El Parlament aprova el nou Pla Director de Cooperació al Desenvolupament 2007–2010 per unanimitat La República\nEl Pla Director és el principal instrument de planificació de la política de cooperació per al desenvolupament de la Generalitat i fixa per als propers anys el marc de referència […]\nEl Pla Director és el principal instrument de planificació de la política de cooperació per al desenvolupament de la Generalitat i fixa per als propers anys el marc de referència i les prioritats d’actuació sectorials i geogràfiques de la cooperació catalana. A més, fa referència a les modalitats i als actors i determina les capacitats i els recursos necessaris per dur a terme aquestes accions. El document, a més, preveu un increment dels recursos actuals d’un 128% per al 2010. Tots els grups parlamentaris han donat suport avui al text, que ja va ser aprovat pel Govern el mes de maig d’enguany.\nEl Pla Director de Cooperació al Desenvolupament 2007-2010 té com a finalitat última la promoció del desenvolupament humà sostenible, l’eradicació de la pobresa i la lluita contra les desigualtats Nord-Sud. El Pla Director ha estat presentat pel vicepresident de la Generalitat, Josep-Lluís Carod-Rovira, i pel director general de Cooperació al Desenvolupament i Acció Humanitària, David Minoves i Llucià.\nCarod-Rovira ha destacat que la cooperació catalana al desenvolupament és una de les “polítiques més consolidades i més ben desplegades de tota l’acció exterior governamental”. En la mateixa línia, també ha assenyalat que la cooperació catalana és una de les més punteres a nivell internacional.\nEl director ha destacat les principals aportacions del nou pla. La més destacada, segons Minoves, és el procés obert a tot el sector de la cooperació catalana en la redacció del text des del seu principi. A més, sense oblidar l’acció pròpia de la Generalitat, també “reconeix la capacitat d’acció d’actors no governamentals, ja que més d’un 50% del pressupost serà executat per part d’actors no públics”. Aquest escenari reconeix la llarga trajectòria de les organitzacions catalanes en favor d’un món més just.\nAltres estratègies que marca el document són l’apoderament dels actors del Sud per fer-los conductors del seu propi procés de desenvolupament. També s’aposta pel codesenvolupament com a eina d’integració dels nous catalans i per paliar les desestructuracions als països d’origen que motiven les migracions forçades i, per últim, se cerca garantir la qualitat de la cooperació catalana i afavorir la sensibilització de la ciutadania.\nLes àrees geogràfiques d’aplicació del Pla Director continuen incidint, entre d’altres, en àmbits sensibles com els refugiats del Sàhara Occidental, però també en els palestins que es troben desplaçats al Líban. Com a novetat, destaca Gàmbia com a exemple per afavorir el codesenvolupament, ja que el col·lectiu d’origen gambià té molta presència a les comarques catalanes.\nCal remarcar que aquest Pla tindrà en compte també la llarga tradició catalana de solidaritat internacional en països en construcció (Bòsnia-Herzegovina, Kosovo, Eritrea) i nacions sense estat. Per aquesta raó, en els plans anuals es definiran, si escau, les prioritats d’actuació en aquests països, ja sigui en l’àmbit del desenvolupament o en acció humanitària.


ΠΡΟ ΓΟΩΝ ΔΕ ΜΝΑΣΤΙΣ: El poder de les abelles\nEl poder de les abelles\nHi ha una vella anècdota que explica que Píndar “s'inicià” en la seva activitat de poeta perquè unes abelles, mentre ell dormia, van deixar caure damunt la seva boca una bresca de mel. No és aquest el tema d’avui, però. El fet és que tot llegint Virgili trobem un passatge de les Geòrgiques, en concret G IV, 58-102, on se’ns fa un símil entre dos reis enfrontats dos “exèrcits” d’abelles. La introducció, abans no entra en matèria, és força idílica. Tot el passatge —sobretot llegit en llatí— és deliciós, preny de colors i imatges que conviden a una lectura generosa del text. En reprodueixo ara mateix la traducció de Miquel Dolç:\n«Més tard, quan alçant els ulls veuràs l’eixam, eixit del rusc, vogant cap als estels del cel dins l’aire net de l’estiu i et sorprendràs que floti al grat del vent com un núvol obscur, contempla’l: són sempre aigües dolces i un abric fullós el que cerca. És allí que has d’escampar les sentors prescrites: la tarongina esgrumada i la ceriflor, planta comuna; fes-hi dringar el bronze i agita a l’entorn els címbals de la Gran Mare; les abelles es posaran, elles mateixes, als indrets talment impregnats; elles mateixes es tancaran, segons llur costum, al fons del nou bressol.\nPerò si surten per la batalla —perquè sovint entre dos reis esclata la discòrdia, provocant un gran esvalot; tot d’una hom pot endevinar de lluny els sentiments de la multitud i la vibració bel·licosa que agita els cors: les ressagades se senten increpades per un so rauc, un veritable bronze marcial, i s’aixeca una bonior que recorda els accents trencats de les trompetes; aleshores s’arrepleguen frements, fan vibrar les ales, agusen els dardells amb les trompetes, trempen el músculs i, serrades a l’entorn de llur rei, just davant el pretori, s’atapeeixen i provoquen amb gran cridòria l’enemic. Tan aviat, doncs, com han trobat un dia serè de primavera i les planes del cel esbargides, es llancen fora de les portes; s’entaula la batalla: dins les altures de l’èter esclata un brogit; s’apilen, confoses, en un immens remolí i cauen daltabaix; no és més espessa la calamarsada dins l’aire, ni de l’alzina batuda no és tan densa la pluja de glans. Ells mateixos, els reis, enmig de les tropes, vistents per llurs ales, despleguen una enorme coratgia en llur pit estret, resoltament obstinats a no cedir, fins al moment en què el pes del vencedor ha forçat un bàndol o l’altre a girar l’esquena i a fugir—, aquests moviments arborats i aquestes terribles lluites, llançant només un grapat de pols, se’ls pot reprimir i apaivagar.\nNogensmenys, quan hauràs allunyat talment del camp de batalla els dos comandants, aquell que t’haurà semblat més feble, lliura’l a la mort, perquè no et sigui un paràsit nociu; deixa que el millor regni tot sol dins la seva cort. Serà el que llanci foc de les seves clapes d’or, perquè n’hi ha de dues menes: aquest, el millor, es distingeix pels seus trets i pel fulgor de les seves escames rutilants; l’altre és lleig per la seva peresa i arrossega sense glòria un ventre boterut.\nTal com els reis tenen dos aspectes distints, s’esdevé el mateix amb els cossos de les súbdites: les unes són lletges i eriçades, com la saliva que el vianant sedegós, que ha fet camí dins una pols espessa, escup per la boca eixuta; lluen, les altres, i brillen amb viu esclat, gitant foc de llurs cossos clapats de simètriques taques d’or. Aquesta és la raça que has de preferir; és gràcies a ella que espremeràs, a data fixa, una mel dolça, i no tan dolça com transparent i capaç de temperar l’aspre sabor de Bacus».\nM'agradaria, seguidament, que llegiu aquests comentaris i reflexions d'una estudiant exemplar d'Humanitats, enamorada del món clàssic, Teresa Oliva. Crec que tots podem aprendre força coses de la seva lucidesa.\nEl fragment que ens ocupa de Virgili (Geòrgiques IV, 58-102) està inclòs dins de l’apartat dedicat a l’emplaçament des eixams i les condicions que han de seguir perquè la producció de mel sigui bona i productiva. Dividit en quatre parts, ens vol mostrar què hem de fer en el si en un mateix eixam hi hagués conflictes per a la coexistència de dos reis.\nEl primer paràgraf (vs. 58-66) és la fi d’una deserció de les instruccions que ens dóna per canviar de lloc l’eixam. Ens recomana: Huc tu iussos adsperge sapores, / trita melisphylla et cerinthae ignobile gramen, / tinnitusque cie et Matris quate cymbala circum. Són remeis que ens havien donat: Varró (Rust. III, 16, 10), (Rust. III, 16, 30-31) i Plini (Nat. hist. XXI, 70). El fragment és de to extremadament bucòlic. Ens esmenta “la Gran Mare” en referència als cimbals que els sacerdots de Cibele feien ressonar en honor seu.\nEl segón paràgraf (67-87) s'ocupa de la discòrdia entre les abelles provocada pel desacord de dos reis en un mateix eixam: Sin autem ad pugnam exierint, nam saepe duobus / regibus incessit magno discordia motu; cosa que ja ens recorda la discòrdia entre es dos sobirans. Tot el fragment és la descripció precisa de la preparació i l’execució d’una ferotge i cruel batalla, on l’ensenyança per l’apicultor rau en aturar-la llançant un grapat de pols. Els versos semblen més el fragment d’un poema èpic que no d’un didàctic per la minuciosa descripció acurada i del caràcter narratiu de l’escena. Esmenta l’accent trencat per les trompetes, la vibració bel·licosa, el bronze marcial, la trempera dels músculs en preparar-se per la batalla, el provocar amb gran cridòria l’enemic, l’entaulament de la batalla, l’esclat d’un brogit, o, el desplegament d’una enorme coratgia per part dels reis. És el relat d’una gran batalla, símil dramàtic de la batalla d’Àctium on dos contrincants pel poder van lluitar per tal de consolidar-lo.\nA 88-94 ens recomana, un cop aturada la batalla, d’eliminar el rei més feble per tal que la seva presència no tingui una funció parasitària. Ens fa una descripció dels dos reis per tal de distingir-los; el bo i bonic, del el lleig i nociu. Les ensenyances de Virgili, a diferència de Plini (Nat. hist. XI, 51), ens indiquen que és l’apicultor qui ha de seleccionar i donar mort al rei no desitjat. Pini ens diu que són les mateixes abelles qui donen mort als reis més dolent, a fi d’evitar la desunió dels eixams. Seguint amb l’al·legoria proposada (hic melior, insignis et ore / et rutilis clarus squamis; ille horridus alter / desidia latamque trahens inglorius alvum) entrellegim que Octavià és qui es distingeix pels seus trets i pel fulgor de les seves escames rutilants, i Marc Antoni és el lleig per la seva peresa i arrossega sense glòria un ventre boterut. Aristòtil (Hist. anim. V 21. 25-27) ens diu que el millor rei és el vermell encès, l’altre és negre i més bigarrat; Columel·la (IX, 10) ens anomena els reis foscos i hirsuts, i dels reis llisos i sense borrissol; Plini (Nat. hist. XI, 51) afirma que els millors reis són els de color roig, els menys bons els negres i clapats. Virgili ens canvia el roig per daurat. El roig és el color de del foc i el de la sang, pel que s’associa al perill, la guerra, l’energia, la fortalesa, la determinació, així com a la passió, al desig i a l’amor, al valor i al coratge. El daurat produeix sensació de prestigi, saviesa, glòria, vida, lluminositat, força, esperança, claredat d’idees, poder, riquesa, alegria i alta qualitat. Observant les definicions dels dos colors, és patent la major espiritualitat que se li atribueix a color daurat davant de la càrrega energètica del roig. La definició que fa Virgili dels dos comandants és molt dràstica, com de la nit al dia. Va voler introduir en el seu poema la seva creença camuflada, o no pas tant, entremig de les ensenyances pels apicultors romans.\nEn el darrer paràgraf (vs. 95-102) ens aclareix, per extensió, l’aspecte de les abelles súbdites de cada rei: Namque aliae turpes horrent, ceu pulvere ab alto / cum venit et sicco terram spuit ore viator / aridus; elucent aliae et fulgore coruscant / ardentes auro et paribus lita corpora guttis. Ens està parlant dels partidaris de cada bàndol, dels seguidors d’Octavià i dels de Marc Antoni, enfronats a Àctium i, ideològicament, a Roma. Ens diu que són els les abelles “cesarianes” les que produiran bona mel per a la primavera i la tardor, transparent i dolça. Mel que servirà per adobar amb una cinquena part el mulsum i què farà més bo el vi. En les abelles daurades, Columel·la (IX, 3) i els apicultors moderns, hi reconeixen l’abella italiana: l’Apis ligustica.\nAixí és com Virgili feia la propaganda augústea al la vora de Mecenes, injectada entre les línies carregades d'inspiració, ensenyaments i acompanyat per les seves muses. I això és el que els romans de l’època llegien. Les Geòrgiques no són només un manual d’agricultura ramaderia o apicultura però es presenten com a tal davant del gran púbic. La façana de poema didàctic amaga altres intencions que no enderroquen la idea de ensenyar, per recuperar virtuts arcaiques que faran que l’imperi rejoveneixi a tota una munió d’homes i al seu pas per la història. El triumvirat literari va causar aquest efecte, i a més, las seva obra ha traspassat la barrera del temps, destapant emocions i sentiments a la humanitat.


Challenge: Eines d'aprenentatge musical per a persones amb discapacitats motores - Sónar+D Barcelona 2018\nEines d'aprenentatge musical per a persones amb discapacitats motores\nL’EyeHarp és un instrument controlat amb la mirada. El seu propòsit és permetre aprendre i interpretar música a persones amb discapacitats físiques. És de codi obert i el seu ús i descàrrega són gratuïtes.\nL’EyeHarp repta els participants a explorar mètodes d'ensenyament per aprendre a interpretar melodies i ritmes a través dels moviments del cap o els ulls. Les persones amb discapacitats físiques motores severes (amb ELA, paràlisi cerebral, tetraplegia, etc) no tenen accés a instruments musicals convencionals.L’EyeHarp és un software de codi obert que permet interpretar música mitjançant el moviment d'ulls o cap amb sensors capaços de capturar aquests moviments. Interpretar melodies i ritmes mitjançant els moviments d'ulls o cap requereix habilitats motores especials. El repte per als participants és desenvolupar mètodes d'ensenyament que facilitin el procés d'aprenentatge per interpretar música mitjançant aquest tipus de moviments.\nDesenvolupador amb experiència en aplicacions interactives musicals (OpenFrameworks)\nMúsic amb experiència com a professor d'algun instrument musical\nEl Music Technology Group (MTG) de la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona desenvolupa recerca en temes com processament de senyal d'àudio, recuperació d’informació musical i sonora, interfícies musicals o musicologia computacional. L’MTG busca trobar un balanç entre recerca bàsica i aplicada a la vegada que fomenta aproximacions interdisciplinars que incorporen coneixement i metodologies de disciplines tant científic-tecnologies com humanístic-artístiques.


"Per què tanta gent passa gana?"\níndex > concurs de narracions solidàries > lliurament de premis 2009 > Categoria: 14 i 15 anys - Primer premi\nPrimer Premi Categoria 14 i 15 anys\nAutor: Maria Fitó Negre\nPERQUE HI HA FAM AL MÓN?\nLa Marta va entrar corrents a la seva habitació i s'hi va tancar donant un fort cop de porta que avisava clarament a els seus pares de la seva frustració i desacord amb ells. Havia discutit amb ells després de sopar, ella es volia canviar el mòbil i els seus pares li acabaven de remarcar que no pensaven comprar-li un de nou, ja que en tenia un i en molt bon estat. Va tancar el llum i es va estirar el llit, va fixar la mirada al sostre i no parava de repetir-se una i una altra vegada lo ofesa i enfadada que estava amb ells. Va agafar la Lilly, una osseta de peluix que tenia des de que era un tap de bassa, i la va abraçar amb totes les seves forces en un intent de descarregar tota la ràbia que portava acumulada. Es va sentir un cop a la porta de la seva habitació, la Marta hi desvià la vista. -Marta?- va cridar la seva mare des dels passadís -Marta? -Va repetir la seva mare amb un to més dolç tot entrant a l'habitació -Que? - Va dir la Marta sense esperar resposta, la seva mare no va dir res, es va asseure al costat de la Marta, ella seguia estirada i no la va mirar. La noia s'estava preparant mentalment pel discurset que la seva mare deixaria anar, però la seva mare no semblava disposada a dir res. Les dues es van estar callades durant uns cinc minuts fins que la Marta no va poder més -Que vols? -va dir de manera greu i amb desganes -Res -va contestar la seva mare amb to neutre - ¬Res? No vols res? Doncs perquè has vingut? -li va dir la Marta aixecant el cap -Havia vingut a parlar amb tu però no sé si podré -Perquè no has de poder? -la va tallar la Marta -Marta! No ho veus? Tens catorze anys i sembles una nena de sis, no sé què et passa pel cap, filla -Li va dir, va obrir el llum i la Marta es va incorporar - Que? Que què em passa pel cap? No ho sé, què us passa a vosaltres? Us demano el mòbil, em dieu que no, et dic que em compris uns pantalons nous i em dius que en tinc per parar un tren i algunes vegades vaig al cine amb els amics i m' he de pagar I' entrada ... - Va dir tornant-se a estirar al llit, la seva mare no va contestar, la Marta va fer mitja volta, es quedà mirant fixament els ulls de la Lilly i la va apretar amb força, el silenci era sepulcral - ¬Marta ... em dol molt la teva manera de ser, ets una egoista i una malcriada, aquestes són les teves preocupacions a la vida? Es nota que sempre has tingut el que has volgut, no ho veus tens molta sort i tot i així mira el món se't cau a sobre perquè no et volem comprar un mòbil nou -Va dir la seva mare en to de desil.lusió - No, no sóc una egoista, simplement us demano alguna cosa de tant en tant, i crec que m' ho mereixo no? Sóc una bona filla, no us dono problemes, sóc simpàtica amb tothom, la escola no em va pas malament... sóc una bona persona! -Va dir la Marta defensant la seva posició - Veig que no penses baixar del burro, hi ha molta gent que passa gana, que no té ni diners per comprar el menjar i tu preocupada amb coses materials i innecessàries -Si ja ho sé, els pobres nens de l'África que es moren de gana, no és culpa meva! -va respondre amb cantarella -Marta, no saps el que és passar gana i espero que mai ho sàpigues, bona nit! -Es va aixecar i va marxa molt disgustada amb l'actitud de la seva filla i quan ja va haver tancat la porta la Marta donà un fort cop al interruptor per apagar el llum i va tirar la Lilly amb força contra la porta. No s'ho podia creure, un altre cop la mateixa excusa, sempre igual, la qüestió era que no li comprarien el mòbil. La Marta seguí estirada uns minuts més i finalment s'aixecà, es posa el pijama i com que no sabia que fer, encara estava enfadada, es va posar al llit i es va cobrir tota ella amb el llençol ¬Egoista jo? De què va? són uns mals pares -es repetia un i un altre cop i es va dormir pensant en que era una desgraciada i que tenia els pitjors pares del món.\nEI dia següent era dissabte així que la Marta es va quedar dormint fins tard, estava sola a casa ja que els seus pares i el seu germà havien anat a visitar els avis. Va esmorzar i es va asseure al sofà per mirar la televisió. En un dels canals feien un reportatge sobre la fam al món, era la història de dos missioners que havien anat a un poblet de Gàmbia per dur menjar i medicaments als seus habitants i també ensenyar-los a ser autosuficients, el reportatge era interessant però la Marta encara no havia digerit lo del mòbil així que va tancar la televisió. Com que no fien res de bo, s'adormí. Passada una estona la Marta es va despertar, feia molta calor i tenia la gola seca. Aquella calor no era normal, si era plena tardor, s'aixecà i mira per la finestra. No podia creure el que els seus ulls veien, el seu jardí no hi era, ni els veïns, ni la ciutat, només hi havia sorra, era un desert, estava al desert!. La Marta s'alarmà, sortí corrents del menjador i es dirigí a l'entrada, obri la porta, la llum l'encegà, al cap de pocs segons pogué veure el panorama: sorra, sorra i més sorra. Va tanca la porta i la tornà a obrir a l'instant amb l'esperança de que quan la tornés a obrir es trobaria amb el seu jardí, però no va ser així, malauradament l'única cosa que tornà a veure era sorra. Sortí de la casa i caminà unes quantes passes, la calor era exageradament asfixiant, entrà a casa seva, agafa una ampolla de litre i mig d'aigua i tornà a sortir a I'exterior. Què estava passant? Com podia ser que de cop i volta estigués en mig del desert?, es preguntà la noia mentre es bevia l'aigua. Quan estava pensant en una resposta convincent per a l'absurda situació, veié un estrany "bony" blanc entre mig de la sorra, dubtà uns segons però s'hi aproximà. De primer pensà que era un llençol arrugat però quan ja estava a uns dos metres va veure que era una nen que amb prou feines devia tenir set anys. La Marta el sacsejà i el nen no es despertava, devia estar inconscient a causa de l'imponent presència dels rajos del sol. La Marta li tirà una mica de d'aigua de l'ampolla a la cara, a l'instant el nen va recobrar el coneixement tot fent una ganyota, la Marta va riure -Hola, qui ets? -Li preguntà la noia. EI nen la mirà estranyat, la Marta pensà que segurament en el desert de ves a saber on no entenien el Català. La Marta va ajudar al nen a aixecar-se, estava molt dèbil, el portaria a casa seva i li donaria menjar. Però no va ser així, quan es va girar la seva casa no era enlloc, s'havia esfumat! No podia ser, ara sí que estava enmig del desert! La noia es tranquil.litzà i pensà en el pobre nen que tenia molt mal aspecte. En aquell moment estava tant perduda com ell.\n-Tens menjà? -va preguntar el nen amb un fil de beu, a la Marta li va sorprendre que el nen parles català -Que t'has perdut? -Va preguntar ella -Si, estava al campament amb els meus pares i la resta de la tribu i he decidit anar a buscar menjar ja fa més d'una setmana que no mengem res -Va respondre el nen -La Marta es va sorprendre molt, pobre nen ell si que era desgraciat. En aquell moment hagués canviat el seu mòbil, I'MP4, l'ordinador ... Tot, per un simple rosegó de pa. La Marta es despertà i es trobà en el menjador de casa seva. Què havia passat? Era un somni? Segurament. La Marta es senti a estúpida, com si li haguessin tirat una galleda d'aigua glaçada per sobre. Aquell dia, després de tants i tants anys, la Marta ho va comprendre, va comprendre que si hi ha fam al món es perquè hi ha persones egoistes que només saben pensar en elles, i ella era una d'aquestes tantes i tantes persones que l'única cosa que saben fer és mirar-se el melic i no veuen més enllà dels seus nassos.


Ajuntament de Cardona/Presentació de l'aplicació 'VisitEscape'\nData i hora oficials: 08/12/2021 08:06\nPresentació de l'aplicació 'VisitEscape'\nUna nit, una dona es presenta a casa de l'alcalde desesperada, diu tenir un dels tresors més importants de la història de Cardona. Explica que l’estan perseguint i que, si la descobreixen, acabaran amb la seva vida. Qui és aquesta dona? Qui la persegueix? Quin tresor té amagat? Converteix-te en detectiu/iva i descobreix els misteris ocults (i reals) de la vila de Cardona.\nÉs una APP (disponible per a iOS i Android) que ofereix una nova forma de visitar els llocs turístics més emblemàtics, al mateix moment que es resol un misteri al més pur estil room escape. La informació es basa en les curiositats més sorprenents, que a través d'una veu interactiva es posa a prova a l'usuari.\nCada VisitEscape és una guia d'àudio que dura aproximadament 1,30h. El jugador investigarà un misteri al mateix temps que aprèn del lloc que està visitant superant proves i buscant les pistes clau.\nTan sols un dispositiu mòbil i uns auriculars, connexió a internet i bateria. Que... si se t'acaba la bateria a la meitat del cas, et farà més ràbia que quan et quedes sense aigua calenta i tens el cap ben ensabonat!\nEl punt d'inici del VisitEscape és al pàrquing del Castell de Cardona.\nLa descàrrega de la APP és gratuïta, on es poden escoltar els primers 3 capítols de l’experiència. A partir d’aquí s'ha de realitzar un únic pagament de 4,99€ per a tota l’experiència (INCLOU ENTRADA A LA COL·LEGIATA DE SANT VICENÇ DEL CASTELL DE CARDONA).\nCentre Històric de la Vila: Capella de Santa Eulàlia, Església de Sant Miquel, Plaça de la Fira.\nQuan s'aconsella realitzar?\nEl VisitEscape es pot fer quan es vulgui, però sí que es recomana coincidir amb els horaris de la col·legiata. (Els horaris d'hivern són: de dimarts a diumenge de 10.00h a 13.00h i de 15.00h a 17.30h. Els dilluns no festius està tancada!).\nNo hi ha mínim ni màxim de persones. Cadascú ha de portar el seu dispositiu mòbil amb els seus auriculars, així podrà gaudir l'experiència al màxim. Si voleu competir per veure qui treu millor puntuació, al final del cas se us donarà una puntuació per jugador. Si decidiu cooperar, és decisió vostra.\nData i hora de la darrera actualització d'aquest contingut: 03-11-2021 12:18


BRIDGET JONES PERD EL SENY - eBook - Laie\nFa quatre setmanes i cinc dies que la Bridget surt amb en Mark Darcy i ara ja sap què és viure amb l?home dels teus somnis, sobretot quan és hora de rentar plats. Adelerada per les bridgetmanies de sempre i ara que intenta començar una nova carrera fent entrevistes, no se sap estar de demanar-se mil coses: podrà tornar a canviar de feina?, sobreviurà als trenta-set llibres d?autoajuda que s?ha comprat? I sobretot: on anirà de vacances?\nDesprés de l?èxit d?El diari de Bridget Jones, un fenomen sociològic i editorial arreu del món, les noves peripècies de la Bridget no ens podien fer esperar. Com va dir Nick Hornby: «Helen Fielding és una de les plomes més divertides d?Anglaterra i Bridget Jones una criatura pròpia d?un geni de la comèdia.»\nHelen Fielding va néixer a Yorshire. El 1996 va publicar El diari de Bridget Jones, que de seguida es va convertir en un best-seller, va guanyar el British Book Award i va ser un dels fenòmens editorials més importants dels anys 90. El 1999 va escriure una segona novel·la protagonitzada pel personatge de la Bridget: Bridget Jones perd el seny, i va formar part de l'equip que va escriure els guions de les dues pel·lícules del mateix títol. Bridget Jones: Boja per ell (2013) és la seva cinquena novel·la. Té dos fills i viu a Londres i ocasionalment a Los Angeles.


Doble o res. VEU Revista Cultural de la Universitat d'Alacant\nACTORS: Robert DeNiro, Sharon Stone, Joe Pesci, James Woods, Kevin Pollak\nESCRIPTOR: Nicholas Pileggi i Martin Scorsese (basada en la novel·la de Nicholas Pileggi)\nMUNTATGE: Thelma Shoonmaker\nEUA 1995 Universal Pictures\n“Basada en una història real…”. Quan un llig això al començament de la pel•lícula no hi dóna a penes importància, però és al final del film quan es recorda d’aquesta anotació, aborronat. Durant les prop de tres hores que dura Casino assistim a tota mena de tripijocs i situacions que fan que siga difícil agafar el son si es pensa que això existeix o ha existit. Martin Scorsese adapta, amb aquesta pel•lícula, la novel•la de Nicholas Pileggi, amb qui ja havia treballat cinc anys arrere en Un dels nostres (Goodfellas, 1990), basada també en una altra de les seues novel·les. Scorsese firma juntament amb Pileggi el guió de les produccions i és innegable que tenen molt en comú.\nCasino ens explica la història de Sam Ace Rothstein, un apostador professional amb l'habilitat d'analitzar fins al més petit detall i aconseguir pronosticar sense cap dubte el cavall guanyador. Això no passa inadvertit per a influents famílies mafioses i la seua habilitat és premiada amb el càrrec de director d'un important casino. Al llarg de la seua vida sempre ha sabut a quin cavall havia d’apostar, fins que ensopega en el seu camí amb Ginger (Sharon Stone, en una actuació impressionant) i fa cas omís del seu instint per a deixar-se guiar per l'amor que sent per ella. Aquesta aposta canviarà per sempre la ratxa de bona sort que havia tingut fins llavors.\nImpressionant treball el de DeNiro i Stone, i no menys impressionant el del grandíssim Joe Pesci, que, tot i la dificultat de tenir un rol molt similar al d'Un dels nostres, n’ix airós i ens brindant una de les seues millors interpretacions.\nFabulosa direcció per part de Scorsese, la qual, juntament amb el muntatge de Thelma Shoonmaker, dóna un toc dinàmic a la pel•lícula que agilita la seua llarga durada. En aquest sentit, val la pena indicar que en cap moment es fa tediosa ni avorrida. Per contra, cada escena deixa l'espectador amb interès per saber què passarà a continuació. Aquesta habilitat per a fer que tres hores passen com si fóra la meitat de temps no la té qualsevol.\nCom sempre, Scorsese fa gala del seu particular estil: moviments de càmera que semblen de videoclip, una forma de fer ressaltar els punts d'interès il·luminant descaradament un personatge o la magistral forma d'utilitzar la música…Tot això converteix el seu cinema en peces d'orfebre d'autoria personalíssima.\nPerò no escric ací per a emetre adulacions sinó crítiques i encara que assumisc que m'arrisque a ser qualificat d'heretge pels fans més acèrrims de la pel·lícula, crec que és la meua obligació haver d'apuntar, encara que solament siga un parell de coses, al meu entendre, millorables. Per a començar, tenint en compte el final de la pel·lícula, podríem dir que l'escena d'obertura del film és tramposa i quan dic tramposa em referisc que no s'ha d'enganyar l'espectador. Es pot explicar una veritat a mig fer, però mai una mentida, perquè si no, l'espectador es pot sentir enganyat. Sobre aquesta i altres pel·lícules de gàngsters es va fer la paròdia Jane Austen’s Màfia!, 1998 (Mafia, ¡estafa como puedas!, en la versió espanyola) on es fa especial insistència en aquesta escena (i quan dic “insistència” vull dir “paròdia”) en la qual veiem el protagonista de la pel·lícula volar per l'aire i aparèixer després totalment cremat per a reaparèixer solament uns minuts més tard amb tan sols una tireta a la barbeta. L'escena d'obertura de Casino és impressionant, però no és coherent per al que ocorrerà després i solament si la prenem des d'un punt de vista metafòric tindrà lògica.\nD'altra banda, la durada de la pel·lícula és excessiva, cosa que no vol dir que siga insuportable, ni molt menys, com ja he comentat abans. Segurament aquesta història podria haver-se comptat amb mitja hora menys de metratge, però cal trencar una llança a favor dels responsables de la cinta ja que pel fet de tractar-se d'un guió basat en una història real hi ha la tendència d'explicar una sèrie de punts clau, cosa que en la ficció no ocorre perquè el guió sorgeix de la ment de l'escriptor i ell decideix quins elements inclou. Això mateix passa també en Un dels nostres. A més, el fet de narrar la història com si es tractara d'una crònica imprimeix més realisme a la cinta i fa que l'espectador s’identifique més amb la trama i acabe oblidant que està veient una pel•lícula.\nEn conclusió, Casino és una altra d'aquelles indiscutibles joies del cinema, no apta per als estómacs més sensibles i totalment recomanable per als cinèfils més voraços, que malgrat tenir ja uns quants anys continua estant tan vigent com el primer dia i és un perfecte exemple i resum de l'estil d'aquest mestre que és Martin Scorsese.


Terra-lab.cat, guanyador del I Premi Lluís Carulla, inicia una nova fase amb la definició del treball de camp que es durà a terme arreu de Catalunya | Fundació Carulla\nEl projecte ha estat impulsat pel fotògraf, dissenyador i editor Ignasi López, el poeta, assagista i traficant d'idees Vicenç Altaió, el dissenyador gràfic i professor Sergi Opisso i el fotògraf, editor i docent Román Yñán.\nTerra-lab.cat consisteix en la distribució arreu del país de deu equips, format cadascun per dos fotògrafs i un escriptor procedents de les generacions de creadors nascuts entre els anys 1970 i 1980. Els fotògrafs són Bego Antón, Arnau Blanch, Salvi Danés, Martí Gasull, Roger Guaus, Albert Gusi, Jordi Mitjà, Rut Panusé, Noelia Pérez, Aleix Plademunt, Tanit Plana, Rita Puig-Serra, Lurdes R. Basolí, Mónica Sánchez, Jon Uriarte, Pep Vidal, Blanca Viñas, Román Yñán i Ignasi López.\nPel que fa als escriptors que acompanyaran els fotògrafs, es compta ara com ara amb Jaume C. Pons-Alorda, Kathrin Golda-Pongratz, Albert Serra, Marina Garcés, Marta Dahó i Francesc Serés.\nTerra-lab.cat pretén configurar una visió de la Catalunya d’avui a partir del diàleg entre fotògrafs i pensadors, renovant la mirada sobre el territori i el paisatge, tant geogràficament com conceptualment, després de dècades caracteritzades per la modernització del territori en tots els seus àmbits i en un context de canvis profunds per a la societat catalana com l’actual.\nEl premi servirà per dur a terme la primera fase, corresponent a l’any 2016 i dedicada al treball de camp dels fotògrafs i dels escriptors i al desenvolupament de l’aplicació per a mòbils. L’any 2017 es preveu l’exposició, l’edició i el debat dels material generat en cada àmbit territorial, i el 2018, la realització d’una exposició íntegra a Barcelona en un equipament cultural de rellevància i la recerca de centres internacionals que vulguin acollir el projecte.\nTerra-lab.cat té com a referent el que l’any 1967 va representar Catalunya Visió, una col·lecció de llibres fotogràfics que van abraçar tot el territori català i que van posar el focus sobre la realitat del moment. Sota la direcció d’Oriol Vergés, incorporaven textos de Josep Vallverdú, Jordi Verrié i Josep Vicente i fotografies de Ton Sirera, el mateix Verrié i Ferran Bosch.\nEl Premi Lluís Carulla s’atorga a un projecte cultural que constitueixi una aportació innovadora que contribueixi a l’enfortiment i la modernització de la cultura i la societat catalanes.\nTerra-lab.cat va resultar guanyadora de la primera edició. A final d’any va fer-se pública la convocatòria de la segona edició del Premi Lluís Carulla. El termini de presentació acabarà el 16 de març.


Xerrada informativa sobre la nova ordenança de circulació i estacionament al nucli antic de Pals\nPals.- L’Ajuntament convida a totes les persones residents al nucli antic de Pals a la reunió informativa sobre la nova Ordenança de circulació i estacionament al nucli antic que tindrà lloc l’11 de novembre de 2020, a les 19 hores.\nAtesa la situació de crisi sanitària actual, la reunió serà virtual, mitjançant la plataforma ZOOM. Es recomana a les persones interessades que es descarreguin l’aplicació en el seu dispositiu mòbil, tauleta o ordinador.\nPer poder participar a la reunió, s’ha d’enviar un correu electrònic a alcaldia@pals.cat, fent constar el nom, els cognoms, l’adreça, el telèfon de contacte i el correu electrònic on es vol que s’enviï l’enllaç.\nEl mateix dia 11 de novembre s’enviarà l’enllaç per poder accedir a la sessió de l’aplicació ZOOM.\nArxivat com a: Baix Empordà, Serveis, Societat Etiquetat com a: Ajuntament de Pals, circulació, estacionament, informació, mobilitat, nucli antic, ordenança, pals, serveis, societat, xerrades


Com filtrar el suc del Blender - Bill Lentis Media\nHome Mescladors Com filtrar el suc del Blender\nCada temporada té el seu propi fruit, i mentre alguns es mengen sense suc, altres es barregen en batuts. No obstant això, no tots els fruits que es barregen en una batedora, només contindria suc. Podria ser els i s’ha de filtrar. Hi ha diverses maneres de filtrar el suc d’una batedora.\nMètode per filtrar el suc d’una batedora\nMètode #2 per filtrar el suc de Blender\nFiltre de cafè o tovallola de paper\nCom es barreja el suc de fruites?\nQuè és millor suc o barreja?\nPot vostè suc sense un espremedor?\nQuè fruites es pot barrejar?\nEl primer mètode per filtrar el suc d’una batedora, és utilitzant un colador. Un filtre és un dispositiu simple, no elèctric, que té forats perforat en ella, o ha creuat els cables. S’utilitza per filtrar la polpa de suc de fruites, en líquid llis i clar. Colador és la primera opció per filtrar el suc d’una batedora, perquè és barat, i la majoria de la gent ja té a casa seva.\nTamís o un colador de malla es pot utilitzar per filtrar el suc d’una batedora. És un dispositiu, que separa els materials no desitjats de partícules desitjades. No obstant això, aquest dispositiu s’utilitza comunament per al filtratge de farina o blat, però es pot utilitzar per filtrar el suc d’una batedora.\nLes dues altres maneres de filtrar el suc de Blender és a través d’un filtre de cafè, bossa de llet de nou o una tovallola de paper. No obstant això, com la polpa és pesada, i aquests dispositius de filtració són lleugers, pot ser que no sigui la forma més eficaç de filtrar el suc.\nPer barrejar qualsevol suc de fruita, seguiu els senzills passos a continuació:\n• Rentar la fruita\n• Tallar-lo en trossos petits, i col·locar-lo a la batedora\n• Barrejar fins que arribi la consistència desitjada\n• Filtrar el suc\n• Serveixi amb guarnició\nHi ha una diferència important entre el suc i la barreja, i que és el material a l’esquerra. Amb suc, tots els materials essencials com la fibra s’eliminen, i només es deixa sucs. Quan es barregen les fruites, llavors l’usuari ho aconsegueix tot; el cadell i la fibra, que podria ser realment beneficiós.\nSi algú no té un espremedora a casa seva, llavors poden utilitzar una liquadora a les fruites de suc. Si no volen la polpa en el suc, llavors poden utilitzar un colador de malla més fines, i el suc tindrà una consistència lleugera. També vagi-se’n i comprovi el quants watts fa una batedora necessitar fer batuts- comprovi allò .\nHi ha diverses fruites o fins i tot llavors de fruites que la gent pot barrejar. Per exemple, poden barrejar plàtans, MANGO, baies, alvocat, préssecs, maduixes i molt més. No obstant això, no tots els fruits es poden barrejar amb un altre, perquè això arruïnaria el gust. Per exemple, la barreja de plàtan amb mànec faria que el batut pesat, i el gust seria massa per al consumidor. Els fruits àcids no s’han de barrejar entre si tampoc. Per exemple, pomelos i les maduixes no van bé junts, o les pomes i els préssecs. Pomes i préssecs són les fruites sub àcid, i la seva combinació amb la magrana o amb els altres, seria una mala idea.\nPrevious articleCom fer oli d’ametlles sense batedora


"60 minuts" commemora el Dia Internacional del Treball amb "Marx Reloaded" - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\n"60 minuts" commemora el Dia Internacional del Treball amb "Marx Reloaded"\nddggirona 02.05.2013 | 11:58\nEn el Dia Internacional del Treball, el programa 60 minuts (23.45 h, 33) presenta un reportatge que reflexiona sobre el possible retorn a una ideologia proletària per fer front a l'actual crisi econòmica i social: el marxisme. El 2007 va esclatar una crisi al mercat immobiliari dels Estats Units que de seguida es va estendre per tot el món. Milions de persones van perdre la casa i el lloc de treball, i els governs van gastar bilions de dòlars per salvar el sistema financer mundial del col·lapse.\nAnys més tard, l'abast de la crisi encara no es veu clar, però creixen les sospites que el capitalisme pot estar a prop del col·lapse. El sistema s'està destruint a si mateix i està destruint la riquesa del planeta. Avui, Karl Marx i la idea del comunisme tornen a estar en voga. El primer socialista revolucionari s'ha convertit en una icona cultural. Però, la crítica del capitalisme de Marx ens pot ajudar de veritat en aquests temps de crisi? Què podem aprendre d'un pensador amb unes idees que figura que van desaparèixer amb la caiguda del mur de Berlín, ara fa més de 20 anys? Marx Reloaded és un documental que examina la rellevància de les idees del socialista i filòsof alemany Karl Marx per entendre millor el començament de la crisi mundial.


Des de l’any 1972 fins l’any 1976 Sabadell comptarà amb un nou espai d’exposicions situat a l’Acadèmia de Belles Arts, anomenat Sala Tres, que durant més de mitja dècada serà el portaveu de les noves tendències artístiques, com ara el conceptual , les instal·lacions i performances, el body art, el pop, el land art, entre d’altres, i l’aglutinador dels esperits més progressistes del moment. Encara que amb canvis i incorporacions futures, el grup inicial estava format per: Jordi Domènech, Toni Clapés, Alfons Borrell, Tàtum, Benet Ferrer, Josep Melo i Josep Boadella.\nLa Sala Tres va ser la via per la qual Sabadell connectà amb els esdeveniments punta que durant la dècada dels setanta s’escampen arreu de Catalunya, atès que és un símptoma més de les múltiples i variades propostes que es despleguen entorn de l’art conceptual i la seva transgressió del mercat artístic. Va ser amb la mostra d’Art Jove a Granollers i la Mostra d’Art Actual a l’Hospitalet de l’any 1972, que es va començar a Catalunya, amb quasi deu anys de retard, la febre conceptualista i els fenòmens que l’envoltaven. El més destacable és l’aparició d’espais alternatius a les galeries tradicionals amb un art que negava el mateix objecte artístic per privar-ne l’explotació comercial, de nous espais desvinculats del mercat de l’art o de la sacralització dels museus.\nA Sabadell els artistes que van participar activament en aquest moviment van ser: Fina Miralles, Josep Domènech i Benet Ferrer.\nAquest és el context que acompanyà el naixement de la Sala Tres, gràcies a la qual Sabadell formarà part, durant uns anys, de la cruïlla on es desenvolupà l’escena artística catalana, per mitjà d’exposicions, accions, cicles de conferències, amb la participació dels artistes i crítics més significatius del moment.\nLes activitats de la Sala Tres van perdent intensitat a partir de l’any 1976, encara que visqueren una darrera revifalla l’any 1980 amb altres mostres.\nNo podem oblidar el grup encapçalat per Vicenç Altaió, Lena Balaguer i Pep Sallés, que promogué la revista d’arts i lletres Èczema, amarada de poètica objectual, insòlita i innovadora, que marcà el pas del textualisme dels setanta a la inauguració de la postmodernitat dels anys vuitanta.


01 « noviembre « 2019 « L’Esquella de la Torratxa\nInicio » 2019 » noviembre » 01\nArrimadas presenta Cs com l’únic «vot útil» contra el «separatisme totalitari»\n1 noviembre, 2019 1:55 am / Deja un comentario\nLa candidata de Ciutadans per Barcelona diu que “no hi ha partit que sàpiga pactar més” que el d’Albert Rivera\nInés Arrimadas, en l’arrencada de la campanya de Cs per al 10-N. | ACN\nLa candidata per Barcelona de Cs, Inés Arrimadas, ha afirmat que el seu partit és l’únic “vot útil” per aturar tant “el separatisme totalitari” com per “treure Pedro Sánchez de la Moncloa”. En un acte per mitjans de comunicació a la Rambla de Barcelona, a quatre hores de l’inici oficial de la campanya pel 10N, Arrimadas ha expressat la necessitat de “prendre el protagonisme a Torra i Puigdemont”.\nArrimadas considera que les eleccions espanyoles són “una segona oportunitat” per desbancar Pedro Sánchez qui, segons ella, “mira de reüll” a Catalunya sense que se “solucioni” la situació actual. La també portaveu de Cs diu que “no hi ha partit que sàpiga pactar i cedir més” que el seu, i creu que també és el més preparat per impulsar “reformes” a l’Estat. Iceta insta l’independentisme a «acceptar les regles del joc» abans de dialogar\nPer Arrimadas, Cs és el més “ferm” contra l’independentisme, i votar el partit taronja és l’única garantia per “desbloquejar” l’Estat i d’acabar amb “els contenidors cremats, carrers tallats, la por a anar a la universitat, les festes de poble apropiades per l’independentisme, la frenada econòmica i l’abandonament de polítiques socials”. També creu que tot allò que PP i PSOE “no han volgut reformar en 40 anys” només es podrà canviar votant la formació d’Albert Rivera. L’independentisme busca el 10-N un tsunami de vots que forci l’Estat a rectificar\n“Necessitem un projecte, esperança, superar aquests reptes, acords entre constitucionalistes per a baixar el volum del nacionalisme”, ha dit, emfatitzant la importància dels autònoms, els joves que volen anar a la universitat, els pensionistes i la conciliació familiar. “És una oportunitat”, ha insistit, assenyalant que “únicament” el president del govern espanyol en funcions volia tornar a anar a les urnes. ERC crida a «sentenciar l’Estat» amb una victòria el 10-N


Hem complert – Capvespre\nPosted By: Jaume 2 març, 2020\nDos autocars ens van dur a Perpinyà als colomencs i colomenques que ens vam apuntar a l’ANC. Contents, il·lusionats. Amb la certesa que és la gent –nosaltres!– que hem d’aconseguir la independència de Catalunya, sense fer marrades ni llargues esperes. El viatge a Perpinyà es pot fer amb un parell d’hores; nosaltres, dissabte, n’hi vam estar set. Però a mi no em sabé greu, els embotellments, els retards, la incomoditat, fins i tot la impossibilitat d’entrar a Perpinyà d’un centenar d’autobusos ho vaig viure com la prova de l’èxit de la convocatòria.\nTot anant cap a Perpinyà pensava en les vegades que hi havia anat en temps de la dictadura franquista. Un pensament ambigu. D’una banda, em feia enveja veure volaiar lliurament les banderes catalanes pel carrer i constatar, a Castellet i en molts llocs, que hi havia rètols i escrits en català. Però d’una altra banda no se m’ocultava que malgrat aquestes espurnes de l’antiga catalanitat, l’estat francès havia aonseguit que tot el Rosselló hagués perdut en molt bona part la consciència catalana i que la llengua gairebé hagués desaparegut, mantinguda viva només al dagradat barri de gitanos, considerada fins i tot per ells, un vulgar patois.\nAra les sensacions són molt diferents. Els catalans “del sud” estem forts. Espanya, amb l’ennorme poder que té l’estat, no aconsegueix eliminar el moviment independentista. És més: com més ens criminalitza i ens oprimeix, més creix. i, per una mena d’oòsmosi fratern, com més ho vivim al Principat, més es desvetllen els altres països catalans. ¡Fins i tot, de retop, les ànsies de llibertat respecte del centralisme esttatal s’enccomanen a més d’una província espanyola!\nTots tornem de Perpinyà més animats, convençus que la independència és a les mans del poble.\nSigues el primer en comentar on "Hem complert"


Butlletí Comptadors num1\nButlletí digital Campanya comptadors intel·ligents. Número 1.\nSi no pots visualitzar de forma òptima aquest butlletí: clica sobre el següent enllaç: Butlletí digital Campanya comptadors intel·ligents. Número 1.\nCom a participants de la campanya d'estalvi energètic per habitatges a Sabadell - comptadors intel.ligents - us fem arribar el primer número del butlletí digital de dinamització de la campanya, amb informacions, novetats i consells al respecte de la gestió energètica domèstica per tal d'aconseguir l'objectiu final de la campanya: reduir el consum i la vostra factura energètica.\nBenvinguda al consum intel.ligent!!!!\nL'Oficina Municipal de l'Energia us dóna la benvinguda a la campanya d'estalvi energètic - Comptadors Intel.ligents, desenvolupada a Sabadell de forma pionera a Catalunya. Rebreu un butlletí electrònic mensualment fins al mes de juny de 2011. Us convidem a fer un consum intel.ligent d'electricitat a la vostra llar amb l'ajuda del comptador intel.ligent, i a desenvolupar les accions incloses a la guia de consum proporcionada amb l'aparell. [Més informació]\nPla Renova't 2011 de finestres.\nL'Institut Català de l'Energia de la Generalitat ha posat en marxa el Pla Renova't 2011 de finestres, obertures i proteccions solars. Aquest pla permet obtenir ajuts econòmics per finestres i tancaments d'habitatges unifamiliars, plurifamiliars i edificis de serveis. Es mantenen els ajuts econòmics de l'edició anterior. Per famílies, la inversió mínima serà de 1000 euors, 130€ d'ajut per m2 de finestra que es canviï o 40€ per m2 de persiana o protecció solar. [Més informació]\nVols conèixer d'on prové l'energia elèctrica que consumim a la nostra llar?\nQuè vol dir el mix elèctric espanyol? I el català? Per què les emissions de CO2 associades a l'electricitat de cada país o regió són diferents?? Quina aportació fan les energies renovables al total de la producció elèctrica?? Totes aquestes preguntes tenen resposta a l'Observatorio de la Electricitdad, iniciativa de WWF per comunicar i conscienciar els impactes de les diferents fonts d'energia i la seva contribució al canvi climàtic [Més informació]\nLa factura elèctrica s'encarirà un 9,8% de mitjana a principis d'any, a causa de l'increment dels costos associats a la proucció energètica i per tal de compensar el dèficit tarifari existent amb les empreses elèctriques. Aquesta pujada és la tercera de l'any 2010, i afectarà un total de 17 milions d'usuaris, especialment als usuaris acollits a la Tarifa d'Últim Recurs (TUR). El preu de l'electricitat ha pujat un 51% en el període 2002-2010 mentre que l'IPC ho ha fet gairebé la meitat.[Més informació]\nPassem a l'acció! Què consum cada aparell??\nUs proposem una primera activitat lúdica per fer-la en família. Apagueu i desconnecteu tots els aparells, i amb l'ajuda del comptador, connecteu-los de forma individual i apunteu el seu consum individual. Amb la taula annexa, podreu averiguar el pes de cada aparell en el vostre consum diari i identificar on podeu aconseguir el màxim estalvi. [Descarregar fitxa activitat 1]


Centre d'Estudis Mitològics de Catalunya: El torrent de les encantades de la nit de Sant Joan, a Viladrau | Mitologia Catalana\nEl torrent de les encantades de la nit de Sant Joan, a Viladrau | Mitologia Catalana\nUs presentem una bonica llegenda del Montseny, recollida pel geògraf i mitòleg Martí Boada al seu llibre Llegendes del Montseny:\nProp de Viladrau, al cantó de les aigües vessants de Sant Segimon, hi travessa una torrentera on moltes vegades hi baixen a abeurar els ramats que pasturen en aquest bell indret. Diuen que moltes vegades, en les fredes nits d’hivern quan els cims de l’alt Montseny estan coberts de neu i les aigües del torrent són fortes i ràpides, surten dels afraus i gorgs, les encantades i ballen i canten per la superfície. Ningú les entén, barrejats llurs ecos amb els xiulets del vent i el bramul de els famolenques feres que baixen al pla a capturar les seves preses.\nQuan ve l’estiu i amb ell la nit de Sant Joan, llavors ja canvia la cosa i surten les encantades en aquesta nit, a cantar belles cançons com ningú les ha sentit mai. Afortunat el mortal que aquell dia pot veure-les, es pot dir que ja ha fet la seva fortuna. Això va succeir a tres xicots, fills de Can Bosc l’un; de la Sala, l’altre; i de Can Gat, el tercer; tots tres del poble de Viladrau.\nPlens de coratge, malgrat la por i de les prediccions que els veïns i parents els hi feien per la seva temeritat, emprengueren el camí de la torrentera, era la bella nit de Sant Joan i al punt de les dotze hores i estant-se allà ben amagats, veieren sortir del fons d’una balma a les Encantades que anaven estenent roba pels marges del torrent. Tot d’una ells sortiren i prengueren a corre cuita una peça de la roba estesa.\nLes Encantades al veure’s descobertes desaparegueren com per art de màgia. Era un tovalló que així que l’agafaren anà allargant-se, allargant-se sense parar. Per fi quan ja no s’estirà més, els tres nois se’l partiren i tan bon punt ho fou, va quedar cada tros convertit en peces d’or, i esdevingueren rics com ningú altre.\nPerò els hi entrà l’ambició, i volgueren fer-se rics; i així, decidiren cadascú per la seva banda, sense dir res als seus companys, de tornar, l’any següent, al mateix indret. Quan fou mitja nit aparegueren les Encantades, i els tres minyons, tots d’una i sobtadament es tiraren damunt d’un tovalló de la roba que tenien aquelles estesa, al mateix temps que desaparegueren roba i Encantades. I els tres xicots estira que estira del tovalló, aquest en lloc d’allargar-se es féu a trossos; caient d’ell, en lloc de monedes com l’any abans, moltes pedres.\nFont: Llegendes del Montseny, Martí Boada.\nTorrent de Sant Segimont, prop de la població de Viladrau, al Montseny.\nPublicat per . a 17.3.21\nEtiquetes de comentaris: Llegendes, Llegendes del Montseny, Mitologia catalana, Personatges mitològics


Com viatges amb el teu gos? | Lladruc\n/ Agost 4, 2010\nuns consells molt interesants !!!!\nNosaltres sempre lliguem a la Shanti amb un arnés i un cinturo al seient de darrera… pero despres de veure els videos no se si la Shanti va prou segura, encara que la shanti es de tamany mes petit que el gos del crash… auch… quin embolic…\n/ Agost 5, 2010\nRoser, sempre em sorprens amb la originalitat i lo escaient dels teus posts d’enfocaments diferents i interessants, fins i tot en temes que semblen que no donin tant de si, impressionants els crash tests, i perfecte el “timming” ara que tothom s’en va de vacances, et felicito: CLICK!!! 😉\nPD el meu viatja com bé saps, igual que ho fa la teva, en transportí IATA concretament Petmate extra large.\n/ Agost 6, 2010\nÉs super interessant tota la informació que es recull en aquest link. Tanmateix, a banda de la seguretat cal tenir en compte que el gos s’adapti al que tu decideixis. I aquest no és el nostre cas. Varem provar el transportí des de ben petita amb la Denali. Vomitava, babejava… Però confiàvem que s’acostumaria i en vam comprar un.\nDesprés d’un any, i havent observat la diferència entre dur-la amb l’arnés o dur-la al transportí, vàrem desistir i ara la portem amb arnés.\nAra però, amb aquesta informació, veig que no anem tan segurs com ens pensem… I menys si pensem dur dos malamuts amb arnés… Caldrà fer un replantejament, perquè no és pas que hi vagin poc en cotxe els nostres gossos…\n/ Juliol 8, 2011\nEstà molt bé la informació que dones. Realment sempre són poques les mesures que utilitzem de seguretat.\npost LLadruc « El Blog de la Serralada


El Síndic també ha presentat l'informe anual 'Mecanisme català per a la prevenció de la tortura', considerant que malgrat que hi ha millores detectades en aquest àmbit segueixen existint "mancances estructurals significatives"\nEl Síndic alerta sobre les mancances "greus" de les polítiques d'habitatge, especialment en emergència\nL'organisme reclama al Parlament un pacte nacional que abordi la problemàtica\nEl síndic de greuges, Rafael Ribó, ha alertat aquest dilluns al Parlament sobre les mancances de les polítiques públiques d'habitatge i ha advertit que la pandèmia ha empitjorat la situació. Ribó ha previst "conseqüències greus" si s'acaba amb mesures de protecció com la moratòria de desnonaments i ha reclamat un pacte nacional que abordi la problemàtica.\nRibó ha comparegut a la Comissió del Síndic de Greuges per presentar l'Informe 'El retard de l'Administració en situacions d'emergència residencial a Catalunya', un estudi fruit de les queixes rebudes per l'increment del nombre de situacions d'emergència en matèria d'habitatge i que constata l'increment del període de temps d'espera que transcorre entre la valoració de la Mesa d'emergències i l'assignació d'un habitatge. L'informe també recull la creixent dificultat amb què es troben els serveis socials municipals a l'hora de garantir el reallotjament d'urgència de les persones afectades que ja han perdut el seu habitatge habitual, però encara no han pogut accedir a un habitatge social, i la inadequació dels espais en què sovint es garanteix el reallotjament d'urgència.\nEn la mateixa línia, el Síndic ha destacat que la finalització de les mesures de protecció acordades pel Govern de l'Estat, el pròxim 31 d'octubre, que, entre d'altres, preveuen la suspensió dels desnonaments i llançaments de persones en situació de vulnerabilitat que no disposin d'altra alternativa residencial, pot tenir greus conseqüències.\nDurant la comissió, el Síndic ha proposat al Parlament que tramiti una proposició de llei per donar solució a les situacions d'emergència actuals i a les necessitats d'habitatge futures, mitjançant l'establiment de polítiques d'habitatge i de sòl. A banda, ha demanat que s'augmenti la despesa pública en matèria d'habitatge i que s'estableixi un pla de xoc per donar resposta a les situacions d'emergència residencial.\nMancances estructurals en la prevenció de la tortura\nD'altra banda, el Síndic també ha presentat l'informe anual 'Mecanisme català per a la prevenció de la tortura', considerant que malgrat que hi ha millores detectades en aquest àmbit segueixen existint "mancances estructurals significatives". Els resultats d'aquest estudi sorgeixen a partir de l'observació de quatre comissaries dels Mossos, tres centres penitenciaris, un centre educatiu de justícia juvenil i un centre per a persones adultes amb discapacitat intel·lectual.\nDe les visites a les comissaries, Ribó ha ressaltat el "compliment" de les recomanacions formulades en exercicis anteriors sobre el protocol de trasllat de detinguts entre cossos policials i la disposició judicial, i l'efectivitat dels drets del detingut. Per contra, també ha manifestat que l'assistència lletrada segueix sense personar-se dins del termini de les tres primeres hores des de la detenció. En aquesta línia, l'informe s'ha adreçat als col·legis d'advocats per demanar que s'adoptin les mesures necessàries per assegurar el compliment d'aquest dret.\nPel que fa als centres penitenciaris, el Síndic ha destacat que l'Administració penitenciària va adoptar "en poc temps" mesures per facilitar els contactes exteriors de les persones internes durant la pandèmia. Durant el 2020 es va prestar una atenció especial als espais i si complien les condicions necessàries per afavorir i enfortir els vincles entre progenitors interns i infants, amb aquest objectiu es va incorporar a les visites una assessora de l'Àrea d'Infància. De la visita al centre d'internament de menors d'edat, el Síndic ha volgut destacar la necessitat de crear grups de separació interiors que permetessin donar una resposta diferenciada a les necessitats dels joves.\nFinalment, el Síndic ha explicat que durant els deu anys de funcionament de l'MCPT s'han dut a terme més de 400 visites a 265 centres diferents. L'entitat conclou que hi ha espais de privació de llibertat que continuen presentant mancances estructurals "significatives" i protocols de funcionament que necessiten una "actualització urgent". Pel que fa a les denúncies relatives a abusos verbals, o fins i tot maltractaments físics, el mecanisme fa un balanç globalment positiu de la tasca acomplerta, atès que considera que hi ha hagut millores evidents.


Torrent avança en el Pla de Mobilitat Sostenible amb la installació de punts de recàrrega per a vehicles elèctrics – Mes A Torrent\nElèctrics / 04/11/2021 26/11/2021\nTorrent, 17/09/2021. L’Ajuntament de Torrent reforça el seu compromís amb el Pla de Mobilitat Sostenible i posa en marxa quatre nous punts de recàrrega per a cotxes elèctrics.\nQuant als punts de recàrrega, la ciutat disposava fins al moment de tres punts que ja estaven en funcionament, en les dependències municipals de la Policia Local i de la Brigada d’Obres, més altre d’ús públic en la Plaça de la Unió Musical. A aquests se sumen ara aquests quatre nous punts de recàrrega, situats al carrer *Rajolers, s/n –en el polígon industrial del Mas del *Jutge-; al carrer Gabriela Mistral, 1 –en els voltants de la carretera de Torrent a Picanya-; al carrer Verge de la Soledat, 30 –al costat de les instal·lacions de la Universitat Catòlica-; i en l’Avinguda al Vedat, 182 –enfront del centre comercial Les Amèriques-.


Exposició 'Els dibuixos animats de la nostra infantesa' | BCN Guide: Barcelona’s activities calendar, directories and courses Exposició 'Els dibuixos animats de la nostra infantesa'\nExposició que recull el treball de diversos estudis i animadors que van desenvolupar la seva feina durant els anys 70, 80 i 90. Retrobarem aquelles sèries que ens alegraven les tardes al voltant de la TV.\nDivendres 7 de febrer, a les 19h, Inauguració i Taula rodona:"Les sèries de cinema d'animació de la nostra infantesa",a càrrec de diversos estudiosos del cinema.\nDe dilluns a divendres de 10:00h a 14:00h i, de 16:00h a 22:00h Entrada Gratuïta. Inauguració:\ndivendres 7 de febrer a les 19 h.\nDissabtes i diumenges de 17:00h a 21:00h


Coronavirus: El Govern reparteix 310.000 mascaretes i 200.000 guants per a les residències\n29·03·20 | 12:47\nEl Departament de Treball, Afers Socials i Famílies distribueix en residències la primera compra que ha aconseguit de material de protecció. Es tracta d'una primera comanda de 210.000 mascaretes FFP2, 100.000 mascaretes quirúrgiques, 200.000 guants d’un sol ús, 32.000 bates impermeables i 10.000 ulleres de protecció per un valor total de 1,69 milions d’euros.\nEs prioritzaran els centres residencials amb presència de casos positius o amb simptomatologia pròpia del coronavirus. Els kits de protecció s’han començat a distribuir aquest diumenge a primera hora del matí. Els rebran primer els centres amb casos de contagi, mentre que la resta ho farà entre aquesta tarda i dilluns al matí.


Notícia històrica - GASTRONOMIA - Les virtuts de la carn de caça centren una jornada a l´Aula d´Hostaleria del Ripollès - Federació Catalana de Caça\nLa carn més ecològica que existeix és la de caça. Així ho va defensar ahir a la tarda Santiago Lavín, catedràtic i responsable del Servei d’Ecopatologia de Fauna Salvatge de la Universitat Autònoma de Barcelona. Lavín però va alertar que cal tenir precaució en la manipulació d’aquest tipus de carn abans de menjar-la.\nLes reflexions de l’expert en fauna es van poder escoltar en el marc de la jornada “La carn de caça a la cuina i al plat”, organitzada pel Departament d’Agricultura i que va acollir l’Aula d’Hostaleria del Ripollès. Des del departament es va reiterar el missatge que tothom ha de complir amb les obligacions sanitàries abans de menjar aquest tipus de carn i en el cas de senglar, després del control veterinari corresponent.\nEl departament d’Agricultura entèn que la comercialització de la carn de caça és una potencialitat que cal fomentar en el món rural, com una activitat cinegètica lligada a l’activitat turística i agroambiental. Al mateix temps es busca que es reverteixi en la conservació del territori rural.


Utilitzar text vertical al Numbers del Mac - Suport tècnic d'Apple (ES)\nUtilitzar text vertical al Numbers del Mac\nEl Numbers admet el text vertical a les formes i els quadres de text, de manera que pots introduir text i editar‑lo de dalt a baix, tal com es fa en xinès, japonès i coreà. Cada nova línia apareix a l’esquerra de la línia precedent.\nPer fer servir el text vertical, el full de càlcul ha d’estar formatat per a xinès, japonès o coreà o bé has de tenir, com a mínim, un d’aquests idiomes a la llista d’idiomes preferits del teu dispositiu. Consulta Crear un full de càlcul amb el format d’un idioma diferent i Canviar l’idioma i format d’un full de càlcul.\nAfegir text vertical a un quadre de text o una forma\nPots activar o desactivar el text vertical als quadres de text i a les formes en qualsevol moment.\nAmb la tecla Control premuda, fes clic a l’objecte que vols faci servir el text vertical.\nSelecciona “Activar text vertical”.\nSi l’objecte ja conté text, passarà a ser vertical i qualsevol text addicional que afegeixis es mostrarà en vertical. Si l’objecte no contenia text, el text que afegeixis es mostrarà en vertical.\nPer tornar a fer que el text sigui horitzontal, fes clic a l’objecte amb la tecla Control premuda, i després, selecciona “Desactivar text vertical”.\nEncaixar els caràcters horitzontalment en un text vertical\nPots encaixar de dos a quatre caràcters horitzontalment dins del text vertical. Això és útil per escriure alguns caràcters llatins, com ara números, de manera que es puguin llegir d’esquerra a dreta.\nMentre escriguis amb text vertical, selecciona els dos a quatre caràcters que vulguis girar.\nA la pestanya Text de la barra lateral Format, selecciona , i després, selecciona “Girar a horitzontal”.\nQuan edites els caràcters horitzontals, els pots posar en negreta, cursiva, etc., però no pots editar els caràcters individuals per separat.\nSi vols que els caràcters horitzontals es tornin a mostrar en vertical, elimina’ls i torna a introduir‑los.\nFer que els caràcters tinguin amplada completa\nPots modificar el text perquè faci servir caràcters rectes d’amplada completa.\nSelecciona el text vertical que vols fer que tingui amplada completa.\nA la barra de menús del Numbers que hi ha a la part superior de la pantalla, selecciona Editar > Transformacions > Fer caràcters d’amplada completa.\nConsells per fer servir el text vertical\nTingues en compte les indicacions següents sobre com fer servir el text vertical al full de càlcul:\nSi copies un objecte que conté text vertical, com ara un quadre de text o una forma, i l’enganxes en un document del Pages, el Numbers o el Keynote, l’objecte es mostrarà a l’altre document amb text vertical.\nSi s’obre un full de càlcul del Numbers que conté text vertical dins dels objectes en una versió més antiga del Numbers que no és compatible amb el text vertical, tot el text es mostrarà en horitzontal.\nEl Numbers de l’iCloud pot obrir una imatge de només lectura d’un full de càlcul amb text vertical.\nVeure tambéFormatar un full de càlcul per a un altre idioma al Numbers del MacUtilitzar text bidireccional al Numbers del MacUtilitzar text bidireccional en taules al Numbers del MacFormatar text xinès, japonès o coreà al Numbers del MacUtilitzar guies fonètiques al Numbers del MacUtilitzar accents i caràcters especials al Numbers del Mac\nAnterior Utilitzar text bidireccional Següent Canviar el tipus de lletra o la mida


J1 DHF: L’INEF-L’Hospitalet cau a la segona part contra el vigent campió |\n9 octubre 2017 RugbyCat 0 Comment divisio honor femenina, INEF-L'Hospitalet, Olimpico Pozuelo rugby, raquel garcia\nL’equip català va aguantar mitja part l’envestida de l’Olímpico de Pozuelo\nOLÍMPICO DE POZUELO 35(b) – 5 INEF-L’HOSPITALET\nLa posada en escena de l’INEF-L’Hospitalet d’aquesta temporada no podia ser més complicada. Al camp del vigent campió de la Liga Iberdrola, l’Olímpico de Pozuelo, les noies d’Stacy Duvenage afrontaven el duel més dur possible amb tan sols 16 jugadores, un problema que esperen solventar en breus amb noves incorporacions.\nPel que fa al partit, els dos darrers campions de la Divisió d’Honor Femenina van jugar de tu a tu durant la primera meitat. La igualtat va ser tal que el marcador del Valle de las Cañas no va canviar durant 39 minuts, fins que la centre Eva Aguirre va traspassar la línia d’assaig barcelonina per dibuixar el 7 a 0 en la darrera jugada abans de marxar als vestidors.\nMaria Losada va haver de ser substituïda. Foto arxiu Ernesto Aradilla\nLa segona part ja van ser figues d’un altre paner, doncs a l’INEF-Hospi li va tocar lluitar contra el cansament i les lesions. Maria Losada va haver de ser substituïda per un esquinç al turmell i Eli Vispo va patir una contusió al cap per la qual va haver d’abandonar el terreny de joc. Aquestes dificultats van ser un entrebanc insalvable per a les Ósses i una oportunitat que l’Olímpico no va desaprofitar.\nLes madrilenyes van prémer l’accelerador per anotar fins a quatre marques que sentenciaven el matx, mentre que l’INEF-L’Hospitalet s’acomiadava del partit amb l’assaig de l’honor a càrrec de Raquel Garcia. La propera jornada no serà gaire més fàcil per a les catalanes, que rebran el sotscampió de la lliga, el CRAT A Corunya, dissabte a les 17:30h a la Feixa Llarga.\n← UE Santboiana vs AMPO Ordizia\nJ4 DHB: Abelles i CAU són els únics imbatuts després de la derrota “in extremis” dels Enginyers →\nCap de setmana negre per a les seleccions espanyoles de rugby a VII\n13 abril 2016 RugbyCat 1\nMarcadors del cap de setmana 10 i 11 de novembre


El nucli de Vilanova de Banat s’incorpora al FeMAP 2018 - FÒRUM.ad\nEl nucli de Vilanova de Banat s’incorpora al FeMAP 2018\nOn: 02/05/18 12:16\nEl nucli de Vilanova de Banat, al terme d’Alàs i Cerc, a la comarca de l’Alt Urgell, és una de les noves incorporacions del Festival de Música Antiga dels Pirineus (FeMAP) per aquest 2018. D’aquesta manera, la comarca ja suma quatre municipis que s’integren al festival, entre els quals també hi ha Estamariu, Organyà i la Seu d’Urgell. En total, el FeMAP implica, aquest any, 37 pobles i ciutats, en una de les seves edicions més extenses i consolidades al territori.\nAlàs i Cerc està conformat per diverses ermites, masies i nuclis, entre els quals Alàs, Torres d’Alàs, Cerc, Artedó, la Bastida d’Hortons, el Ges, el despoblat de Lletó, el santuari de Santa Maria de les Peces i Vilanova de Banat, on es realitzarà el concert del FeMAP. El municipi es troba a la riba esquerra del riu Segre i destaca per la seva proximitat amb els primers contraforts de l’imponent serralada del Cadí. En aquesta població hi ha diversos elements arquitectònics i monumentals que li profereixen un destacat interès cultural.\nPrevious Post: Patrimoni Cultural actualitza l’estudi dels gravats del Roc de les Bruixes de Prats\nNext Post: La redistribució de la riquesa i l’equiparació centren la manifestació de l’1 de Maig a la Seu


Nova edició de la FinApps Party per al 22 i el 23 de novembre\nLa marató de desenvolupament patrocinada per La Caixa donarà l’oportunitat de crear, en un tour de force de dotze hores, una app dedicada als serveis financers. Aquest any com a novetat també es podrà participar de manera remota a més de presencial.\nCom cada any, la Finapps Party reunirà a Barcelona diversos equips de desenvolupament que competiran per crear en mig dia (tècnicament, durant una nit) una app de serveis financers. La cita serà a cavall entre els dies 22 i 23 de novembre, malgrat que aquest any la participació no està restringida a aquells que ho facin presencialment.\nEfectivament, com a novetat, enguany es premiaran els prototipats d’apps que no només siguin presentats pels seus creadors al Centre de Convencions Internacional de Barcelona (CCIB), sinó que també entraran en competició aquells que siguin presentats mitjançant un vídeo de no més de tres minuts penjat a qualsevol servei en línia com YouTube o Vimeo.\nPer a aquesta edició, l’organització accepta prototips d’aplicacions que tractin sobre moneders electrònics mòbils (mobile wallets), gestió de finances personals, o gestió de finances per a professionals del sector financer. Òbviament, totes les apps han d’anar connectades amb els serveis o facilitats en línia de La Caixa, i poden emprar tota mena de tecnologies com NFC o codis QR, i tendències com la gamificació (atorgar qualitats de videojoc a aplicacions serioses).\nL’organitzadora d’aquesta competició és La Caixa amb el suport de Barcelona Digital Technology Centre. Les inscripcions poden ser realitzades a través del lloc web de l’esdeveniment.


Paul Preston: Idealistes sota les bales | Un xic de llum\nPaul Preston: Idealistes sota les bales\nDijous 7 de juny de 2007 Gabriel Massip Fons\tDeixa un comentari\nPaul Preston: Idealistes sota les bales (traducció de Laia Font i Mateu)\nPaul Preston és un dels historiadors sobre Espanya de més renom. En aquesta obra repassa l’activitat de diferents periodistes estrangers en el bàndol rebel (posteriorment autoanomenat nacional), i, sobretot, en el lleial a l’ordenament constitucional republicà.\nEl primer capítol repassa la relació de diferents mitjans amb Lluís Companys, el president de la Generalitat durant la guerra.\nEls següents capítols revisen el tracte i llibertat d’acció de què van gaudir els informadors destacats a les dues zones, i la censura que els van imposar. S’hi repassen figures prou rellevants, però desconegudes per a mi fins ara, com Constancia de la Mora (bàndol lleial) i Luis Bolín (bàndol rebel).\nHi ha un capítol sencer a la desaparició de José Robles, al bàndol republicà, possiblement afusellat pels soviètics que coŀlaboraven amb l’exèrcit lleial a la República, però mai aclarit de forma concloent. Aquesta mort va provocar un distanciament progressiu entre Hemingway i Dos Pasos.\nLa segona part del llibre explica la vida i contribucions de diversos periodistes: Mikhaïl Koltsov, que va acabar víctima de les depuracions estalinistes; Louis Fisher, periodista nord-americà incansable amb línia directa amb Antonio Negrín; George Steer, mundialment conegut pel seu article sobre el bombardeig de Guernika; Jay Allen, lluitador\nantifeixista, del qual es reprodueix l’article que va publicar el 25 d’agost de 1936 sobre la repressió franquista a Badajoz, i que fa posar els pèls de punta; i Henry Buckley i Herbert Rutledge Southworth (a qui està dedicat el llibre), historiadors de la Guerra, tot i que no van viure-la.\nEl llibre sembla ben documentat, s’hi citen centenars de passatges d’altres llibres i arxius de correspondència. Els capítols poden ser llegits de forma independent; de fet hi ha alguns fets explicats a més d’un capítol.\nDes de la lectura de les memòries d’Avellí Artís-Gener vaig prendre consciència del poc que conec aquest període històric que els nostres avis van protagonitzar. Amb aquesta lectura m’ho ha confirmat!\nEntrada anteriorCanvi connexió ADSLSegüent entradaOreneta


Antiche Dimore Oria Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Latiano 103, Oria, Oria, Itàlia, 72024 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Antiche Dimore està situat idealment a Oria; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAntiche Dimore també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Oria. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, caixa forta, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Antiche Dimore és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Oria.


La ressaca més dolça del Llagostera - Diari de Girona\nLa ressaca més dolça del Llagostera\nOriol Alsina començarà a planificar la plantilla que jugarà a Segona B a partir de la setmana que ve, però reconeix que tindrà menys potencial econòmic · Tot i això els blaugrana continuen eufòrics després de celebrar l'ascens a Portugalete\njordi bofill 02.06.2019 | 23:35\nAbans de la gran final, al vestidor regnava un clima de confiança. Lluny de sentir cap superioritat, la plantilla es creia capaç d'assolir l'ascens perquè confiava en si mateixa. L'ambient era tan esplèndid i la comunió, tan idíl·lica, que es van passar el camí entre l'hotel i el camp cantant l'himne de l'entitat. Però la tornada del Llagostera de Portugalete va ser una festassa. Ni l'esforç ni el cansament van poder obstaculitzar la il·lusió i l'alegria d'una plantilla que feia escasses hores havia tornat a la Segona Divisió B. «Avui sí que puc dir que estem rebentats, però el viatge de vuit hores per carretera s'ha fet a gust. Tothom estava feliç i s'ha passat el trajecte celebrant-ho. Confesso que no he dormit gens ni mica, aquesta nit ja agafaré el llit i m'hi posaré», explicava ahir, entre rialles, Oriol Alsina, acompanyat d'una dolça ressaca. La música de Yeray va fer de l'autocar el primer acte privat d'una expedició més contenta que mai, que cantava i ballava després d'haver aconseguit una fita que quedarà gravada a la història d'un conjunt que ho continuarà celebrant aquesta setmana. Dimecres, amb uns partidets de pàdel. I dissabte serà el seu dia gran, aprofitant la festa major de Llagostera i la presència de l'orquestra Di-versiones.\nLes decisions han d'esperar\nA partir de la setmana que ve, serà el moment d'analitzar com queda la plantilla i quines intencions té el club gironí a la categoria de bronze. «Aquests dies són per gaudir de tot el treball que hem fet durant l'any. Ja tindrem temps per parlar del futur, però el que puc avançar, i no és cap secret, és que l'objectiu serà la permanència. Hem de recordar qui som i els recursos que tenim, i mantenir la humilitat. Competir cada partit al màxim i donar-ho tot, com sempre hem fet», admet Alsina, que recorda que els beneficis econòmics guanyats durant les dues temporades a Segona Divisió ja s'han acabat. «No tenim el mateix potencial que entitats amb uns recursos molt més grans que els nostres. Això no cal ni dir-ho, ja se sap». El Llagostera intentarà compensar la manca de diners amb una atrevida aposta per gent jove, que intentarà equilibrar mantenint els pesos pesants de la plantilla i homes amb més experiència. «Estudiarem cada cas de manera individual, perquè hi ha de tot: futbolistes que renoven, que tenen contracte, que es quedaran, que marxaran... Però ara no és moment, i molt menys si encara no he parlat amb els jugadors, que són els qui ho han de saber primer».\nPer fer un pas endavant, el Llagostera necessita generar més complicitats: sigui en forma de socis o aconseguint acords amb més patrocinadors. L'ascens a Segona B i tenir a l'expedient dues temporades a Segona en un passat força recent, pot contribuir al fet que això passi. En la roda de premsa a Portugalete, Alsina va ser clar: «Hem d'intentar trobar la manera que la gent i els patrocinadors s'animin des del principi perquè tots junts podem fer coses grans». Ahir, només arribar del País Basc, un bon grapat d'almogàvers van esperar els seus ídols a Llagostera. Ells també van fer l'esforç d'acompanyar l'equip a La Florida, que es va tenyir de blaugrana en un dels desplaçaments més multitudinaris dels últims temps, amb un centenar aproximat d'aficionats, entre les persones que van viatjar en autocar i les que ho van fer en cotxe particular.\nPitu, un motiu més per l'ascens. Esports


CAPACITAT DEL CAIAC: QUANTES PERSONES HI PODEN ANAR? - KAYAK K.1\nLa capacitat del caiac és limitada. Ho és en el nombre de tripulants que hi poden anar i en la capacitat d’equipatge que pot portar.\nLa capacitat del caiac habitualment és un factor que no tenim en compte. És per això que moltes vegades no entenem com és possible que un caiac ens bolqui o el per què ens costa tant d’avançar.\nTipus de caiacs segons el nombre de tripulants\nDisposem d’una gamma molt extensa de caiacs:\n– Caiacs Oberts o Autobuidables, també anomenats “Sit on Top”, que significa “asseguts a sobre”.\n– Caiacs tancats o amb “banyera”, on ens introduïm al seu interior. Aquests solen ser Caiacs d’esbarjo. Hi ha diferents modalitats: Caiacs d’aigües Braves, Caiacs de Mar, Caiacs de Rodeo, Kayak Surf, …\n– Caiac inflables.\n– Caiacs desmuntables.\n– Caiacs de competició, on trobem diverses disciplines: Caiacs d’aigües Braves, Caiacs de Pista i Caiacs de Kayak-polo.\nPodeu veure totes les modalitats existents en el nostre anterior Post.\nI encara que el denominador comú genèric de tots ells és que poden ser individuals o dobles, hi ha algunes variacions.\nEls casos on podem trobar caiacs amb una capacitat igual o superior a 2 persones són:\n– Els Caiacs de competició d’Aigües Tranquil·les: aquest tipus de caiacs s’abreugen amb el prefix “K” seguit del nombre de tripulants (1, 2 o 4). Les modalitats existents en Caiac de pista són K.1, K.2 i K.4.\nCaiac de Pista K.4. Imatge Real Federación Española de Piragüismo. Finalistes copa del món.\n– Els Caiacs d’esbarjo “tancats”: aquest tipus de caiacs admeten com a màxim dues persones. En aquest grup incloem els Caiacs de Mar, els Caiacs inflables i els desmuntables.\n– Els Caiacs Autobuidables o “oberts“: poden ser individuals, dobles, de tres persones i fins i tot de quatre persones, tot i que amb les seves limitacions.\nFactors que influeixen en la capacitat del caiac\nEslora y màniga\nEn tots els caiacs amb capacitat superior a 2 persones l’eslora o longitud del caiac està relacionada amb el nombre de tripulants.\nAixí, per exemple, en els Caiacs de Pista la longitud màxima per a un K.1 és de 5,2 metres. Per a un K.2 és de 6,5 metres i per a un K.4 és de 11 metres.\nCom podem observar, en un caiac de pista per a 4 persones la longitud és de 11 metres. Això és ideal per donar-li molta direccionalitat i velocitat. No obstant això és impossible girar el caiac ja que el radi de gir seria tal que necessitaríem un espai enorme per virar només uns centímetres.\nLa màniga (amplada) d’un caiac també és un altre factor que afecta la capacitat del caiac. La màniga és la que li donarà més o menys estabilitat a un caiac.\nEn un Caiac de Pista no cal virar, però en un caiac d’esbarjo ja sigui “obert” o “tancat” és imprescindible poder girar amb facilitat. D’altra banda, un caiac d’esbarjo que portés a quatre persones és evident que no podria mesurar 11 metres. És per això que la capacitat del caiac d’esbarjo ideal no supera les dues persones.\nCada caiac pot suportar un pes màxim. Aquesta dada ve donada en la mateixa fitxa del caiac. Superar el pes adequat suposaria enfonsar massa el caiac ja que sobrepassaria la línia de flotació. La línia de flotació és una línia imaginària que hauria d’estar sempre per sobre de l’aigua. Si aquesta línia es troba sota l’aigua provocarà molta inestabilitat. Així mateix, portar la línia de flotació per sota de l’aigua provocarà molta fricció del casc i comportarà per tant un avanç molt lent i pesat.\nLa capacitat del caiac d’esbarjo estarà llavors limitada al pes de la suma de les persones que hi vagin dins. A més hem de tenir en compte que portarem una part del pes amb el nostre equip i per tant això també afectarà la capacitat de càrrega.\nEls caiacs autobuidables dobles: el kayak familiar\nL’auge del turisme familiar ha provocat que molts fabricants hagin apostat per elaborar caiacs autobuidables amb una capacitat superior a l’habitual.\nEstan fabricats amb un gran volum i amb una màniga molt ampla.\nEl volum elevat que disposen permet contrarestar l’eslora que seria necessària per dur fins a quatre persones. No solen mesurar més de 4,5 metres, a diferència dels 11 metres que necessita un K.4 de Pista.\nA més, l’enginyeria ha permès que aquests caiacs tinguin una navegació molt ràpida i estable.\nAquest tipus de caiac, el Kayak Familiar, està preparat per portar dues, tres i fins a quatre persones.\nNo obstant això també disposen d’una càrrega màxima que no ha de ser superada.\nSi la capacitat del Caiac Familiar és per a tres persones, la persona que va al centre hauria de ser un adolescent que no superés els 12 anys.\nSi la capacitat del Caiac Familiar és de quatre persones, al menys dues de les persones haurien de ser nens menors de 7 anys. Mai podrem incloure a quatre adults.\nEvidentment, tot això està en funció del pes total i aquestes dades poden variar en funció del pes dels tripulants i la càrrega que portem.\nEl senyal que ens indicarà de manera visual una sobrecàrrega serà la línia de flotació. També podrem detectar que en el caiac autobuidable anem sobrecarregats si els tripulants es mullen el cul, sobretot la persona que va asseguda darrere.\nAquests caiacs són també ideals per transportar a les nostres mascotes. El gran volum que disposen permet que la zona central sigui àmplia i còmoda per allotjar als nostres peluts.


Green Apartments Masty Bielorússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLevye Mosty village, Ulitsa Pionerskaya 90, Masty, Masty, Bielorússia, 231619 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Masty, Green Apartments és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGreen Apartments ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de llançadora.\nL'ambient de Green Apartments es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com sauna, pesca. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Green Apartments.


Sala de reunions de l' Hotel Foxá M30\nc / Serrano Galvache, 14 Madrid (Tel: 913840400)\nData: 25 al 27 de novembre de 2011\nPoden participar en aquest curs tots els professors de xinès, siguin d'origen espanyol o xinès, que imparteixen classes en centres d'ensenyament, universitats, instituts, col·legis o acadèmies d'idiomes.\nData límit d'inscripció: 8 de novembre.\nObservacions: l'organització ofereix allotjament i assumeix despeses de viatge per als professors que resideixen fora de Madrid. Es pot fer la sol·licitud al correu electrònic d'inscripció. S'ofereixen dinars i sopars de treball per a tots els participants.\nS'organitza un concurs per a la millor classe de xinès en format PPT on es premien els 3 millors concursants.


El llegat televisiu de Maradona\nAmazon Prime té enllestida una sèrie que recrearà la història del Pibe de Oro des d'una perspectiva íntima\nUna escena de la sèrie d'Amazon Prime Amazon\nBarcelonaUn semideu per a alguns, un personatge polèmic per a altres. La figura de Diego Armando Maradona, mort el novembre del 2020, és una font inesgotable d’històries, moltes de les quals formaran part de Maradona: sueño bendito, la sèrie que Amazon Prime prepara sobre el futbolista i que està prevista per a finals del 2021. La producció, que tindrà dues temporades de 10 episodis, seguirà la vida de l’idolatrat argentí des dels seus inicis en el futbol fins al seu pas pel Barça i el Nàpols. Mentre que la primera part del rodatge de la sèrie va tenir lloc a l’Argentina, la segona va passar per Catalunya.\nPer interpretar Maradona s’han necessitat tres actors, que encarnen les diferents etapes vitals del futbolista. Nicolás Goldschmidt s'ha posat a la pell del jugador en la seva joventut. La seva cama bona és la dreta, i per interpretar el Pibe de Oro es va haver de sotmetre a un entrenament intens per aprendre a disparar amb la cama esquerra. L'etapa que ell abraça inclou moments històrics, com la victòria de l’Argentina al Mundial de Futbol de 1986, marcada per aquella "mà de Déu" contra Anglaterra als quarts de finals.\nUn rodatge ple de secretisme\nNazareno Casero interpreta el futbolista en el moment àlgid de la seva carrera. Ell i els seus companys de repartiment atenen la premsa tot just després d'acabar la jornada de gravació a l’estadi de la Nova Creu Alta de Sabadell, que serveix per recrear l'interior del Camp Nou. La manera com vesteix, els cabells arrissats perfectament engominats que porta tirats enrere i, sobretot, la cara d'esgotament evidencien un dia intens de rodatge. En tot moment els actors i membres de l'equip estan acompanyats per treballadors de la productora, que supervisen que no expliquin a la premsa res que comprometi el secretisme amb què s'està treballant. El temps és limitat, 10 minuts per entrevista, a repartir entre els diferents periodistes. Abans d'arribar al set, una representant d'Amazon Primer Video insta els reporters a no fer preguntes als actors sobre moments concrets de la vida del jugador.\nLa sèrie s’ha gravat en localitzacions de l'Argentina, Espanya, Itàlia i Mèxic, a la recerca dels espais en què va transcórrer la seva vida. Pel que fa al rodatge a Barcelona, on Maradona va jugar del 1981 al 1984, a més de rodar a la Nova Creu Alta de Sabadell, també s'han gravat escenes al Bell Recó, un palauet situat a Argentona on s'ha recreat la recepció al Palau de la Zarzuela que el rei Joan Carles I li va fer al futbolista l’any 1984. En tot moment la sèrie, que durant el seu pas per Catalunya ha estat dirigida per Roger Gual, s'ha gravat sota un gran hermetisme per evitar que es filtrés cap detall sobre el seu contingut i imatges dels actors caracteritzats.\nL'època que protagonitza Nazareno Casero és la de l’explosió de la seva fama i la seva maduració accelerada. La gran popularitat sobtada va desbordar el futbolista argentí, que va caure en períodes de depressió. L’actor explica que la sèrie pretén mostrar la part íntima de Maradona, amb els seus encerts i errors, però sobretot "contribuirà a humanitzar la figura del futbolista, que a l’Argentina té tants detractors com fans".\nPer construir el personatge, Casero ha comptat amb molta informació de primera mà proporcionada pel mateix Maradona abans de morir, i amb material audiovisual d’arxiu, que l’ha ajudat a conèixer a fons els moviments corporals del futbolista, tot i que no és intenció de la sèrie reproduir de forma exacta la gestualitat del protagonista. En el cas de Juan Palomino, que interpreta al jugador argentí en la seva etapa més recent, la preparació per fer de Maradona va ser molt més complexa, ja que es va haver d'engreixar 20 quilos per fer el paper, fins a arribar als 105.\nLa resta d’actors conformen l’entramat de persones que integren l'entorn del futbolista, tant en l’àmbit futbolístic com en el personal. És el cas de Jorge Cysterpiller i Guillermo Coppola, que van ser mànagers del futbolista argentí en diferents moments de la seva carrera. Martin Piroyanski interpreta Ricardo Suárez, nom fictici atribuït a un personatge real, que va ser el cap de premsa de Maradona i va contribuir a fer que el futbolista argentí toqués de peus a terra. Aquest periodista va presenciar la seva transformació vital, que el va portar de ser el Pelusa, sobrenom que tenia de petit a causa de la seva frondosa cabellera, a convertir-se en Maradona.\nEn l'argument també hi tenen molta importància les dones de la vida del futbolista. Una de les figures més rellevants serà la de Doña Tota, la mare del futbolista, ja que Maradona va insistir molt a remarcar la importància que havia tingut en la consecució del seu èxit. Per altra banda, Laura Esquivel i Julieta Cardinali interpretaran en diferents etapes Claudia Villafañe, exdona de l'argentí i molt crítica amb la sèrie. Villafañe va assegurar que ningú de l'equip s'havia posat en contacte amb ella per explicar-li quin seria el seu rol, i que cap actriu li havia demanat ajuda per crear el personatge. Davant aquesta situació, va presentar un recurs davant la justícia argentina en què demanava a la productora que li facilités els guions per veure com les tractaven a ella i a les seves filles. Finalment, el jutjat civil número 61 va accedir a la seva petició. La resolució esgrimia que l'exdona del futbolista no sols tenia dret a veure els guions, sinó que, a més, podia reclamar la modificació d'aquelles parts que l'afectessin directament.\nA la sèrie s’intercalaran imatges d’arxiu reals amb altres de gravades per l’equip amb càmeres analògiques, per recrear l'antiguitat, i algunes de gravades amb càmeres 4 K. En són un exemple les escenes dels partits de futbol. En aquest cas s'utilitzaran imatges de matxs reals, per mostrar l'ambient i els plans generals de les jugades. Si més no, els primers enquadraments del jugador argentí seran dels actors. Pel que fa a l’essència de les escenes gravades a Catalunya, Roger Gual en destaca la intenció de recrear el xoc cultural que suposa per al futbolista arribar a una ciutat com Barcelona, i també de reflectir la confrontació entre Maradona i la societat barcelonina de l’època.\nMaradona: Sueño bendito arribarà a Amazon pràcticament un any després de la mort del futbolista, que segueix viu en la memòria dels aficionats no només a través de les seves jugades sinó també de multitud de llibres, ficcions i documentals que recorden el seu llegat.\nsèries televisió Maradona Diego Armando Maradona


Indonèsia | Marxem lluny\nSeguiu-nos durant el nostre viatge\nDies 98 i 99: Kuta Bali. On són les nostres targetes?\n08/04/2017 11/05/2017 / marxemlluny\t/ Deixa un comentari\nAbans de començar a explicar-vos aquest apartat, hem de fer una petita introducció. Just abans de començar el viatge ens vam canviar de companyia de telèfon a una que no havíem de pagar internet i només paguem si truquem, però el canvi el vàrem fer massa tard, amb tanta mala sort que just es va fer la portabilitat el dia que arribàvem a Bangkok, i no vam poder activar les targetes, sense saber el perquè. L’hi vam demanar a l’Oriol (germà de l’Albert) que ens fes un duplicat i quan sabéssim on estaríem que ens les enviés. Com que a Bali hi havíem d’estar dos vegades, vam pensar que seria un bon lloc. A l’hotel on ens vam allotjar per primer cop (RedDoorz Leigian), els hi vam demanar si hi podíem fer arribar les nostres sims, i no ens van posar cap pega, així que l’Oriol ens les va enviar allà amb correus exprés, màxim 1 setmana.\nDesprés de més de 12h per arribar a Bali, cansadíssims arribem a l’hotel i preguntem si tenen les nostres targetes, i la resposta va ser: no. La nostra cara era tot un poema, a més sabent que en dos dies marxem cap a Austràlia… Sopem, descansem i demà intentem esbrinar on poden estar, ja que fa 2 setmanes que haurien d’haver arribat!!!\nL’endemà canviem d’hotel, ja que tampoc tenen les targetes… Anem al Sandat Hotel Legian (174.000rp l’habitació i nit), prou bé sense esmorzar, i amb una piscina molt guapa! Lloguem una moto després de regatejar molt (60.000rp), ja que per a un sol dia no volen baixar gaire el preu… Ens donen la més vella i atrotinada, com els cascs, que semblaven molt segurs!\nDies 90 – 97: Illes Gili (+ trajecte de tornada)\n07/04/2017 11/05/2017 / marxemlluny\t/ Deixa un comentari\nLes illes Gili formen part de Lombok. Estan situades al nord-oest i en són 3: Gili Air (la mitjana), Gili Meno (la més petita i molt tranquil·la) i Gili Trawangan (més gran i festera). Són molt maques i tenen molta vida marina, ja que estan envoltades per una barrera de coral (que està bastant morta actualment…). Arribem a la Gili Air amb la barca de la mort… El transport local des de Bangsal és el més econòmic (17.000 rupies/persona) però les condicions no són les millors: 45 persones i totes les seves coses, incloses unes fustes per muntar una cabanya… A més coincideix que sortim després d’una tempesta, i el mar està molt mogut. Arribem vius i marejats però ja estem a les Gili!\nDies 86 – 89: Lombok\n06/04/2017 11/05/2017 / marxemlluny\t/ Deixa un comentari\nAvui toca canviar d’illa, anem cap a la veïna Lombok. En bus surt una mica car i al ser 5 que volem anar fem un Uber. Està prohibit al centre d’Ubud (i als llocs més turístics) així que hem de ser discrets. Som 5 a un mini cotxe (rollo un polo) amb les maletes i tot! Ens porta fins al port de Padangbai, on agafem el ferri local que surt més barat (40.000rup/pp, 3€), tot i la insistència dels que venen bitllets a fora. Són 4h en vaixell, no tenim pressa.\nDies 83 – 85: Ubud\n27/03/2017 11/05/2017 / marxemlluny\t/ Deixa un comentari\nUbud és un poble situat a l’interior de Bali, envoltat d’altes muntanyes i camps d’arròs. Hi arribem a les 6 de la tarda i trobem la guesthouse molt ràpid, ja que està molt a prop de l’estació de bus. Es diu Astiti guesthouse i per 135.000 rupies la nit per persona està molt bé. L’esmorzar va apart i costa 20.000 Rp/pp.\nCom no pot ser de cap altra manera, lloguem una moto i anem a recórrer els voltants i més enllà, aquesta vegada no anem sols, ens acompanyen una parella d’argentins, una de catalans i un xilè! Els hem conegut la nit anterior a l’hostal, i com que teníem una mica clar què volíem veure, s’han unit a nosaltres. La primera parada que fem és al temple Pura Tanam Ayum, a 16km d’Ubud. Pinta bastant bé però després de pagar l’entrada, resulta que està tancat al públic l’accés a l’interior… El visitem per fora. Hi ha un grup d’estudiants que volen fer-se fotos amb nosaltres! Fins i tot un policia també es fa una foto amb nosaltres! Jaja Al final acabarem sent famosos a Indonèsia!\nDies 80- 82: Kuta Bali\nAgafem el ferri que ens porta cap a l’illa de Bali! Pugem al ferri amb un autobús que ens recull prop del port, que després ens portarà fins a Denpasar. Costa 100.000 Rp/persona fins a Denpasar, en principi… El trajecte és molt curt. De fet des de Banywangi es veu Bali.\nDia 79 – 80: Volcà Kawah Ijien\n09/03/2017 11/05/2017 / marxemlluny\t/ Deixa un comentari\nSón les 10h del matí i ja portem 7h desperts! Després de veure la sortida del sol des del volcà Bromo anem cap a un altre volcà, el Kawah Ijien. Contractem el transport fins al volcà, el guia pel volcà, el transport de després fins al ferri per anar a Bali, i l’allotjament, amb la mateixa persona de la guesthouse per 350.000Rp per cap (25€). Ens venen a buscar en minibus per anar fins a Probolinggo, baixem un moment del bus per anar amb moto a un caixer, per acabar de pagar l’excursió. Per sort, tot i dir-nos que no calen, negociem que pel mateix preu inclogui màscara amb filtre pels gasos del volcà. Els companys que no ho van negociar van haver de pagar bastant més un cop al volcà… (50.000Rp)\nDesprés de moltes hores al minibus, havent parat a dinar, ens deixen a l’hotel. Està força bé, té fins i tot piscina amb aigua calenta, però no ho aprofitem perquè hem d’anar a dormir! Sopem ben d’hora ja que ens hem de llevar a les 12:30 de la matinada! És com una migdiada… A la 1h pugem al minibus i ens deixa a peus del volcà. Comencem a caminar i al cap de poc ens trobem unes pendents molt fortes. Són unes 2h de caminar pujant el volcà, tot i que es pot fer amb molt menys si vas amb un grup amb gent preparada per caminar… Ens trobem bastanta gent fent el mateix.\nUn cop a dalt del cràter, comença el festival de fum, un fum tòxic de sofre, és l’hora de posar-se les mascaretes, ja que quan el fum ens va a sobre no es pot respirar… Baixem dins el cràter, uns 700m avall, gairebé verticals. Durant el camí ens trobem a treballadors del sofre que es dediquen a treure el sofre de dins el volcà, pujar-lo fins a dalt del cràter, i d’allà baixar-lo fins al pàrquing de cotxes. Porten 80-100kg en unes cistelles a l’esquena, sense cap mena de protecció ni màscares, i tot per 14€ al dia… És una de les feines més dures que hi ha al món, no m’estranya! Per treure’s un sobresou es dediquen a pujar gent amb carretons (amb les pendents que hi ha!!!!!) o a vendre figuretes fetes amb sofre. Nosaltres comprem una figureta, no perquè sigui maca, sinó per ajudar a aquesta pobre gent.\nDia 78: Volcà Bromo (Java)\n05/03/2017 11/05/2017 / marxemlluny\t/ Deixa un comentari\nEns dirigim cap al volcà Bromo, un dels més espectaculars i actius de l’illa de Java, l’última erupció va ser a l’any 2004. Per arribar-hi agafem un tren des de Yogyakarta a les 20:45h, el tren més puntual que hem vist mai, a veure si n’aprenen els de la renfe! Agafem classe executiva perquè hem de dormir, però tot i així no dormim pràcticament res… A les 4h de la matinada arribem a Malang i no sabem on hem d’anar per agafar el bus ni a quina hora surt. Hem d’arribar a Probolinggo, preguntem i unes moto-taxis ens porten a la estació de bus d’on surt el bus públic. Anem cada un amb una moto diferent, de nit, sense casc i amb les maletes! Per sort només eren 5 minuts (cost moto-taxi 25.000Rp p/p, cost bus fins Probolinggo 18.000Rp p/p = 1,3€). Només arribar ja surt el bus, i dura 2h i mitja aprox. El bus ben vell i sense portes!\nDies 75 – 77: Yogyakarta: temples Prambanan i Borobodur (Java)\n26/02/2017 11/05/2017 / marxemlluny\t/ Deixa un comentari\nArribem a Indonèsia! Concretament a Yogyakarta, una de les ciutats més importants de l’illa de Java, situada al centre de l’illa. Descartem anar a la capital Jakarta per temps i perquè hem llegit que no té res d’especial, una ciutat molt gran i poc més. El primer que ens crida l’atenció d’aquest país és que és principalment musulmà (88% de la població), i és el país amb més musulmans del món.