caure de valor el deute espanyol o portuguès o italià… el BCE disposa dels diners i del mandat per poder comprar aquest mateix deute i fer-li guanyar valor de manera que els especuladors hi perdrien molts diners. Simplement la existència d’aquesta possibilitat ja fa que els especuladors s’ho pensin dues vegades abans d’intentar-ho.\nAixí, si en comptes de mirar a la borsa, mirem a la prima de risc, veurem que Espanya paga només un 1,55% més que Alemanya per finançar-se a 10 anys. Res a veure amb els +6% i +7% que es van arribar a veure en crisis anteriors.\nI fins aquí, el que he entès, no és gaire però espero que us hagi servit.\nÈxit rotund (de nou) del projecte EFEC\nJuny 15, 2015 Financesefec, Finances, Formació, IEFGustau Yubero\nEFEC vol dir: educació financera a les escoles de Catalunya i es tracta d’això, una sèrie de professionals del sector anem voluntàriament als instituts catalans i parlem de finances amb els alumnes de 4rt d’ESO (15/16 anys) no des del punt de vista teòric sinó des de la nostra esperiència personal.\nLa finalitat és clara, parlar-los de temes que potser ara els semblen llunyans però que els prepararan per afrontar situacions que els arribaran més aviat del que es pensen: entendre una nòmina, pagar amb tarjeta, endeutar-se, estalviar…\nEl projecte està cordinat per l’IEF i compta amb el suport de la Generalitat de Catalunya i el patrocini de les principals entitats financeres presents a casa nostra.\nVa començar com una experiència modesta, però aquest curs, un cop arribats a la tercera edició s’han fet 1.940 sessions per part de 208 voluntaris a totes les comarques de Catalunya. A més a més, per primera vegada s’han inclòs tallers específics per a les escoles d’adults.\nCom us podeu imaginar aquí al darrere hi ha molta i molt bona feina.\nEl passat 2 de juny vem assistir a l’acte de cloenda de l’edició d’enguany i a la vista dels resultats no ens queda més alternativa que felicitar-nos tots plegats i esperar que arribi l’edició següent per fer-ho encara millor!\nSi esteu més interessats en conèixer aquesta iniciativa, ho podeu fer clicant aquí.\nBanco Madrid. Dipòsits i Fons, quin és el risc?\nMarç 19, 2015 UncategorizedGustau Yubero\nNo conec els detalls judicials/penals del que està passant a BPA ni a Banco Madrid, només el que ha sortit a premsa.\nEl que us vull explicar és quin risc de pèrdua teniu si sou clients de Banco Madrid o el risc que tindríeu si a la vostra entitat de referència li passés el que li està passant a Banco Madrid. (Si sou clients de BPA no us puc respondre doncs desconec la legislació andorrana).\nQualsevol persona que tingui un DIPÒSIT en un banc espanyol, té els seus diners garantits per l’Estat fins als primers 100.000 euros. La garantia es dóna a través d’un organisme anomenat Fons de Garantia de Dipòsits. Ho podeu llegir aquí.\nAixò vol dir que als que tenen una quantitat superior a Banco Madrid se’ls tornaran 100.000 euros segur. I per la resta, dependrà del procés de liquidació de l’entitat de veure si els tornen alguna part o no.\nLuis García via Wikimedia Commons\nEn canvi, els clients que tinguin FONS D’INVERSIÓ a Banco Madrid no veuran barrejades les seves inversions en el procés de liquidació. Tal i com diu el Banc d’Espanya en el comunicat: els titulars d’actius dipositats en el banc gaudiran de “dret de separació”.\nÉs a dir: que la propietat dels actius d’un fons d’inversió és dels partíceps del fons (els clients) i no pas de l’entitat que gestiona el fons (Banco Madrid) i NO ES PODEN FER SERVIR PER COBRIR DEUTES DEL BANC.\nVol dir això que els titulars de fons poden recuperar els seus diners inmediatament? No. De moment no, perquè la CNMV ha ordenat l’aturada de tots l’activitat del banc i per tant si no hi ha activitat no es poden executar accions de reembors o de traspàs dels fons cap a una altra entitat.\nEsperem que uns hi altres puguin disposar dels seus estalvis el més aviat possible.\nQUÈ HA DIT AVUI EL BCE? (5 de març de 2015)\nMarç 5, 2015 FinancesBCE, Deute, Draghi, inflació, QEGustau Yubero\nAvui la cúpula del BCE, que normalment es reuneix a Frankfurt, s’ha reunit a Nicòsia dins del seu pla de fer reunions itinerants que l’apropin als ciutadans.\nConsideracions geogràfiques a part, el resultat de la reunió s’esperava amb ansietat. Tothom volia saber si s’anunciaria avui la data exacta en què el BCE començarà a comprar deute dels països membres. S’ha sabut? La resposta és SÍ\nFoto extreta de la web del BCE (http://www.ecb.europa.eu/home/html/index.en.html)\nÉs la data en què el BCE començarà la compra de deute. Preveu gastar-se 60.000 milions d’euros cada mes fins a setembre. Té previstos 1,14 Bilions d’euros per aquest propòsit.\nEn premsa potser llegireu que a aquesta operació l’anomenen QE (Quantitative Easing en anglès) que és com va anomenar la Reserva Federal americana (o FED, equivalent americà al BCE) el seu programa de compra de deute.\nQuè vol dir comprar deute?\nPer fer-ho ràpid: els estats tenen dues maneres de pagar les seves despeses. (1) Cobrant impostos i (2) emetre deute.\nEmetre deute vol dir que els estats demanen diners a uns creditors. A canvi dels diners els donen un paperet que es diu bo. Els propietaris del bons (els creditors) tenen la promesa dels estats que els seus diners els seran retornats amb interessos.\nEls creditors també poden comprar-se i vendre’s entre ells els bons. I ara el BCE ha dit que ell també en comprarà. De manera que els estats hauran d’acabar tornar els diners i els interessos al BCE.\nAmb això s’espera aconseguir que pugi la inflació. Com és? Perquè aquestes compres, el BCE les farà amb uns diners que no existien i que fabricarà expressament per a l’ocasió. Com que hi haurà més diners en circulació, els preus de les coses haurien de pujar = inflació.\nEl BCE considera que per a una marxa sana de l’economia cal que els preus pugin moderadament cada any, concretament una mica per sota del 2%. Com que darrerament els preus no pugen, s’ha decidit per aquesta mesura que als EEUU ja es va emprendre des de l’inici de la crisi.\nLa compra de deute per part d’un Banc Central és una mesura molt poc convencional i gens ortodoxa. Al BCE li ha costat molt de temps encetar-la.\nAquesta és l’altra pregunta que tothom es feia. Les compres acabaran al setembre sí o sí? O tenen possibilitat de pròrroga? La resposta del president Draghi ha estat que el programa està condicionat a “una recuperació sostinguda de la inflació” sense donar més detalls.\nQuè més han dit?\n“El BCE no ha mogut els tipus d’interès.” Això ho llegireu a tots els diaris, ho sentireu a les ràdios i ho veureu al Tele-Notícies, però què vol dir exactament?\nEls tipus d’interès en veritat en són dos: el tipus de préstec i el tipus de dipòsit. Indiquen, respectivament, a quin tipus d’interès el BCE deixar diners a un dia als bancs o remunera els diners dels bancs a un dia.\nConcretament el BCE fa pagar un tipus d’interès del 0,3% per deixar diners a un dia (és un tipus molt baixet perquè no vol que cap banc es quedi sense liquiditat).\nI si un banc té un excés de diners i vol que el BCE els hi guardi durant un dia, el BCE li fa PAGAR un 0,2% Fa pagar per guardar els diners perquè no vol que els bancs li deixin els diners en ell, sinó que els deixin als seus clients, que concedeixin préstecs.\nI finalment, el president Mario Draghi ha tornat a reclamar als governs de la unió que facin reformes estructurals, que ell tot sol no pot solucionar l’economia. Els ha demanat que apugin la productivitat i que millorin l’ocupació.\nAra només cal que els governs li facin cas i tot solucionat, oi?\nInteressant article: què podem esperar del BCE avui? (05/03/2015)\nMarç 5, 2015 FinancesBCE, Draghi, Economia, euro, Política monetàriaGustau Yubero\nA l’esper de fer el meu propi article sobre el que digi el senyor Draghi, us deixo aquest interessant article de Expansión per anar fent boca en la prèvia del partit.\nCUATRO CLAVES PARA NO PERDERSE EN LA REUNIÓN DEL BCE


Els Xicots descarreguen el 4d8 a la Granada\nEls Xicots de Vilafranca es van anotar dissabte el segon 4 de 8 de la temporada, a la diada castellera de la festa major de la Granada del Penedès. Amb aquest castell, sumat a la torre de 7 i el 5d7, la colla va completar la millor actuació en el que portem d’any.\nLa diada festamajorenca va tenir una prèvia emotiva, el moment de descoberta de la placa commemorativa del primer 4d9 amb folre descarregat a la Granada, fa just un any, a càrrec dels Xicots. L’acte institucional va estar per l’alcalde i regidors de l’Ajuntament de la Granada, i va comptar amb la presència de la majoria de presidents i caps de colla dels 36 anys d’història dels Xicots, entre ells els fundadors, Lluís i Fèlix Hill. La placa es pot veure a la façana de la Casa de la Vila.\nPel que fa pròpiament a l’actuació, el primer castell portat a plaça pels Xicots va ser la torre de 7, la cinquena del curs, executada amb seguretat. A continuació va ser el torn del carro gros, un castell completat amb solidesa i agilitat. Finalment, el tercer castell va ser un solvent 5d7, que va anar seguit del vano de 5.\nLa festa major de la Granada, que per als Xicots és diada local en què actuen com a amfitrions, va comptar enguany amb les colles castelleres de Sant Cugat i de Sant Pere i Sant Pau. Ambdues formacions van portar el 3 i el 4 de 8 i, en el cas dels tarragonins, acompanyats del pilar de 6.


Corpografies #4 | Xavi Manubens_Under Construction + Anabella Pareja Robinson_La Forma - Teatre Barcelona\nPrograma doble per a la primera proposta d’aquesta 4a edició de Corpografies amb la presentació d’Under Constructionde Xavi Manubens i La Forma d’Anabella Pareja Robinson.\nUnder Construction és una investigació sobre la percepció de l’espai, les seves relacions amb el cos i amb ell mateix, els rastres que s’hi deixen i tot allò que encara està per succeir. Una instal·lació en directe a partir de les sensualitats espacials, una deriva de paisatges que estan en constant transformació i la creació d’una atmosfera incerta i invasiva. Under Construction és una coreografia que produeix fissures, desplegaments, fluxos i superposicions, en un intent per ubicarnos. Aquest laberint d’imatges, objectes i accions es construeix a través de l’ús d’una metodologia Trans, literalment travessar diferents qüestions de forma simultània i amb una perspectiva formal i ambigua. Quan un espai deixa de ser el que és? Es pot reorganitzar el-que-hi-ha per a produir un altre el-que-hi-ha? És possible habitar un paisatge impossible?\nAquest projecte es mou entre els camps del moviment, les arts visuals-vives i la coreografia a partir d’un exercici site-specific. Amb aquesta pràctica de manipulació de l’entorn, Xavier Manubens conclou els tres projectes vinculats als misteris de l’espacialitat, juntament amb Monument (2015) i Fluxos i remolins (2017).\nXavier Manubens Samsó (1989, Barcelona). Artista escènic i performer. Cursa Màster en Pràctica escènica i Cultura Visual al Museu Nacional Centre d’Art Reina Sofía sota la direcció del grup ARTEA. Les seves pràctiques giren al voltant dels processos de transformació, les situacions coreogràfiques, les performativitats del cos i l’objecte i la producció d’imatges ambigües. Treballa com a performer i assistent coreogràfic i desenvolupa els seus projectes de creació des del 2015. Forma part del col·lectiu MisiónDivina i és artista associat a La Poderosa. Li agradaria ser una Spice Girl.\nLa Forma d’Anabella Pareja Robinson\nLa Forma és una investigació que acudeix constantment a la teoria per a motivar aquest ball d’articulacions, textura, volum i pell. Mentre es mou pensa en altres coses, pensa en paraules, anècdotes, cites; en la nostra realitat, en el fet real i és aquest el motiu que em porta a acompanyar el moviment amb un text. És en aquest text on confronto l’escriptura i la imatge, on col·loco la coreografia, on diposito la raó; una coreografia que acompanya aquesta dansa, aquesta raó que aquesta dansa no necessita. Quan vaig començar a estudiar la forma, em vaig posar creativa i em vaig inventar una sèrie d’exercisis que vaig anomenar: Pràctiques per a hackejar la forma. Vaig entrenar aquestes pràctiques com una atleta, amb la intenció de sorprendre’m amb una nova corporalitat. Finalment, vaig deixar estar aquesta sèrie de pràctiques, em vaig oblidar dels trucs que planejava utilitzar, de totes les coreografies que em vaig inventar, per decidir tornar a allò primari. Vaig entrar en matèria, entreno amb i des del fer, i és en aquest fer que m’he trobat amb aquest ballar: Tot és forma.\nAnabella Pareja Robinson: Sóc ballarina i coreògrafa. Mexicana, però des de desembre del 2017 visc a Barcelona. Últimament investigo i practico principalment des de la dansa. Les paraules que acompanyen les meves investigacions són l’atenció, el camuflatge, allò borrós, la matèria, allò no humà, el fer, la passivitat, el fet comú, el fet real. Actualment formo part del col·lectiu ARTAS de La Poderosa, que ha acollit el meu últim procés d’investigació: La Forma (2018-2109). Altres peces són: El Desierto (2017), La Masterpiece (2016), Historias posibles del cuerpo (2) (2014), el fin de los principios (2012). Han sigut presentades en diferents indrets de Mèxic, Buenos Aires, Montevideo, Madrid, Barcelona, Berlin i Belice. Algunes de les meves investigacions han derivat en escrits com ara l’assaig Mientras pienso en otra cosa (2017), una reflexió sobre la influència del post-humanisme en les arts en viu. Formo part del Colectivo AM, col·lectiu de coreògrafs de la Ciutat de Mèxic, amb qui he creat: sarta aicah ranimac (2019), Antes de la playa está el mar (2015), La pista de baile (2014), ARRECIFE (2013); entre d’altres. També hem editat i publicat el llibre de processos RECETARIO COREOGRÁFICO. Un Roadbook. (2012-2013).


El vaixell d'Odisseu: Tres mites, tres audiovisuals\noooooooooooooooooh! em fa molta il·lusió veure els alumnes de vedruna-àngels per aquí! :D:D\nM'han agradat molt els videos! A més a més les cançons i les fotos ambienten molt per comprendre el mite!\n9 de novembre de 2010 a les 23:39\nGràcies per publicar els nostres vídeos. Hi hem posat tot el nostre esforç!\nD'aquesta manera ens estàs donant ànims perquè cada vegada ens interessem més i més per la Cultura Clàssica.\nPedro, Ismael i Joan\n10 de novembre de 2010 a les 16:27\nGràcies per passar pel nostre bloc i publicar al Vaixell d'Odisseu els nostres mites.\nEns han agradat els bons comentaris que ens has fet i que t'hagis interessat pel nostre treball.\nGràcies de nou i esperem que seguexis els nostres projectes!\nDavid, Laia, Laura i Marina\n(Perseu i la gorgona Medusa)\n10 de novembre de 2010 a les 16:30\nMoltes gràcies per haver pujat els vídeos que hem fet a les classes de Cultura Clàssica i també agraïm als visitants que passen a donar un cop d'ull al Vaixell.\nAquest treball ens ha motivat molt i n'estem molt contents!\nLucy, Anju, Franc i Luis\n(Pandora, la primera dona)\n10 de novembre de 2010 a les 16:32\nLlegireu els comentaris dels tripulants durant els propers dies. Avui alguns ja han estat tafanejant els vostres fantàstics vídeos i fins i tot m´ha semblat descobrir una certa enveja sana. Crec que em proposaran fer alguna cosa similar. Gràcies a vosaltres i, com no, a la Maria pel vostre entusiasme. Haurieu de reivindicar poder seguir fent aquest crèdit a 4t lligat al món clàssic. Per què no ho proposeu?\n10 de novembre de 2010 a les 16:52\nFelicitats, us han sortit uns vídeos excel.lents!\nNo coneixia el mite de Dèdal l'inventor :)\nUn montatge molt original i molt ben fet. Gràcies per aquesta fantàstica aportació.\nEls 3 mites m' han agradat molt però el de Medusa i el de Pandora m'han encantat.\n11 de novembre de 2010 a les 15:55\nHeu fet un gran treball, amb aquests videos que ilustren molt bé els mites que heu triat. Felicitats!!\nExplicaré el mite de Pandora:\nEl seu nom en grec és Πανδώρα, que ve de Πᾶν (tots) i Δώρον (regal), ja que és un regal als homes creat per tots els déus.\nPandora va ser la primera dona, creada per ordre de Zeus com a càstig per als homes i a Prometeu per haver robat el foc als déus i donar-lo a la humanitat. És modelada amb fang i aigua per Hefest, que també li dóna vida i li fa un rostre semblant al de les deesses; Atena l’ensenya a teixir; Afrodita li dóna poder atractiu i sexual; Hermes l’omple de mentida, caràcter inconstant i intel•ligència cínica; les Gràcies i la Persuasió la guarneixen amb collars i les Hores li posen una corona de flors. Un cop acabada, Zeus entrega a Pandora una caixa per a Prometeu, però aquest sospita d’una trampa i avisa el seu germà Epimeteu (“el que no preveu res”) que no accepti cap regal de Zeus. Tot i les advertències del seu germà, quan Epimeteu veu a Pandora s’enamora bojament d’ ella i s’hi casa. Posteriorment, Pandora, com que és molt curiosa, obre la caixa alliberant així tots els mals i desgràcies humanes. Quan ella se n´adona, tanca la caixa. A dins hi queda únicament l’esperança.\nD’aquest mite ve l’expressió: “L’últim que es perd és l’esperança”.\n11 de novembre de 2010 a les 17:12\nM'han agradat molt els vídeos, es nota que després d'un esforç i d'un treball fet amb cura i estimació en poden sorgir grans resultats com aquests. Felicitats!\nEl mite de Perseu explica que Zeus, al veure Dànae, filla d'Acrisi, tancada en un torre per evitar que mai tingués un pretendent ( com bé expliqueu vosaltres, un oracles li havia predit que un nét seu el mataria), se'n va enamorar de seguida. Transformat en pluja daurada, va escolar-se per una escletxa i la va deixar embarassada. Acrisi, però, al assabentar-se, va voler desfer-se’n, així que la va llençar al mar juntament amb el seu fill. Al cap d'un temps, van arribar a Sèrifos, terra on els va acollir Dictis, germà del rei Polidectes. Aquest, de seguida, va començar a molestar a Dànae tot demanant-li matrimoni i, Perseu, per tal de protegir la seva mare, va proposar al rei dur-li el cap de la temible Gorgona a canvi de deixar la seva mare en pau. Els déus de l’Olimp, per ordres de Zeus, van ajudar-lo en aquesta tasca tot oferint-li objectes tan únics i preuats com les sandàlies alades de Mercuri, l’ègida d’Atena o el casc de la invisibilitat d’Hades. Gràcies a aquests, va poder vèncer a Medusa i, un cop va tenir el seu cap, ( es diu que de la sang que va brollar al tallar-li va néixer Pegàs, el cavall alat) va marxat tot emprenent el camí de tornada on, com bé expliqueu, va conèixer la seva futura esposa Andròmeda, però aquesta és una altre història!\n12 de novembre de 2010 a les 16:09\nM'han agradat molt els videos, molt ben treballats els mites, us felicito. M'ha agradat molt el mite de Pandora.\n14 de novembre de 2010 a les 20:48\nM'ha fet molta il·lusió veure els alumnes de Vedruna-Àngels pel bloc!=)\nFelicitats a la classe de 3r i a la Maria pels videos, us han quedat molt bé, es nota que heu posat ganes i us heu esforçat molt.\nEstan molt ben explicats i il·lustrats els tres mites, m'ha agradat molt el mite de la caixa de Pandora i el de Dedàl l'inventor no el coneixia.\nRecordo que quan vaig fer aquest crèdit m'ho vaig passar molt bé i vaig aprendre moltes coses.\nJordi,trobo molt bona idea això de que els alumnes proposin una continuació a 4t d'un crèdit lligat al món clàssic, personalment a mi m'hagués agradat molt continuar descobrint coses dels antics a 4t d'Eso.\n17 de novembre de 2010 a les 21:52\nHola a tots! comento per felicitar als alumnes de Vedruna-Angels, que han fet uns videos molts bons i es nota que s'ho han passat bé fent-ho. Molt bé nois, continueu així! :D\n17 de novembre de 2010 a les 22:02\nMoltes Felicitats als alumnes de Vedruna-àngles, us han quedat un videos molt bons, i segur que heu gaudit molt fent-los, així com nosaltres veient-los!\n17 de novembre de 2010 a les 22:12\nJo també vull felicitar els alumnes de Vedruna Angles per aquets fantàstics vídeos i els hi vull agrair que els hagin fet publicar al bloc. Trobo que us han quedat molt bé i que estàn molt ben explicats.\n17 de novembre de 2010 a les 22:36\nNomés he pogut veure el primer video ( el de Pandora, perqué els altres no s'em carreguen) però m'ha encantat, trobo que és una molt bona manera d'apendre i a més molt pràctica ja que com és visual, t'entra molt més ràpid que si t'ho expliquèssin.\nEstic desitjant poder veure els altres dos videos, a veure si s'em carreguen en un altre moment.\nPD: m'ha encantat la cançó del primer video, com es diu?\n18 de novembre de 2010 a les 22:07\nDir que els tres videos m'han encantat.\nCrec que apendre així és la millor manera ja que és una manera lúdica i devertida.\n19 de novembre de 2010 a les 12:03\nPrimer de tot felicitar al alumnes de vedruna-àngels per aqueststres vídeos, m'han agradat molt.\nJo tampoc coneixia el mite de Dèdal, l'inventor, i m'ha agradat aprendre algun mite nou.\nCrec que estan molt ben explicats, i trobo que les música està molt ben escollida. Encara que em repeteixi, moltes felicitats!\nHe quedat impressionat!\nS'ha m'han posat els pèls de punta, estan molt bé i la música guanya moltíssim i et poses a la pell del mite. Afavoreix moltíssim això de què sigui a travès d'imatges, m'encantat.\nDonar la meva enhorabona a tota aquella gent que ha fet possible tots aquests treballs!!\nVolia donar la enhorabona per tot el treball realitzat, es nota que han treballat molt.\nEls audiovisuals són genials i gràcies a això entens millor el mite a través de la música i de les imatges.\nUna altra vegada la meva enhorabona.\n22 de novembre de 2010 a les 16:26\nPrimer de tot, moltes felicitats als companys de l'Escola Vedruna Àngels.\nCom ja s'ha dit en la majoria dels comentaris és una molt bona iniciativa explicar els mites a traves d'audiovisuals. Aquest fet produeix una sensació diferent. La música et relaxa i t'introdueix al mite. El text t'explica el que està passant. Finalment, les imatges et fan poder viure el mite en primera persona. La suma d'aquests tres elements dona un gran resultat.


El pilot de Coll de Nargó Jaume Betriu, segon a la Bassella Race, que guanya Josep Garcia — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / El pilot de Coll de Nargó Jaume Betriu, segon a la Bassella Race, que guanya Josep Garcia\nEl pilot de Coll de Nargó Jaume Betriu, segon a la Bassella Race, que guanya Josep Garcia\nLa prova ha comptat amb un total de 1.300 participants. Uns 8.000 espectadors han passat pel recinte al llarg de tot el cap de setmana i han viscut en directe una de les curses de referència del món 'off road'\nPodi de la Bassella Race 2017 (Foto: Bassella Race)\nEl pilot Josep Garcia (KTM) s'ha proclamat aquest diumenge campió absolut de la Bassella Race 1 amb un temps rècord de 2 hores i 30 minuts, després de protagonitzar un interessant duel amb el nargoní Jaume Betriu (KTM) i Oriol Mena (Honda). Els tres esportistes han marcat un ritme molt ràpid de carrera, traçant molt junts i intercanviant posicions en diferents punts del recorregut. Al final de la primera volta, Betriu i Mena han entrat a boxes, mentre que Josep Garcia ha decidit no aturar-se, aconseguint una mica més d'avantatge, que ha sabut mantenir fins al final.\nLorenzo Santolino (Sherco) ha marcat el quart millor temps, i Alfredo Gómez (KTM), vencedor de l'Xtreme de la jornada d'aquest dissabte, ha completat el podi Elit. Cal destacar també la gran gran cursa de Laia Sanz, que amb un temps de 2 hores i 50 minuts ha entrat al top ten de la màxima categoria. D'altra banda, Ivan Cervantes (KTM) s'ha adjudicat la victòria en la categoria Sènior, que enguany ha comptat amb participants de luxe, com Gerard Farrés i Rafa Garcia, segon i tercer al podi, respectivament.\nEn aquesta primera sortida, que ha comptat amb uns 300 pilots, s'incloïa també la categoria Júnior, amb victòria per al pilot oficial d'Honda Bernat Cortés, seguit de Pau Tomàs (Husqvarna) i Marc Cortés (Beta Trueba).\nUna mica abans de les 12.00 h ha tingut lloc la segona sortida per als Amics, amb gairebé 400 pilots, que ha tornat a protagonitzar algunes de les imatges més espectaculars de la jornada. El més ràpid ha estat Daniel Llobet (Husqvarna), completant la volta al recorregut amb poc més d'1 hora i 40 minuts.\nMarc Serra (KTM), que ha entrat quart, s'ha proclamat vencedor del Merzouga Challenge, i David Gómez (Husqvarna) s'ha imposat al Challenge Michellin. En el Challenge Sandraiders s'ha produït un empat entre Ramon Gassó, Joan Marsal i Marius Cirera, que amb dues Honda Dominator i una Yamaha Teneré han creuat la línia de meta al mateix temps, després de 3 hores i 45 minuts.\nD'altra banda, el pilot de Red Bull especialista en enduro extrem Alfredo Gómez (KTM) dominava dissabte la cursa Xtreme. Pol Tarrés (Beta), que des de fa poc ha canviat el trial per aquesta modalitat, ha demostrat també la seva gran habilitat classificant-se en segon lloc, tant en la primera mànega com a la gran final. Una mica més complicat ho ha tingut Josep Garcia (KTM), que ha remuntat a la gran final creuant la línia de meta en tercer lloc.\nEn la primera jornada es disputava també la cursa infantil, amb victòria per a Dani Sala (Cadet) i Manuel Gómez (Juvenil). En clàssiques, Ivan Cervantes ha revalidat la seva victòria als comandaments de la seva ja mítica KTM, per davant d'Agustí Vall (Bultaco) i Xavier Castey (Husqvarna).\nLaia Sanz, Gerard Farrés, Dani Oliveras, Xevi Pons o Marc Solà han estat alguns dels pilots dakarians que participen en aquesta vuitena edició de Bassella Race. Fins i tot el mateix Marc Coma no ha volgut perdre-se i ha realitzat la volta al recorregut amb la categoria Afició. També ha estat l'encarregat de presentar la col·laboració entre ASO i Bassella Race 1 i ha estat present en l'escenari en el moment de realitzar els homenatges a Gerard Farrés, per la seva podi al Dakar ja Iván Cervantes, en reconeixement a la seva brillant trajectòria en el món de l'enduro.\nMés de 8.000 espectadors\nLa jornada d'aquest diumenge ha tancat una de les edicions més multitudinàries i dures de la Bassella Race, que ha comptat amb un total de 1.300 participants i moltes novetats a nivell de recorregut, amb trams d'enduro extrem i zones més tècniques. Uns 8.000 espectadors han passat pel recinte al llarg de tot el cap de setmana i han viscut en directe la que ja està consolidada com una de les proves de referència del món off road.\nLes classificacions detallades de cada cursa estan disponibles AQUÍ.


La Costa Brava de Fargnoli | Costa Brava\nL’obra del prestigiós fotògraf que va morir fa 75 anys permet apreciar els canvis que s’han produït, i allò que ha perdurat, en el paisatge físic i humà d’aquest territori\nValentí Fargnoli, a través de les seves fotografies, va contribuir a inventar la Costa Brava -que Ferran Agulló havia batejat amb aquest nom l’any 1908-, i la va mostrar en tota la seva complexitat». La frase l’escriu l’arquitecta figuerenca Sílvia Musquera en l’article «La Costa Brava de Valentí Fargnoli, retrats de paisatges», un dels treballs inclosos en el llibre Valentí Fargnoli, una memòria persistent, editat pel Centre de la Imatge de la Diputació de Girona, Inspai, com a part dels actes de commemoració dels 75 anys de la mort del prestigiós fotògraf; és per això que aquest 2019 ha estat declarat Any Fargnoli i diverses institucions organitzen activitats per recordar-ne la vida i l’obra.\nEntre aquestes activitats hi ha la publicació d’aquest llibre, el desè volum de la col·lecció «Quaderns de fotografia», que a més d’una selecció d’imatges de les comarques gironines captades per Fargnoli (hi ha retrats, paisatges, escenes quotidianes, monuments, etc.), inclou escrits sobre diversos aspectes de l’obra del fotògraf que han estat elaborats per especialistes com la cap d’Inspai, Natàlia Navarro, la historiadora de l’art Mariona Seguranyes, la periodista Eva Vázquez, la historiadora de l’art i arxivera Marta Grassot i l’arquitecta Sílvia Musquera, que ha centrat la seva activitat com a investigadora en la relació entre l’arquitectura, la fotografia i el paisatge de la Costa Brava.\nI precisament en plena temporada alta del turisme a la Costa Brava, en un moment en el qual a més hi ha sobre la taula les queixes de diverses entitats naturalistes relacionades amb nous projectes urbanístics i d’infraestructures al litoral gironí, resulta especialment significatiu revisar l’obra de Fargnoli en aquest territori, una obra que mostra una Costa Brava que en part és reconeixible avui dia, però que en altres aspectes ha quedat definitivament superada per l’evolució paisatgística, urbanística i social. Les imatges que acompanyen aquest reportatge, extretes del llibre editat per Inspai, són exemples d’aquella Costa Brava que va retratar Fargnoli en les primeres dècades del segle XX, i no es fa difícil adonar-se de què es manté com en aquell temps, i què ha canviat de manera irreversible.\n«La Costa Brava va ser un tema recorrent en la producció del fotògraf», escriu Musquera en el seu treball. I afegeix que «entre els anys vint i trenta, va retratar tot tipus de paisatges a partir de la seva mirada personal. Imatges d’un gran valor documental, captades amb rigor i precisió, que van ser premiades en diversos concursos i publicades en guies, llibres i postals, per la qual cosa va esdevenir un dels fotògrafs de referència de la Costa Brava de principis del segle XX». De fet, Fargnoli va ser el fotògraf de referència de les comarques gironines en general. Nascut a Barcelona el 1885, l’any 1912 es va casar a Maçanet de la Selva amb Rosa Vilaseca, amb qui va tenir set fills. A partir de la segona dècada del segle XX va iniciar una intensa activitat com a fotògraf ambulant a les comarques gironines, que va compaginar amb la col·laboració amb diferents publicacions (com ara el llibre La Costa Brava. Àlbum guia, del 1925), la participació en concursos i premis, les feines per encàrrec d’institucions i particulars (com ara l’Ajuntament de Girona, l’arquitecte Rafael Masó o les orquestres gironines), i l’elaboració de targetes postals. Tot plegat va afavorir la seva popularitat i que la seva obra fos molt coneguda i divulgada. A més, ha arribat fins al dia d’avui molt ben conservada, tant per la quantitat d’imatges com per l’estat en què es troben.\nEntre aquestes imatges, és clar, n’hi ha que mostren molts i molt variats indrets de la Costa Brava, en unes condicions habitualment molt diferents de les actuals. Municipis avui àmpliament urbanitzats apareixen en les imatges de Fargnoli com els poblets de pescadors que eren llavors; els carrers avui plens de serveis i establiments comercials es mostren sense paviment, en unes condicions força lamentables; i els veïns apareixen dedicats a les feines tradicionals de la zona, la pesca i l’agricultura, molt lluny de les activitats turístiques que han acabat per transformar el paisatge físic i humà d’aquesta zona de les comarques gironines.\nPer al seu treball, Sílvia Musquera repassa l’àmplia obra sobre la Costa Brava que va fer Valentí Fargnoli, i en dona algunes claus basades en la composició de les imatges, en la manera de tractar el paisatge i els monuments, en el seu interès per les persones… També explica, com a curiositat, els mitjans de transport que el fotògraf va fer servir per recórrer la zona en les primeres dècades del segle XX, en les quals al marge de la seva feina com a fotògraf ambulant va fer treballs per encàrrec i també col·laboracions amb algunes de les primeres publicacions turístiques que es van editar: «Fargnoli va recórrer amb tots els mitjans que tenia al seu abast: bicicleta, tartana i tren, les diverses poblacions, on localitzava tot allò que fos necessari inventariar per evitar que es destruís; posava un focus de llum en els monuments que requerien ser coneguts, protegits i salvaguardats, però també en els paisatges».\nEn aquest sentit, Musquera afegeix que «Valentí Fargnoli ens presenta la Costa Brava retratant-la des del punt de vista de l’arqueologia i la història, ja que en fotografia les ruïnes i els monuments. Trobem imatges del monestir de Sant Pere de Rodes captat des de l’exterior en relació amb el paisatge i també des de l’interior de la nau de l’església, Santa Helena i el dolmen de la Taula dels Lladres, amb el Port de la Selva de fons. La Vila vella de Tossa, la torre de Joanàs, els castells de Blanes i Roses i les ruïnes d’Empúries, on juga amb els elements arquitectònics com les columnes que prenen el protagonisme a la imatge».\nSortida de llaguts a la platja de l’Estartit (1920) · INSPAI\nMés enllà de monuments i ruïnes, el paisatge és el gran protagonista de les fotografies de Fargnoli sobre la Costa Brava, i en concret tots aquells indrets que acabarien afavorint aquesta denominació: «La naturalesa que Fargnoli retrata passa a formar part també del valor patrimonial que cal conservar de la Costa Brava: les cales, les platges i els penya-segats, que constituiran una part important de l’imaginari creat». En aquest punt, Sílvia Musquera posa en valor la feinada que tenia sovint Fargnoli per captar totes aquestes imatges: «Les plaques són el resultat d’un viatge intrèpid del fotògraf que, carregat amb la seva càmera, s’enfilava per les roques i baixava fins a la cota del mar, on s’endinsava per tal de fotografiar-ne la costa, la preparació per aconseguir la imatge desitjada en aquestes localitzacions es multiplicava per la dificultat d’arribar-hi, d’escollir el punt de vista adequat i esperar el moment del dia que fes visible allò que volia transmetre».\nEl resultat, però, acaba valent la pena, com evidencien les imatges que es conserven. Segons Musquera, «la zona del cap de Begur, d’una gran espectacularitat quan la costa s’hi desenganxa,va ser un dels temes recurrents que el fotògraf va perseguir, fotografiant-lo des de diversos punts de vista, incorporant-hi una barca, per tal de donar una escala al paisatge i mostrar-lo així encara més inaccessible. Són també recurrents les fotografies de coves, com les de l’Escala, que es retraten des de l’interior emmarcant un vaixell, o fent-les visibles des del mar, maneres que generen una expectativa del que es pot descobrir a la Costa Brava».\nCarrer d’es Codolar, Tossa de Mar (1911-1931) · INSPAI / Fons Col·lecció Emili Massans i Burcet\nI més enllà dels monuments i del paisatge, on l’element vegetal té també sovint un notable protagonisme, Fargnoli retrata la vida quotidiana dels habitants d’aquests municipis, un dia a dia molt diferent de l’actual: «Retrata els costums i la vida als pobles de pescadors, com la preparació de les xarxes de pesca a les platges, buscant la bellesa en el que és quotidià, però també fotografia les festes majors, com la de Santa Llúcia a l’Estartit, la professó de Santa Cristina a la platja de Lloret, l’arribada de l’esquadra anglesa a la costa de Roses o una representació teatral a l’aire lliure a la platja de l’Escala. Les imatges periodístiques immortalitzen moments de la història en què el paisatge s’omple de persones i agafa vida».\nI en aquest entorn, Valentí Fargnoli és també testimoni del naixement de la indústria turística, avui gran protagonista en aquest territori, però que en aquell moment es començava a manifestar de manera encara molt tímida: «Els primers hotels que sorgeixen arran de mar formen part del repertori del fotògraf, així com les cases d’estiueig al voltant de la cala d’Aiguablava; el jardí botànic Park Pella d’Aiguafreda i el complex residencial de s’Agaró. L’hotel Aigua Blava a Begur o Cal Gambo de l’Escala es mostren com uns volums aïllats enfrontats al paisatge que expliquen la seva ubicació privilegiada davant del mar, que els atorga la condició de mirador. Uns nous allotjaments que fan habitable el paisatge permeten que els turistes en formin part».\nPlatges des Llaner Petit i es Llaner Gros; al fons, algunes cases i l’església de Santa Maria, Cadaqués (1911-1944) · INSPAI\nLa conclusió de Sílvia Musquera després d’haver analitzat l’àmplia obra fotogràfica de Valentí Fargnoli amb la Costa Brava com a protagonista és que «la seva obra avui es pot llegir com un catàleg de paisatges inventats, uns retrats de paisatges que han esdevingut documents de referència que ens permeten interpretar una part de la història, on reconeixem l’essència d’aquella Costa Brava que malgrat el pas del temps i els canvis soferts encara roman en la nostra memòria».\nAnterior Cala Pedrigolet\nSegüent Els famosos de la Costa Brava