El vaixell Discovery a l'Antàrtida durant l'expedició de 1901-1904\nEl vaixell Discovery a l’Antàrtida durant l’expedició de 1901-1904 | Domini Públic\nAlgunes de les primeres mostres recollides a l’Antàrtida per l’expedició Discovery, liderada pel capità Scott i on també va participar Ernest Shackleton, han estat analitzades una altre cop més d’un segle després, aportant dades considerades molt importants perquè permeten observar quins canvis ha produït a la regió l’activitat humana des de l’arribada d’aquells primers mariners, científics i aventurers britànics. L’expedició Discovery, que es va desenvolupar entre 1901 i 1904, va ser una de de les primeres a explorar el continent i va fer grans descobriments i avenços en els camps de la biologia, la zoologia i la geologia, la meteorologia i el magnetisme. Com demostra aquest nou estudi publicat a la revista ‘European Journal of Phycology’, a més, la tasca d’aquells pioners de l’exploració continua tenint efectes a dia d’avui.\nCientífics del Museu d’Història Natural de la Universitat de Dundee (Escòcia) i dels Laboratoris de Química Cerebral (EEUU) han analitzat mostres d’aigua dolça recollides per la històrica expedició britànica, les més antigues de què es disposa, per conèixer-ne els nivells de cianotoxines, unes substàncies verinoses produïdes pels cianobacteris, coneguts com a ‘algues verdes-blaves’. Com que les mostres es van prendre quan l’activitat humana era molt menor que ara i no havia tingut pràcticament cap efecte a l’Antàrtida, comparar-les amb mostres recents pot proporcionar informació molt valuosa. La líder de l’estudi, la doctora Anne Jungblut, del Museu d’Història Natural de Londres, espera que els resultats obtinguts ajudin la resta de la comunitat científica “a estudiar els efectes del canvi climàtic en les algues blaves-verdes i les seves toxines a l’Antàrtida”.\nLa doctora Jungblut reivindica la sort de poder disposar d’unes mostres tan valuoses i fa èmfasi que la recerca que ha liderat i els resultats obtinguts “destaquen la importància passada, present i futura de les contribucions científiques que van ser la base de l’expedició Discovery”. “Aquestes mostres històriques de l’Edat Heroica de l’Exploració Antàrtica i la nostra feina amb ells 100 anys després demostren el valor i la importància continuada del llegat científic del capità Robert Falcon Scott en els reptes científics actuals a l’Antàrtida”. L’equip d’investigació responsable d’aquest estudi afirma que, a mesura que es fan nous descobriments es fa més clara la transcendència d’aquell viatge a l’hora d’encarar els reptes actuals al continent i preveu que, en el futur, les mostres recollides per les primeres persones que van posar els seus peus en algunes parts de l’Antàrtida continuïn donant fruïts.\nDesprés de l’expedició Discovery, tant el capità Scott com sir Ernest Shackleton van continuar vinculats a la que es considerava la darrera frontera del món. El 1912, Scott i el seu equip van ser en els segons a arribar al Pol Sud, en una cursa que els va guanyar el noruec Roald Amundsen. En el camí de tornada, ell i tots els homes que l’acompanyaven van morir, fet que el va convertir en un heroi tràgic de l’era de l’exploració. Pel que fa a Shackleton, va fracassar en la seva gran expedició, l’Endurance, que havia de travessar el continent entre 1914 i 1917, passant grans dificultats i resistint durant gairebé dos anys fins a tornar a la civilització. Va ser la seva darrera expedició: el 1922, va morir d’un atac de cor quan es disposava a començar una altra aventura. Tots dos són enterrats a l’Antàrtida: Shackleton a l’Illa de Geòrgia del Sud i Scott, amb alguns dels seus companys, a la barrera de gel de Ross.\nAntàrtida canvi climàtic Scott Shackleton


Què és l'humus: característiques, tipus i beneficis | renovables Verds\nGermán Portillo | 25/08/2021 16:13 | Medi Ambient\nMoltes vegades quan parlem de la fertilitat de terra, ja sigui dels boscos o dels horts parlem de l'humus. No obstant això, són moltes les persones que no saben què és l'humus ni quina importància té per terra i les plantes. L'humus no és més que un adob orgànic que es forma natural en qualsevol tipus de terra en el seu estat original. Es troba en quantitats molt petites però és extremadament nutritiu.\nEn aquest article anem a explicar què és l'humus, quines són les seves característiques i la importància que té per a les plantes i el sòl.\n1 Què és l'humus\n2 Beneficis de l'humus per a la terra\n3 Humus de cuc\n4 Beneficis de l'humus de cuc\n5 Com fer humus de cuc casolà\nL'humus és un adob orgànic que es dóna de forma natural en qualsevol tipus de sòl en el seu estat natural. És molt petit en quantitat i ric en nutrients. Per exemple, al bosc, el contingut d'humus a la terra és de el 5%, mentre que el contingut d'humus a la platja és només de l'1%.\nEs diferencia de l'compost i el compost orgànic perquè es troba en un procés de descomposició més avançat sota l'acció de fongs i bacteris: té un color negre a causa del seu alt contingut de carboni. Quan l'humus es descompon, aporta nitrogen, fòsfor, potassi i magnesi a terra ia les plantes. És el procés de descomposició orgànica més nutritiu de l'món.\nUna de les formes més fàcils d'aplicar humus a terra són els cucs, que pot recol·lectar del seu propi jardí. Aquests i els excrements bacterians produeixen un procés de descomposició orgànica i acceleren la formació d'humus vegetal.\nBeneficis de l'humus per a la terra\nAnem a veure quins són els beneficis que té l'humus quan està present a la terra:\nAjuda a retenir aigua ia la fixació de la mateixa. És convenient per a molts sòls poder retenir aigua si es vol tenir plantes cultivades. Un sòl amb una bona quantitat d'un pot ajudar a filtrar bé l'aigua de pluja perquè no s'acumuli i acabi per encharcase. Per tant, en l'àmbit l'agricultura i la jardineria és interessant que els sòls siguin rics en humus.\nSol donar una consistència als sòls segons el tipus que sigui. Per exemple, en els sòls sorrencs serveix per compactar el terreny. D'altra banda, en els sòls més argilosos té un efecte de dispersió.\nGràcies a l'existència d'aquest compost, moltes plantes poden tenir una major facilitat a l'hora d'incorporar nutrients a través de les arrels.\nPot regular la nutrició vegetal i fer que un terreny pugui prosperar amb més facilitat.\nFa la terra més fèrtil i per tant, es torna més rica en plantes.\nSi utilitzes adobs minerals tant en jardineria comú agricultura, l'existència d'humus en el terreny ajuda a l'assimilació d'aquests abonaments.\nEls cucs de terra són una part molt important de l'procés de fertilitat de terra. Poques persones coneixen els beneficis d'aquests perquè no només s'empassen la matèria orgànica trobada, sinó que també tenen moltes altres funcions. Retornen la matèria orgànica en forma completament descomposta i ajuden a diluir certs minerals i convertir-los en sòl orgànic ric en nutrients que poden ser absorbits per les plantes. A més, barregen certes substàncies vegetals amb altres substàncies situades en àrees més profundes de l'subsòl, el que afavoreix l'equilibri entre argila i aigua.\nEl resultat d'aquest procés és un sòl amb una estructura massiva i esponjosa, que afavoreix la ventilació i la retenció d'aigua. Una de les característiques més importants dels cucs i el principal motiu de la presència de tants nutrients en l'humus és la seva excrement, Ja que gràcies a ells l'humus conté molt més nitrogen, fòsfor, potassi, magnesi i calci que la terra.\nL'humus de cuc es considera com un dels millors substrats indicats per als cultius de les hortalisses, plantes aromàtiques i en els cultius fruiters. Anem a veure quins són els beneficis que es poden obtenir d'utilitzar l'humus de cuc:\nFacilita el desenvolupament de les plantes i de l'absorció de nutrients generals com són el potassi, magnesi, fòsfor, calci i altres, a causa de la seva alta càrrega microbiana.\nÉs bastant recomanat per a aquelles plantes que necessiten un trasplantament ja que prevé malalties i evita ferides. Ajuda també a facilitar l'arrelament. Per a aquelles plantes que necessiten una mica més d'aigua els ajuda a prevenir la deshidratació.\nL'humus dóna vigor a les plantes gràcies al fet que ajuda en el creixement i fa que les plantes puguin donar fruits més grans i colorits.\nProtegeix dels patògens\nPotencia l'activitat biològica que és beneficiosa per al sòl.\nÉs un fertilitzant apte per a l'agricultura ecològica ja que es desenvolupa completament per components naturals i no contamina el sòl. un\nEs pot utilitzar tant en planters, en substrats.\nContribueix a la regulació de l'pH de terra.\nNo produeix toxicitat, sinó tot el contrari.\nCom fer humus de cuc casolà\nEl procés de convertir la matèria orgànica en adob natural es diu abonament de cucs i produeix abonament de cucs, també conegut com a adob de cucs. Aquest procés es realitza en una màquina de compostatge de cucs de terra amb diferents safates apilades una damunt de l'altra amb orificis per on passen els cucs a l'digerir tots els aliments que emmagatzemem en elles. Si estàs interessat en fer abonament de cucs a casa, pots fer el teu propi abonament de cucs en qualsevol moment, aquí et ensenyem tot sobre l'abonament de cucs de terra.\nRenta un recipient i fes li alguns orificis a la tapa perquè els cucs tinguin oxigen suficient.\nTallar en tires el paper de diari i col·loca una capa a tires a la superfície de l'recipient. Aquest paper va a permetre que el recipient es pugui ventilar millor.\nHas de posar una capa gruixuda de terra solta a tot quedi humitat. Aquesta capa s'ha de col·locar sobre el diari que ja està col·locat en el recipient.\nAplica les restes dels aliments orgànics com restes de fruita i verdura tallada.\nCol·loca dins el recipient als cucs perquè puguin fer l'humus.\nÉs important assegurar-se que el recipient aquest port en un lloc on no rebi ni ventilació ni massa canvis de temperatura.\nÉs important alimentar els cucs amb més deixalles orgàniques de tant en tant. En tan sols uns 15 dies pots tenir a punt el teu primer compost per col·locar-ho en la teva terra.\nEspero que amb aquesta informació puguin conèixer més sobre què és l'humus i les seves característiques.\nRuta completa cap a l'article: renovables Verds » Medi Ambient » Què és l'humus


Arriben les superilles a Buenos Aires | BCNecologia\nInici » premsa » Arriben les superilles a Buenos Aires\nArriben les superilles a Buenos Aires\nEn Salvador Rueda és català, ni arquitecte ni urbanista, es defineix a si mateix com a ecòleg urbà, una especialitat que és gairebé un invent seu. Com l'urbanisme ecosistèmic i la sorprenent superilla, una sort d'unificació de vàries illes convencionals amb carrers de prioritat per al vianant a l'interior. Llicenciat en biologia i en psicologia, diplomat en enginyeria ambiental i en gestió energètica, en Rueda és un expert en gairebé tots els problemes urbans.\nDes del 2005 visita Buenos Aires donant consells a les autoritats per a resoldre els de la ciutat. "Vaig plantejar la necessitat de portar els autobusos a les artèries més importants i treure'ls dels carrers estrets, d'allà va arribar després el Metrobus. També els hi vaig dir que havien de fer el microcentre per a vianants", afirma i afegeix que encara les seves idees estan a meitat de camí a Buenos Aires. "Estarà completa quan vegis a uns nens jugant a la pilota en un carrer del centre". El català veu la seva proposta com perfectament possible.\nFa 13 anys el van convidar a Buenos Aires i el van allotjar a Esmeralda i Paraguai. "Era un horror", diu, avui la veu millor i assenyala les passes que falten per donar. "En el centre s'ha d'augmentar la quantitat de residents permanents. De nit, la zona fa por perquè no hi ha gent vivint, el 80 % dels edificis són oficines, el 20 % vivenda. Una bona proporció seria un màxim de 35 % d'espai de treball, un 30 %, millor".\nArticle sencer (en espanyol): Clarin.com


Actualització: 13.07.2017 - 22:27\nEl Parlament d’Andorra ha aprovat avui, per unanimitat, la tipificació del nou delicte fiscal a partir d’un import de 75.000 euros defraudats i un termini de prescripció de deu anys. El projecte de llei, presentat pel govern andorrà, modificarà la llei qualificada del codi penal. L’objectiu de la reforma és adaptar-se als estàndards internacionals i lluitar contra l’emblanquiment de capital, el contraban i el terrorisme.\nLa tipificació del delicte fiscal es fa diferenciant entre el tipus bàsic, a partir de 75.000 euros, i l’agreujat, que serà quan l’import defraudat superi els 150.000 euros o quan els fets s’emmarquin en una organització criminal. Així doncs, només el tipus agreujat serà subjacent del delicte d’emblanquiment.\nEl ministre de Finances, Jordi Cinca, ha dit que la inclusió del delicte fiscal no vol ser un maquillatge, sinó una mesura eficaç i creïble per als ciutadans i per a la comunitat internacional. Segons ell, era una mesura necessària per complir les recomanacions del Moneyval i per fer que el nou marc fiscal sigui efectiu.\nCinca ha dit que aquestes mesures culminen el seguit d’iniciatives legislatives previstes per a aquest semestre per a adaptar la normativa sobre transparència i cooperació internacional en matèria fiscal, emblanquiment de capital i finançament del terrorisme.\nEl nou delicte fiscal s’afegeix a la llista de les mesures preses per Andorra aquests darrers anys, que ha fet que el Principat hagi esdevingut un país amb un nou model econòmic que compleix les normes internacionals establertes per l’OCDE, la Unió Europea i el Grup d’Acció Financera.\nPel que fa al delicte de contraban, s’amplia a qualsevol tipus de mercaderia, s’endureixen els llindars per a contraban de mercaderies sensibles i s’elimina el concepte de zona duanera, amb l’objectiu de lluitar de manera més efectiva contra el contraban de tabac.


11 Nov 10:00h\nTaller: 'Descobrim els ocells de Sant Cugat'\nDe 10 a 14 h. Sant Cugat del Vallès és un extens municipi on hi trobem una gran diversitat d'ecosistemes, des dels camps de conreu fins als boscos, passant per zones humides, pedreres i zones urbanes. Aquesta realitat possibilita que hi visquin centenars d'animals salvatges. Un dels més ben representats i fàcils de reconèixer és el grup dels ocells. A la ciutat hi viuen una gran varietat d’espècies autòctones com són les merles, els pit-rojos, les orenetes de cuablanca, els tudons, els estornells, les cueretes blanques i les garses; i en els camps de conreu i els boscos que l'envolten acullen caderneres, aligots, gamarussos, bitxacs, orenetes vulgars, tallarols i puputs. Durant tot l'any, el cel s'omple d'un gran nombre d'aus de tots els colors i totes les mides, constituint una gran biodiversitat que hem de conservar.\n- Conèixer els ocells més comuns de la ciutat\n- Aprendre els seus costums i hàbitats\n- Identificar-los en el seu hàbitat.\nDues sessions (11 i 18 de novembre): una primera teòrica i l’altre pràctica, amb una sortida pels parcs i jardins de la ciutat per observar-los, en dos matins de dissabte.\nImparteix: Enric Ortega (biòleg)\nCal inscripció prèvia. Les inscripcions es faran a través de correu electrònic a l'adreça: oficinasostenible@santcugat.cat. Heu de facilitar nom, cognoms, telèfon i correu electrònic. La confirmació de la inscripció a l’activitat us la farem a través de correu electrònic. Es tindrà en compte l'ordre d'arribada de les sol·licituds.\nDATA: dissabte, 11/nov/17, 10:00h


Reflexions educatives basades en la meva experiència personal, familiar i professional. Hi trobareu més de 120 articles. En "Articles per temes" hi trobareu tots els publicats fins ara.\nDarrers 20 articles\nEducar:15 - Els diners i el preu de les coses\nEscrita per Josep Maria Rovira Marsal - 2/15/2017\nEls diners i el preu de les coses\nA vegades els pares pensen que el que han de fer pels seus fills és concedir tots els seus capricis o comprar tot el millor i més car en roba de moda, joguets, etc. Volen que els seus fills tinguin el millor, i no pensen que donar-los tot el que demanen sense exigir cap esforç o res a canvi, pot ser pitjor per a ells. El nen vol dels seus pares que l’estimin, i el que el nen costa en diners als pares, no quantifica l’amor que senten per ell. Per altra banda el nen quan es faci gran valorarà l’esforç dels seus pares per educar-lo i per haver assolit l’autonomia necessària per enfrontar-se a la vida, i això no es quantificarà pels capricis concedits, ni per la roba de marca comprada.\nPer aconseguir l’autonomia necessària han d’aprendre entre altres coses que no és suficient demanar les coses per tenir-les. Perquè les coses tenen un preu: en diners, en esforç, en sacrifici,... Això, tan simple i senzill, ha de ser un objectiu que els pares han de te…\nTransmetre la Fe\nEscrita per Josep Maria Rovira Marsal - 2/01/2017\nEl Papa Francesc, al final del capítol setè de la "Amoris Laetitia", dedicat a l'educació dels fills, ens parla de la transmissió de la fe i ens diu:\n"L'educació dels fills ha d'estar marcada per un camí de transmissió de la fe, que es dificulta per l'estil de vida actual, pels horaris de treball, per la complexitat del món d'avui on molts porten un ritme frenètic per poder sobreviure . "\nAlhora que ens indica que l'educació de la fe ha d'estar present en els variats aspectes de l'educació dels fills, ens adverteix de les dificultats que comporta per als pares, donada l'agitació i pressa amb què es viu en la societat actual .\n"No obstant això, la llar ha de seguir sent el lloc on s'ensenyi a percebre les raons i la bellesa de la fe, a resar i a servir al proïsme."\nSi la millor escola per aprendre a viure és la família, perquè és l'àmbit vital per excel·lència, també ho serà per aprendre a viure les vi…


Apartment Marbella-Puerto Banús Marbella Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\n-, Nueva Andalucia, Marbella, Espanya, 29660\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Marbella-Puerto Banús està situat idealment a San Pedro de Alcantara; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Apartment Marbella-Puerto Banús també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a San Pedro de Alcantara. Habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Apartment Marbella-Puerto Banús sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior. Apartment Marbella-Puerto Banús és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a San Pedro de Alcantara.


150201 chi presence (part 4) by er... by eaglepointcf 486 views\n牧人的聲音 by gaanchurch 582 views\n真愛之旅 by 嘉君 蔡 1162 views\n信心的學校 by gaanchurch 373 views\n勇 氣 by gaanchurch 384 views\n不可為自已 by gracetofaith1994 357 views\nPublished on Feb 3, 2008\n1. Teaching Literacy : Engaging the Imagination of New Readers and Writers

Egan Kieran , Corwin Press, USA 2006.

\n2. Aquest llibre vol ser una guia per a un nou model d’alfabetització. La novetat del model rau en com fa servir

els sentiments i les imatges

les metàfores i els acudits

les històries i el prodigi

els herois i els elements exòtics

desitjos, pors i passions

els hobis i el col·leccionisme

\n3.

Les dues fonts del model

La primera font és l’obra del psicòleg rus Lev Vigotsky (1896-1934) i dels seus principis deriva al que actualment coneixem com ‘eines cognitives' que utilitzem per a la alfabetització. Vigotsky suggereix una nova aproximació a l’alfabetització, perquè la seva idea de com l’ésser humà es desenvolupa intel·lectualment és fonamentalment diferent a com hem entès el procés des dels temps de Jean-Jacques Rousseau.

Què són les eines cognitives? La resposta curta és que són els trets de la nostra ment que conformen la manera que tenim de donar sentit al món que ens envolta. Una altra definició diu que el terme « eines cognitives » es refereix al que anomenem “eines d’exposició imaginativa” (tools of imaginative engagement). Aquí “cognitiu” és un descriptor en sentit ampli per les eines que “assumeix” la nostra ment.

La segona font d’inspiració incorpora estudis del pensament en les cultures de tradició oral. Reconeix, no obstant, que no podem considerar cap persona occidental analfabeta igual com una persona provinent d’una societat oral.

\n4. Ús de les eines cognitives a la pràctica educativa diària D’utilitat per a nens i grans

PART I

Infants entre 3 i 7 anys.

Es presenten eines cognitives que es troben normalment a les cultures orals i que són vàlides encara avui. Els professors poden tenir més clar com dirigir els alumnes en el camí de l’alfabetització si comprenen les eines que hi ha soterrades.

\n5. Exemples d’aplicació d’aquestes eines cognitives :

Narracions – una de les eines més importants perquè lliga les emocions a l’aprenentatge

Ús flexible de la metàfora

Imatges realistes (vívides?) – generació d’imatges a partir de les paraules.

Contraris binaris – eina organitzativa, comú a la majoria d’històries per infants.

Rima i ritme – eina de memòria, per establir significat emocional i interès.

Acudits i humor

\n6.

PART II

Es concentra en les eines que fan moure als alumnes des de la primera adquisició cap a la fluidesa. Es fixa en els 2 a 4 anys després que hagi començat l’alfabetització, quan els alumnes poden llegir i escriure raonablement bé però encara no es senten còmodes amb formes més complexes de la llengua. Podríem dir que això passa entre els 6 i els 10 anys.

\n7. Hi trobem exemples de com les següents eines cognitives poden ser usades fàcilment :

Redefinició de la realitat

Lligam amb els límits de la realitat i els extrems de l’experiència –fascinació pels elements exòtics i extrems

Associacions amb elements heroics

Concepció del coneixement en termes de qualitats humanes –reconeixement que tot el coneixement és coneixement humà i producte de les esperances, pors i passions humanes

Col·leccions i hobbies

Sentit o (capacitat) de fascinació

\nStory from the Srimala Sutra\n150201 chi presence (part 4) by eric tay


L'Ajuntament de Montornès i el Circ Raluy signen un conveni per apropar el circ a la ciutadania - somMontmeló\nAquest dijous 27 comencen les representacions que es perllongaran fins al diumenge 30\nDimecres, 26 de juny de 2019 | 17:25h\nL'Ajuntament de Montornès i el Circ Raluy signen un conveni per apropar el circ a la ciutadania | Ajuntament de Montornès del Vallès\nAquest dimarts l'Ajuntament i el Circ Raluy Legacy han signat un conveni per apropar el món del circ tradicional al públic infantil. El conveni recull un apartat dedicat a les persones usuàries dels programes dels Serveis Socials. És el quart any consecutiu que es col·labora amb el Circ Raluy.\nLa signatura del conveni s'ha formalitzat en la cafeteria del circ, situada en una de les caravanes històriques de la companyia. L'acte ha comptat amb la presència de l'alcalde, José A. Montero i Luisa Ralui, copropietària i artista del circ.\nEl Circ Raluy es va instal·lar a l'avinguda d'Ernest Lluch el 27 de maig. Com ha fet en els darrers anys, la companyia ha aprofitat la seva estada a Montornès per fer tasques de manteniment del material i preparar la nova gira. Durant el proper any es continuarà representant l'espectacle The Magic Formula, estrenat l'any passat aquí a Montornès.\nAquest dijous 27 comencen les representacions que s'allargaran fins al diumenge 30, se'n faran cinc en diversos horaris.


Aliments per abans de fer esport - Imagina Ràdio\nAliments per abans de fer esport\nPer als esportistes o per aquelles persones que fan habitualment exercici a un ritme força intens hi ha algun tipus d’aliment especialment indicat abans de començar l’activitat física?\nSaber quins aliments s’han de prendre abans d’entrenar és el primer pas perquè l’esforç tingui els rendiments desitjats. Hi ha pautes d’alimentació i aliments que milloren el rendiment esportiu. Tanmateix els nutricionistes i els experts en medicina de l’esport aconsellen menús personalitzats.\nSón molts els factors que determinen el que es necessita menjar abans d’entrenar. I aquests factors depenen del temps de què es disposi, de la intensitat i del tipus d’entrenament, dels gustos en l’alimentació, de les intoleràncies alimentàries (si n’hi ha) i de la quantitat que s’hagi d’ingerir així com el pes i altres paràmetres corporals. D’aquí la importància de les dietes personalitzades. Però en tots els casos el millor es recorre als aliments naturals. Per exemple:\nLes melmelades, que són riques en hidrats de carboni simples (com la glucosa i la fructosa), molt fàcils de digerir. Es poden combinar amb un iogurt.\nEls batuts de fruites, rics en hidrats de carboni vitamines i aigua i minerals. En triturar-ho tot amb la batedora s’aconsegueix que els nutrients siguin més accessibles als enzims del sistema digestiu, millorant l’absorció de nutrients. A més, si es prenen fresquets ajudem a rebaixar la sensació de calor.\nEl formatge fresc 0 % de greix batut amb mel. Aquesta combinació pot ser útil per a les sessions de treball de força en què no augmentem molt les pulsacions. Hi ha un bon equilibri d’hidrats de carboni i proteïnes.\nLes barretes de cereals o el pa de pessic casolà. Si es preparen a casa i s’equilibren els ingredients (en proporció i quantitat) poden millorar el rendiment. Esmorzar un tros de pa de pessic (fet a casa) o prendre una barreta de quinoa, mill, civada i blat abans de fer uns quilòmetres en bici, anar a fer un parell de quilòmetres a la piscina o una sessió d’una hora al gimnàs és una opció nutricional molt recomanable. Tenir en compte que no s’ha d’abusar d’aquests aliments per no sentir-se massa ple.\nArticle anteriorEl Consell Comarcal de la Terra Alta impulsa el sector turístic\nArticle següentDetenen a l’AP-7 un camioner que multiplicava per vuit la taxa d’alcoholèmia permesa\nMònica Sales valora la XV Fira literària Joan Cid i Mulet de Jesús, una vetllada carregada d’emocions\nTerres de l'Ebre6376


La retro del projecte Impuls Nexus24 – NEXUS24 UPC\nLa retro del projecte Impuls Nexus24\nEn les metodologies àgils de treball es parla de la “retro” que és una sessió on es fa retrospectiva de com ha anat el treball que ha desenvolupat un equip en un temps de treball determinat. Com que els cicles de feina són iteratius, les millores detectades es poden aplicar al nou cicle i així aconseguir optimitzar al màxim el funcionament de l’equip i l’obtenció de resultats. Docns ahir vam fer la retro del projecte Impuls NX24 i com va dir algú, era com fer un DAFO, però més simpàtic. És veritat que aquest grup, en aquest cas, ja no té més continuïtat perquè ha finalitzat la seva tasca però l’objectiu era detectar les pràctiques que cal tenir en compte per a nous equips de treball.\nVàrem utilitzar la metàfora del vaixell com a imatge inspiradora per fer l’anàlisi. El vaixell és l’equip de treball que navega amb un objectiu i amb una direcció concreta. En aquest camí hi ha elements que afavoreixen la navegació, com és el vent, però també n’hi ha d’altres que l’entorpeixen, com pot ser l’àncora que ens lliga al fons i no ens deixa avançar. També tenim una destinació somiada, l’illa del tresor, allà on volem arribar idealment.\nD’aquesta manera vàrem poder expressar tot allò que havia afavorit el projecte i que eren coses que calia mantenir (el vent); tot allò que ens havia dificultat l’avenç i que calia eliminar (l’àncora) i tot allò que ens proposàvem aconseguir en un futur proper (l’illa del tresor).\nD’aquesta anàlisi vam extreure accions a incorporar en els futurs equips de treball del Programa Nexus24. Algunes d’elles van ser: incorporar dinàmiques de grup per poder experimentar diferents maneres de realitzar una tasca, afavorir la diversitat dins l’equip de treball, explicitar i tenir molt presents els objectius durant tot el cicle de treball, treballar la confiança i el compromís dins l’equip, etc.\nFer una retro, una “collita”, un DAFO o simplement, dedicar un temps dins el projecte i l’equip per avaluar i fer balanç de la seva evolució és una pràctica molt recomanable per assegurar la bona salut de qualsevol projecte. A mida que l’equip avança es van consolidant les competències, es van perdent les pors i es treballa d’una forma més àgil.\nGràcies a tot l’equip Impuls NX24 per la bona feina!!


L'ARXIU DE SELLA » Companyia de Teatre Soler-Mas de Sella (1935)\nOn 25 Agost, 2012 by pauet\nEn l’esplèndida Setmana Cultural d’enguany, feta al 100% per veïns del poble, vam poder gaudir d’una nit de teatre a càrrec del grup Fasseures. Els joves actors i actrius foren els protagonistes, i demostraren, sota la direcció d’Elena Alemany i Vicent García Soriano, que el futur està ben assegurat.\nEn el llibret de Festes de l’any 2010 es va dedicar un escrit (1) sobre la història d’aquesta companyia de teatre que prompte farà 30 anys. Ara bé, certament, Fasseures no ha estat l’única agrupació teatral del nostre poble. I és que a Sella sempre hi ha hagut una gran afició pel teatre. Així doncs, a continuació presentem un curiós document que parla d’una d’aquestes companyies de teatre aficionat sorgides al llarg del segle XX.\nVicente Soler “Carreró”, home respectat i carismàtic\nDesprés de Guerra, va continuar la companyia encapçalada, entre d’altres, per gent com Pepito el Taller, Ernestina, María Díaz, Ramón de Teresa i diversos xiquets i xiquetes que hui són grans. Les representacions es feien en el Casino de Pepe (Bar Americano), a l’eixida del “quartet” de la Torre. També als alts de la casa de Salvador de Roc i, posteriorment, al cine Avenida. La companyia va interpretar obres a Relleu, Finestrat, Elx i Oriola. Estaven involucrats, com no, els mestres Antonio Mora i Maria Jesús Tello (que va morir amb 103 anys).\n(1): AAVV (2010): “Fasseures: quatre generacions de teatre”, Sella 2010, pp. 49-51\n2 Responses to “Companyia de Teatre Soler-Mas de Sella (1935)”\n27 Agost, 2012 5:24\nAixó es el paraor de Brotons\n24 Setembre, 2012 5:07\nQuan va vindre a Sella un rector que li dien Vicente Garcia també va haver una reaixença del teatre afeccionat. Recorde que actuaven els germans Àngel i Maria el Conde, Sapena. Joaquín les Voltes, Pilar i molta més gent. També feien espectacles de varietats en els quals es catavai es ballava.Recorde a Rosa la Flaca, Matraca, Amparo el Bou i una germana del rector que la cridàvem Amparín i van tindre la gosadia d'atrevir-se amb una sarsuela. Els apuntadors crec que eren el Tio Vicent de Carreró i el seu fill Vicent. Els més joves també vam fer teatre i fins i tot vam actuar a Orxeta


UOB - Unió Obrera Balear: RECURSOS INHUMANS (VI)\nRECURSOS INHUMANS (VI)\nCircular UOB 124/2012\nLes reunions preparades són més profitoses\nLa gestió del temps és una de les bones pràctiques que afavoreixen els resultats. Són molts els errors que deriven d’apriorismes falsos. No és cert que fer les reunions fora de l’horari laboral millorin l’eficiència. Tampoc no és cert que les reunions hagin de durar el temps que faci falta ni que puguin tractar-se tants de temes com sigui necessari. Una reunió efectiva no ha de sobrepassar els 45 minuts, amb un màxim de tres punts a tocar i, tret de casos excepcionals, s’ha de fer dins del marc horari habitual. Fer-ho fora de l’horari de feina, provoca un relaxament que no és bo, fer les reunions amb més de dos temes distreu els missatges a emetre i allargar la reunió fa perdre la concentració. El més important de tot, però, és que qui convoca prepari bé la reunió i eviti la divagació i la tertúlia inútil.\nFomentar l’intercanvi d’opinions és bo\nA cada centre de treball, per petit que sigui, el responsable també és el cap de Personal. Això l’obliga, en primer lloc, a respectar les persones i a escoltar-les. És molt efectiu incentivar petites reunions periòdiques per escoltar les opinions, les aportacions i, fins i tot, les queixes com a oportunitats de millora. En tots els casos que una idea pugui ser traslladada cap a instàncies superiors, cal fer constar sempre l’autoria i evitar usurpacions del protagonisme.\nLa feina no ha de ser un drama permanent\nLa Cultura del Treball té coses molt bones.\nPublicat per Unió Obrera Balear a 16:32


Lev Trockij: Què hi ha darrere de l'oferta de Stalin d'arribar a un acord amb Hitler (1939)\nQUÈ HI HA DARRERE DE L’OFERTA DE STALIN D’ARRIBAR A UN ACORD AMB HITLER?1\nversió catalana feta per Alejo Martínez – alejomp@lycos.es - des de: “¿Qué hay detrás de la oferta de Stalin de llegar a un acuerdo con Hitler?”, en, Escritos, Tom X, Volum 2, Editorial Pluma, Bogotà, 1976, pp. 289-294.\nEn els darrers mesos, els diaris han publicat molt sobre negociacions secretes entre Berlín i Moscou. Ha corregut la veu que, sota la disfressa d’un tractat econòmic es troba en preparació un acord polític i, fins i tot, militar. És difícil determinar encara què hi ha de cert en aquestes informacions. De qualsevol manera, hi ha símptomes inconfusibles que certifiquen amb eloqüència que s’ha desenvolupat i es desenvolupa algun tipus de negociacions. Siga com siga, els resultats d’aqueixes negociacions secretes, en aquest moment, no depenen només de la lleialtat de Stalin als principis de la democràcia o de la fidelitat de Hitler a les banderes del “antimarxisme”, sinó més aviat de la conjuntura internacional. Un acord entre Stalin i Hitler, si és que s’aconsegueix (i no és impossible que això ocórrega) només podria sorprendre els més incurables imbècils que participen en totes les varietats de “fronts” democràtics o “lligues” pacifistes.\nNo ens detindrem ací en la qüestió de en quina mesura és probable un acord entre Stalin i Hitler, o, per a dir-ho més correctament, entre Hitler i Stalin en el futur immediat. Aquest problema requeriria una anàlisi detallada de la situació internacional en totes les seues possibles variants. Però àdhuc si ho férem, la resposta hauria d’ésser summament limitada, ja que actualment els mateixos protagonistes podrien difícilment dir amb completa certesa fins on els portarà aqueix joc. Però inclús abans que s’haja fet efectiu, l’apropament entre Moscou i Berlín, ja s’ha convertit en un factor de la política internacional, perquè tots els centres diplomàtics d’Europa i del món sencer estan considerant ara aquesta possibilitat. Considerem-la, breument, també nosaltres.\nUn acord amb una nació imperialista (al marge de si és feixista o democràtica) és un acord amb esclavistes i explotadors. Lògicament, un acord temporal de tal naturalesa pot, segons les circumstàncies, fer-se obligatori. És impossible dir categòricament que els acords amb els imperialistes no es poden permetre en cap cas; seria el mateix que dir que sota cap circumstància un sindicat té dret a arribar a un acord amb el patró. Una “irreconciliabilitat” d’aqueixa naturalesa seria totalment falsa.\nMentre l’estat obrer romanga aïllat, són inevitables els acords episòdics d’un o altre tipus amb l’imperialisme. Però hem d’entendre clarament que la qüestió es redueix a aprofitar els antagonismes entre els dos bàndols de potències imperialistes, i res més. No és possible cap discussió sobre la possibilitat de disfressar semblants acords amb consignes que reclamen ideals comuns, com per exemple la “defensa de la democràcia”, consignes que només signifiquen el més infame engany als treballadors. És essencial que els obrers dels països capitalistes no es vegen lligats en la lluita de classes contra la seua pròpia burgesia pels acords empírics signats per l’estat obrer. Aquesta regla fonamental s’observà rigorosament durant el primer període d’existència de la República Soviètica.\nNo obstant, si entre un estat obrer i un imperialista, incloent-hi un feixista, es poden permetre acords i, si és així, sota quines condicions, és una qüestió que en la seua forma abstracta ha perdut tot sentit en l’actualitat. No es tracta d’un estat obrer en general, sinó d’un estat obrer degenerat i putrefacte. La naturalesa d’un acord, els seus límits i objectius, depèn directament dels que el signen. El govern de Lenin es veié obligat en Brest-Litovsk a arribar a un acord temporal amb els Hohenzollern a fi de salvar la revolució. El govern de Stalin és capaç d’arribar a acords només en funció dels interessos de la camarilla governant del Kremlin i en detriment dels interessos de la classe obrera internacional.\nEls acords entre el Kremlin i les “democràcies” significaren per a les respectives seccions de la Internacional Comunista la renúncia a la lluita de classes, l’estrangulació de les organitzacions revolucionàries, el suport al social-patriotisme i, en conseqüència, la destrucció de la revolució espanyola i el sabotatge a la lluita de classes del proletariat francès.\nL’acord amb Chiang Kai-shek significà la liquidació immediata del moviment revolucionari camperol, la renúncia del Partit Comunista als seus últims vestigis d’independència i el reemplaçament oficial del marxisme pel sunyatsenisme. El semiacord amb Polònia significà la destrucció del Partit Comunista Polonès i l’aniquilament de la seua direcció. Qualsevol acord de la camarilla del Kremlin amb una burgesia estrangera es dirigeix immediatament contra el proletariat del país amb què es conclou l’acord, com així també contra el proletariat de l’URSS. La banda bonapartista del Kremlin no pot sobreviure si no és debilitant, desmoralitzant i aixafant el proletariat on vullga que aquest li responga.\nEn Gran Bretanya, la Komintern està agitant actualment a favor de la creació d’un “front popular” amb la participació dels liberals. A primera vista aqueixa política sembla absolutament incomprensible. El Partit Laborista és una poderosa organització; es podria entendre fàcilment que la social-patriota Komintern anhelés apropar-se-li. Però els liberals són una força totalment compromesa i políticament de segon ordre. A més a més, estan dividits en diversos grups. En la lluita per mantenir la seua influència, els laboristes rebutgen naturalment qualsevol idea de formar un bloc amb els liberals, per a no infectar-se amb el seu verí gangrenós. S’estan defensant amb prou energia (per mitjà d’expulsions) de la idea d’un “front popular”.\n¿Per què, puix, la Komintern no es limita a lluitar per tal de col·laborar amb els laboristes? ¿Per què en canvi sol·licita invariablement la inclusió de les tendències liberals del passat en el front únic? El quid de la qüestió resideix en què la política del Partit Laborista és massa radical per al Kremlin. Una aliança entre els comunistes i els laboristes pot assumir un cert tint d’antiimperialisme i faria, per tant, més difícil un apropament entre Moscou i Londres. La presència dels liberals en el “front popular” significaria una censura directa i immediata de l’imperialisme sobre les accions del Partit Laborista. Sota el mantell d’aquesta censura, Stalin estaria en condicions de prestar-li a l’imperialisme britànic tots els serveis necessaris.\nEl tret fonamental de la política internacional de Stalin en els últims anys ha estat aquest: negocia amb el moviment obrer el mateix que amb petroli, manganès i altres béns. No hi ha ni una mica d’exageració en el que afirme. Stalin considera les seccions de la Komintern dels distints països i la lluita d’alliberament nacional de les nacions oprimides com a canvi menut en els seus tractes amb les potències imperialistes.\nQuan necessita l’ajuda de França, sotmet el proletariat francès a la burgesia radical. Quan ha de recolzar Xina contra Japó, sotmet el proletariat xinès al Guomindang. Què faria en el cas d’un acord amb Hitler? Evidentment, Hitler no necessita específicament l’ajuda de Stalin per a estrangular el Partit Comunista Alemany. A més, tota la política precedent d’aquest l’ha portat a la situació a què es troba reduït. Però és força probable que Stalin estiga d’acord en tallar-li tots els subsidis al treball il·legal en Alemanya. Aquesta és una de les concessions menors que hauria de fer, i n’estaria ben disposat.\nS’ha de suposar també que farà callar astutament la sorollosa, histèrica i buida campanya contra el feixisme que la Komintern ha desenvolupat durant els darrers anys. Resulta cridaner que el 20 de febrer, quan la nostra secció nord-americana mobilitzà a una considerable massa de treballadors per a lluitar contra els nazis americans, els stalinistes es negaren categòricament a participar en la contramanifestació, que tenia repercussions nacionals, i feren tot allò que estigué al seu abast per tal de minimitzar la seua importància, col·laborant així amb els admiradors ianquis de Hitler. ¿Què hi ha darrere d’aquesta política vertaderament traïdora? ¿És només estupidesa conservadora i odi a la Quarta Internacional? ¿O hi ha també quelcom nou; per exemple, les últimes instruccions de Moscou recomanant als senyors “antifeixistes” que callen la boca per tal de no interferir en les negociacions entre els diplomàtics de Moscou i Berlín? Aquesta suposició no és de cap manera desgavellada. Les pròximes setmanes ho demostraran.\nPodem afirmar quelcom amb certesa. L’acord entre Stalin i Hitler no alteraria essencialment en res el rol contrarevolucionari de l’oligarquia del Kremlin. Només serviria per a posar al descobert aquest rol, fer-lo ressaltar més nítidament i accelerar el col·lapse de les il·lusions i les falsificacions. La nostra tasca política no consistix en “salvar” Stalin dels abraços de Hitler sinó en derrocar a ambdós.\n1“Què hi ha darrere de l’oferta de Stalin d’arribar a un acord amb Hitler?”, Socialist Appeal, 28 de març de 1939.


Emily Blunt dóna vida a la nova Mary Poppins.\nEP Disney s'ha centrat en els darrers anys en els remakes dels seus grans èxits, portant de nou a la gran pantalla títols com 'La Bella i la Bèstia' o 'El llibre de la selva' amb personatges de carn i ossos, però la última aposta suposa el retorn d'un dels personatges més mítics del segle passat: Mary Poppins.\nEl primer tràiler d' 'El regreso de Mary Poppins' situa la pel·lícula 20 anys després de la seva primera versió, sota un Londres gris i trist enmig de la Gran Depressió. La mainadera més famosa del món descendeix del cel agafant el seu inseparable paraigua, en l'altra mà hi té la seva màgica bossa, és clar. En l'avançament podem veure el número 17 de Cherry Tree Lane i com els nois han crescut. Ara Michael té tres fills. Tots estan vivint les conseqüències de la crisi al que suma un trist dol, una complicada situació a què Poppins posarà solució i màgia.\nTambé podem veure a Emily Blunt, l'actriu encarregada a posar-se en la pell de la mainadera que encarnava Julie Andrews, com fa l'ullet a la primera pel·lícula emulant l'escena del mirall en arribar a la casa familiar.\nLa pel·lícula dirigida per Rob Marshall compta amb un elenc de luxe i a Emily se li suma Meryl Streep, Colin Firth, Lin-Manuel Miranda i Angela Lansbury, entre molts més. L'estrena està prevista per a desembre de 2018, quan es compleixen 54 anys després de la seva primera estrena.\nA Tòquio aguaiten els ghouls, criatures amb aspecte humà que només poden [..]


Que lluny queda l’agost. – idea.cat\nQue lluny queda l’agost.\nData de l'entrada 21 octubre 2014\n2 comentaris a Que lluny queda l’agost.\nQue lluny queda ja l’agost, però fins ara no he seguit amb el project life, que la veritat es que s’ha de tenir moral per continuar-lo, la meva vida no es ni de llarg tant interessant com per omplir una pàgina cada setmana.\nAquesta setmana d’agost correspon a la setmana del 15 d’agost en que es celebra la festa major del meu barri , Gràcia, els carrers son espectaculars i aquest any la pluja els va respectar bastant.\nA Les pàgines d’aquesta setmana les protagonistes son les fotos i la portada del programa de la festa, aquest any em va agradar especialment, alguna targeta de project i poca cosa mes.\nLa següent setmana , mes festes estiuenques i aquest cop un major protagonisme del color i les targetes del project i també he fet servir restes de papers i alfabets de la famosa caixa de trossets que de ben segur tenim totes.\nI ja arribo a la última setmana d’agost, una combinació de targetes i fots , una setmana centrada bàsicament en el cap de setmana de la fira d’scrap de Sant Feliu , on com els últims anys hi vaig anar.\nI aquí dono per acabat l’agost, espero que el setembre encara continuï amb el project life, suposo que si !!!\n← Postal per un casament. → Una vida dins d’un àlbum.\n2 respostes a “Que lluny queda l’agost.”\n21 octubre 2014 a les 4:12 pm\nEt falta dir que vas guanyar unes genials vambes!!!! ^_^\n22 octubre 2014 a les 8:28 pm\nSi Maria, les vaig guanyar , pero amb aquesta calor encara no les he pogut estrenar!!!


L’IEVA presenta el jurat de l’11è Premi d’Investigació La Vall d’Albaida – IEVA\n29 junio, 2016 / Última actualización : 29 junio, 2016 ieva.info Premis i congressos\nL’Institut d’Estudis de la Vall d’Albaida ha presentat el jurat de l’11è Premi d’Investigació La Vall Albaida, una cita biennal que enguany compleix vint anys d’història des que se’n va convocar la primera l’any 1996. En aquell moment es convertí en el primer dels premis d’investigació convocats a la comarca, i es manté com l’únic que té la Vall d’Albaida com a àmbit d’estudi geogràfic o social sense limitacions de temàtiques a tractar.\nEn l’acte de presentació, a càrrec del president de l’IEVA, Josep Calatayud, i de la vicepresidenta, Lluïsa Gallego, hi van ser presents també en representació del jurat Vicent Terol i Josep E. Oltra, aquest darrer en nom de l’equip guanyador de l’edició anterior del premi.\nEls membres que formen el jurat en aquesta ocasió són:\n– Vicent Terol i Reig (Albaida), doctor en Geografia i Història per la Universitat de València, director de l’Arxiu Municipal d’Ontinyent i director també de la revistra Alba d’estudis comarcals. (CV complet)\n– Josep Enric Oltra i Benavent (Quatretonda), llicenciat en Ciències Biològiques per la Universitat de València, especialitat en Botànica, guanyador del 10é Premi d’Investigació de la Vall d’Albaida pel projecte “Els noms del éssers naturals. Recerques etnobiològiques a la Vall d’Albaida”. (CV complet)\n– Isabel Donet Sànchez (Benigànim), periodista i assessora en comunicació i assessora en política informativa. (CV complet)\n– Francisco Bueno Camejo (Las Palmas de Gran Canaria), llicenciat en Geografia i Història i Doctor en Filosofia i Ciències de l’Educació per la Universitat de València. Professor del Departament de l’Art de la Facultat de Geografia i Història de la Universitat de València. (CV complet)\n– Jordi Casanova Mollà (l’Olleria), llicenciat en Medicina i Cirurgia per la Universitat de València, especialitzat en Neurologia. Doctor per la Universitat de Barcelona. (CV complet)\nEn la seua intervenció, Josep Calatayud va donar a conèixer els membres del jurat, recordant que a més està configurat per ell mateix com a president de l’IEVA i que presidirà el jurat, i per un representant de cadascuna de les entitats patrocinadores (Ajuntament d’Ontinyent, Caixa Ontinyent i la Mancomunitat de Municipis de la Vall d’Albaida). En l’elecció d’aquestes cinc persones, ha assegurat Calatayud, s’ha buscat disposar de membres de prestigi reconegut entre la comunitat científica i que, a més, siguen persones de la comarca o vinculades a ella per tal de valorar-ne públicament el seu treball i recompensar-los d’alguna manera per la seua tasca professional.\nPer la seua banda, Vicent Terol va insistir en la importància de la investigació i de la necessitat de suports en aquest camp, i va remarcar que justamentel el premi suposa una oportunitat a projectes que d’una altra manera no veurien la llum, treballs de gran valor com ha estat l’últim premi “Els noms del éssers naturals. Recerques etnobiològiques a la Vall d’Albaida”. Precisament un dels autors d’aquest treball, Josep Enric Oltra, ha destacat la importància del premi per a la comarca insistint en la idea que alguns treballs no troben patrocini i sense aquests tipus d’ajuts no podrien fer-se mai realitat posant com a exemple el seu treball, que en principi pareixia un projecte rar però que al final gràcies al premi i l’edició posterior ha tingut una gran acceptació popular, ja que de fet, se n’han exhaurit tots els exemplars publicats. Per acabar, Lluïsa Gallego va remarcar novament la importància del premi per a la comarca i per a aquelles persones que es dediquen a la investigació, demanant als mitjans de comunicació que donaren a conèixer el premi i les seues bases.\nEl Premi d’Investigació La Vall d’Albaida és una beca d’investigació, de manera que es premia un projecte en procés d’elaboració, i no un treball acabat. Eixa és la raó de la seua convocatòria biennal, ja que el projecte s’ha de desenvolupar i finalitzar en dos anys. L’autor o autors guanyadors reben 1.000 euros quan es fa públic el premi, per tal de començar a treballar, i la resta fins els 3.000 euros totals es lliurarà a la finalització i entrega del treball acabat. segons les bases.\nEn aquesta edició, el termini per a presentar els projectes, que poden tractar qualsevol temàtica relacionada amb la Vall d’Albaida, acaba el dia 15 de novembre de 2016. La documentació requerida s’ha de fer arribar a la seu de l’IEVA, i el jurat farà saber la seua decisió abans que acabe l’any.\nDocumentals i música dels nostres socis


Alguns familiars de les víctimes dels atemptats del 17A demanen canvis en els protocols i una comissió d'investigació per aclarir els fets\nAnna Teixidor 17/08/2019 - 16.59 Actualitzat 21/08/2019 - 15.22\nSetze persones van perdre la vida en els atemptats de Barcelona i Cambrils: 14 a la Rambla, una a l'avinguda Diagonal durant la fugida del conductor de la furgoneta, i una a Cambrils.\nDos anys després, familiars de víctimes mortals i supervivents continuen amb ferides físiques, però també amb el dol i l'impacte que els van suposar els atemptats.\nAlguns d'ells són crítics amb la gestió que n'ha fet el govern i lamenten que, finalment, no hi hagi hagut una comissió d'investigació a Madrid.\nHem estat amb una família de Rubí que hi va perdre un fill de 3 anys. Tot i el temps que ha passat, estan lluny de tornar a la normalitat. Un procés que, segons els psicòlegs, pot durar anys.\nPaquita Espinola, àvia d'en Xavi:\n"Encara que hagin passat dos anys, penso que no n'ha passat ni un. Te n'adones que no hi és i ho has d'acceptar, t'hi posis com t'hi posis... És un buit molt gran, el que et deixa."\nLa família del Xavi després d'aquest temps encara té clavades les imatges d'aquella tarda del 17 d'agost.\n"A vegades els amics em diuen que això no pot seguir així. No surto de casa perquè aporto tristesa. Ho he d'acceptar, però em costa, i li demano a Déu que això no passi més. Destrossa famílies. Casa meva està destruïda i els meus fills també, en el bo i en el dolent. El meu fill no podrà anar-se'n mai d'aquí."\nLa família Martínez creu que el protocol que s'aplica quan hi ha un atemptat s'ha de modificar. Asseguren que el tractament psicològic que han rebut va arribar tard, i que només es va circumscriure als pares i els avis, però que tota la família està profundament afectada.\nJavier Martínez, pare d'en Xavi:\n"Vaig veure que passaven mesos i ningú feia res, vaig començar a parlar amb el govern de Catalunya i després amb el de Madrid, vaig parlar amb el jutge, amb el ministre, per dir-li que no ho fan bé i que han de canviar el protocol. Encara espero respostes. No he pogut fer el dol perquè he començat a saber coses; et neguen moltes coses i et neguen una comissió d'investigació. Per què no la volen fer? No ho entenc. No m'han dit res, no em contesten."\nEl pare, que lluita per saber qui hi havia al darrere dels atemptats, lamenta que, finalment, no hi hagi hagut una comissió d'investigació al Congrés dels Diputats de Madrid per aclarir els fets.


Holiday home Kavran 43 Kavran Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 39 allotjaments a Kavran.\n-, Kavran, Kavran, Croàcia, 52208 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Kavran 43 està situat idealment a Kavran; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Holiday home Kavran 43 asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com bany, piscina exterior, ping pong que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Holiday home Kavran 43.\nAllotjaments a Kavran


Quanta gent viu a Barcelona? Segons una enquesta municipal, més de la que diu el padró | betevé Web\nRoger Torres i Liñán@RTLbcn dissabte 14 d'abril, 2018 , 14.23\nEl segment de població més subestimat pel padró són els joves de 16 a 24 anys perquè hi ha molts estudiants de fora que no s’empadronen\nL'Ajuntament ha elaborat per primera vegada una enquesta sociodemogràfica de la ciutat. Segons les dades obtingudes, a Barcelona hi viuen prop de 1.700.000 persones, més de les que hi ha inscrites al padró. L'enquesta també fa una fotografia detallada d'altres indicadors, com el preu de l'habitatge a la ciutat o el fenomen dels pisos multillar.\nQuantes persones viuen a Barcelona? Fins ara, l'únic instrument per fer-se'n una idea era el padró, un instrument que segons el director de l'Oficina Municipal de Dades, Màrius Boada, "no fa necessàriament una foto de la realitat" de la ciutat. Per això, l'Ajuntament ha publicat la primera enquesta sociodemogràfica per detallar quanta gent viu a Barcelona i en quines condicions ho fa.\nSegons l'enquesta, a la ciutat hi ha 1.700.000 persones (el padró en té inscrites 1.625.000) i hi ha alguns segments de població que al padró no s'adeqüen a la realitat. En especial, els joves entre 16 i 24 anys: al padró n'hi ha menys de 150.000 inscrits, però realment hi viuen quasi 180.000. Això s'explica, probablement, perquè hi ha molts joves que venen a estudiar a Barcelona però no s'empadronen.\nTampoc no s'ajusta a la realitat el nombre d'estrangers que viuen a la ciutat: n'hi ha menys. En realitat n'hi ha 197.000, uns 90.000 per sota dels que diu el padró (288.000) perquè quan tornen al seu país d'origen, no s'esborren del registre municipal.\nUna altra dada que reflecteix l'enquesta és el cost de viure en un immoble a la ciutat. De mitjana, una hipoteca costa 672 €/mes i un lloguer, 659 €/mes. Això, tenint en compte les rendes antigues, perquè si només es compten els lloguers temporals, el preu s'enfila fins als 744 €/mes de mitjana.\nSegons el director de Planificació i Innovació de Drets Socials, Lluís Torrents, els propers anys anirà a l'alça "la indefensió en el sentit de dependre del mercat" perquè en el futur hi haurà més jubilats amb lloguers elevats.\nPer calcular quanta gent viu a Barcelona també s'han tingut en compte els habitatges col·lectius o les multillars (és a dir, els pisos en què hi conviuen persones amb economies separades, com pisos d'estudiants o altres fórmules de convivència).\nA la ciutat, un 2,9 % del parc immobiliari respon a aquest tipus d'habitatges col·lectius i estan repartits de forma molt desigual per Barcelona. A Nou Barris gairebé no n'hi ha i un 7 % es concentren a Ciutat Vella. A l'Eixample, segons l'enquesta, es concentren el 5,7 % d'habitatges col·lectius.


Entitats per a persones amb discapacitat intel·lectual del Vallès Oriental exigeixen un canvi de model\nL’objectiu és reordenar els serveis que ofereixen per crear un espai d’orientació únic per a les persones que acaben l’etapa escolar\n09 de de juliol del 2021. 11:56\nLes entitats que treballen donant serveis a les persones amb discapacitat intel·lectual a la comarca del Vallès Oriental han acordat unir forces per exigir un canvi de model i garantir que la falta de recursos no deixi ningú sense opcions d’accedir a les seves prestacions. En un comunicat, han explicat que l’objectiu és reordenar i planificar coordinadament els serveis que ofereixen per crear un espai d’orientació únic per a totes les persones que acaben l’etapa escolar.\nEl grup neix de la necessitat comuna de disposar d’una planificació que cobreixi totes les necessitats del cicle vital i, per a això, el primer pas serà realitzar un estudi de població per fer aflorar els casos de persones «invisibles» que estan a casa sense poder desenvolupar el seu projecte de vida.\nAmb aquest estudi es proposen crear posteriorment un servei d’orientació per atendre els que acaben l’etapa escolar i les seves famílies.\nLes entitats –Afadis Baix Montseny, Apadis, Apindep Ronçana, la Fundació Acció Baix Montseny, la Fundació Privada Vallès Oriental (FVO), l’Institut Municipal de Serveis als Discapacitats de Mollet, el centre d’educació especial Montserrat Montero, Grupdem i Viver de Bell Lloc– han demanat, a més, una reunió amb la consellera de Drets Socials, Violant Cervera, per comentar els seus objectius.\nEl grup també vol reunir-se amb la Diputació de Barcelona i fer una segona reunió amb el Consell Comarcal del Vallès Oriental.\nPersones amb discapacitat Parets del Vallès Mollet


Coalicions innecessàries | elCugatenc\nConvergència va decidir concórrer a les eleccions juntament amb Demòcrates de Catalunya, l'escissió sorgida d'Unió, en forma de la coalició Democràcia i Llibertat. Aquesta coalició no va donar els resultats esperats, ja fos pel nou nom que tractava d'amagar el desgast de la marca, o per altres raons.\nLa qüestió és que ara sorgeix la discussió de si Convergència s'ha de presentar un altre cop com a Democràcia i Llibertat o tornar a canviar el nom. Però darrere d'aquesta discussió es troba la qüestió de si el partit ha de tornar a fer un altre cop coalició amb Demòcrates per Catalunya.\nDurant tota la seva historia com a partit, Convergència ha fet coalició (en diverses formes) amb Unió. Aquesta coalició, a més a més, es concretava en la cessió a Unió del 25% dels llocs a les llistes i dels càrrecs, en el convenciment que Unió aportava una bona quantitat dels vots que obtenia la coalició de CIU.\nEls resultats electorals d'Unió en solitari, on no ha assolit cap diputat ni a les eleccions nacionals ni a les generals, ni tampoc cap senador, varen deixar al descobert el poc seguiment electoral que tenia la seva marca. Per tant, la quota que durant anys tenia Unió dins de la coalició, es basava en un supòsit que s'ha demostrat incorrecte.\nEn aquest moment, Demòcrates per Catalunya, sembla voler ocupar el mateix espai que es reservava a Unió. És a dir, demana tenir un nombre concret de membres de les llistes, així com de càrrecs. I tot això sense haver demostrat mai quin és l'espectre dels vots que pot aportar.\nAra, quan sembla que la possibilitat de repetir la coalició de Junts pel Sí entre ERC i CDC sembla lluny de ser possible, cal que Convergència es plantegi si no és millor anar en solitari. D'aquesta manera Demòcrates per Catalunya podria, presentant-se directament com a partit, demostrar quants són els vots que pot aconseguir.\nAl cap i a la fi, tot i que l'ésser humà és l'únic animal que ensopega dos cops amb la mateixa pedra, en el cas de Convergència potser caldria dir que; "amb una Unió ja n'hi ha hagut prou".


El president del Col·legi de Farmacèutics xifra el deute del Govern en 270 milions de € - Diari de Girona\nEl president del Col·legi de Farmacèutics xifra el deute del Govern en 270 milions de €\nJoan Fajula denuncia un incompliment de l'administració per recuperar un dels tres mesos pendents\nLa vicepresidenta del Col·legi de Metges i el president del de Farmacèutics. diari de girona\nGIRONA | F.BENEJAM El deute de la Generalitat amb les farmàcies catalanes és de 270 milions d'euros aproximadament. Aquesta és la xifra que va donar ahir el president del Col·legi de Farmacèutics de Girona, Joan Fajula, i que correspon als pagaments que haurien d'haver cobrat fa tres mesos.\nFajula va anunciar ahir que les farmàcies gironines seguiran rebent els diners amb 90 dies de retard malgrat la planificació que havia projectat el Govern per recuperar un dels tres mesos de deute pel proper mes de març, una decisió que segons Fajula "no han complert".\nDavant d'aquesta situació, el president del Col·legi de Farmacèutics va alertar que la situació del sector és "difícil, i es pot agreujar en cara més tenint en compte que ara els diners depenen del fons de liquiditat al 2014". Fajula va assegurar que els fons encara no han estat establerts, encara que aquest mes les farmàcies han pogut cobrar a través de la Generalitat, "que ens assegura que ha fet un gran esforç".\nEn aquest context, el representant col·lectiu farmacèutic espera que la constitució del fons de liquiditat "aporti una seguretat en els pagaments i ens permeti renegociar per aconseguir deutes de 30 dies com passava abans".\nFajula va remarcar ahir que al l'elevat deute se li afegeix la baixada de l'import de facturació, que "fa preveure una operació impossible d'aconseguir" si no milloren les condicions.\nEls préstecs amorteixen el cop\nPel que fa als possibles riscos d'abastament de medicaments, Fajula va explicar que estan "en una roda en la qual si les farmàcies no cobren no poden comprar". Això ha quedat amortit pels préstecs que moltes farmàcies de la demarcació han demanat a entitats financeres per afrontar els pagaments més immediats i evitar quedar-se sense medicaments. Fajula va declarar que "això ens ha permès anar aguantant i mantenir el servei. Tot això però, està arribant a uns nivells que fan por i que generen incertesa".


Blog tancat: de desembre 2007\nA falta de vint minuts per acabar l'any 2007, havent acabat de sopar fa una estoneta i esperant les dotze campanades per brindar amb cava i en família, escric les meves últimes paraules del 2007:\nAra que acaba aquest 2007, que com es pot llegir a l'anterior blocada, ha estat força bó per als meus interessos, voldria si més no escriure uns quants propòsits i desitjos per aquest nou any que està a punt de començar.\nPrimerament i el més important seria que aquest 2008 sigui un any recordat per la pau, un any en que totes les nacions oprimides aconsegueixin ser pobles lliures. Vull que el 2008 sigui l'any del referèndum a Euskal Herria, vull que Euskal Herria vençi Espanya democràticament, sense violència, vull que "Llibertat" sigui la paraula clau d'aquest nou any que comença.\nVull que al març, la població de l'Estat espanyol voti sabiament, m'agradaria veure uns bons resultats electorals per als partits catalanistes, i ja que demano, m'agradaria que els millors resultats fòssin per Esquerra Republicana de Catalunya, partit en el que milito i formaré part de les llistes que es presenten per les eleccions generals. M'agradaria que els partits minoritaris guanyessin aquestes eleccions que fós possible un gran pacte de minories, i que els "partits grans" però alhora mediocres no poguessin governar. Penso que són la causa del desgast d'aquesta democràcia, basada en una Constitució que ha de ser revisada i hauria d'abolir la monarquia. Una monarquia, que d'acord, ha sigut la base de la Transició democràtica, però que per poder parlar de transició, penso hauria de ser abolida. És necessària una nova constitució, és necessari que el Regne d'Espanya passi a ser una República, doncs si hem de ser espanyols, almenys poder dir que som republicans. Això si sense oblidar la nostra lluita democràtica per aconseguir que Catalunya sigui independent i republicana. Sense oblidar Euskal Herria ni Galicia i la resta de nacions oprimides d'arreu del món!\nPer la pau, per la llibertat! Feliç 2008!!\nM'en vaig a menjar el raïm!\nA punt de deixar enrere el 2007, ha arribat l'hora de fer un repàs al que ha estat aquest any per mi.\nEntrava al 2007 amb un brindis amb els pares i la meva germana, i començava amb una festa al Poble Espanyol amb els amics.\nEl 2007 ha sigut un any bo personalment. Les coses m'han sortit bé, molt bé, això si, exceptuant en el tema de l'amor, que millor el deixem de banda.\nPel que fa els estudis he aconseguit acabar el batxillerat amb l'ajuda de la Cristina, una professora a qui sempre agraïré la confiança que va demostrar en mi, i es que gràcies a ella estic complint el desig d'estar a la universitat estudiant Ciències Polítiques. També vull destacar el Treball de Recerca, que tot i haver-lo començat al 2006, el vaig presentar al 2007, i del qual estic orgullós. Ademés va servir per viure moments divertits amb les dues exposicions que vaig fer.\nPolíticament parlant, potser l'any ha sigut encara millor. A la Secció local d'Abrera vam reestructurar l'executiva, degut a la gent nova que vam entrar a finals del 2006. Jo em vaig posar al capdavant de la secretaria de joventut. Un cop feta la reestructuració, posavem els ulls a les eleccions municipals del mes de maig, així que haviem de preparar un programa digne per presentar als ciutadans d'Abrera. Jo era el nº4 de les llistes d'Esquerra Republicana de Catalunya a Abrera. Tot un orgull i tot un repte a la vegada. Existia la possibilitat de convertir-me en regidor als 18 anys, tot i que finalment els resultats no van ser els esperats i van ser bastant decepcionants. La feina feta havia servit de poc, però la il.lusió en aconseguir una Abrera digne i d'acabar amb la dictadura socialista, que desde fa més de dos dècades pateix Abrera, encara es manté. Vam perdre les eleccions, però no vam perdre la il.lusió, aixó mai! Seguim treballant, amb més força que mai i volem encarar el 2008 amb força i encara amb més il.lusió.\nFa un parell de mesos em van proposar de presentar-me com a candidat del Baix Llobregat per ser diputat al congrés de Madrid, és a dir per formar part de les llistes d'Esquerra a Barcelona per les eleccions del 9 de març de 2008. Finalment vaig ser escollit com a quart candidat de la comarca, i recentment m'han comunicat que seré el nº27 a les llistes, i he de dir que és tot un honor. La possibilitat de ser diputat és remota, tenint en compte que actualment, només hi ha 8 diputats per part d'Esquerra a Madrid, però la il.lusió està sempre present.\nI deixant de banda la política, un altre fet del qual m'en sento plenament orgullós és l'haver creat l'Associació Juvenil d'Abrera, que començará a funcionar el 2008, i la qual tindré l'honor de presidir amb l'ajuda dels altres companys fundadors.\nTambé aquest 2007 m'he afiliat al sindicat estudiantil Estudiants en Acció, amb el qual encara no he pogut col.laborar activament, però espero col.laborar intensament el 2008.\nAixí doncs, acomiado el 2007 amb llastima, però esperant que les coses surtin encara millor. Esperant que el 2008 em porti forçes i encara més il.lusió per seguir estudiant i per seguir lluitant políticament... Us desitjo un bon 2008!!\nI m'oblidava! Voldria que aquest 2008 que començarem d'aquí pocs dies em porti l'amor que no he trobat aquest 2007!\nTornem a celebrar el nadal, un any més. Tornem a menjar desesperadament, com si portéssim un any sense menjar res.\nUn any més els centres comercials tornen a estar plens de gent comprant, malgastant desmesuradament. Un any més els preus de les il.lusions dels nens s'encareixen, un any més el menjar és més car... i simplement perqué és NADAL.\nUn any més la nit del 24 de desembre vam veure el rei, fent un discurs improvisat i alegre, un discurs innecessari(penso jo com a republicà), un discurs que ja que el fa, com a mínim podria ser espontani, podria sortir del cor i no de la pantalla d'on estigués llegint. Un discurs on no fa falta repassar obvietats i mancançes del país.\nEn fi... Bon Nadal!\nPublicat per Sergi a 17:57\nPressupostos 2008. 48% PSC\nEl passat dia 19 de desembre el Ple de l'Ajuntament va aprovar els pressupostos. L´única formació política que va votar a favor,va ser el PSC, és a dir l'equip de govern. I com és propi d'aquesta dictadura socialista... els pressupostos van quedar aprovats. Això és diu democràcia.\nVist d'un altra manera: l'oposició, que representa el 52% dels votants, va votar en contra dels pressupostos. És a dir, que els representants de la majoria de població que va anar a votar, van votar en contra d'uns pressupostos que estàn fets a gust del PSC, uns pressupostos, que Maria Soler, l'alcaldessa, va presentar com "són uns pressupostos per les persones". I una merda!!! Per les persones???? Amb una disminució del 60% en sanitat???. Sort que eren per les persones i no pels interessos de l'equip de govern!!. En definitiva, els pressupostos del 48% de votants! Sort que els pressupostos en joventut s'han incrementat considerablemen. Veurem si és nota!\nAquest equip de govern és tan autoritari, que se l'hi en fot la majoria de població, l'únic que veuen és la seva majoria en nombre de regidors. Sort que volien dialogar, sort perqué si arriben a no voler dialogar... I a sobre tenen la cara de dir que és l'oposició qui no vol dialogar. És l'oposició, que sovint no té torn de replica, qui no vol dialogar... On anirem a parar??\nEn fi... voldria acabar amb un record a l'ex regidor, Javier Villacorta, d'Eu-Iu, mort el mateix dia 19 de desembre. Una persona que va ser regidor durant 14 anys, 2 a l'equip de govern, essent clau en el desenvolupament del Reglament de Participació ciutadana i el Pla Estratègic.\nPublicat per Sergi a 13:24\nCasal de Joves? Centre Polivalent?? Primer edifici de l'era Maria Soler??\nBé aquest blog també és per parlar de l'actualitat política del meu poble, un poble que pel que fa al seu govern sembla que estiguem a l'Espanya dels anys 50, pel que fa a l'autoritarisme polític característic des de fa més de dos dècades.\nBé, com a Secretari de Joventut de la secció local d'Esquerra d'Abrera, m'agradaria informar d'un dels temes potser més interessants pel jovent d'aquest poble. Aquest no és un altre que la construcció del Casal de Joves, o també Centre Polivalent... això depenent del dia, depenent de si és interessant recordar que en el mateix edifici s'ubicarà la Escola de música i el Centre Obert.\nAquesta és una obra faraònica, característica prioritaria als darrers edificis públics a Abrera. Recordem altres construccions com la piscina coberta(CAM), que s'anomena Centre Aquàtic Municipal, però que encara que pel nom no ho sembli... també té gimnàs. Dir que ja es queda petit.\nUn altre cas seria la Casa de Cultura. Amb una biblioteca molt bonica al pis de dalt, però mancada d'una sala d'estudi, o d'ordinadors on poder fer treballs(recordo que els PC's només són per connectar-se a internet). En fi... són obres faraòniques, que haurien d'estar destinades a millorar Abrera i de l'únic que serveixen és perqué l'equip de govern pugui fer-se fotos en el moment de les innauguracions.\nBueno el tema d'avui era el Casal de Joves o Centre Polivalent o Primer Edifici gran de l'era Maria Soler... això depèn dels gustos de cadascú. Per a mi això serà un gran fracàs, per molt que ens vulguin fer creure que no. Motius no falten per no confiar en aquest projecte: no hi ha planificació. Tindrem l'edifici, l'innaugurarán... i després QUÈ??? Es posarà en marxa l'Escola de música, el Centre Obert... però que passarà amb el Casal de Joves??? Ningú sap res, crec que l'equip de govern sap el mateix que nosaltres. En principi sembla que hi haurà una Sala d'Estudi(que penso que hauria d'estar a la Casa de Cultura, on està la Biblioteca), hi haurà un bar, que com tanqui tan aviat com els altres que depen de l'Ajuntament... estem arreglats!\nAra bé no acava aquí, en l'últim ple van aprovar una ampliació del pressupost de l'obra amb 150 mil euros, destinats a habilitar d'accessos i millores per minusvàlids, que això per llei hauria d'haver-se pressupostat a l'hora d'aprovar el projecte, perqué no es pot aprovar un projecte així sense pensar en un tema que dicta la llei. També es destinarà part dels diners a un complex sistema de cadires a la Sala Polivalent. Segur que quan van fer els pressupostos de l'obra, encara no havien inventat aquest sistema en l'acomodament de sales.\nAvui ha arribat la segona edició del diari LA BÚSTIA, diari del Baix Llobregat nord, on Maria Soler diu que en el 2008 espera que aquest edifici sigui un punt de trobada de joves. Sincerament Maria, el veritable punt de trobada dels joves adolescents és l'institut i amb aquest projecte misteriòs ho seguirà sent!. El punt de trobada de joves més grans seguirá sent La Tina i altres discoteques properes! No es pensi que amb aquest edifici sense projecte de funcionament ho solucionarà. I és més com vol solucionar el problema etern dels joves amb un Pla de Joventut, on es treuen conclusions amb enquestes respostes per una vintena de persones???.\nEn fi que haurem de buscar un nom a aquesta nova construcció, o serem originals com amb el CAM i l'anomenarem CJEMCOM(Casal de Joves, Escola de música i Centre Obert Municipal)???\nComençaré proposant dos noms: Centre Felix Chico, i a la Sala polivalent li direm... Sala Manolo i així honorem a un fill predilecte de la nostra vila, que per cert va ser imposat amb un ampli consens, això si consens a l'equip de govern e!\nReflexions sobre la rutina\nHi ha dies que no puc parar de pensar, dies que no sóc capaç de parar de donar voltes i voltes a ocurrències inútils. Dies que vull descobrir el que mai ningú ha descobert, dies en què em sembla que sóc un gran científic que treballa en un laboratori, però en el meu cas el laboratori és el meu cap, i per tant, l'únic que aconsegueixo és intentar imitar als grans filòsofs.\nAvui pensava en la rutina diària, en com el fet de tenir una rutina, unes accions que varien molt poc dia rere dia, acava convertint-me en un èsser que no pensa.\nAbans quan havia d'agafar el tren, consultava els horaris, ara ja no. Abans quan agafava el metro, mirava a quin passadís havia d'entrar, mirava aviam cap a quina direcció havia d'anar. Ara això ja no és així. Ara sé perfectament l'horari del tren i sé que per anar a la universitat haig d'agafar la línia 1 de metro, direcció Fondo fins Urquinaona i allà agafar la línia 4 a l'andana de la dreta. Sembla una bestiesa pensar en això, però no deixa de ser curiòs adonar-se de què arriba un punt que ja no penses, que simplement camines.\nHo donem tot per fet, i com diria Wirth: "l'acte precedeix el pensament", "pensar no és en absolut una part indispensable de cada acció". Així doncs, m'adono de què pensar em relaxa, em tranquilitza i fins i tot et fa trencar amb la rutina. Per això hi ha dies que no baixo a Urquinaona i baixo a Arc de Triomf i faig un passeig pel Parc de la Ciutadella abans d'anar a la uni, o dies que baixo a Marina i agafo el Tram fins a la uni... simplement no vull dir que la rutina m'ha vençut, no vull ser com tants altres.\nPer sort desperto cada dia sense saber que faré. Per sort tot i saber que aniré a la uni, no sé si aniré a classe o aniré al bar, per sort encara sóc lliure de decidir les meves accions.\nI per avui ja n'hi ha prou, simplement volia fer una petita reflexió i trencar amb els temes polítics que últimament omplen les línies d'aquest blog.\nNoves propostes de ZP\nEntrem en pre-campanya. Les eleccions a Corts estàn cada dia més a prop, el mes de març s'acosta. Això vol dir que comença un període de moltes paraules, de moltes promeses, i sobretot mentides. Tot i que la gent voldria que aquestes promeses després no fòssin mentides.\nComençem veient ja cartells amb el retrat de Rajoy amb un tamany desorbitat i acompanyat de frases tan fàcils de creure com: " Con Rajoy llegar a final de mes es posible", " Con Rajoy bajar los impuestos es posible". Ell segur que no ha pensat aquests eslògans i per tant no diré res d'ell, però si de qui els hagi pensat. I la veritat és que qui hagi sigut té un futur com a humorista i potser no ho sap...\nZP per no ser menys que Rajoy(lògicament) ha començat a prometre, que és el que millor sap fer, ara bé... de promesa no passa(com és el cas del mític: Aprovaré la reforma de l'Estatut... bla bla bla...). Doncs bé ara promet crear 2 milions de llocs de treball en els pròxims 4 anys, també la construcció d' 1.5 milions d'habitatges de protecció oficial en 10 anys...\nEvidentment venint de ZP totes aquestes paraules que han sortit de la seva boqueta... quedarán simplement en promeses electorals, com tantes altres.\nI ZP no està sol, està acompanyat de grans oradors com Bono, Clos, Magdalena Alvarez... i Solbes volia estar en aquesta llista d'incompetents i oradors especialitzats en dir bestieses. Així que després d'estar pensant molt i molt... Solbes dixit: "La población no ha interiorizado lo que vale 1 €" i no content amb això... " No sabemos todavía que 20 céntimos son 32 pesetas y que 1 € son 166 pesetas". Doncs miri Sr. Solbes: 1 € són exactament 166.386 pessetes!. No ens vingui amb lliçons sobre l'euro i faci bé els pressupostos de l'Estat!\nBueno això és tot per avui. M'agradaria recordar que avui s'està fent La Marató de TV3, dedicat enguany a les malalties cardiovasculars. Col.labora.\nPublicat per Sergi a 16:26\nAvui, 15 de desembre he decidit canviar la imatge d'aquest blog.\nAixí doncs, he modificat el fons, així com el color del text. He introduït un parell d'imatges i un poema de Miquel Martí i Pol. La meva intenció és anar canviant aquest poema del marge esquerre del blog.\nEspero poder actualitzar amb més freqüència i també visitar altres blogs d'opinió per donar a conèixer el meu blog. Així obro una nova etapa d'aquest blog del qual estic força satisfet ja que em serveix per expressar-me lliurement. També intentaré revisar les faltes d'ortografia en les properes entrades.\nEspero que us agradi aquesta nova imatge! Gràcies i benvinguts a la nova etapa d'aquest blog, on simplement intento expressar les meves inquietuds, les meves opinions i sobretot sense cap voluntat de faltar a respecte.\nDesprés de dies i dies sense escriure, aquí estic.\nPer començar dir que el projecte de creació de l'Associació Juvenil d'Abrera, ja és una realitat, i que només falta el papereig per estar formalitzada legalment.\nMoment de parlar de política, de la política espanyola: Bono ha tornat, despres d'un temps de descans i d'estar amb la família. Bono tornarà encapçalant les llistes del PSOE a Toledo i será el candidat del PSOE per presidir el Congrès. Ja es pot anar preparant... i més després de dir que l'Estatut no el volen ni els seus pares i que les nacions són un invent. Aquest home si es converteix en president del Congrès... somiarà amb Joan Tardà, igual que Marín, al qual m'agradaria felicitar perque ha fet una feina excelent, estant sempre a l'alçada de les circumstàncies. Marín es retira, amb una trajectoria que molts voldrien. Sincerament una gran persona, un gran polític. En canvi, Tardà segueix, ple de força com sempre!\nAquesta setmana s'ha tancat finalment el repetidor de TV3 a València... Sembla que tornem uns anys enrere, a un temps en el que el català estava prohibit. Un temps en què Raimon cantava: "T'adones amic, t'adones company que fa ja molts anys que ens amaguen la història i ens diuen que no en tenim, que la nostra és la d'ells, t'adones amic, t'adones company no volen arguments, usen la força". Però tenim sort de tenir gent com Raimon, encara viu i combatiu, i noves veus com Pau Alabajos i els músics furtius que de segur no callaràn i seguiran cantant per fer veure a la societat que a València hi ha coses que no han canviat i fets que tornen a ser igual que fa uns anys.\nI ja per acabar... vull parlar sobre l'augment de preus de les targetes del transport públic. Sincerament, quina vergonya!!! . En només 5 anys s'han apujat un 24 % els preus. En cinc anys... poques millores en la xarxa de transports públics, seguim tenint un servei de ferrocarrils massa lent, seguim tenint una RENFE precària...\nEn fi... fins la pròxima!\nComençare l'entrada d'avui amb aquest poema de Juan Gelman, Premi Cercantes 2007:\nSólo la esperanza tiene las rodillas nítidas.Sangran.\nAhir nosaltres vam dir fins aqui el robatori fiscal.\nAhir nosaltres vam dir fins aqui el caos d'infraestructures.\nAhir nosaltres vam dir Som una Nació i tenim el dret a decidir sobre nosaltres mateixos.\nAhir nosaltres, la nació catalana, vam sortir al carrer per dir fins a on arriben els límits.\nAhir centenars de milers de catalans emprenyats vam dir PROU!\n(tot queda dit)\nI canviant de tema... Ahir Congres Comarcal, en el qual vaig ser escollit com a quart candidat per part del Baix Llobregat a les llistes de Barcelona per les properes Eleccions Generals del mes de març.\nEn el Congrès es va reelegir a Joan Tardà com a primer candidat del Baix Llobregat al Congrès.\nUn congrès que va ser clausurat pel Primer Secretari i Conseller de Governació, Joan Puigcercós.


Granollers instal·la el primer aparcament públic gratuït per a bicicletes | NacióGranollers\nGranollers instal·la el primer aparcament públic gratuït per a bicicletes\nEstà situat al costat de l'estació de Granollers Centre i forma part del segon projecte més votat dels pressupostos participatius 2018-19\nper Redacció , 26 de febrer de 2020 a les 17:16 |\nL'Ajuntament de Granollers ha instal·lat el primer aparcament públic gratuït per a bicicletes al costat de l'estació de Granollers Centre per tal de donar un servei d'aparcament segur a tots els usuaris que ho desitgin. Es tracta de l'execució d'un dels projectes més votats en els pressupostos participatius de la ciutat, que ha tingut un cost de 47.432 euros, IVA inclòs.\nLa construcció és un mòdul prefabricat d'uns 70 m2 per al tancament de 58 bicicletes, disposades en dues zones diferents: una franja amb un sistema en forma de U invertida on s’hi poden col·locar 18 bicis, i una segona zona amb un tipus d’aparcament de doble nivell que permet aparcar-n'hi 40 més. L'aparcament disposa d'unes bateries connectades a l'enllumenat de la ciutat i, a la nit quan s'encenen els llums, es carreguen. D'aquesta manera proporcionen llum als cinc florescents LED que hi ha dins l'aparcament i al sistema d'entrada amb codi de la porta d'accés. Es tracta, doncs, d'un sistema energètic eficient i de baix consum. D'altra banda, l'aparcament està controlat amb una càmera de videovigilància per garantir la seguretat.\nL'accés a l'aparcament és per al vial que passa per davant de l’entrada de l’estació, mitjançant una petita rampa. Allà mateix hi ha també un punt d'autoreparació, amb eines i una manxa, per resoldre petits problemes que puguin sorgir a les bicicletes.\nPer fer ús de l'aparcament cal registrar-se a través d'una aplicació mòbil (PVerde) o de la web www.pakingverde.com. Al fer-ho, a l'usuari se li demana un número de telèfon mòbil i s'obtindrà un codi personal que dona dret a l'accés a l'aparcament. Caldrà aportar les dades de contacte i acceptar les condicions d'ús de l’aplicació i les del servei. Finalment, caldrà registrar correctament la bicicleta.\nEs podrà estacionar la bicicleta mitjançant una de les tres alternatives: entrant a l'aplicació i clicant sobre el botó d'obertura de la porta; introduint el codi personal en el teclat de la porta; trucant gratuïtament al número 5901005959226 amb el telèfon registrat.\nUn cop estacionada la bicicleta es podrà sortir introduint el codi personal en el teclat de l'interior. Caldrà també comprovar a l'aplicació o al web que el servei ha finalitzat i que la bicicleta ha estat retirada correctament de l'aparcament. El mateix sistema amb aplicació mòbil o web ja funciona en altres ciutats com Madrid, Bilbao, Donosti, Terrassa, Sant Boi de Llobregat i Cardedeu.\nL'aparcament serà accessible tots els dies de l'any i el temps màxim d'estacionament serà de 48 hores consecutives o 72 h, si hi ha un cap de setmana entremig. En cas d'excedir el temps es penalitzarà a la persona usuària amb dies no hàbils per fer ús del servei. No és possible fer reserva de la plaça.\n

🚲 Granollers instal·la el primer aparcament públic i gratuït per a bicicletes al costat de l'estació de Granollers Centre. Té capacitat per a 58 bicicletes i funciona a través de l'aplicació mòbil PVerde o la web https://t.co/ZmHdsTVEaE
ℹ: https://t.co/NpHWEuT6lw pic.twitter.com/pDkcnQ1rMY
— granollers (@granollers) February 26, 2020
 \nSegons ha destacat l'Ajuntament de Granollers, aquest aparcament tancat per a bicicletes "cobrirà bàsicament dues necessitats: proporcionar un espai apropiat per a l'aparcament de bicis en destinació i dotar de seguretat quan es tracta d'un aparcament de llarga durada, principalment per motius de treball o d'estudis, o en un punt de transbordament intermodal".\nSegons el consistori granollerí, a més, aquest mateix any s'implantaran diferents punts d'aparcaments segurs per a bicicletes que es distribuiran per la ciutat, inversió que també forma part d'una de les propostes més votades dins dels pressupostos participatius.\nMés itineraris ciclables\nD'altra banda, l'Ajuntament ha destacat que el Pla de Mobilitat Urbana Sostenible 2018-2024 recull la xarxa d'itineraris ciclables a implantar en els propers anys segregada en diferents fases. Actualment s'està treballant per completar el desenvolupament de la 1a fase (xarxa bàsica centre-nord) i en la planificació dels itineraris inclosos en la 2a fase (xarxa bàsica sud i ponent).\nA més, destaquen que el Programa d'Actuació Municipal 2019-2023, en l'eix Fomentar l''ús de la bicicleta a la ciutat hi ha, entre d'altres actuacions, definir la continuació del carril bicicleta que actualment arriba a Can Mònic cap a Corró d’Avall, amb l’Ajuntament de les Franqueses del Vallès, amb qui ja s'està en converses. A més, dos projectes urbanístics destacats incorporaran carril bicicleta: l'av. de Sant Esteve i la millora de l'entrada a Granollers a través de la carretera de Lliçà, una obra que executarà la Diputació de Barcelona, i que en un futur permetrà connectar Granollers amb Lliçà d'Amunt.\nSocietat, transport Granollers, mobilitat Granollers, bicicletes Granollers, Granollers bicicletes, aparcament bicicletes Granollers


Els dies de Dèdal: Necròpolis romana de la plaça de la Vila de Madrid o Via Sepulcral, Barcelona\nEscrit per sgiralt el dia 6.4.10\nMoltes gràcies per aquesta informació, Sebastià! Fa pocs dies vaig ser-hi amb els meus alumnes de Llatí, dins la visita a Barcino. Vam utilitzat el servei de guia, que va ser tot un encert. Com bé dius, és de difícil explicació que cobrin l'entrada (extensiva al Museu d'Història de la Ciutat) als grups escolars. Crec que una bona campanya de protesta a l'Ajuntament, per part dels centres, podria donar resultat...\nUna bona proposta, Lluís, a veure si et fan cas!


Fa més qui vol que qui pot (39). Independència de Catalunya o 155? - Diari La Veu\nEscriba el número 303685\nFa més qui vol que qui pot (39). Independència de Catalunya o 155?\nJa veus el que els ha passat o els passarà. Amb el 155 tindran l'autonomia anul·lada. Es quedaran sense Generalitat de la nit al dia. Per què volen separar-se i crear més fronteres?\nPep Amagat (el mira als ulls i el mormola amb tota mena d'objeccions)\nSi ets d'eixos que no volen fronteres, te'n vas a un tros de terra entre Egipte i Sudan, que allà no n'hi ha. Resulta una aberració que els ciutadans del PPSOE apliquen eixe article de la constitució sí o sí: una salvatjada jurídica. Tanquen a la presó persones que no han comés cap crim i posen un règim policial a Catalunya. Serà tornar 50 anys enrere i no cal precipitar les coses.\nNosaltres no podem mirar al costat i pensar que ja s'espavilaran. Per a mi és una tremenda injustícia. Ara, des de Ciutadans i PP es diu que hi ha hagut adoctrinament des de Catalunya.\nI això què vol dir, rentat de cervell?\nAixò vol dir que, des del sector que vol la independència, periodistes i mitjans de comunicació han fet adoctrinament, així com que els mestres i professors també adoctrinen els xiquets a les aules. Redéu, quina burrera! Són ganes de fer merder, són ganes de sembrar la zitzània. A més a més, aquesta gent confon independència i cultura. Sabeu, ara el diccionari Optimot quasi no funciona.\nPep, qui no té feina el gat pentina. La qüestió és muntar històries per tocar els nassos. Els lluiria més el pèl si no foren tant penques per dir mentides, com això d’acusar els mestres d'adoctrinar els xiquets. Els del PP i Ciutadans s’hauran d’anar a confessar al senyor rector per dir una colla tan gran de mentides. I les mentides no són bones accions en aquests casos.\nQuina necessitat tenen de separar-se d'Espanya? Jo no ho entenc. Esperem que al País Valencià no hi haja cap procés. D’on vénen tantes ganes de voler separar-se d'Espanya?\nSi es queixen, serà per alguna cosa, dic jo. Catalunya aporta a l'Estat al voltant de 17000 milions d’euros en impostos i li retornen molt pocs comparativament parlant. Hi ha un infrafinançament que es va acumulant any rere any. Amb deute a favor de Catalunya de més de 10.000 milions d’euros.\n(L’amic blaver no es molesta a contestar. En Bosch se li anticipa.)\nCatalunya i País Valencià són dels que menys reben de l’Estat, amb un finançament molt escàs. Els retornen poc en comparació amb el que paguen en impostos. Els diners són els que són, i a ells no els ho retornen perquè, si no, no n'hi ha prou per a les comunitats més desfavorides, o digues-li més pobres.\nQue injustos són els maleïts espanyols. Tu entre ells, també, amic blaver. En lloc d'agrair els catalans perquè ells estan afavorint que hi haja una veritable transició política per acabar de debò amb el franquisme, més de quatre voltes xerreu sense conèixer. Sembla que els espanyols estan contents que torne eixe franquisme; increïble, xe! Un procés democràtic a Catalunya beneficiaria el País Valencià. Haurien d'agrair-ho, així com haurien d'agrair el fet d'haver aportat a l’estat 17.000 milions d’euros per part de Catalunya.\nÉs cert. El 20% del PIB està a Catalunya, cosa que representa molt al conjunt de l’estat.\nEuropa, on puja l’extrema dreta, mira cap a un costat. No soluciona problemes com el que passa a Catalunya. Europa tal vegada busca més el negoci, que li tornen els diners deixats.\nEl fet és que demà, divendres, el més segur serà que s’acabe el conflicte aplicant el 155. I s’ha acabat el problema ja.\nL’autonomia pot acabar anul·lada demà. O bé queda anul·lada perquè hi haurà una declaració unilateral d'independència. O bé queda anul·lada pel 155. Ara bé, el president ha intentat negociar fins a l'últim moment. Ja veurem demà, divendres. Fins ara, els populars no han volgut diàleg; sols volen diàleg si els catalans fan el que ells diuen i volen. El seu esquema de diàleg ha estat policial i judicial.\nJa veurem què passa. Els presidents, no oblidem, d'ANC i Òmnium han estat tancats i són dues persones pacífiques que han patit la repressió de l'estat espanyol. Això és un empresonament injust. Ja veurem què passa, però pinta malament per a ells també.\nEscriba el número 402199


Quins perills té domiciliar la nòmina? | Consumer\nQuins perills té domiciliar la nòmina?\nDomiciliar la nòmina per contractar un crèdit moltes vegades implica lligar-se al banc durant la vigència del producte i no sempre resulta més econòmic\nSi s’acudeix a un banc per demanar un préstec, és molt probable que l’entitat exigeixi dues condicions: obrir un compte i domiciliar la nòmina. Complir aquests requisits permet aconseguir, en molts casos, un crèdit a bon preu, però haver de domiciliar els ingressos també amaga un inconvenient que moltes vegades es passa per alt: no poder canviar d’entitat al llarg de tota la vida del producte. En aquest article es desvetlla què riscos oculta domiciliar la nòmina a canvi d’un préstec i s’apunten altres fórmules de préstecs sense vinculacions més econòmiques.\nQuins riscos oculta domiciliar la nòmina a canvi d’un préstec?\nMolts bancs no concedeixen un préstec amb bones condicions si abans el client no domicilia el cobrament dels seus ingressos: la nòmina, la pensió, la qual cosa percebi com a treballador per compte propi, etc. A canvi de complir aquest requisit, es pot accedir a un dels seus productes de finançament i, en diversos casos, obtenir una bonificació en el tipus d’interès aplicat.\nL’interès també es pot reduir una mica més, si es formalitzen altres condicions de vinculació, com contractar un segur d’amortització perquè donin el préstec, una targeta de crèdit amb consum anual mínim o un pla de pensions. Tots aquests productes tenen un cost associat, però és normal que es compensa amb la rebaixa del préstec personal atorgat.\nNo obstant això, en domiciliar la nòmina o una altra classe d’ingrés, molts consumidors no tenen en compte que en fer-ho en realitat estan signant una espècie de contracte de permanència amb l’entitat, doncs estaran obligats a complir aquest requisit al llarg de tota la vida del crèdit, si no volen que s’encareixi. Dit d’una altra manera, si decideixen traslladar els seus ingressos a un altre banc, perdran la seva bonificació, per la qual cosa el tipus d’interès del préstec augmentarà de forma automàtica.\nUn exemple. L’entitat redueix dos punts el tipus d’interès d’un préstec a canvi de domiciliar la nòmina o la pensió. Si, mentre el producte segueixi vigent, el client decideix traslladar els seus ingressos al compte d’un altre banc, l’interès s’incrementarà en dos punts, doncs perdrà la bonificació per incomplir el requisit de mantenir domiciliada la nòmina durant la vida del crèdit.\nPréstecs sense vinculacions: més barat\nContractar préstecs sense vinculacions pot sortir més barat. Per això, solament és aconsellable complir aquest requisit de vinculació, si s’està absolutament segur que no es vol domiciliar la nòmina en un banc diferent mentre s’estigui pagant el crèdit. En canvi, si no es desitja encadenar-se a una entitat, es té l’opció de demanar finançament a un prestador que no exigeixi complir aquesta condició.\nDins del mercat operen diversos prestadors que atorguen crèdits al consum sense vinculacions. Els més destacats són els establiments financers de crèdit (EFC), doncs no són entitats de dipòsit i, per tant, no exigeixen domiciliar la nòmina o obrir un compte en cap cas. A més, per contractar els seus productes tampoc és necessari complir altres condicions de vinculació com contractar assegurances o targetes, un avantatge que els bancs tradicionals no ofereixen.\nCom aquests préstecs no inclouen cap despesa de vinculació, en alguns casos són més barats que els crèdits convencionals. A més, molts EFC han decidit rebaixar de manera considerable l’interès dels seus productes per fer-los encara més atractius, així que abans de contractar un préstec és convenient consultar les condicions dels crèdits de diversos bancs i EFC per esbrinar quin de tots ells és el que ofereix un preu més atractiu.\nUna altra opció interessant és demanar un préstec personal a través d’una plataforma de crowdlending, un mètode de finançament relativament nou que compta amb cada vegada més adeptes. Aquestes plataformes posen al client en contacte amb inversors independents disposats a prestar diners per obtenir rendibilitat sense cap tipus d’intervenció bancària. Per tant, no exigiran domiciliar la nòmina ni contractar qualsevol tipus de producte.\nbancs crèdits nómina-ca pre´stamos-ca


Dijous, 27 d’octubre sessió informativa sobre clàusules sòl i crèdits hipotecaris | Consell Comarcal de la Garrotxa\nEl proper dijous, 27 d’octubre a les 19.15h a la Sala d’Actes de l’Institut Municipal de Promoció de la Ciutat d’Olot tindrà lloc la sessió informativa Què cal saber sobre clàusules sòl i crèdits hipotecaris?, organitzada per l’Oficina de Consum de la Garrotxa amb la col·laboració d’ADICAE.\nLa professora de Dret Civil de la Universitat de Barcelona, Míriam Anderson, serà l’experta encarregada d’explicar als assistents la diferència entre aquests dos productes bancaris, així com les accions que cal dur a terme amb les entitats per a la negociació i resolució de les clàusules sòl i els crèdits hipotecaris.\nLa clàusula sòl és una clàusula que preveuen algunes hipoteques i que fixa els interessos mínims que cal pagar durant tota la vida de la hipoteca. Aquesta clàusula fixa un tipus mínim, en previsió d’una caiguda de l’Euríbor. Els problemes derivats de les clàusules sòl, molts cops incloses en el contracte de la hipoteca sense que els bancs n’informin correctament l’usuari, són actualitat per la important caiguda de l’Euribor dels últims mesos.\nPer una altra banda, el crèdit hipotecari, és una operació financera per la qual es posa a disposició dels clients una quantitat de diners màxima durant un temps determinat. El retorn d’aquest quantitat es garantitza amb un immoble.\nLes característiques de les clàusules sòl i els crèdits hipotecaris centraran aquesta sessió informativa oberta a tots els ciutadans que vulguin tenir més informació sobre aquests productes bancaris.


El termini per inscriure’s acaba dimecres. Les coorganitza la UIB i la Direcció General de Política Lingüística\ncaib.es 28/09/2020 - 19:39:03\nAquest divendres, 2 d’octubre, s’inicien les III Jornades de Qualitat Lingüística als Mitjans de Comunicació, dedicades enguany al lèxic. La conferència inaugural anirà a càrrec del periodista Joaquim Maria Puyal. Les jornades han estat organitzades pel Gabinet d'Assessorament Lingüístic als Mitjans de Comunicació de la UIB, juntament amb la Direcció General de Política Lingüística.\nLa tercera edició d’aquestes jornades pretén continuar reflexionant sobre la llengua als mitjans de comunicació, i especialment sobre els aspectes relacionats amb el lèxic. Tindran lloc els divendres 2, 9, 16, 23 i 30 d'octubre a la sala d'actes de l'edifici Anselm Turmeda del campus de la Universitat de les Illes Balears. A banda de Puyal, els ponents de les jornades són Neus Faura, Oriol Camps i Magí Camps. Les clourà Maria Teresa Cabré, presidenta de la Secció Filològica de l’Institut d’Estudis Catalans.\nLes jornades s’adrecen especialment als periodistes i als professionals dels mitjans de comunicació audiovisuals de les Illes Balears. Això no obstant, si hi ha places disponibles, també seran obertes a graduats i estudiants de periodisme, de comunicació audiovisual, i de llengua i literatura catalanes. Els assistents podran obtenir un certificat d’aprofitament. Aquest dimecres finalitza el termini d’inscripció, la qual es pot fer a través del web galmic.uib.cat.\nEls objectius de les jornades són, per una banda, reflexionar sobre la llengua com a eina bàsica de feina del periodista i sobre la responsabilitat dels professionals dels mitjans de comunicació com a difusors de models lingüístics de referència i, per una altra, suscitar inquietud i interès per fer un ús de la llengua correcte i adequat, que respongui amb eficàcia a les necessitats comunicatives dels mitjans de comunicació. També se cerca, a partir de l’estudi d’aspectes concrets, facilitar eines per analitzar críticament els propis usos lingüístics. Finalment, es vol proporcionar recursos per continuar millorant la praxi lingüística en l’àmbit professional.