Josep Ginesta: "L'EPA d'aquest trimestre no recull els efectes de la severitat del COVID-19 al mercat de treball"\nquery_builder 28 abril 2020 15:47\nL’atur ha pujat en 5.800 persones i deixa en 411.600 el nombre d’aturats a Catalunya. L’ocupació ha baixat en 27.000 persones i es situa en 3.451.200 segons les dades del primer trimestre de l’EPA\nJosep Ginesta: “Apostem per una situació temporal, transitòria i que, un cop aixecat l’estat d’alarma i recuperada bona part de l’activitat econòmica, podrem generar llocs de Treball com veníem fent”\nEl secretari general estima en 118.575 els llocs de treball perduts el primer trimestre de l’any a Catalunya tenint en compte l’afectació a l’afiliació a la Seguretat Social\nCatalunya ha registrat un augment de l’atur en 5.800 persones, segons l’Enquesta de Població Activa (EPA) del primer trimestre de 2020. Aquest increment deixa la taxa d’atur en el 10,7% (homes, 9,9%; dones, 11,4%).\nEn aquests moments, hi ha 411.600 persones en situació d’atur, el que implica un augment de 5.800 persones en els últims 12 mesos.\nLa població ocupada ha baixat 27.000 persones, el que deixa en 3.451.200 el nombre de persones ocupades, un augment de 60.200 en els últims 12 mesos. La taxa d’ocupació s’ha situat en el 69,5 % (73,3% homes i 65,7% dones).\nEl secretari general de Treball, Afers Socials i Famílies, Josep Ginesta, ha destacat que a “l’EPA d’aquest trimestre no es recullen els efectes de la severitat ni la contundència del COVID 19 al mercat de treball”.\n“Els criteris internacionals de valoració que s’utilitzen per a elaborar l’EPA no s’han vist modificats pel que moltes de les persones que es puguin veure afectades per les conseqüències de la pandèmia i les decisions governatives sobre el mercat de treball no quedarien recollides en aquesta enquesta”, ha deixat clar Ginesta.\nEl secretari general ha posat com a exemple els casos de les persones afectades per ERTOS que si tenen perspectiva percebuda en el termini de tres mesos de tornat a treballar no computen com a persones aturades, “el que és una mostra evident que les dades estadístiques no poden recollir del tot el que pot afectar en el mercat de treball”, ha afirmat Ginesta.\nA més, el secretari general ha apuntat que els resultats d’aquesta EPA són “difícilment comparables” amb les d’altres moments del mercat de treball català de la seva història.\nGinesta ho ha argumentat per “la celeritat de l’afectació de les mesures en el mercat de Treball; la severitat sobre alguns sectors per part de les autoritats sanitàries en pro del bé comú de la ciutadania han fet que quedessin paralitzats automàticament, i la temporalitat de les mesures legislatives i econòmiques preses”.\nPer tot plegat, el secretari general ha posat de relleu que ara tenim un “mercat de treball desdibuixat” i que podem estar en una “bombolla” en relació amb les dades que podrem tenim després del COVID 19”.\nEn aquest sentit, Ginesta ha considerat que “quan haguem d’analitzar el comportament del mercat de Treball i la seva tendència serà l’endemà que s’aixequi l’estat d’alarma i comencem a veure la recuperació econòmica”.\nTot i així, el secretari general ha recordat les previsions de baixades pronunciades del Producte Interior Brut (PIB) de diferents organitzacions que “acabaran tenim una afectació clara sobre el mercat de treball”.\nAmb l’ajuda de l’Observatori del Treball i Model Productiu, Josep Ginesta ha estimat en 118.575 els llocs de treball perduts el primer trimestre de l’any a Catalunya tenint en compte l’afectació a l’afiliació a la Seguretat Social.\nPer acabar, el secretari general ha explicat que serà “difícil” arribar a la taxa d’atur de la crisi económica de 2008 perquè era una “crisi financera i no són situacions comparables”.\n“Apostem per una situació temporal, transitòria i que, un cop aixecat l’estat d’alarma i recuperada bona part de l’activitat econòmica, podrem generar llocs de Treball com veníem fent encara que a una velocitat diferent”, ha reblat Ginesta\nLes dades de l’EPA del primer trimestre de 2020\nEl primer trimestre de 2020 la població ocupada a Catalunya ha baixat 27.000 persones, per la qual cosa en aquests moments hi ha 3.451.200 persones treballant a Catalunya (1.818.800 homes i 1.632.400 dones).\nRespecte del primer trimestre de l’any passat, la població ocupada a Catalunya ha augmentat 60.200 persones. La taxa d’ocupació s’ha situat en el 69,5 % (73,3% homes i 65,7% dones).\nAixí mateix, Catalunya ha registrat un augment de l’atur en 5.800 persones el primer trimestre de 2020 segons els resultats de l’Enquesta de Població Activa. Per sexes, l’atur ha baixat 2.200 homes i ha pujat 8.000 dones.\nAquest increment deixa un total de 411.600 persones en situació d’atur i la taxa d’atur a Catalunya és del 10,7% (homes, 9,9%; dones, 11,4%).\nRespecte del mateix període de l’any passat, Catalunya ha registrat un descens de l’atur de 18.400 persones, amb una pujada de 20.100 dones i de 1.700 homes.\nEn aquest enllaç us podeu descarregar la roda de premsa (vídeo i àudio) del secretari general de Treball, Afers Socials i Famílies, Josep Ginesta:\nDades EPA 1t-2020


El vel islàmic és senyal d’espiritualitat, política, masclisme i identitat El vel islàmic és senyal d’espiritualitat, política, masclisme i identitat\nEl vel islàmic és senyal d’espiritualitat, política, masclisme i identitat\nEl passat mes de de juliol, el Tribunal Europeu de Drets Humans (TEDH) va considerar ‘legítima’ la prohibició del vel islàmic integral a França, després d’haver rebutjat la denúncia d’una ciutadana francesa que en feia ús d’aquest abillament religiós. El Tribunal es recolzava en la preservació de les condicions per viure junts. La llei francesa que va entrar en vigor a l’any 2011, no contrària a la Convenció Europea dels Drets Humans no permet que ningú dugui cap abillament que amagui el rostre sota la pena d’una multa de cent cinquanta euros o una penitència de treball per a la ciutadana.\nQuan aquesta jove de vint-i-quatre anys remarcava la idea de què no era objecte de pressió familiar, donava per entès que aquest és l’únic pensament que li ve al cap a la societat occidental i per a la dispositiva judicial. Si més no, la recuperació d’aquesta sentència mai no ve tard, perquè els motius personals de les joves i les dones musulmanes que vesteixen qualsevol tipus de vel no s’escolten. L’ús del vel ve donat per dos arguments molt distingits: religiós i zona geogràfica.\nPer una banda, l’Alcorà descriu en unes quantes aleies (divisions dels capítols de l’Alcorà) tres termes que s’atribueixen al vel, però en cap traducció literal significa vel: hijab, jilbab i khimar.\nL’única precisió corànica literal és que les dones han de tapar-se l’escot\nAl llibre sagrat, el terme hijab no designa una peça de vestir per cobrir el cap. L’hijab ve donat com a sentit de separació entre l’infern i el paradís, entre un mateix i els qui no creuen en l’altra vida. Una separació física entre les dones del Profeta i els homes que no eren de la família com a senyal de virtut entre les enraonies de la gent. Jilbab sí que era una peça de roba femenina que la dona duia en l’època del Profeta quan sortia de casa per a fer les necessitats naturals per tal de distingir-la de la dona esclava i evitar ser importunades pels homes. Per tant, en aquesta comparació social, les distingia com a dones lliures. El terme jilbab remet a una vestimenta que deixa els cabells descoberts. L’Alcorà no imposa a la dona cobrir-se els cabells amb aquesta peça de roba. Avui dia, no hi ha dones esclaves i dones lliures als nostres carrers, per això, el jilbab ha perdut el seu sentit original. Pel que fa al khimar, designa allò que cobreix, però l’Alcorà no concreta el què. En l’època del Profeta era un teixit no cosit que hom es posava sobre les espatlles o sobre el cap al nivell del coll. D’aquesta manera quedava oculta la pitrera, que això si és concretat al llibre sagrat. En qualsevol cas, aquests hatisos són considerats febles, per tant no són de disposició obligatòria.\nDes del punt de vista dels musulmans progressistes, aquests hatisos exhorten a les musulmanes a preservar el pudor vestint-se d’una manera decent, però mai no especifiquen com. L’única precisió corànica literal és que les dones han de tapar-se l’escot de la vista de la gent. Els musulmans tradicionalistes, per la seva part, insisteixen que el khimar és una peça que es porta obligatòriament sobre el cap.\nEn cada cas, hi ha qui afirmen que dur el vel és una prescripció islàmica i altres que sostenen el contrari. Per això, neix la lliure interpretació de cadascuna vers el seu ús. Interpretació lliure perquè es tracta de fe, de convenciment, de donar-li un valor intangible al fet de posar-li-ho. Heus aquí la dificultat de mesurar la fe per tal de no titllar l’ús del vel quelcom buit de sentit i fins i tot de necessitat personal dins de la societat secular i secularitzada. Les dones que decideixen posar-se’l se senten i són vistes per la majoria dels no són musulmans de diverses maneres. Les que es cobreixen amb el vel se senten protegides d’un entorn concret o compromeses amb certa literalitat (interpretada tradicionalment pels homes) d’uns hadissos corànics, segons el compliment dels quals, es creuen alliberades de seguir les tendències socioeconòmiques que regeixen la societat actual. Les que decideixen no portar-lo se senten tan alliberades com les anteriors perquè no creuen en la interpretació donada d’uns hadissos dirigits estrictament a les dones musulmanes. No creuen que la seva fe és inferior ni pitjor a la resta si no vesteixen el vel.\nA ulls dels no musulmans, l’ús del vel es lliga a una relació de fe cega en la mateixa religió o bé, per una obligatorietat d’origen masclista. Ambdues visions sentencien l’ús del vel com el resultat d’una submissió de la dona, incapacitada per escollir el que es posa o el que es treu.\n“Me’l vaig posar perquè era el que s’esperava de mi a la família i, vivint a Melilla, la cultura de la religió musulmana encara és masclista. Al carrer et respecten més si el portes”. La Salima El Yousfi, se sent entre dues cultures. Per una banda, la seva comunitat religiosa, de pensament masclista vers la dona i la de l’estigmatització social per part de les institucions públiques. Troba problemes d’accés als serveis públic pel fet de portar vel, però prefereix sentir-se còmode entre els membres de la seva comunitat.\nLa Nadia Hindi, filòloga de Bagdad, fa anys que viu a la ciutat de Granada i mai ha portat vel. Explica que ha crescut entre dones que no l’han portat i només troba una raó de ser: l’ús polític i espiritual de resistència contra l’imperialisme occidental en els països àrabs. “Em sento una persona híbrida a qui no li surt portar el vel, igual que no utilitzo minifaldilles. Crec que sóc una persona discreta segons els paràmetres de la societat on estic inserida”. Un exemple d’ús polític del vel ens el dóna la periodista algeriana Malika Boussouf. “Des de 1990 a l’any 2000, moltes dones algerianes que no l’havien fet servir mai, van decidir posar-s’ho per evitar segrestos dels fonamentalistes a les zones rurals d’Algèria. El vel va salvar-les de la mort. Avui dia, moltes dones que l’usen han perdut el propòsit original i se’l posen com un instrument de seducció perquè molts homes creuen que és un símbol de decència”. Alguna cosa similar pensa la Nesrin Karavar, una dona turca resident a Barcelona que no usa el vel. “El vel representa l’islam i és massa gran la responsabilitat per lluir-lo”. La Nesrin assegura que moltes joves musulmanes no són realment conscients de la transcendència del seu significat religiós i se’l posen per costum, perquè creuen que milloraran com a persones, per trobar-se a elles mateixes o per estètica, però no són conseqüents amb el que representa.\nLa Safia Abahaj, va néixer a Tànger i coincideix amb la Nadia. Tampoc va créixer entre dones que el porten i no ha sentit la necessitat de fer-ho. Va estudiar a un col·legi espanyol i es va traslladar a la península per fer els estudis universitaris. Només se’l col·loca a l’hora de pregar, quan sí es reconeix com una prescripció islàmica.\nEl cas de la Amal Benyaich, va ser diferent. Va decidir posar-se el vel un cop era a Espanya. No se’l posava al Marroc, fins als dinou anys quan va començar a estudiar a la península. No trobava resposta, no el portava i va decidir identificar-se amb ell a l’estranger. Després va enllaçar la seva identitat trobada a partir del vel amb la idea d’aproximar-se a Déu i per ara, segueix cobrint-se els cabells amb el hiyab.\n“És un símbol masclista. La societat creu que si no el portes provoques als homes”\nLa Imane Rachidi treballa per a una agència de notícies a El Cairo. Explica que a la ciutat egípcia les dones pateixen molts assetjaments, fins i tots les que vesteixen nicaq (vel integral que cobreix tot el rostre), per tant “no garanteix cap seguretat si et cobreixes per tal d’evitar la violència dels homes. “És un símbol masclista. La societat creu que si no els portes provoques als homes com si ells no poguessin provocar a les dones. No crec que la meva religiositat, la meva fe es demostri amb un vel”. Alguna cosa similar pensa la Nesrin Karavar, turca resident a Barcelona.\nDesprés d’aquesta ullada personal tan diversa vers l’ús o no del vel per part les protagonistes d’aquest abillament, la qüestió és profunda: identitat, masclisme, espiritualitat o política i cadascun del motius convida a la reflexió. En qualsevol cas, la Unió Europea, vetlla per salvaguardar la salut i la seguretat pública com elements constitutius de l’ordre públic. A Europa mana el deure de no portar el vel que cobreix el rostre de la dona per requeriment d’identificació per part dels membres de Seguretat de l’Estat i quan la dona que el porta vol participar en activitats esportives, escolars o laborals incompatibles amb el vel i que ja coneixien la prohibició en el moment de signar tal contracte o matrícula. Per ara, a Catalunya hi ha més d’una desena de municipis que han reglat així l’ús del vel integral: Lleida, el Vendrell, l’Hospitalet de Llobregat, Tarragona, Reus, Manresa, Mollet del Vallès, Santa Coloma de Gramenet, Martorell, Figueres, Lloret de Mar, Roses i Cunit.


TRAVESSÍA CIRCULAR-CARAMELLA-REFUGI CARO - Refugi Caro\nEs tracta d’una travessía de 2 dies, on podrem gaudir de la natura en cap de setmana, aquest cop pujarem el Massís dels Ports des de la part baixa de la muntanya, més concretament Caramella.\nHem de deixar el cotxe al pàrquing Caramella i dirigir-nos a peu per la pista al mas de Carballo. En aquest punt seguirem unes marques vermelles i fites en direcció a la Mola Castellona. No seguir el camí de la dreta, ens portaria a la part baixa de la Cua de Cavall del Barranc Caramella.\nUn cop hem començat a pujar, podrem gaudir del desnivell que anem acumulant amb unes vistes precioses.\nHi ha un punt en el qual ens indica l’opció d’anar a “Els Forats de Roquetes” si ens ve de gust podem desviar-nos per veure aquesta zona escarpada i que també ens porta a l’inici de la Cascada de la Cua de Cavall.\nSeguim el sender serpentejant, on creuarem el Barranc de la Gralla. Després de plujes podem vore com corre l’aigua per la roca calcaria del barranc i gaudir de les seues formacions. Continuem sender amunt fins arribar al Pas de l’Escaleta, es diu així pel seu desnivell, cal pujar a poc a poc.\nSeguim corriol amunt fins a sortir al Coll de Vicari, punt on seguirem els pilons de fusta que ens puja fins el Cim del Caro 1441mtrs.\nBaixarem de nou fins al coll del Vicari i agafarem el sender a mà esquerra que seguint les indicacions del Parc Natural Els Ports ens portarà fins al Refugi Caro, on trobaraem a Maria i Mario amb u Bon Caliu de Refugi de Muntanya.\nMaria Luz Perez Garcia 27 octubre, 2019 14 novembre, 2019 Rutes, Senderisme, Travesses Sense comentaris\n← FONT DEL TOSCAR\nCAP D’ANY 2019 EN MASSÍS DELS PORTS-MONT-CARO →


Vistes i revistes (Bru Noya)\nLes publicacions de les sales d’espera dels metges solen ser velles, hi predominen les del cor i mentre no et visiten tens temps de fer-ne una anàlisi morfològica i sintàctica\n3 min. 31/10/2017 23:30\nSi hi ha alguna cosa que hem d’aprendre en aquesta vida és a esperar: a que ens surtin les dents, el bigoti, a tenir la carrera o a que ens visiti el metge. En aquest cas tenim l’opció de llegir les revistes que hi ha a la sala d’espera. La majoria són del cor i quan hi ha un National Geographic és perquè algun pacient se l’ha deixat. I d’això fa tant temps que els animals que hi surten ja s’han extinguit. La datació amb carboni 14 no precisa l’antiguitat de la publicació ni si va ser adquirida en un quiosc de Pangea, el supercontinent on es van concentrar totes les masses continentals de la Terra fa entre 200 i 250 milions d’anys.\nSeria un misteri l’existència d’aquestes publicacions conservades en formol si no fos per un estudi del British Medical Journal fet a Nova Zelanda i que va concloure que els pacients s’emporten a casa les més noves i les que més desapareixen són les del cor. Sortosament me n’han deixat unes quantes i com que el metge triga, tinc temps de fer-ne una anàlisi morfològica i sintàctica.\nLes vetllades sempre són "inoblidables", i les reunions socials "extraordinàries". Si la senyora passa dels 50 anys sempre llueix una "esplèndida i serena maduresa" i si es tracta d’Isabel Presyler és "sofisticada i glamurosa". La manera de vestir és "senzilla i natural" si una s’acaba d’aixecar del llit i "original i juvenil" si sembla sortida d’un festival hippy a Woodstock. Sovint les famoses ens ensenyen la seva casa. Si ha quedat com si hagués entrat la Guàrdia Civil buscant urnes del referèndum "és un reflexe de la personalitat original de la seva propietària", si dona la sensació que allà hi viu algú amb síndrome de Diogenes "està plena de records", i si té les parets blanques sense cap decoració "és d’estil minimalista".\nEls viatges, encara que siguin a Prats de Lluçanès (Prados del Merluzar, segons la futura toponimia de Soraya Sáenz de Santamaría), són "exòtics, sofisticats i cosmopolites", però si és a l’Àfrica ja passem a "una inoblidable aventura" tot i que estiguin en un hotel de luxe i l’única selva que puguin veure és a l’habitació de l’hotel amb una pel·lícula de Tarzan. Totes les entrevistes són "profundes i sinceres" o "impactants" si "despullen la seva ànima i el seu cor". Totes les paraules són políticament correctes. Així, Ernest de Hannover mai es beu la collita, sinó que "es mostra alegre i desinhibit".\nQuasi com jo quan em crida el metge. Abans d’entrar veig dos diaris en una taula. Un titula amb les agressions d’uns ultres a Barcelona i l’altre amb la necessitat que la fira d’Andorra disposi d’un recinte estable. Li dic al metge que ja no només les revistes són antigues. També els diaris. Surt, els agafa i m’ensenya la data: dilluns 30 d’octubre del 2017. És ara. Però les notícies semblen de fa anys.


Els actes de la Diada Nacional de Catalunya van començar a les 10 del matí al cementiri amb una ofrena floral en homenatge a les persones que han mort per Catalunya; aquest acte és la primera vegada que té lloc a Arenys de Munt i és fruit del nou Reglament de Protocol de l’Ajuntament.\nEls actes van continuar a la plaça de l’Església, amb la hissada de la senyera al campanar de l’església i la interpretació del Cant de la Senyera; seguidament va tenir lloc la lectura del manifest institucional per part de l’alcalde Joan Rabasseda i la cantada de l’himne dels Segadors.\nCom també és tradicional, durant la Diada hi va haver ballada de sardanes i es va homenatjar la puntaire de més edat, que enguany ha estat la Sra. Joana Marquès.\nPodeu veure el vídeo que n'ha fet AmuntTV en aquest enllaç.


Els establiments del sector comercial i de la restauració són els que presenten un ús del català més baix - El Periòdic d'Andorra\nCultura, Llengua, Societat\nEls establiments del sector comercial i de la restauració són els que presenten un ús del català més baix\nNomés el 15,1% dels clients dels grans magatzems són atesos en la llengua oficial\nPublicat el Dijous, 26 de maig de 2016 | 12:15 h\nCiutadans i visitants del país passejant per la zona comercial. | TONY LARA\nEls establiments del sector comercial i de la restauració són els que presenten un ús del català (la llengua oficial del Principat) més baix. Així ho han destacat aquest matí el cap del Servei de Política Lingüística d’Andorra, Joan Sans, i la ministra de Cultura, Joventut i Esports, Olga Gelabert. Les autoritats han presentat la memòria de coneixements i usos lingüístics de la població del Principat. On es desenvolupa la situació i evolució de la ciutadania en aquest àmbit. La memòria recull dades extretes de diverses enquestes que s’han anat fent des del 1995 al 2014. En aquest darrer any inclòs, s’ha preguntat a 727 persones sobre l’ús que fan de les quatre llengües més presents al país, com el català, castellà, francès i portuguès.\nEntre les conclusions de la memòria, es destaca que pel que fa a les botigues, un 53,5% dels clients enquestats parlen sempre en català i l’atenció que reben, en un 51,8% dels casos és en aquest idioma. Pel que fa als restaurants, un 36,2% dels clients parlen sempre en català i un 35,5% són atesos en aquesta llengua.\nEls grans magatzems són els establiments amb el percentatge de parla catalana més baix, ja que només un 17,3% dels clients parlen sempre en català i un 15,1% són atesos en aquesta llengua.\nMés informació a l’edició de paper de demà.


ens trobem al bar Samoa, a la cantonada de Passeig de Gràcia amb Rosselló, pujant a l'esquerra, número 101\nNosaltres, activistes feministes antimilitaristes, que hem actuat sempre a favor de l’autodeterminació dels nostres cossos i les nostres vides, pel dret a decidir, sentim que hem d’estar presents a un retall de la democràcia i la llibertat dels pobles que anirà en contra de totes i tots\nCom sabeu som internacionalistes, amigues de les activistes de tots els pobles de la Península Iberica i del món, que tants esforços estan fent per aconseguir un món sense injustícies i sense patriarcat.\nPer això acudim no convocades per cap govern, ni avalant les seves politiques sinó en nom nostre, per la Nostra pròpia llibertat, pel dret de totes les persones i els pobles a decidir amb llibertat com ens volen organitzar .\nEstem per una Catalunya lliure, feminista i sense exèrcits i per enfortir tots els llaços amb les dones d’altres pobles del món creant xarxes obertes a totes les persones, i com sempre actuant contra xovinismes i manipulacions que ens puguin enfrontar, però la justícia i la llibertat dels pobles creiem que sempre ens ajudaran a respectar-nos i apoderar-nos.\nPer això també moltes dones feministes que vivim i estimem la Nostra terra estarem presents a aquesta mani.\nCom diuen les dones de Colòmbia “ Mi cuerpo es mi casa, mi casa es mi territorio” No entrego las llaves!!\nPublicado por la fita en 9:03\nMoltes de les revindicacions i del llarg camí imp...\nNOSALTRES DECIDIM Dissabte 10 d'abril ens trobem ...


CB Les Franqueses Negre 68 – Mini Masculí Negre 18 – Club Bàsquet Santa Perpètua\nCB Les Franqueses Negre 68 – Mini Masculí Negre 18\nAquesta jornada passada el nostre mini masculí jugava contra un dels equips més consolidats i…\nAquesta jornada passada el nostre mini masculí jugava contra un dels equips més consolidats i treballats de la fase prèvia: CB Les Franqueses.\nRecordant el partit anterior, els nostres objectius no eren gaire diferents: aconseguir demostrar la nostra millora tant a nivell ofensiu com defensiu. Així doncs, havíem d’anotar més punts que en el partit d’anada (3 punts), i rebre’n menys.\nVam començar el partit, en alguns moments, despistats, cosa que ens va perjudicar ja en el primer quart rebent 20 punts i només anotant-ne 2. Tot i això, les opcions nostres d’anotar van ser notòries, fet que demostrava la millora ofensiva.\nEn el segon quart vam començar a augmentar la nostra intensitat i concentració i, al final dels sis minuts, el resultat va ser de 18 a 4. En els següents dos quarts vam ser capaços de mantenir l’anotació rival en 9 i 10 punts, respectivament. Això plasmava un augment del nivell defensiu perpetuenc. A més, és rellevant esmentar que en l’últim quart de la primera mitja part, vam anotar 4 punts fent així que la diferència entre ells i nosaltres, a nivell anotador, fos només de 6 punts (10-4).\nEn quant a la segona mitja part del partit, ells van mantenir anotacions sempre superiors als 10 punts mentre que nosaltres vam anotar 8 punts entre els quatre períodes. Aquests dos fets van ser desencadenants d’un resultat final de 68-18.\nÉs molt important mencionar que comencem a obtenir els fruits del nostre bon treball durant els entrenaments. Tant el joc en equip com el nivell defensiu són dos aspectes que millorem poc a poc i que es veuen plasmats durant els partits.\nReconèixer de nou els ànims dels nostres menuts i la seva actitud que, tot i que encara no hem guanyat, no decau! D’aquí poc arribarà el nostre dia si seguim esforçant-nos i treballant tant com fins el moment.


Malgrat rescata la idea d’un nou teatre auditori | Ràdio Palafolls\nHome Comarcal Malgrat rescata la idea d’un nou teatre auditori\nMarc Ferri , desembre 23, 2019\t / 636 0\nEl primer projecte de Teatre auditori\nEl nou pressupost de Malgrat de Mar, aprovat dijous passat pel ple municipal, torna a posar damunt la taula la construcció d’un nou teatre al municipi.\nEn concret el govern malgratenc ha reservat una partida de 100 mil€ per fer el projecte tècnic sobre la construcció del nou teatre municipal a la vila. Amb el projecte a la mà, en propers anys, es podria iniciar la construcció d’aquest equipament municipal.\nQuest nou teatre, però, no tindrà res a veure amb el projecte que havia contemplat l’Ajuntament de Malgrat abans de la crisi.\nAquell projecte de teatre-auditori preveia un espai per a 430 persones, un aparcament soterrat per a 200 vehicles, un hotel d’entitats, sales polivalents i un espai públic de prop de 9.000 metres quadrats. Tot plegat amb un pressupost d’uns 15 milions d’€. El regidor d’urbanisme de Malgrat, Jofre Serret, explica a RP que l’actual centre cultural ha quedat petit i que el nou teatre haurà d’oferir un espai per a les representacions, però també per a d’altres mostres culturals que permetin dotar al poble amb una major programació cultural.\nDe fet l’únic que queda d’aquell projecte és la possible ubicació del nou teatre, ja que segons ha pogut saber aquesta emissora, entre les diferents possibilitats a l’hora d’emplaçar aquest nou teatre hi ha l’aparcament asfaltat que hi ha al costat de l’antic camp de futbol, justament on es preveia el primer teatre- auditori.\nAltres possibilitats per ubicar el teatre són prop del cementiri o a l’aparcament de l’antic Liceu, al centre de Malgrat de Mar.\nDe moment s’encarregarà el projecte del nou teatre amb la intenció que es comenci a fer ja en aquest mandat.\nParal·lelament el proper any es preveu iniciar les tasques de reforma i millora de l’actual Centre Cultural del carrer del Carme, ja que en cap cas el consistori preveu que el nou espai comporti el tancament de l’actual teatre malgratenc.\nLa ventada tira murs i deixa 500 persones sense llum a Palafolls\nMalgrat vol actualitzar l’oferta cultural i “apropar-la al ciutadà”


El projecte Aula Actual inicia un taller intergeneracional entre joves i gent gran – CONFAVC\nPàgina inicial/Notícies/El projecte Aula Actual inicia un taller intergeneracional entre joves i gent gran\nQuins són els objectius d’una experiència intergeneracional? Amb aquests reptes va arrencar la sessió introductòria en la qual els 10 alumnes de l’Ateneu Instructiu de Sant Joan Despí van participar al passat dimarts 10 de desembre. Una sessió que es va fer en el mateix centre educatiu sota la batuta del director del projecte de la CONFAVC d’Aula Actual, Jordi Balcells.\nJa s’havia començat aquesta activitat intergeneracional el passat mes amb la sessió del passi del documental “Barris plens de memòria” al centre educatiu. Un documental produït per Aula Actual, en el qual un col·lectiu de gent gran del taller d’activació mental de Cornellà, Sant Joan Despí i Terrassa expliquen la duresa de la seva vida en la postguerra- no per això trista-, quan l’accés a una escolaritat no era el pa de cada dia per a tots els infants; i a les nenes se les allunyava dels “sabers acadèmics”.\nEn contrast, aquests deu adolescents que participaran en el taller intergeneracional com a “ensenyants”, no tenen recorregut ni saviesa vital , però sóns “nadius tecnològics”. Aprofitant aquesta “riquesa” , els adolescents del centre ensenyaran a les persones usuàries del Casal Can Maluquer els usos quotidians de tablets i mòbils. Per exemple, com buscar receptes de cuina navegant per Internet; fer grups familiars de conversa amb el mòbil, i altres usos útils per a millorar la seva quotidianitat. La primera sessió pionera d’aquets projecte d’ Aula Actual està progranada pel 25 de febrer on joves i gent gran iniciaran aquesta nova aventura.\nwebeditor2020-05-15T09:49:38+02:008 de gener de 2020|Tags: Aula actual, gent gran, Intergeneracional|


Habitàclia no, Prou especulació, Ajuntament responsable! - Indymedia Barcelona\nHabitàclia no, Prou especulació, Ajuntament responsable!\nAdreça: C. d’Amàlia, 16 baixos 08302 Mataró\t 24 mar 2004\nAcció de la CUP per denunciar la fira dels especuladors del Maresme, pagada amb diners públics,\nC. dâ��AmÃ lia, 16 baixos 08302 MatarÃ³\nTel. 937 572 531\ninfo ARROBA cupmataro.org\nHABITÃ�CLIA NO, PROU ESPECULACIÃ�, AJUNTAMENT RESPONSABLE!\nLa CUP inicia una campanya per denunciar lâ��especulaciÃ³ immobiliÃ ria amb el lema\nâ��TINC DRET A VIURE A MATARÃ� SENSE ESPECULACIÃ�â�?\nDiumenge 28 de marÃ§ de 2004, a les 12:00 del migdia, la CUP repartirÃ fulls explicatius per denunciar HabitÃ clia, la fira immobiliÃ ria del Maresme, entre les persones assistents al certamen.\nLa iniciativa parteix del desacord amb la promociÃ³ que lâ��Ajuntament de MatarÃ³ fa en benefici de les immobiliÃ ries, entitats financeres i asseguradores, un sector que no necessita cap promociÃ³ pÃºblica sinÃ³ un fre, que avantposi polÃtiques socials i de sostenibilitat. Alternativament, la CUP reclamarÃ el dret de tots els mataronins i les mataronines a lâ��habitatge i a la qualitat de vida.\nMatarÃ³, 24 de marÃ§ de 2004\nOficina de Premsa, CUP\nRe: Habitàclia no, Prou especulació, Ajuntament responsable!\npherrero ARROBA pie.xte\t 24 mar 2004\nDenunciem la venta d'habitatges sense factura detallada. Vull una factura que m'expliqui els por menors del valor de la vivenda que adquireixo. Treiem la máscara a l'estafa especulativa Exigim als polítics legislació al respecte. Denunciem en els tribunals als promotors que no presentin la factura detallada\nper a\t 25 mar 2004\njo sóc de Mataró i la especulació rpesent en aquest municipi és molt elevada.\nHi ha un munt d'habitatges buits i no s'està fent res,a sobre una fira "habitàclia", no sé però sembla que a Mataró no hi hagi moviment social pq sempre som 4. O sigui que si no espavilem se'ns menjaran i llavors haurem de marxar. Mataró té 110.000 habitants i a penes hi ha una oposició al carrer. Al barri de Cerdanyola quan hi van instal·lar màquines de Zona blava els veïns les van sabotejar i van fer una campanya per retirarles, a part d'això poca cosa més.\nCrido als treballadors/es de Mataró a movilitzar-se i a lluitar contra el capitalisme com a màxima expressió del que passa a la nostra localitat, al nostre carrer.


Persones Grans amb Opinió: Pactes postelectorals\nEl vot és un dret\nCom a home de a peu i dels que creiem fermament que s’ha d’anar a votar com un deure cívic i a més pensant que en la nostre joventut pel fet de posar unes urnes et podies guanyar un bon càstig –ara també – et quedes sorprès dels resultats finals quan es formen els parlaments i ajuntaments .\nEls uns volen totes les cadires negres\ni els altres, també.\nI que proposen?\nEns les rifem, o millor,\nUn poble, una ciutat o un país com el nostres que hem votat no pas fa gaire i després dels estira i arronses, el sorteig de cadires, jo et dono i tu m’ajudes, arribes a la conclusió que mols votans queden estorats al comprovar que el que pensàvem que seria el millor per el seu poble o país, mana una força que la majoria no ho havia volgut.\nEls que hem anat a mitings i hem votat,\nho hem fet amb l'esperança que el guanyador\npodria fer les coses que ha promès,\nPerò, RES DE RES\nEs diu que això és el joc de la democràcia. I no dic pas que no sigui legal, però no totes les coses legals són justes ni motivants. Per les persones que hem anat a votar, que hem passat per les penjades de cartells electorals, per els mítings politics a places i a locals, per els temps de propaganda a radio i TV, per la gran propaganda rebuda en bústies, vas a votar amb l’esperança de que podràs fer un lloc millor per viure.\nBrindis amb cava del gunayador\namb els seus votants.\nPerò l'endemà, com si haguessin\nbrindat amb aigua mineral.\n"Donde digo digo, digo diego"\nVe el dia de les eleccions i veus que el teu candidat esta guanyant per majoria. Cava i celebració. Però això dura poc. Al dia següent ja fora l’eufòria comencen a treballar el politòlegs, els IBEX35 els que volen cadires per cobrar, els que tu em dones i jo callo, els que on deia ”donde digo digo, digo Diego” i aleshores quan tu pensaves que amb les noves eleccions et menjaries un bon suquet de peix, et trobes que els nostres votats, obliden els discursos, canvien els sentits dels que havien dit i de cop hi volta et trobes menjant-te un bon gripau en lloc dels àpats que t’havien promès.\n34 mil rals al any, no sé si són molts o pocs.\nDeuen ser molts, ja que NO dubten i\nfan els paparets de l'auca que facin falta\nal menys quatre anys\nI amb broma, aquí els tens si tot va be, quatre anys més en el que faran o no, segons amb els que hagin pactat.\nTot molt democràtic però realment frustrant per tota persona que no hi enten de grans politiques.\nA més pensant en la quantitat de pactes que hem vist –anti-natura - em pregunto si la democràcia està fent figa i convindria buscar altres sistemes que ens tingues més en compta el vot del ciutadà.\nI si no, que no ens queixem de que l’absentisme va pujant\nEs una llástima aquesta realitat. El desencis es general . Aquesta tarde he sentit una\nentrevista general al actor José Sacristán hi ha dit. Les dretes van sempre juntes i les\nesquerres una contra l'altre. (respecto tota opinió) i es cert. Ni els que proclamen\ncatalanisma tenim la mateixa opinió. Jo votaré. He tardat masses anys ha poguero fer\n, pero reconec que els resultats fa temps que no tinc pressa per saber-ho.\nAlló del seny i la rauxa no se on están. De fet no se quin programa electoral te cada\npartit perque només saben insultar o menysprear a un altre partit.\nBe que Deu il.lumini als votants.\nDesitjo que el proper comentari estigui mès animada- Salutacions a tots\n13 d’octubre de 2019, a les 21:10\nSi el comentari de la Dolors F. denota un desencís general, el meu no està gaire lluny d'aquest mateix lamentable sentiment. Jo també considero que, o no ens mereixem els polítics que tenim, o ells no ens mereixen a nosaltres. I uns per altres, el carro va pel pedregam. Tant de bo que algun dia trobem plegats un camí segur per avançar.\n16 d’octubre de 2019, a les 18:31


Inaguració de La Santa Market 2020\nArraca la Santa Market després de reinventa-se per sobreviure a la pandèmia i espera poder quedar-se fins al 30 d'agost. La posta'l que dibuixa és gairabé la mateixa que cada any, la diferència és que se l'hi afegeixen les mascaretes i la distància entre els visitants.\nA més, en questa temporada 2020, al Market habitual se li suma l'Unplag Music Expirience, un cicle musical que aposta per un nou format amb concerts on el públic es distribueix per tauletes al llarg del recinte al aire lliure. Dins del cicle trobem artistes com Sofia Ellar, Cepeda, Blaumut i Manu Guix, que va ser l'ecarregat d'encetar aquest nou concepte.\nAixí és que, l'esdeveniment estival de Santa Cristina d'Aro ha apostat per créixer malgrat les dificultats ja que s'ha adaptat a la nova normalitat prenent totes les mesures necessàries per poder celebrar-lo amb seguretat.\nCom ja és una tradició per La Santa, aquest estiu ofereix parades d'artesania, joguines i esdeveniments paral·lels com festes temàtiques, animació, ioga, passacarrers i activitats infantils. A més compte amb 14 terrasses i 7 escenaris, on es duran a terme més de 150 concerts gratuïts de petit format.\nNoms com Jessica Mellado, Mercado Negro, Tony Caiena, AiAiAi o Sabor de Gracia entre d'altres.\nA banda dels concerts trobem un dels altres pilars de La Santa, l'oferta gastronòmica. Aquest any més que mai, a posat l'accent en la cuina de proximitat. 30 espais de restauració repartits per tot el recinte.


#ELUAENCASA. SEU XII EDICIÓ. Seu Universitària Ciutat d'Alacant\nDurant els últims dotze anys els fotògrafs de l'Associació Escriptors de Llums han exposat les seues instantànies en blanc i negre a la sala Miguel Hernández de la Seu Universitària Ciutat d'Alacant. A través de les seues imatges hem viatjat, recorregut ciutats, paisatges, deambulant per avingudes o carrerons o simplement alçant la mirada al cel. Històries i poemes escrits amb llum, amb la intel·ligència i la sensibilitat d'una mirada perspicaç que escodrinya atentament la vida.\nAquest març passat començàvem un moment històric que serà analitzat en tots els seus vessants. El món ha quedat paralitzat per l'efecte d'un virus poc conegut però molt maligne. S'ha generat una nova realitat formada per ciutats, camps i carreteres desertes. Sense persones, els carrers buits transmeten una àmplia sensació de soledat. Alguns transeünts, amb màscares en els seus rostres, augmenten la impressió de raresa. Tancats a les cases, enyorem l'espai exterior que s'obri als nostres ulls a través del marc d'una finestra, de les portes d'un balcó. La realitat queda reduïda a xicotets espais: la llar, la família, els objectes que l'habiten. Els escriptors de llums, en el seu confinament, atrapen amb les seues instantànies els moments que han viscut en aquesta nova, anòmala i inquietant realitat, narrant històries personals i ho fan poèticament amb un objectiu i la llum.\nLa casa, els seus objectes i els seus habitants són font d'inspiració. Anècdotes quotidianes, improvisades naturaleses mortes o estades buides són bons motius per a la cambra. Imatges literals o metafòriques transmeten allò que l'ull desitja comptar. De la mateixa manera, la visió a través de la finestra provoca una sensació de llibertat, abans no valorada. Cadascun, des del seu marc, escriu paisatges, carrers estrets, parc o avingudes. Edificis que s'obrin al cel amb infinitat de balcons, aplaudiments, cançons i música. La imaginació i creativitat al servei dels veïns abans ignorats i ara reconeguts.\nSobre l'any 20 del segle XXI s'escriuran multitud de novel·les, estudis històrics i assajos científics; es rodaran, per descomptat, documentals, pel·lícules i sèries per a televisió. Cadascun de nosaltres recordarà per sempre aquesta experiència, tan diferent, tan amarga; una situació sense precedent que ha trastocat completament la nostra vida habitual. Tornarem a rememorar aquests moments tristos, però també solidaris i humans. Aquesta exposició vol ser un testimoniatge de moment encara vigent. Un testimoniatge de llum, d'un grup d'escriptors i escriptores que utilitzen com a eines l'ull i la càmera fotogràfica per a mostrar-nos les seues imatges d'esperança.\nAssociació Escriptors de Llums.


ruleta de xat en línia - Xat de vídeo Món\nPer a aquells que estan oberts a noves persones i estima per comunicar una línia molt, estarà interessat en aquest recurs en línia, com la ruletaEs superen les capacitats de comunicació estàndard correspondència i permet que els interlocutors mitjançant l'ús de Càmeres web a veure els uns als altres en la pantalla de l'ordinador i seguir la conversa. Aquest lloc web ajuda a les persones a relaxar-se i fer nous interessants i de vegades contactes útils. D'aquí el nom, i el xat L'efecte de sorpresa activa la imaginació dels participants i fa el procés de comunicació en una mena de joc d'atzar. Com un passatemps, és un gran alleujament psicològic per cansat de la rutina i la monotonia dels humans moderns. La Ruleta de xat és totalment anònima, que permet a tothom, fins i tot els més conservadors participants se senti relaxat i fàcil per xat amb qualsevol de les persones sobre qualsevol tema interessant. Encant Natural i capacitat per a ser ells mateixos que de vegades és més natural que en companyia de vells coneguts i amics.\nUna gran distància física entre els interlocutors ajuda a que se sentin més independent i lliure. Aquest mètode original de la Datació amb les noies ajuda els nens a desenvolupar les habilitats socials, aprendre fàcilment participar en la conversa amb desconeguts i no tenir por a reunir-se amb l'interlocutor és el contundent rebuig d'inici de Cites.\nL'ús d'aquest xat i no sempre significa la recerca d'aventures amoroses, tot i que aquest resultat és possible.\nMoltes persones utilitzen el xat en línia per a l'amistós de comunicació, sobre temes interessants per a ells i els seus amics virtuals. Al xat són estrictament tradicionals de la moral, de manera que no tingui por de les manifestacions de la grolleria i el mal comportament per part dels possibles interlocutors. Insults, indecent actes i indecent ofereix membres de xat de Vídeo obtenir el bloqueig de l'administració. Per tant, tot i la seva senzillesa, la situació en el lloc és encara molt decent i benèvola Si l'atzar interlocutors per qualsevol motiu no queda satisfet amb els altres, es pot continuar la cerca per a gent interessant per girar una virtual de la ruleta.\nel xat de vídeo per a adults cites sense inscripció gratuïta Cites foto de vídeo de forma gratuïta xat gratis sense necessitat de registre Vull conèixer la ruleta de xat de registre vídeo de Cites amb les nenes la ruleta de xat sense necessitat de registre per a la lliure mòbil de Cites lloc de cites


CASTELL 19 AMB UNA EXPOSICIÓ, L’EDICIÓ D’UN LLIBRE, UN LLOC WEB I UN PROGRAMA DE RÀDIO D’ARO, PLATJA D’ARO I S’AGARÓ FA MEMÒRIA DE DOS ANYS DE LA COVID-19 | Àncora\nInici Actualitat CASTELL 19 AMB UNA EXPOSICIÓ, L’EDICIÓ D’UN LLIBRE, UN LLOC WEB I...\nCASTELL 19 AMB UNA EXPOSICIÓ, L’EDICIÓ D’UN LLIBRE, UN LLOC WEB I UN PROGRAMA DE RÀDIO D’ARO, PLATJA D’ARO I S’AGARÓ FA MEMÒRIA DE DOS ANYS DE LA COVID-19\nMostra fotogràfica, audiovisual i interactiva a l’Antic Casino de Castell d’Aro 12-20 de març\nJust quan es compliran dos anys de l’inici de la pandèmia de la COVID-19, l’Ajuntament de Castell d’Aro, Platja d’Aro i S’Agaró vol fer memòria de les vivències d’aquests 24 mesos al municipi -de març de 2020 a març de 2022- amb el projecte DESPERTS · De l’angoixa a l’esperança, que s’articula a partir de quatre accions: una exposició fotogràfica, audiovisual i interactiva; l’edició d’un llibre; l’emissió d’un programa especial a Ràdio Platja d’Aro i la creació del lloc web www.desperts.com on s’hi recullen aquests continguts. La ciutadania, els treballadors públics i els visitants i turistes en són els protagonistes: un recorregut que s’inicia amb el primer confinament i que es clou amb les noves dinàmiques socials gràcies a la vacunació massiva. Un homenatge a la resiliència col·lectiva, un record per a totes les pèrdues i un crit d’esperança vers el valor humà que ha vist la llum en aquests mesos.\nDe l’exposició fotogràfica, audiovisual i interactiva se’n podrà gaudir a l’Antic Casino de Castell d’Aro els caps de setmana 12 i 13 i 19 i 20 de març (10-14 h i 17-20 h) amb un recorregut per sis espais que recullen els estats d’ànim dels darrers dos anys: angoixa, resistència, adaptació, transformació, vitalitat o esperança. Per fer-ho, es proposa al visitant submergir-se en aquest viatge a partir de 50 instantànies de gran format; imatges captades per vuit autors, però majoritàriament pels fotògrafs Lluís Català, Jordi Geli, Jordi Mas i Aniol Resclosa. Però també amb múltiples elements reals d’ambientació que ajuden al visitant a submergir-se en cada moment viscut: mascaretes, mampares, tanques de seguretat, vinils de distància, etc. S’hi podran sentir elements acústics a partir de programes de notícies i d’informatius o de cançons que han marcat aquests temps. També s’hi projectarà un audiovisual amb 250 imatges, o fins i tot es podrà interactuar per recordar com eren les habituals videoconferències de treball o amb amics i familiars… I també veure el recull d’un centenar de dibuixos infantils realitzats durant el primer confinament -molts amb el lema Tot anirà bé-i que els vailets del municipi van fer arribar a l’Oficina de Turisme.\nTambé hi haurà un espai dedicat al testimoni de 30 persones del municipi que reflexionen sobre la seva experiència: s’hi podrà veure el seu retrat -captat per l’Associació Educant la Mirada- i escoltar mitjançant un codi QR l’entrevista complerta, d’uns 15 minuts cadascuna, realitzada pel Col·lectiu Cultural Ràdio Platja d’Aro. Alhora, una selecció de fragments d’aquestes converses configuren el programa de 30 minuts que s’emetrà diumenge 13 de març (12 h) a l’emissora municipal Ràdio Platja d’Aro. Són perfils diversos i plurals en edat, professió o interessos: des del Cap de la Policia Local a un estudiant de Primària; des de la directora d’una residència de gent gran a una mare que va tenir la seva filla en ple confinament; des d’un empresari de l’oci nocturn obligat a tancar el seu local a una jove que va haver d’afrontar la selectivitat en ple confinament.\nLes imatges de l’exposició i moltes més -un conjunt de 200 de 10 autors- també es recullen en un llibre editat per a l’ocasió pel consistori, on s’hi pot veure l’evolució d’aquests dos anys i que segueix el fil temàtic de l’exposició: carreteres i carrers solitaris, la tasca de la Policia Local durant les restriccions, el lliurament de lots del Banc d’Aliments a domicili, la tasca de les cosidores voluntàries, el treball dels comerços essencials… La transformació de l’espai urbà per adaptar-les a la nova normalitat amb carrers per a vianants, nous aparcaments o platges amb sectors d’aforament… O les circumstàncies per poder organitzar activitats culturals i de lleure: mascaretes, control de temperatura, reserva prèvia obligatòria, concerts amb seient… El volum es podrà adquirir als punts habituals (Oficina de Turisme, Biblioteca Mercè Rodoreda i OAC de Castell d’Aro).\nSimultàniament, tots aquests elements -fotografies, entrevistes, dibuixos- convergiran properament en el lloc web temàtic web www.desperts.com que recollirà les fotografies de l’exposició i del llibre; els retrats i els àudios de les entrevistes i del programa radiofònic; o tots els dibuixos infantils. Alhora, el conjunt fotogràfic de la mostra i alguns dels seus elements complementaris estan dissenyats perquè es puguin exposar posteriorment a altres equipaments -escoles, centres cívics, a l’institut- tant del municipi, com d’altres poblacions, ja que si bé les imatges són preses a la població, el relat que proposen és compartit per a tothom i arreu.\nArticle anteriorTossa vol aprovar un protocol preventiu d’actuació sobre assetjament a l’ajuntament\nArticle següentL’Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols crea un grup de treball per coordinar la resposta municipal davant el conflicte d’Ucraïna


Efectes col·laterals de la Covid-19 | EUREM\nSabem perfectament els desastrosos efectes de la Covid-19, amb milions de morts i afectats, amb incidència negativa en l’economia i amb molta gent que ho passa malament. Sabem també les dificultats que els governs i tots els estaments tenen per fer-hi front i sabem tot el que s’està fent des de la investigació per trobar-hi solucions terapèutiques per afrontar la malaltia i per aconseguir una vacuna que l’aturi i l’erradiqui. Tot és qüestió de temps, però hem de procurar que, en el decurs d’aquest temps, siguem capaços de gestionar-ne els efectes negatius amb eficàcia i, així, evitar mals majors.\nParal·lelament als efectes sanitaris, econòmics i socials, n’hi ha d’altres que solen passar desapercebuts, però que tenen conseqüències, especialment a l’entorn de la comunicació, de l’efectivitat de les relacions socials i també de l’estat d’ànim de les persones. Tot i saber que la interacció telemàtica ens facilita la comunicació i el teletreball i que és una bona eina que ens ajuda a estar en contacte i permet el funcionament de moltes empreses, la veritat és que hi ha situacions que no es poden solucionar només amb la via telemàtica. Ens cal, a més, el contacte personal, sentir-nos a prop, tenir moments de proximitat, per aconseguir més profunditat entre persones i més acords entre les empreses i institucions. En posaré dos exemples, que han succeït aquests dies, per fer-ho evident. D’una banda, la cimera de caps d’estat i de govern de la UE, via telemàtica, que havia d’impulsar l’aplicació dels fons Next Generation EU, i que han vetat Hongria i Polònia, que no accepten que l’incompliment del respecte a l’estat de dret sigui una causa per limitar els fons als estats, fet que ha aparcat l’acord fins a la nova cimera, que tindrà lloc el 10 de desembre. Ben segur que s’arribarà a un consens, perquè els dos estats díscols necessiten més que ningú els fons, però la fredor de la via telemàtica i, per tant, la falta de proximitat física, de “passadissos”, com en diuen alguns, ha frustrat l’acord. Esperem que l’aptitud d’Alemanya, que exerceix la presidència semestral de la UE, aconsegueixi trencar el gel i el 10 de desembre tinguem l’acord, que és molt necessari per a tots els europeus.\nD’altra banda, aquests dies hi ha hagut l’assemblea anual del Moviment Europeu Internacional, que agrupa consells d’una quarantena de països, també el català, i associacions. Estava previst que tingués lloc a Berlín, però la Covid-19 ha obligat a fer-la telemàticament. Naturalment, ha servit per veure’ns via telemàtica i per aprovar la gestió del 2020 i les accions a fer el 2021, que aniran destinades a treballar per una Europa més democràtica, solidària, justa, respectuosa amb la diversitat i els drets humans, propera a la ciutadania…, però hi ha faltat el contacte, la proximitat, el caliu amb els companys i companyes d’altres indrets d’Europa. Esperem que, entre tots, aconseguim erradicar la pandèmia i tornem a la vida que tots desitgem, la vida que ens permeti socialitzar-nos com fèiem abans, estar junts, amb la família, les amistats, i també recuperar un bon estat d’ànim. En definitiva, tornar a veure i sentir la vida en positiu.\nAquesta entrada s'ha publicat en Articles d'opinió, Sumari, Xavier Ferrer el 23/11/2020 per nuria.fernandez.\n← ‘Business friendly’ El Papa Francesc acaba de fer públic un document que expressa la seva visió sobre Europa →\nEl Papa Francesc acaba de fer públic un document que expressa la seva visió sobre Europa\nLa Unió Europea (UE) i la segona onada de la pandèmia\nArticles d'opinió (147)\nVictor Pou (75)\nXavier Ferrer (52)


EN PATUFET, EL BOU I ELS EXCREMENTS RITUALS | Jordi Bilbeny\nAnant a la recerca d’informació que em permetés corroborar que el caganer del pessebre podria venir a ser l’indicador de la revelació divina, exposava com en alguns rituals iniciàtics trobem la presència constant d’excrements, i com entre la ingestió de certs enteògens i l’alteració de la consciència es dóna una neteja intestinal, que ve expressada per una o diverses defecacions. La qual cosa hauria pogut crear, dins l’àmbit de la religiositat popular nadalenca, un personatge com el caganer. Llavors, que se’l situés premeditadament sota un pont o al costat del naixement, més que un escarni, guanyaria un gran sentit, atès que el pont simbolitza el trànsit místic i el naixement la visió transcendent.\nA més de l’exemple de la purga interior, i dels nombrosíssims rastres que coneixem de divinitats arcaiques relacionades amb els pets i les defecacions, és a la rondalla d’En Patufet on acabem de veure la implicació directa entre un ritual d’iniciació, el bou i els excrements. En el conte català, En Patufet és ingerit per un bou i, posteriorment, en algunes versions, alliberat per la intercessió de la seva mare, que alimenta la bèstia fins que aquesta es tira un pet, amb el qual el nen surt expel·lit. Però en el relat basc de la mateixa rondalla, s’hi donen uns elements que la nostra tradició ha oblidat o esborrat. En Patufet –que ara es diu Barbantxo o Kukubiltxo– s’ajunta amb un grup de vailets que van a catecisme. Ponderant les imbricacions d’aquest conte amb el xamanisme, En Txema Hornilla, a Zamalzaín el Chamán y los magos del carnaval vasco, creu que això, “en versió precristiana, potser tingui un altre sentit, igualment relacionat amb alguna mena d’ensinistrament religiós”. I reconeix que, “tot i que les versions més simples que es conserven reprodueixen, comunament, tan sols el passatge de la vaca devorant el nan”, en d’altres, “Barbantxo passa per tota una sèrie d’iniciacions successives”, que comencen, no gens casualment i de forma prou reveladora, per la caiguda del protagonista a dins d’una olla. I acaben amb la defecació de la vaca i l’expulsió del nen entre els excrements.\nDiu la rondalla basca: “Quan la vaca evacuà el ventre, allà sortí el nostre pobre Barbantxo, tot tacat de femta”; si bé una altra versió ens puntualitza que “sortí en els fems de la vaca”. Conformement, En Luis de Barandiaran, a la seva Antología de fábulas, cuentos y leyendas del País Vasco, ha recollit la mateixa rondalla, però aplicada a una noia. Es diu Baratxuri i també acaba sortint de la vaca “juntament amb fems”, mercès –una vegada més– a l’ajut maternal. En aquestes versions, a més, la mare porta la vaca a casa seva i és aquí on la nodreix i té lloc l’alliberament final del nen.\nEncara que ens sembli anecdòtic, el fet que En Patufet neixi amb un pet o sigui directament defecat, ens porta a un ritual iniciàtic, ja que, entre algunes tribus africanes, segons ens assegura la Jean La Fontaine, a Iniciación. Drama ritual y conocimiento secreto, la iniciació dels nens a homes “és descrita com que són empassats i després excretats per monstres”; la qual cosa ens emmena també al part místic, car En Claude Gaignebet, ens reporta al seu llibre sobre El Carnaval que, “en la seva forma primitiva, certament, el part espiritual és anal”.\nLa connexió, doncs, entre els fems, un ritual d’iniciació, i el renaixement són ara ben clars. Tant en el cas masculí com en el femení de la tradició basca, com en el d’En Patufet, la funció de la mare en tot l’assumpte de l’alimentació és, alhora, capital per entendre que som davant d’un acte ritual. La intercessió maternal, en alguns contes, o la de la germana o d’una vella indeterminada, en d’altres, dins l’antiga societat matriarcal, és la clau que ens fa copsar tota la magnitud d’una veritable iniciació. En el cas d’En Barbantxo, mentre l’Andrés Ortiz-Osés, a la seva Antropología simbólica vasca, ens assegura que “assistim pròpiament a l’arcaic heroi matriarcal engolit i evacuat per l’animal-dona (la vaca)”, l’Hornilla és ben explícit en dir-nos que el conte “és la imatge de la gestació i el renaixement mític en la vaca, simbolisme conegut des d’antic”.\nAixí mateix, i pel que fa a En Patufet, ja ho va veure l’Amades, car, per ell, dins el cercle de rondalles que evidencien les restes d’antics ritus iniciàtics, “hi havia i hi ha encara iniciacions per a fer tornar un noi home, com per exemple en Patufet”. I hi insisteix: “En Patufet engolit per un bou i tornat a expel·lir recorda una cerimònia de naixement iniciàtic”. I idènticament ho ha detectat En Joan Soler, que, a l’Enciclopèdia de la Fantasia Popular Catalana, rubrica que es tracta d’un “ritu d’iniciació de pas de noi a adult, en una narració del tot banalitzada”.\nTambé el fet que un animal o un monstre engoleixi algú és un nou senyal que ens indica que parlem d’una iniciació. Ja ho hem vist amb la descripció de La Fontaine. A més, un dels grans especialistes moderns d’aquest tema, En Mircea Eliade, escriu a Iniciaciones místicas, que l’entrada en el ventre d’una bèstia i la seva posterior digestió “implica un simbolisme de regressió a l’estat embrionari”. Segons ell, el retorn a l’úter, “es repeteix en un gran nombre de mites i ritus iniciàtics. La idea de la gestació i del part ve expressada per una sèrie d’imatges homologables: penetració en el ventre de la Gran Mare (= Mare Terra), o en el cos d’un monstre marí, d’un animal salvatge o, fins i tot, d’un animal domèstic”. En el nostre cas precís: el bou o la vaca. I, encara, La Fontaine ens confirma que, en algunes tribus, després del naixement simbòlic, “cada iniciat és portat a dins del mar pel seu padrí, que el frega amb sorra i aigua «per rentar-li totes les restes de sucs gàstrics i els excrements que queden de les entranyes del monstre»” que, al·legòricament, l’ha engolit i defecat. I això és exactament també el que li passa a En Patufet, car en una versió del conte que En José Miguel de Barandiaran recull a Azkoitia, al 1920, de boca d’En Pedro Sodupe, se’ns diu que “quan la vaca féu tur-tur, sortí tot brut. La mare el portà al riu a rentar-lo”. Llavors, si els iniciats a l’Àfrica són duts a rentar-se pels seus padrins, per netejar-se dels excrements que queden de les entranyes del monstre que els ha engolit, i la mare d’En Kukubiltxo, en tant que la seva iniciadora, també el renta en un riu d’aquests mateixos excrements d’una vaca engolidora, és que ambdós casos ens delaten l’estructura d’una mateixa iniciació.\nAra, doncs, sabem sense cap mena de dubte, que som davant d’un ritual iniciàtic. Sabem també que té lloc en un àmbit determinat de la casa materna, que no es diu, però que, tractant-se d’un espai que ha de recollir el bou o la vaca, on són, a més, alimentats, el conte només pot fer referència a l’estable. Per tant, la sacralització de l’establia que es dóna en la religiositat popular del Nadal i la seva plasmació plàstica al pessebre, a les envistes del que comento, prenen ara un nou sentit, totalment revelador.\nCom a reforç, En Vladimir Propp, a Las raíces históricas del cuento, en estudiar les bosses de pell i la seva utilització en la formació dels xamans, ens exposa que l’iniciat es trasllada d’una realitat a una altra transformat en un animal. Però “en el conte es troba molt difosa la següent forma de trasllat: l’heroi no es transforma en un animal, sinó que s’introdueix a dins de la seva pell”. A més del trasllat arcaic de l’iniciat fent servir un ocell, “trobem també, al costat d’això, el cavall, la vaca i el bou”. I En Soler coincideix amb En Propp a confirmar que “la pell de brau era emprada en els ritus d’iniciació, com un símbol de la mort amb la qual el neòfit es cobreix per desprendre-se’n després, expressant el nou naixement”.\nAra bé, al País Basc, hi ha constància que aquesta pell de bou, era llançada –justament per Nadal– a l’estable. En José María Satrústegui, ens ho remarca, en el seu llibre Solsticio de invierno. Així, en parlar de la mort d’Olentzero –personatge que simbolitza el Nadal–, la nit del 24 de desembre a les 12 de la nit, ens diu que “les seves despulles recorden l’odre inservible que en diversos pobles de Navarra els nois passegen cremant pels camps o el que, de forma més prosaica, es llença a l’estable, a les cançons que el dia de Nadal es cantaven a Eibar:\nezta egun txarra,\nkortara jausi jauku\ngure zagi zaharra.\nQue traduït ve a dir:“El dia d’any nou no és mal dia, ens ha caigut a la cort el nostre vell odre”. Per tant, ara encara sabem que la iniciació de l’infant a l’estable es donava durant les festes nadalenques i que era en aquesta època on el neòfit renaixia i que, un cop renascut, cremava la pell de bou o de vaca que li havia servit d’embolcall, durant tot el procés de renovació espiritual, o la deixava en el lloc de la iniciació.\nÉs a dir, que si tenim en compte, que en molts d’aquests rituals, el bou o la vaca de les narracions no eren res més que la seva pell, en forma d’odre, que embolcallava el neòfit, sembla prou conjecturable que la mare, més que engreixar la bèstia –tal com ens descriu la narració de la rondalla–, alimentaria el propi fill, en una experiència real que podia arribar a durar, fins i tot, mesos, tal com es dóna en diversos rituals iniciàtics. Així, La Fontaine, ens innova que, sovint, un dels mèdiums o guies principals mascle era el pare i “una mèdium principal femella, la mare de l’iniciat”. I que “en tots els casos, l’iniciat queda situat en la posició dependent d’un nen, la qual cosa es manifesta en el fet que la mèdium alimenta o, fins i tot, dóna simbòlicament el pit al nen”. I, més endavant, insisteix que, en el cas de les nenes, “les mèdiums iniciadores alimenten la novícia posant-li miques de potatge a la boca, com fa una mare amb el seu fill”.\nEn conseqüència, doncs, els excrements de l’animal que permeten la sortida d’En Patufet a una realitat diferent –i que, alhora, són l’evidència palmària de la consumació del ritual–, en el context històric no serien altra cosa que els mateixos excrements de l’iniciat. I, atès que el procés ritual es donava a l’estable; i, per tal com la figura del caganer del pessebre és situat al costat mateix de l’establia, es podria arribar a conjecturar que tant En Patufet com el Caganer serien dues formes molt pròximes –dos aspectes descavalcats– d’un mateix culte arcaic d’iniciació i renaixement espiritual.


Música, dansa, cine i contacontes: així es celebra el Dia Mundial de la Infància al Centre del Carme - Cultur Plaza\nVALÈNCIA. El Centre del Carme Cultura Contemporània se suma, aquest cap de setmana, a la celebració del Dia Universal de la Infància que es commemora en tot el món el pròxim 20 de novembre. Nacions Unides celebra el Dia Universal de la Infància en honor a l'aprovació de la Declaració dels Drets del Xiquet en 1959 i a la Convenció sobre els Drets del Xiquet en 1989, el tractat internacional més ratificat de la història.\nAmb el propòsit de posar als xiquets i xiquetes en el centre i pensar en ells des del punt de vista de la cultura, el Centre del Carme ha programat per a aquest cap de setmana un conjunt d'activitats de música, dansa, contacontes i cine. Totes elles d'accés gratuït. El director del Centre del Carme, José Luis Pérez Pont ha assenyalat que “la celebració del Dia Universal de la Infància ens servix per a recordar la necessitat d' obrir els espais d'art a tota la ciutadania” i ha afegit que “al llarg d'aquest 2018 hem consolidat un projecte d'Educació i Mediació amb activitats per a tots els públics i franges d'edat, amb tallers per als xiquets i xiquetes com CCCCirc, CCCCinema, CCCContes, així com Nanobucles, laboratori de dansa en família o Mus'n' Babies que unit al nostre Espai de Telles convertixen al Centre del Carme en un espai d'intercanvi, integrat en la vida quotidiana de les persones; un lloc d'experimentació i també de gaudi”.\nDemà dissabte el Centre del Carme reprén el seu CCCContes amb l'actuació del col·lectiu Rebombori Cultural. S'oferirà una selecció de contes breus (10-15 minuts cada un): El bon príncep, L'illa dels Mags, El món submarí, qui diu la veritat?. Tots ells tenen com a protagonista al capità Colocochino, un pirata que no coneix la dignitat i que menysprea la seua tripulació.\nAmb aquest conte les xiquetes i xiquets descobriran que hi ha diferents maneres d'entendre el poder i la seua relació amb els ciutadans, coneixeran valors com la convivència, el respecte i el bon govern.\nEn la sala Contraforts es projectarà una nova pel·lícula d'animació dins del cicle CCCCinema. En el Grand Prix a la Muntanya dels Invents el mecànic de bicicletes i inventor Teodor, junt amb els seus amics, el pessimista mussol Lambert i el valent i optimista Sonny, se les enginyaran per a véncer l'actual campió de Fórmula 1.\nEl diumenge el Centre del Carme ha previst una jornada on sonaran les campanes de Llorenç Barber, el piano, la trompa i una orquestra de Soundpainting.\nA partir de les 12 del migdia, més de 15 xiquetes i xiquets músics d'entre 5 i 15 anys, celebraran el Dia Universal de la Infància entre danses, cordes i bufits. La celebració acabarà amb una orquestra de Soundpainting on conviuran els sorolls més estranys, i els sons més subtils creats en temps real a partir de gestos.\nTots els xiquets i xiquetes són xicotets grans artistes, tenen el do de la sorpresa i de la curiositat, i açò els porta a voler tocar-ho tot. Saber tocar, escoltar, rastrejar l'entorn, contemplar el paisatge, assaborir, oldre, és tan important com saber matemàtiques o aprendre a llegir i escriure.\nEl programa està dirigit pel músic, compositor i artista sonor, Llorenç Barber, amb la participació de la Unió Musical Benaguasil, i Alicia Herrero Innovatorio de movimiento.\nMigrats (en breu) i Rosana Antolí\nLes activitats educatives se sumaran aquest cap de setmana la programació prevista pel Centre del Carme. En este sentit el dissabte, a les 11 del matí, l'artista Rosana Antolí oferirà el seu taller Coreografia social en el marc de la mostra Artfulness. Sentir-Cuerpo-Nosotros.\nA més els dies 17 i 18 el cicle de dansa contemporània Migrats (en breu) desembarca en el Centre del Carme amb les actuacions de Marta Reig Torres; Inka Romaní, en co-creació amb Marc Sans i Carles Biano i Norberto Llopis. Diverses peces breus, que s'oferiran al llarg de tot el cap de setmana en el Centre del Carme i que completen una programació on conviuran les arts escèniques, amb la música, la literatura i el cine i amb els xiquets i xiquetes com a protagonistes.


Penzion Pod Hůreckým Vrchem Paseka República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNova Hurka 242, Paseka, Paseka, República Txeca, 342 01 - Veure al mapa\nMés informació sobre Penzion Pod Hůreckým Vrchem\nConvenientment situat a Paseka, Penzion Pod Hůreckým Vrchem és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Penzion Pod Hůreckým Vrchem és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de magatzem d'equipatge, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, restaurant, bar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, plat de dutxa, sala d'estar per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de esquí, jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Paseka, faci de Penzion Pod Hůreckým Vrchem la vostra llar.


Concert de final de curs de la Banda Simfònica del CPMT | enharmoniacpmt\nConcert de final de curs de la Banda Simfònica del CPMT\nde rafaelpolanco 29 de mayo de 2019\nLa banda del CPMT i el seua director Francisco Amaya\nPaula Sánchez i Esther Rodríguez\nUn any més, la Banda Simfònica del Conservatori Professional de Música de Torrent ha celebrat el concert de final de curs. Aquest concert destaca en la programació cultural del centre per ser l´últim del calendari escolar i perquè inclou l’actuació, com a solistes, d’alguns dels alumnes que finalitzen els ensenyaments professionals i que, conseqüentment, es graduen enguany.\nEn la primera part del concert, poguèrem escoltar la Banda formada pels alumnes de 1er a 3er d’ensenyaments professionals. Van interpretar quatre moviments de la Second Suite for Military Band in Fa (I. Marh, II. SongBook without Words “I’ll love my love”, III. Sing of Blacksmith i IV. Fantasía on the “Dargason”) de G. Holst. Per a acabar el concert, interpretaren els tres moviments de la First Suite for Military Band in Mi (I. Chaconne, II. Intermezzo i III. March) del mateix compositor.\nPau García durant la seua intervenció solista\nLa segona part del concert va còrrer a càrrec de la Banda formada pels alumnes de 4t a 6é d’ensenyaments professionals i d’un grapat de solistes. Els solistes foren: Pau García, al xilofon, que va interpretar, acompanyat per, Log Cabin Blues (Blue Fox-Trot) de G. Hamilton Green. A continuació, va ser el torn d’Alberto Miquel. Aquest alumne ens va oferir una adaptació per a trombó baix del Concert in One Movement per a tuba d’A. Lebedev. Després actuà un quintet de metalls integrat per Javier Moya i Claudio Nicolás de Manuel (trompetes), Pau Bermell (trompa), Vicent Barbeta (trombó) i Fran Silla (bombardí). Tots ells, acompanyats per la Banda, feren la seua particular versió de l’obra Excursions de G. Fritze.\nUn moment de l´actuació d´Alberto Miquel, acompanyat per la Banda Simfònica del CPMT\nPer a completar la segona part, la Banda va interpretar el pasdoble Julio Pastor d’Amand Blanquer Ponsoda. Les dues agrupacions van estar dirigides pel seu mestre titular Francisco Amaya.\nAquest concert de les nostres agrupacions bandístiques suposa una brillant cloenda a un intens any acadèmic. I afegeix un plus d’emotivitat als alumnes que finalitzen els estudis al CPMT i que seguiran els seus camins, més o menys a prop de la música, però ja fora del nostre centre. Per a ells i elles la nostra felicitació i els nostre desig de sort per al futur.\nActuació del quintet de metalls (integrat per Javier Moya, Claudio de Manuel, Pau Bermell, Vicent Barbeta i Fran Silla) i la Banda Simfònica del CPMT


Marc Márquez: "Aquest any intento transformar la pressió en motivació"\nOftalmologia "Ara sé com es diuen i funcionen tots els músculs de l'ull" Campionat "Espero poder complir el somni i lluitar pel Mundial" Alzamora "Després de sis anys, és com si ell fos el meu pare dels circuits"\nNURIA GARCÍA Actualitzada el 29/04/2012 00:00\n260x366 Marc Márquez confia a proclamar-se aquest any campió de Moto2. / FRANCESC MELCION Marc Márquez confia a proclamar-se aquest any campió de Moto2. / FRANCESC MELCION\nMarc Márquez (Cervera, 17 de febrer del 1993) afronta amb ganes la cursa de Jerez, en què avui sortirà des de la pole position . Després dels problemes de visió que l'han deixat sense pretemporada, el triomf a Qatar fa que el pilot tingui més ganes que mai de tornar a pujar a la moto a Jerez.\nJerez sempre és una cursa especial per als pilots. Com l'afrontes?\nAquest és un dels Grans Premis més bonics, però els últims anys no he tingut gaire sort a Jerez. És un circuit on tot el món va ràpid perquè s'hi donen moltes voltes en la pretemporada. Hi arribo amb moltes ganes, i més després de guanyar a Qatar.\nDesprés de la caiguda i dels problemes de visió, l'hivern ha sigut llarg, preocupant, inquiet...\nHa sigut un hivern diferent, difícil i una mica llarg, perquè cinc mesos amb el problema de la vista han sigut molts. Però amb l'ajuda de l'equip i de la família els mesos s'han fet més fàcils.\nQuè penses quan veus les imatges de la caiguda de Sepang?\nPenso que si hagués anat més tranquil o si ho haguessin senyalitzat bé, potser l'hauria pogut evitar. Són coses que passen, has de saber assumir-les i girar full. Va ser una caiguda estranya i això et fa veure que les caigudes en què et fas mal són les que menys t'esperes.\n¿Vas arribar a pensar que no podries tornar a pujar a la moto?\nAlguna vegada et passa pel cap, però en tot moment confiava que s'arreglaria. El metge et diu que en el 99% dels casos s'arregla, però algun cop penses: "¿I si jo sóc aquest 1% restant, què?" Ara, ja recuperat, ho deixo tot com una experiència viscuda que m'ajudarà a madurar i a fer-me més fort en el futur.\nPer a qui ha sigut més dur, per a tu o per a Emili Alzamora? Se'l veu nerviós, i a Losail es va emocionar.\nJo crec que ho ha passat pitjor l'Emili que ningú. Jo i la família ho portàvem bastant bé, però l'Emili és qui més patia. En el fons és normal, fa sis anys que treballem junts i al final es crea una relació que és com si ell fos el meu pare dels circuits.\nAmb tantes visites al metge deus haver fet un màster en oftalmologia!\nSí, d'oftalmologia n'he après moltíssim! Ara sé com es diuen i com funcionen tots els músculs de l'ull. És curiós, quan et passa una cosa així és quan n'aprens més.\nHas tingut poc temps per fer la pretemporada, però després de l'exhibició a Qatar, tens marge de millora?\nNo m'esperava poder guanyar la cursa, de debò. Afrontava el cap de setmana amb la idea de sumar el màxim de punts possibles, de salvar com fos la cursa, i tot i que al principi em va costar molt i anava a remolc, després em vaig anar adaptant bé. En els entrenaments oficials ja vaig treure el cap per allà davant i a la cursa em vaig trobar molt bé.\nVas tenir ofertes per pujar a MotoGP però hi vas renunciar. ¿Per arribar a MotoGP cal guanyar el Mundial de Moto2, abans?\nAbans de pujar a MotoGP m'agradaria lògicament ser campió de Moto2. Espero aconseguir-ho. Però de moment estem en aquest any i del futur ja en parlarem.\nAquest any pràcticament tothom et considera favorit. Com portes aquesta situació?\nAra hi ha més pressió que l'any passat, que era d'aprenentatge. Llavors vaig aprendre a base de cops, i aquest any he d'utilitzar tota aquesta experiència. Sent subcampió, és lògic que hi hagi pressió, però aquest any intento transformar-la en motivació. Tothom m'ha donat suport. Que vegin que pots aconseguir el títol és bo.\nFa temps et vaig sentir dir que vols guanyar un Mundial sense haver d'arriscar en l'última cursa. ¿L'oportunitat pot arribar aquest any?\nAixò m'és igual. Si he de guanyar un Mundial, m'és igual com ho hagi de fer. Espero poder complir el somni i lluitar pel Mundial.


RSC - Medi ambient - Olives Rosselló\nRESPONSABILITAT I MEDI AMBIENT\nDes d’Olives Rosselló tenim clara quina és la nostra responsabilitat com a empresa lligada al sector primari de les Illes Balears, cuidar el nostre territori i el medi ambient. Volem lluitar cada dia per enfortir els nostres compromisos.\nAmb el territori i el paisatge\nLa nostra activitat econòmica ajuda a mantenir el cultiu tradicional de l’oliva i el paisatge de la Serra de Tramuntana. Durant anys, hem estat els únics compradors i envasadors de l’oliva trencada mallorquina provinent de gran possessions com Comassema, Bàlitx, Pastoritx, Biniforani, s’Heretat o Miramar.\nAmb la biodiversitat\nEl nostre compromís amb l’entorn i la biodiversitat es posa de manifest amb projectes com el de sembra de fonoll marí (Crithmum maritimum) a la finca de Corbera a Llubí. Amb aquesta iniciativa evitam la recol•lecció d’aquesta espècie del medi natural i contribuïm a la seva protecció. Al mateix temps milloram el procés de producció que passa a ser més controlat i de millor qualitat.\nAmb la incorporació de persones amb gran experiència en la gestió ambiental i les noves tecnologies estam treballant per augmentar l’eficiència de les nostres instal•lacions. Actuam a tots els nivells per tal de reduir el consum d’aigua, d’electricitat i combustibles. Volem desmaterialitzar al màxim l’empresa evitant al màxim el consum de paper, envasos o embalatges. Pretenem a mig termini incorporar una àmplia gama de materials reciclats i fomentar les energies renovables.\nIlles Balears – Espanya


Rànquing del valor de l'habitatge a Espanya: Catalunya, líder immobiliari de l'Estat\nCatalunya té immobles per un valor conjunt de més de 791.000 milions d'euros\nPanoràmica de la ciutat de Barcelona FRANCESC MELCION\nBarcelonaCatalunya és la comunitat amb un valor global de l'habitatge més elevat a Espanya. En concret, si se suma el valor de tots els habitatges del Principat, supera els 791.000 milions d'euros. La Comunitat de Madrid ocupa el segon lloc al rànquing, amb 719.000 milions d'euros; seguida d'Andalusia, amb 619.000 milions; el País Valencià, amb 419.000 milions; el País Basc, amb 258.000 milions; i Galícia, amb 208.000 milions.\nL'estudi l'ha fet el portal Idealista, sumant en cada comunitat el valor dels immobles que consten com a habitatge al cadastre. Segons aquest estudi, tots els habitatges de l'Estat tindrien un valor total de 4,1 bilions d'euros, i superarien de llarg el producte interior brut (PIB) espanyol, que és d'1,2 bilions. La dada demostra que les famílies espanyoles tenen una bona part de la seva riquesa en l'habitatge.\nPer municipis, Barcelona ocupa el segon lloc. Segons aquest estudi, el valor total dels habitatges de la capital catalana suma gairebé 250.000 milions d'euros. Un valor que supera de llarg el municipi de Madrid, que suma més de 430.000 milions d'euros. En el top ten dels municipis espanyols amb un valor més elevat del parc d'habitatges, Marbella és l'únic que no és capital de província.\nDesprés de Barcelona, el següent municipi català en el rànquing de valor dels seus habitatges és l'Hospitalet de Llobregat, que ocupa el lloc 22è al rànquing espanyol, just per darrere de Pamplona i per davant de Sabadell i Badalona.\nEntre els municipis espanyols que no són capital de província, l'Hospitalet (18.000 milions) ocupa el quart lloc, per darrere de Marbella (38.000 milions), Vigo (25.000 milions) i Gijón (22.000 milions); i immediatament per davant de Sabadell (17.600 milions), Badalona (17.500 milions) i Pozuelo de Alarcón, a la comunitat de Madrid (16.500 milions).\nEl valor dels lloguers\nEn el seu estudi, el portal fa un exercici teòric sobre quina renda s'aconseguiria si es poses tot el parc d'habitatge en lloguer. En aquest hipotètic cas, la renda mensual que es generaria pujaria a 18.700 milions d'euros a tot l'Estat.\nCatalunya també lidera aquest rànquing. Si tots els habitatges catalans fossin llogats es generaria un renda de 3.500 milions d'euros mensuals. Madrid se situaria en segon lloc, amb 3.000 milions d'euros mensuals. Andalusia completaria el podi amb 2.900 milions d'euros al mes, seguida del País Valencià (2.000 milions) i el País Basc (1.000 milions).\nPer municipis, però, el primer lloc seria per a Madrid, amb gairebé 1.740 milions d'euros al mes, seguit de Barcelona, que superaria el 978 milions d'euros. El tercer lloc seria per a València, amb quasi 320 milions d'euros al mes.


Una història del Call barceloní\n"El diàleg trenca barreres i marca fronteres il·limitades"\nper David Liebershon Rabí de Jabad Lubavitch de Barcelona 08 de setembre de 2015 19:08\nEn la meva infantesa em solien explicar un relat sobre un influent personatge del judaisme d'origen català, nascut a Barcelona. El seu nom era Salomon Ben Aderet.\nL'any 1256 Salomon Ben Aderet comença a dirigir com rabí els jueus que habitaven a Barcelona. Aaquesta era una comunitat molt prospera, tant en el econòmic com en el cultural, i el llegat històric és immesurable tal com podem apreciar en les mes de 10.000 responses que el rabí va escriure, en la seva majoria en la que era la seva llengua materna, el català.\nDe petit em fascinava un relat de la seva vida, sobre una dona coneguda com "la boja del veïnat". Un dia ella va anar a veure el rabí, a queixar-se sobre el mal comportament del seu marit, amb l'exigència d'un imminent divorci i ser remunerada amb una manutenció.\nEl rabí va cridar el seu espòs i li va requerir requereix que alliberi la dona del calvari al qual estava sotmesa. El marit amb cert sarcasme li va replicar:\n-Potser donaràs credibilitat a les paraules de la meva dona? No saps que està boja?-\nEl rabí li va respondre amb una frase la qual jo atresoro com una gran saviesa rabínica.\n-La teva dona potser pot estar boja, però els bojos també també saben el que volen d'ells mateixos, ja que manifesten el seu propi interès i ho fan amb vehemència, i fan sortir a la llum la veritat.-\nAquest relat va fer que en el meu primer viatge a Barcelona busqués entre els carrerons del Call jueu la casa on el rabí Salomon Ben Aderet havia viscut, i conèixer el lloc on va dictaminar "que els bojos també saben vetllar pels seus propis interessos."\nEl cert és que no la vaig trobar la casa, però avui, quan camino pels carrers del Call, les seves pedres em murmuren històries que desperten el meu inesgotable interès pel tema.\nEm relaten la història del poble jueu, la forma en què han sabut integrar-se en la societat, els camins pels quals li ha tocat caminar buscant vetllar per interessos en comú de la nostra cultura i del lloc on ens ha tocat viure.\nAvui sóc rabí a Barcelona, són temps en què Catalunya està immersa en un profund debat del qual escoltem el seu ressò constantment, als carrers, sobretaules de restaurants o als cafès de mig matí. Són els sons que clamen una voluntat de voler fer les coses per nosaltres mateixos sense dependre d'altres. I entre tots poder viure millor i en harmonia.\nI llavors em repeteixo una i altra vegada, si el boig té drets... tots hem i podem fer escoltar la nostra voluntat. El diàleg trenca barreres i marca fronteres il·limitades.


Kenzi Solazur Asilah Marroc - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nAvenue Mohamed 6 tangier, Asilah, Asilah, Marroc, 90000\nbasat en 1295 comentaris Veure totes les 18 fotos\nHabitació Dúplex (3 Adults) (Duplex Room (3 Adults ) )\nDúplex per a 2 persones (Duplex Double)\nSobre Kenzi Solazur\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Asilah, no busqui més enllà de Kenzi Solazur. Situat només a 0.5 km del centre de la ciutat, els viatgers estan en un lloc boníssim per a gaudir de les atraccions i activitat de la ciutat. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Kenzi Solazur, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de servei d'habitacions 24 hores, Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, seguretat 24 hores, infermeria, servei postal. 348 habitacions que es distribueixen sobre plantes ofereixen una càlida i plaentera escapada i comoditats modernes com ara televisió de pantalla plana, aire condicionat, calefacció, escriptori, mini bar. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com centre esportiu, piscina exterior, spa, massatge, pistes de tennis que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Asilah, faci de Kenzi Solazur la vostra llar.\nPreu del desplaçament a l'aeroport: Cost de l'esmorzar (a menys que estigui inclòs al preu de l'habitació): Horari d'entrada des de: Horari d'entrada fins a: Horari de sortida des de: Horari de sortida fins a: Distància des del centre de la ciutat: 0.5 km\nPlantes / Habitacions de no fumadors: Nombre de bars/sales: Nombre de plantes: Nombre de restaurants: Nombre d'habitacions: 348\nRecepció oberta fins a les : Voltatge de l'habitació: Durada del trajecte fins a l'aeroport (minuts): Any de construcció de l'hotel: 1974\nViatgers en solitari (492)


Els Moixiganguers d’ #Igualada tornen a assajar !!!! | Ràdio Igualada\nA partir d’aquest dimecres, els Moixiganguers d’Igualada s’enfaixaran de nou i reprendran els assajos. Ho faran en grups reduïts, mascareta, presa de temperatura i un registre per fer seguiments en cas de contagi, tal com marquen les mesures de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya, acollint-se al Pla de Represa de la Cultura Popular de la Generalitat. Fa setmanes que els Moixiganguers es preparen pel retorn als assajos castellers a Les Cotxeres, amb un format adaptat a les necessitats sanitàries.\nAixí, a banda de la canalla, que assajarà conjuntament, la colla s’ha organitzat en grups reduïts de castellers de posicions diverses, que durant una hora i un dia a la setmana faran proves i exercicis per recuperar la forma i les sensacions. Les diades s’hauran d’esperar El retorn als assajos era una notícia molt esperada per les colles, tot i que el món casteller encara està lluny de recuperar la plena normalitat. Després d’un any i tres mesos d’aturada per la pandèmia de la COVID-19, els assajos i les diades tal com les coneixem tardaran a arribar. Malgrat tot, les últimes setmanes, alguns ajuntaments han començat a preguntar dates per programar possibles actuacions aquest estiu.\nL’última actuació castellera dels Moixiganguers va ser el febrer del 2020, a Montmaneu. De fet, els morats van ser dels pocs castells que es van veure l’any passat. La pandèmia va enganxar la colla igualadina en una temporada especialment il·lusionant, l’any del 25è aniversari, amb la intenció d’ampliar els castells de nou pisos i l’oportunitat de descarregar-los per primera vegada a la Festa Major d’Igualada i de nou al Concurs de Castells de Tarragona. L’obligada aturada castellera ha forçat els Moixiganguers a ressituar-se i fer front a les noves circumstàncies.\nTot i això, i amb la col·laboració de molts aficionats castellers, ha pogut tirar endavant totes les activitats socials que la situació sanitària permetia a cada moment, i al llarg dels darrers mesos ha fet presentacions literàries, concerts o un torneig esportiu.


TROUSSEJANT: MONTMAGASTRE I GREALÓ\nMONTMAGASTRE I GREALÓ\nDimecres passat vai acompanyar al Joan a fer dos 100 cims de la Catalunya Central. Montmagastre i Grealó. Aquest últim és aquell tipus de centcims que el que menys s'assembla és a un cim. Però bé el Joan hi volia anar i... A Montmagastre jo hi volia nar, és un cim cònic que s'aixeca 200 metres per damunt de la planura, és inconfusible i s'aguaita desde força bona part de les planures de Lleida. Va fer un dia emboirat però hi vam pujar bé i vam recollir quatre espàrrecs. Després per una pistota vam fer cap a una ermita enmig dels camps, a la qual feia poc li havien robat la campana. Si és que la crisis.......... Haurien d'enganxar l'amo del desguaç que arreplega coses robades i penjar.lo dels collons dalt d'un campanar, ni que fos d'espadanya.\nI després vam anar a Grealó on jo ja havia estat en bicicleta i on no vam trobar una pedra buidada, després de molt buscar. Suposant que hi és. I sense més història vam nar a dinar a Oliola, dalt al castell on hi ha una agulla de gres vermell, força insòlita, bonica i extremadament peculiar, on encara surtirà una via tonta. I res, només dir.vos que no m'he he apuntat aquests dos cent.cims, a l'espera d'anar.hi amb Chris i que si voleu saber moltíssimes més coses busqueu per qui:\nPublicat per JERKOUT a 21:37:00\nEtiquetes de comentaris: 100 cims, campanars, castells, Catalunya Central, ermites, Grealó, Montmagastre, vértex geodèsic\nLA PROCESSÓ DE MOSSÈN JAUME\nCURSES DE GORRINS\nEl PILAR dels GATS\nEL CAVALL BERNAT de LLABERIA\nFlors fotografiades amb objectiu macro\nL'ESPINAL de la PORTELLA de la CALÇA\nI és que ja fa una colla de dies vam nar a vore aquest bonic arbret. Bé, no era el live motive, però és que posar com a títol el Faig Pare d...