Gran victòria l’aconseguida pel Mis Ibèrica Mataró contra el Manlleu, un dels equips que estaven en places d’ascens a OK Lliga abans del partit d’avui. En una primera part amb nombroses ocasions a les dues bandes, el primer gol l’ha aconseguit el Manlleu després d’una errada monumental de l’equip local que ha permès, després d’una aturada de Grané, que dos rivals recuperessin la bola i es trobessin a plaer davant del porter. 0-1 quan faltaven 3 minuts pel descans, al qual ja s’ha arribat amb aquest marcador.\nNo pintaven bé les coses, ja que si una cosa havien acusat els jugadors del Mataró, era dificultat per reaccionar quan les coses es posaven complicades. I encara s’hi han posat més, quan al minut 3 de la segona part, després d’una altra errada defensiva, Juli Anguita ha quedat sol a la frontal de l’àrea i ha clavat la bola al mateix escaire de la porteria. 0-2. Avui però, no era el dia d’arrugar-se i els jugadors de blau (avui amb la segona equipació), esperonats per un Front Mataroní senzillament incommensurable, han sabut reconduir la situació. Marc Povedano amb un xut des de la frontal, després d’una jugada individual i Èric Florenza després d’una magnífica jugada col·lectiva han situat el 2-2 en el marcador quan encara quedaven 15 minuts de partit.\nPerò les coses encara no havien de posar-se de cara, el Manlleu ha tornat a aconseguir posar-se per davant, 2-3 faltant 11 minuts. Ha sigut Èric Florenza, amb un xut llunyà ajustat a la base del pal, que ha aconseguit el 3-3 tot just un minut després. I quan ha arribat la màgia ha sigut amb el quart gol que posava, per primera vegada, al Mataró per davant en el marcador. En un contracop, ell sol contra el porter, Ricardo Valverde ha fet una veritable obra d’art. Un revers, pilota per sota les cames... i elevada per sobre del porter. Espectacular. Barreja d’incredulitat i eufòria a la graderia. I tot just un minut després, l’àrbitre ha sancionat un penal a l’àrea del Manlleu que l’igualadí Marc Povedano ha convertit en el 5-3, quan faltaven 3 minuts, havia de significar la sentència del partit. Tot i això, el Manlleu ho ha intentat fins al final. Han aconseguit provocar la desena falta del Mataró, i tot i que Grané l'ha parat magistralment, els visitants han aconseguit el 5-4 amb un precís xut llunyà, però sense temps per a més. Gran partit, gran victòria i una bona dosi d’energia positiva per afrontar dos complicats desplaçaments consecutius, a les pistes del Barça i del Girona.\nMis Ibèrica CH MATARÓ 5-4 CP Manlleu\nMis Ibèrica Mataró: Sergi Grané (porter), Èric Florenza (2), Marc Povedano (2), Jordi Bartrès i Èric Serra –cinc inicial-, Marçal Oliana, Ricardo Valverde (1), Pablo Fernández, Oriol Pujol i Adrian Aceituno (ps).


L'esquerra independentista, el Sindicat de Llogateres, Vilaweb i l'Ateneu La Base, víctimes d'una trama de suplantació d'identitat digital - directa.cat\nLa 'Directa' publica, en el número 510 de l'edició en paper, un reportatge d'investigació que destapa més d'una seixantena de correus falsos per captar informació, almenys onze adreces suplantades i un mateix patró: remitent clonat o control no autoritzat d’adreça electrònica i demanda d’informació d'organigrames, documents interns, calendaris, campanyes o properes assemblees\nUn dels casos jurídicament més greus és la suplantació de la portaveu de La Forja Lluna Berlanga, que Alerta Solidària ha decidit portar davant de la justícia en forma de querella criminal. Algú es va fer passar per ella i va enviar un correu a Blanc Bloc – Catalunya Resisteix\nEn aparença, tots aquests fragments de correus electrònics només tenen en comú que han estat enviats per sectorials o territorials d’organitzacions de l’esquerra independentista i del Sindicat de Llogateres que, suposadament, tenen la intenció de solucionar problemes tècnics per accedir a documents interns i calendaris o coordinar-se. Però les aparences, a vegades, enganyen. Darrere de cadascun dels remitents no hi ha ni la Forja de Badalona, ni Lluna Berlanga –portaveu de La Forja–, ni la territorial de La Forja a la comarca del Baix Empordà ni el Sindicat de Llogateres. Totes aquestes identitats han estat falsejades.\nPerò mentre caçava, el caçador també va ser caçat. A través d’un núvol a internet –a tall d’esquer–, La Forja va penjar documentació sol·licitada per l’impostor, que en aquella ocasió es feia passar pel nucli del Baix Empordà, i així és com va anar deixant rastres. La Directa ha pogut certificar i publicar en el reportatge d’investigació de la Directa 510 que dues IP (matrícula digital que identifica un dispositiu connectat a la xarxa) –que almenys es van connectar en sis ocasions al núvol– pertanyen al Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) i al Complex Central Egara dels Mossos d’Esquadra. Des del Departament de comunicació de la policia catalana no han contestat les preguntes que va formular aquest mitjà abans de tancar el reportatge, però han publicat un comunicat en què neguen “les acusacions de suplantació d’identitat digital” i afegeixen que quan “Mossos realitzen diligències d’investigació en qualitat de Policia Judicial ho fa sota control judicial i cal destacar que, en l’exercici d’aquestes funcions, els Mossos d’Esquadra no han dut a terme cap acció com la que descriu l’article ni similar”.\nTot i que, per ara, gran part dels correus falsejats són de l’esquerra independentista, també s’han detectat comptes de correus suplantats de Vilaweb i el Sindicat de Llogateres, així com una adreça envaïda sense autorització de l’Ateneu La Base del barri del Poble-sec de Barcelona.\nEntre les dades de contacte facilitades pels impostors en els correus suplantats, hi ha un telèfon mòbil que s’ha utilitzat en més d’una ocasió, associant-lo, per tant, a diverses identitats suplantades, com a Lluna Berlanga, portaveu de La Forja. Es tracta d’un dels casos jurídicament més greus i que Alerta Solidària ha decidit portar davant de la justícia en forma de querella criminal. Algú es va fer passar per Berlanga i va enviar un correu a Blanc Bloc – Catalunya Resisteix on expressava la voluntat d’entrar-hi en contacte: “Estem seguint per xarxes la vostra activitat i ens agradaria contactar amb vosaltres de manera discreta. Ens agradaria saber la vostra proposta per l’11-S i de pas comentar-vos la nostra”. És una de les pautes que es repeteix en el contingut de la correspondència suplantada: cercar informació de les convocatòries, aconseguir completar els organigrames interns i mapejar els vincles entre les entitats de l’esquerra transformadora.\nAlhora, i avui en roda de premsa, també han anunciat una altra querella per la resta de casos de La Forja i una altra per un cas de la CUP d’accés i presa de control sense autorització d’un compte de correu.\nAlerta Solidària Ateneu La Base correus suplantats CTTI Esquerra Independentista IP Mossos d'Esquadra Sindicat de Llogateres spoofing Vilaweb\n« Comunicacions suplantades\nAllau de crítiques a l’Ajuntament de Premià de Mar per la decisió d’exigir un sostre en tramitar l’empadronament »


Joan Dausà | La Clau -Revista gratuïta del Maresme\nDesprés de la bona acollida que va tenir a fa cinc anys al parc de Can Sors, Joan Dausà torna al Festival per presentar el seu tercer treball Ara som gegants que ha vist la llum aquest mes d’abril produït per Santos & Fluren, de Blind Records, dos dels productors més influents del moment. El nou treball suposa la tornada del músic català als escenaris després de tres anys d’aturada musical autoimposada. Dausà reaparaeix al panorama musical amb un disc que parla de superació personal i social, amb cançons que es mouen entre la quotidianitat i el convenciment que tot allò que passa té un sentit que s’escapa de la raó. Allò que va començar ara fa sis anys com un joc entre amics, ha acabat esdevenint una de les propostes musicals més sòlides i singulars del panorama musical. Dos discos d’estudi i un en directe, cançons com “Jo Mai Mai” que han passat a formar part ràpidament de la banda sonora del país, concerts històrics com el doble concert de comiat al Palau de la Música amb les entrades exhaurides —una gesta a l’abast de molts pocs artistes— o un premi Gaudí a la millor BSO per Barcelona Nit d’Estiu entre d’altres, són només algunes de les fites que ha aconseguit Joan Dausà.


Hyvää päivää... nyt on jo keskiviikko!\nCom us comentava ahir, també avui us porto un DIY (Do It Yourself... fes-ho tu mateix, traduit literalment) senzill... però... resulton.\nEs tracta de fer un llum... de paret, per exemple..., baratet, baratet... i, a partir d'aquí... la imaginació al poder.\nAquesta és la llista de materials que es necessiten.\nTub de cartró (negre, o del color que més preferiu)..., estisores..., cinta negra..., una bombeta led d'uns 2watt..., i cable de llum amb portalàmpares.\nEn primer lloc... passeu el cable per dins del tub, i deixeu anar corda fins que creieu que la quantitat de cable que queda fora del tub és correcta per a vosaltres. Aleshores, el fixeu al tub amb un tros de cinta.\nFinalment... podeu fer un forat al tub i penjar-lo a la paret.\nsrc totes les imatges HEM\nÉs fàcil... oi? I queda prou bé... molt... escandinau!\nPublicat per Marc carol fontcuberta a 10:06\nEtiquetes de comentaris: coses per fer, DIY, una MICA de TOT… i de RES


L'Hospital Universitari Arnau de Vilanova de Lleida ha estrenat el nou accelerador lineal TrueBeam de radioteràpia, finançat per la Fundació Amancio Ortega amb un pressupost de dos milions d'euros.\nL'Hospital Universitari Arnau de Vilanova té dos acceleradors lineals i el TrueBeam ha substituït el més antic, la nova màquina complementa l'altre accelerador del Servei d'Oncologia Radioteràpica.\nEl nou accelerador és fruit d'una donació de la Fundació Amancio Ortega a la sanitat pública catalana, després de signar el 2017 un conveni amb la Generalitat per renovar equips oncològics (acceleradors i mamògrafs), l'import total dels quals arriba als 47 milions d'euros.\nART I RADIOTERÀPIA\nEn els últims mesos el Servei d'Oncologia Radioteràpica de l'Hospital Universitari Arnau de Vilanova ha anat incorporant el projecte Radiació +++, nascut de la col·laboració entre el centre sanitari i el Centre d'Art la Panera de Lleida amb la idea d'utilitzar l'art per millorar el Servei d'Oncologia Radioteràpica i apropar l'art contemporani a la comunitat hospitalària.\nEl projecte va ser seleccionat per la fundació Daniel & Nina Carasso entre més de 70 propostes i està dotat amb un pressupost de 67.000 euros i la seva singularitat resideix en la investigació de la interacció entre artistes, pacients, expacients, familiars i professionals del Servei. Tothom treballa amb un objectiu comú: utilitzar l'art per transformar l'espai i millorar l'experiència de tota la comunitat hospitalària.\n"És un projecte que ens hem fet nostre i que ha aconseguit implicar tot l'equip, hem vist que ajuda a millorar l'experiència dels pacients i dels professionals", ha afirmat Moisès Mira, cap del Servei d'Oncologia Radioteràpica.\nFins ara, han participat en el programa Radiació +++ l'artista lleidatana Lara Costafreda, que ha convertit un espai gris i sense llum natural en un lloc colorista i alegre; els integrants de Domestic Data streamers, que han treballat disciplines pictòriques i interactives; la il·lustradora basca Josune Urrutia, que ha impulsat un diccionari il·lustrat sobre el càncer, i el dramaturg Jaime Conde-Salazar.\nLa propera residència artística anirà a càrrec de Lúa Coderch, que proposarà una intervenció sonora per millorar l'experiència del pacient.\nEl projecte Radiació +++ va ser guardonat a l'abril a la 35 edició dels Premis de l'Associació Catalana de Crítics d'Art (ACCA) en la categoria d'educació, el jurat va reconèixer la innovació d'utilitzar l'art com una via de mediació social, impulsant la participació de tota la comunitat hospitalària en un projecte de creació col·lectiva.


El Camí de Can Móra estrena nous senyals per solucionar el problema de l’aparcament | betevé\nS’ha reforçat la senyalització que prohibeix aparcar-hi i que dona accés només als vehicles de veïns i de serveis\nNeus Valls | dijous, 14 de des. del 2017, a les 22.21\nFa temps que els veïns dels carrers del Portell i el Camí de Can Móra, del barri del Coll, demanen que es millori la mobilitat. Des de l’estiu, primer de manera provisional, i ara definitiva, s’hi han instal·lat nous senyals de trànsit. Al Camí de Can Móra es prohibeix l’aparcament i només es permet a veïns i serveis l’accés de vehicles. Aquesta actuació ha funcionat per evitar els cotxes aparcats en aquesta via, però els veïns asseguren que queda molt per fer.\nEl Camí de Can Móra té senyals continus que prohibeixen aparcar, també indicacions que només està permès el pas de vehicles de serveis i de veïns. Aquests indicadors han aconseguit que no s’aparqui al Camí de Can Móra, una reivindicació veïnal per mantenir la pacificació d’aquesta via. El conseller del districte de Gràcia, Robert Soro, diu que aquesta actuació ha millorat la mobilitat: “S’havia identificat com un dels punts negres del barri, es reforça el senyal, es reforça la campanya informativa segons la qual en aquest espai està prohibit aparcar i ara tenim un carrer pacificat, un camí escolar per on no passen cotxes.”\nTot i aquesta millora, els veïns asseguren que continuen circulant vehicles tot i la prohibició. Sobretot passa a les entrades i sortides dels centres educatius i quan funciona l’equipament esportiu de l’Escola Virolai els caps de setmana. A més, el problema amb els vehicles continua al carrer del Portell, una via que s’enllaça amb el Camí de Can Móra, que és un cul de sac. Al Portell, els veïns asseguren que no s’ha fet res, i continuen els problemes per accedir a les porteries. Per la Jezzy Norma Tufinio, veïna, “l’aparcament dels cotxes està pràcticament en la mateixa porteria i no hi ha accés ni per passar amb els carros de la compra, ni amb els cotxets dels bebès.” Per això, demanen posar pilones per alliberar l’espai dels accessos als habitatges, senyalitzar les places d’aparcament i fer el carrer del Portell d’una única direcció. Amb aquestes mesures creuen que es milloraria en seguretat. El Santi Martínez, veí, creu que “és com supercontraproduent passar d’una zona en què no hi ha cotxes, tot i que s’hi circuli encara, a una zona amb clara circulació, a més de doble direcció”.\nEls veïns i el districte de Gràcia treballen a la Comissió d’Urbanisme del Coll per buscar millores en el conjunt de la mobilitat d’aquest barri de muntanya. Tot i això, s’intenta trobar solucions a problemes concrets com els senyals del Camí de Can Móra. Ara, el veïnat espera que es faci més informació i s’actuï al carrer del Portell.


Si hi ha una cosa característica a l’estiu a qualsevol part del món, són els deliciosos gelats. La qualitat d’aquestes elaboracions és variada, des de productes industrials a gelats artesans, sense lactosa, vegans, naturals de fruites, etc. Tots ells són boníssims i sempre desitjats tant pel públic gran com infantil.\nAquests productes hi abunden a qualsevol ciutat que es preï, i Barcelona no és una excepció. Si vols provar gelats excel·lents a la Ciutat Comtal, en aquest article de ShBarcelona us portem una recomanació d’algunes de les millors gelateries de la ciutat. Si estàs allotjat amb un lloguer de temporada a la capital catalana, no et perdis aquest article.\nArticle relacionat: Les millors gelateries de Barcelona\nGaudeix dels millors gelats a Barcelona\nSituada al carrer Enric Granados, 15, Delacrem és, segons molts, la millor gelateria de Barcelona. Com de costum, els italians són els més reputats en aquest tipus de productes, així que, Massimo Pignata, propietari de Delacrem, va deixar la seva Itàlia natal per obrir aquesta gelateria artesanal al popular barri de l’Eixample, al centre de la Ciutat Comtal. Els seus gelats estan fets amb ingredients purs, 100% naturals, tal com els seus avantpassats van dictar que era la manera correcta d’elaborar-los. Si preferiu un altre tipus de productes, en Delacrem podreu descobrir un excel·lent cafè i acompanyar-lo amb els dolços del dia, elaborats pel mateix Massimo.\nEl mestre fabricant de gelats Carmelo Chiaramida és qui, en el cas de la gelateria artesana Oggi, estudia cada detall amb cura i passió i qui tria cada producte amb la seva experiència per processar-lo, i transformar-lo en pastes fresques i naturals, que serviran de bases per realitzar cada dia els gelats i cremes que ofereixen als clients. A la cuina del Laboratori de l’Oggi Gelato assistiràs a la creació de receptes originals, fruits d’anys d’experiència, de tradició artesanal i d’un toc de mestratge, amb la genialitat que dóna l’experiència, redescobriment antics sabors i noves i inèdites combinacions. El local es troba al carrer Comtal, 15, al districte de Ciutat Vella.\nArticle relacionat: Dolços d’estiu\nAquesta és una gelateria especial, no només són gelaters o pastissers, sinó que també afegeixen en el procés creatiu a professionals molt diferents, com ara dissenyadors gràfics, científics, un equip transversal que té com a objectiu evolucionar, aprendre dels errors, créixer amb l’experiència d’atenció al client i fer feliç a aquests amb alguna cosa dolça de gran qualitat. Aquest és l’espai Rocambolesc on transformen una excel·lent matèria primera, possiblement uns dels millors gelats de la ciutat. Tot s’elabora de manera artesanal, seguint un mètode que uneix tècniques clàssiques i avantguardistes per perseguir l’excel·lència, en un ambient agradable on l’equip dolç del Celler de Can Roca capitaneja aquest espai tan especial. El local es troba a La Rambla 51-59, la banda del Teatre del Liceu i en una de les vies més emblemàtiques de la ciutat.\nEls gelats de Gelatomanía són fantàstics, ja siguin els de sabors clàssics -fins a 25 de diferents- o els invents que es comercialitzen a poc a poc, com el de crema de mascarpone amb poma. Segons la seva propietària, la clau d’un gelat excel·lent és la perfecta combinació entre crema, sucre i aire. Els preus no són excessius, així que és possible delectar-se amb un deliciós gelat artesà per pocs diners. El local es troba a l’Avinguda Mistral, 64, al barri de Sant Antoni de Barcelona.\nI per a tu, quins són els millors gelats de Barcelona?\nVinoteques de Barcelona\nDurant els darrers anys, la cultura del vi s’ha imposat a tot el país i, en aquest cas, la...


Jordi Cinca fitxa un financer connectat amb el paradís fiscal de Barbados per gestionar el “tresor de la padrina” - La Valira\nJordi Cinca fitxa un financer connectat amb el paradís fiscal de Barbados per gestionar el “tresor de la padrina”\nEl destí d’Andorra està en mans de Jordi Cinca. O, com a mínim, això és el que pensa Jordi Cinca d’ell mateix, ja que s’autoconsidera, des de fa anys, com el “Deus ex machina” del Principat.\nDe ben jovenet, va participar, entre els anys 1990-93, com a secretari i portaveu del Govern d’Òscar Ribas, en primera línia del procés de redacció i aprovació de la Constitució democràtica del Principat. Després de la seva catastròfica i polèmica aventura africana en el món del tràfic criminal d’or i de diamants, va entrar a l’entitat Crèdit Andorrà, on va arribar a ser director de l’àrea de negoci bancari i membre del comitè executiu del “banc verd”.\nL’“ASSASSÍ” DE LA BPA\nDesprés d’“apunyalar” el seu valedor polític, Jaume Bartomeu, va ser un dels fundadors de Demòcrates d’Andorra (DA). L’any 2011, en el primer govern de Toni Martí, va ocupar el càrrec de ministre de Finances, responsabilitat que va revalidar en les eleccions anticipades del 2015. Des d’aquí, va tenir un paper decisiu en l’“assassinat” de Banca Privada d’Andorra (BPA), sacrificada com a “boc expiatori” d’un problema sistèmic que afectava tot el sector financer andorrà i, de manera específica, Crèdit Andorrà, el focus de l’escàndol Sunbird, que, per les autoritats nord-americanes, va ser la gota que va fer vessar el got de la seva paciència.\nPer salvar Crèdit Andorrà, Jordi Cinca va ser, com a ministre de Finances, l’inductor i l’executor de la confiscació i liquidació de la BPA. Aquesta és la gran veritat que s’ha volgut amagar i, per tapar-la, s’ha obligat la Batllia a fer un paper d’estrassa, amb el fiscal general, Alfons Alberca, fent d’Àtila. És així com s’ha escrit la història d’Andorra dels últims set anys i és imprescindible que, com a mínim, en quedi constància escrita per a les generacions presents i futures.\nUN “TRESOR” DE 1.472 MILIONS\nDesprés de carregar-se la BPA i creure que, d’aquesta manera, salvava Crèdit Andorrà i els altres tres bancs del Principat, Súper-Cinca va emprendre, a començaments de l’any 2020, un nou “treball d’Hèrcules”: la salvació del sistema de pensions d’Andorra i, en concret, del fons de reserva de jubilacions (FRJ), el “tresor de la padrina”.\nEs tracta de la “guardiola” que es nodreix amb la diferència que queda entre les aportacions i les despeses de la CASS i que gestiona una reduïda comissió de cinc persones, presidida per Jordi Cinca. El “nucli dur” del FRJ s’encarrega d’intentar salvaguardar i optimitzar els 1.472 milions d’euros que hi ha a la “guardiola” de les pensions del sistema andorrà de Seguretat Social. Aquest és el “sancta sanctorum” de la sobirania andorrana, el “tresor de la padrina” que garanteix el pagament de les jubilacions futures a Andorra.\nPREMI PER A LA TRAÏDORA MARIA COSAN\nA més de Jordi Cinca, que n’és el president, de la comissió gestora del FRJ en formaven part, fins ara:\n*Maria Cosan, l’exdirectora de l’INAF, que va ser una peça fonamental en l’operació per carregar-se la BPA, traint vilment la confiança que li havien donat, durant anys, els màxims responsables d’aquesta entitat bancària quan era la directora de KPMG a Andorra. La infame traïció, la hipocresia i les gruixudes mentides de Maria Cosan han estat recompensades amb aquest càrrec al FRJ, del qual cobra una bona picossada com a “experta externa”.\n*La històrica Quima Sol, en representació de la CASS\n*El francès Francis Weber, de la Compagnie Financière Jacques Coeur i vinculat a la banca CIC (Crédit Mutuel)\n*L’espanyol Ricardo Conde Muntadas-Prim, de l’empresa de serveis financers Privary AV, de Barcelona\nUN “TAURÓ” DE LONDRES\nPerò en l’últim BOPA (9-6-21) s’ha anunciat que Ricardo Conde Muntadas-Prim ha estat substituït en les seves funcions d’“expert independent” del FRJ per Pau Morilla-Giner (foto), que treballa, de fa anys, a la City anglesa com a cap d’inversions del grup financer London & Capital Ltd.. Mitjans especialitzats consultats per LA VALIRA mostren la seva estranyesa per aquest canvi.\nEn primer lloc, perquè London & Capital Ltd., que té la seva seu principal a Londres, és una empresa de serveis financers que, com totes les del seu sector en aquest país, pateix i patirà durament els efectes del Brexit. No s’entén que Andorra, que està negociant un acord d’associació amb la Unió Europea, confiï el futur de les seves pensions de jubilació a un “tauró” de les finances, com Pau Morilla-Giner, que treballa i opera fora del territori i de l’òrbita euro.\nEN LA LLISTA NEGRA DE LA UNIÓ EUROPEA\nA més, l’empresa London & Capital Ltd. només té una delegació: concretament, a l’illa caribenya de Barbados. I Barbados figura en la “llista negra” dels 12 únics països i territoris d’arreu del món que la Unió Europea considera “paradisos fiscals”. Per això, tampoc s’entén que Jordi Cinca, com a president de la comissió gestora del FRJ hagi comès el gruixut error de fitxar el “chief investment officier” (CIO) d’una empresa vinculada a un “paradís fiscal” maleït per Brussel·les.\n(Cal recordar que Jordi Cinca és un expert en paradisos fiscals. El seu nom va sortir en l’escàndol dels “Papers de Panamà”, que va esclatar l’any 2016, com a apoderat de la societat Marietta Holdings Ltd. Per justificar-ho, sent ministre, va dir que, en aquella època, Andorra també era un paradís fiscal… i es va quedar tan ample!).\nEL SABADELL, DEL QUAL ÉS ACCIONISTA, BAIXA A SEGONA B\nPer acabar d’adobar-ho, Pau Morilla-Giner no demostra tenir massa bona vista a l’hora d’enfocar les seves apostes inversores. L’any 2019, va entrar com a soci capitalista en el consell d’administració del Centre d’Esports Sabadell, l’històric club de futbol de la capital vallesana, amb l’objectiu de convertir-lo en un gran equip de la primera divisió espanyola. Aquesta temporada que ara ha acabat, el conjunt arlequinat ha baixat de Segona A a Segona B. És clar que tota la culpa la té la pilota.


Els alumnes del Batxillerat Social de 1r i 2n van visitar, el passat dijous 11 d’abril, les instal·lacions de la fàbrica Estrella Damm i l’Institut d’Estadística de Catalunya. L’objectiu era conèixer el procés productiu d’una empresa i aprendre com podem interpretar les dades estadístiques que ens faciliten les administracions públiques. Data d’actualització: 16.05.2019\nCurs 2018-2019Per Miquel Armengol Balcells 8 d'Abril de 2019\nEl passat 18 de març va tenir lloc a Guissona el V Congressus discipulorum linguae latinae, és a dir, el V Congrés d’alumnes de Llatí de 4t d’ESO. Hi van participar uns 200 alumnes de 14 instituts de les terres de Lleida. A més d’una gimcana pel museu i parc arqueològic de Iesso, es van fer tallers…\nSelf-compassion: the life skill for a millennial.\nCurs 2018-2019Per Miquel Armengol Balcells 5 d'Abril de 2019\nSelf-compassion: the life skill for a millennial. Els alumnes de 1r i 2n de batxillerat han assistit a una xerrada-taller a càrrec de la Goldie Nanwani, coach i escriptora. La xerrada ha sigut en anglès i la Goldie ha proporcionat unes eines per poder ser més amables i compassius amb nosaltres mateixos quan ens enfrontem…\nVisita+taller a l’Espai Guinovart de 1r d’ESO\nCurs 2018-2019Per Miquel Armengol Balcells 3 d'Abril de 2019\nEl passat 28 de març, els alumnes de 1r d’ESO, vam anar a Agramunt a fer dues activitats diferents. A l’Espai Guinovart vam fer una visita+taller “el primer humà va ser un artista”. Vam veure com l’artista es relacionava amb els seus orígens i amb l’entorn natural, vam veure i buscar quines icones i símbols…\nLe Petit Malade Imaginaire\nCurs 2018-2019Per Miquel Armengol Balcells 1 d'Abril de 2019\nLe Petit Malade Imaginaire és el títol de l’obra de teatre que el passat 29 de març de 2019 la companyia La Bohème Théâtre va representar a l’INS Manuel de Pedrolo de Tàrrega i de la qual els alumnes de llengua francesa del nostre centre van poder gaudir. Monsieur Argan, un home gran, ric i…


El Procicat oficialitza la pròrroga de les restriccions vigents fins al 9 d’abril inclòs – Constantí Ràdio\nradio Març 25, 2021\nRamentol ha explicat que s’està deixant enrere la situació d’estancament de l’epidèmia i que es registren increments en els darreres dies. Argimon ha afegit que la previsió és que fins als propers cinc cides es mantingui aquesta tendència al creixement i amb un Rt “al voltant de l’1“.\nSobre les dues alertes referides per Ramentol, ha insistit que el risc no està en el desplaçament sinó si aquest s’utilitza per tenir contactes fora de la bombolla de convivència. Tot i això, ha reconegut la preocupació pel que pugui passar en Setmana Santa, més sense saber els efectes que va poder tenir l’increment de la mobilitat el passat cap de setmana.\nD’altra banda, el Procicat ja ha donat llum verda al pla específic per a la diada de Sant Jordi a Catalunya. La consellera de Salut, Alba Vergés, i el conseller d’Interior, Miquel Sàmper, n’han signat l’aprovació, elaborada coordinadament entre la conselleria de Cultura i els gremis d’editors, llibreters i floristes de Catalunya. Com ja s’ha avançat, la celebració es farà a tots els municipis amb una “mirada descentralitzadora“, segons la consellera de Cultura, Àngels Ponsa, i s’allargarà els dies previs i posteriors al 23 d’abril per “esponjar” l’activitat.\nLes parades se situaran en espais perimetrats a l’aire lliure, amb control d’accés i parades professionals al carrer. També estableix un protocol específic per a les signatures d’escriptors, prioritzant-ne la petició prèvia. El document també distingeix mesures en funció de si es tracta de Barcelona, de ciutats de més de 5.000 habitants –amb prioritat perquè hi posin parades els professionals de les llibreries i les floristeries- o de menys de 5.000 habitants (el 80% dels municipis de Catalunya), en què podran instal·lar-hi parades entitats i organitzacions. Seran els mateixos ajuntaments els que acabaran de definir el detall de la celebració als seus municipis.\nL’Ajuntament de Constantí celebra aquest vespre el ple ordinari del mes de març


9 maneres d’escalfar el dormitori sense fer calor - idees d'apartamentsLlegir Més\nPrincipal idees d'apartaments 9 maneres d’escalfar el dormitori sense fer calor\n9 maneres d’escalfar el dormitori sense fer calor\nTorna a ser aquesta època de l'any. Old Man Winter es posa al nas, esgarrifant els dits dels peus i, potser el més inquietant de tots, augmenta les vostres despeses de serveis amb l’augment d’ús del vostre sistema de calefacció. Però espereu: en comptes d’aconseguir automàticament el dial del termòstat, considereu alternatives per escalfar tota la casa de nit. Al cap i a la fi, l’única habitació que s’utilitza és el dormitori, per tant, manteniu-vos perfecte, reduïu els costos d’utilitat i reduïu el consum d’energia amb algunes solucions simples i econòmiques.\nSi les finestres del vostre dormitori (o qualsevol altra finestra de casa vostra) tenen problemes o filtracions, l’aire càlid a l’aire interior s’està filtrant a l’exterior, deixant-vos fred i gastant els vostres diners guanyats. Cada temporada, comproveu totes les finestres i portes que s’obren a l’exterior. Podeu utilitzar un detector d'esborrany o simplement un pal d'encens per comprovar el moviment de l'aire no desitjat. Arregleu aquests buits i la vostra habitació quedarà més calenta.\nNo és difícil que es produeixin filtracions o evidents per fugides al voltant de les finestres i portes i els avantatges són doble: reduïu els residus d’energia i evitareu que els insectes es colin al seu interior.\nUtilitzeu roba de llit més càlida\nÉs la solució òbvia: quan la naturalesa baixa el termòstat és el moment d’apagar la calor del vostre llit. De la mateixa manera que passa amb la roba, les capes de roba de llit et mantenen més càlid, de manera que canvieu les làmines de percala o satinada de franel·la, i poseu-les a sobre amb una manta càlida i amb un edredó o un edredó replet (o de reemplaçament). També podeu fer un excés de calor amb una manta elèctrica, però mantingueu la roba de llit endollada a la part superior, no estrada a sota d’un edredó o edredó (i recordeu que les mantes elèctriques només són per al dormitori principal, no per a l’habitació o el viver d’un nen) .\nSi fa molt fred, considereu un coixí elèctric que escalfa tot el llit a sota dels llençols.\nInvertiu el ventilador de sostre\nEls ventiladors de sostre són una bona manera de reduir l’ús d’energia durant qualsevol època de l’any. A l'estiu, la rotació en sentit antihorari crea una brisa freda que és una delícia a les nits càlides i càlides. Però, un cop passen els mesos d’hivern, és hora de revertir la rotació del ventilador cap a les agulles del rellotge (la majoria dels ventiladors del sostre tenen un interruptor a la base del ventilador que estableix la direcció de rotació). Ara, les fulles del ventilador extreuen l’aire més càlid del sostre i l’empenyaran cap a baix a l’habitació, just on el necessiti.\nAprofiteu també l’ajust estacional del ventilador per eixugar les pales; són un lloc privilegiat per a la acumulació de pols. Només cal col·locar una funda de coixí sobre cada fulla i, a continuació, llisar el teixit fins al final de la fulla. La pols que es recull queda dins de la funda de coixí en comptes de passar a la deriva sobre el vostre dormitori.\nProveu un escalfador d'espai\nSi bé els experts en el son estan d’acord que 65 graus Fahrenheit és la temperatura ideal per dormir en so, si el dormitori es queda molt per sota d’això, podeu escalfar una mica les coses sense que s’encengui la calor central mitjançant un escalfador d’espai. Quan trieu un escalfador portàtil, busqueu-ne un de la mida adequada per a la vostra habitació i poseu-lo prou lluny del llit de manera que no hi hagi possibilitat que els llits entrin en contacte amb el dispositiu.\nTambé voldreu reproduir-lo de manera segura amb el cable, no esteneu-lo per la vostra via d’escapament en cas d’emergència (o visites nocturnes al bany) i assegureu-vos que el calefactor tingui una funció de seguretat que s’apagui automàticament si us aconsella. sobreescalfament o sobreescalfament. Igual que amb les mantes elèctriques, els calefactors portàtils estan bé al dormitori principal, però no s’han d’utilitzar a l’habitació d’un nen.\nPorteu mitjons i barret de punt\nSi a l’altre que és significatiu li agrada el costat més fresc, però tremolant a la nit, escalfeu-vos lliscant sobre mitjons gruixuts abans de pujar entre els llençols (com a avantatge, dormireu millor quan els peus estiguin calents) i afegiu-hi. una gorra de punt per mantenir el cap acollidor. Al cap i a la fi, hi ha una raó per la qual aquestes il·lustracions de temps antics mostren a la gent que dorm amb gorres llargues i punxegudes, tot i que els barrets de dormir actuals semblen beanies. De qualsevol forma, us sentireu més càlids i dormireu més estrets.\nDesplaceu el llit lluny de la finestra\nAquesta no és una solució per a tots els dormitoris, però si el llit està normalment situat sota una finestra, podeu dormir una mica més calent movent-lo a l'altre costat de l'habitació. A menys que les finestres tinguin múltiples vidres (i fins i tot si són a zones molt fredes), el vidre es refredarà considerablement durant la nit, refredant així l’aire interior proper a la finestra. Com a resultat, et sents més fresc.\nDisposar una catifa de gruix\nTot i que els sòls durs, com la fusta o els laminats, tenen molts avantatges, la calor no n’és cap. Feu-vos un favor i poseu un tapís gruixut i càlid de la zona durant els mesos freds per ajudar a aïllar la vostra habitació i donar-li una bona calma als peus quan sigui el moment d’arrossegar-vos del llit perfecte. Una pell d’ovella falsa no només afegeix una gran quantitat d’estil, sinó que també és l’últim en l’acolliment càlid als peus.\nCobriu el Windows\nCom que les temperatures exteriors es transfereixen a través del vidre, podeu aïllar una mica el vostre dormitori passant per rellotges de finestres aïllades o més pesades durant l'hivern. Per tant, cobreix les persianes o emmagatzemi aquestes lleugeres pesades amb drapers pesats i folrats. Trieu un color alegre per perseguir una mica de la penombra d'hivern mentre hi esteu. Si les finestres deixen molta calor a l'estiu, també hi pot ajudar les persianes aïllades.\nTemps per una botella d’aigua calenta o un escalfador de llit\nPot ser que sigui vella, però funciona: llisca una ampolla d’aigua calenta sota els llençols a l’hora de dormir i deixa que els teus tootsies es revelin amb la calor. També podeu agafar la mateixa idea i anar a una escola molt nova, amb un escalfador de llit (com un BedJet). Un escalfador de llit bufa aire just sota els llençols i pot escalfar tot el llit en pocs minuts. No són barats per comprar, però estalvien diners i energia en comparació amb el termostat de casa vostra.\nArticle AnteriorCom pintar OSB (targeta de fil orientada)\nArticle SegüentExcepcions a la Llei de mascotes de Nova York i a les Normes No Mascotes de les propietàries\nTorna a ser aquesta època de l'any. Old Man Winter es posa al nas, esgarrifant els dits dels peus i, potser el més inquietant de tots, augmenta les vostres despeses de serveis amb l’augment d’ús del vostre sistema de calefacció. Però espereu: en comptes d’aconseguir automàticament el dial del termòstat, considereu alternatives per escalfar tota la casa de nit. Al cap i a © Copyright 2019


V PEDALADA ESOLAR\nDins el marc de la Setmana de la Mobilitat Sostenible i Segura s’ha celebrat la 5ª Pedalada Escolar\n170 alumnes dels centres educatius, Institut Torras i Bages, Escola Patufet Sant Jordi, Institut Bellvitge i l’Institut Eugeni d’Ors han participat en la 5ª edició de la Pedalada escolar de l'Hospitalet.\nEls ciclistes han seguit una ruta programada amb l'ajuda de la Guardia Urbana que han escoltat els participants. Els hem pogut veure rodant per la Rambla Just Oliveres, Travessia Industrial, Carretera del Mig, Can Tries, Avinguda Vilanova, Avinguda d’Amèrica i Rambla de la Marina fins el Parc Ecològic de Bellvitge.\nLa Creu Roja de l’Hospitalet i els voluntaris de Protecció civil han acompanyat la pedalada. Junt amb l’ajut d’en Jaume Agustí, professor del Torras i Bages, han solucionat els petits incidents que s’han anat produint.\nEl trajecte ha seguit el camí del riu fins la llera del Llobregat on han fet un recorregut pel camí del sorral dins el terme de la nostra ciutat. Un cop retornats els participants al Parc de Bellvitge, els membres de la unitat ciclista de la Guàrdia Urbana han acompanyat els grups als centres respectius.\nPublicat per Agenda 21 escolar a 10:05


TOT FET A CASA: ROTLLETS DE CANYELLA\nHi ha vegades, que compten amb tu per a uns postres o per picar coses dolces, que se't tira el temps al damunt i que, a més a més, has de quedar bé, perquè per portar qualsevol cosa més val no dur res.\nDoncs precisament tot això junt és el que em va passar l'altre dia.\nSort que tenia una recepta guardada i pendent de provar de la Mònica, una companya blocaire molt activa. La Mònica, en el seu bloc Ensucrat ens proposava uns rotllets de canyella molt fàcils i ràpids d'elaborar i amb una pinta...!!!! Total, que vaig recuperar-ne la recepta, i som-hi, que se'ns tira el temps al damunt!\nUna placa de pasta de full (jo en vaig fer dues i van sortir-ne uns 40 rotllets)\nVinga, que això va ràpid, amb un plis-plas ja tenim unes galetones fetes i a punt per cruspir.\nComencem preescalfant el forn a 180 graus.\nMentre el forn va fent, estenem la placa de pasta de full.\nHi posem sucre "moreno" pel damunt i la canyella a discreció. Jo de sucre n'he posat bastant, (així al coure els rotllets ens quedarà caramel·litzat), i de canyella també, per fer honor al nom dels rotllets, que són de canyella.\nEnrotllem la placa de pasta de full com si féssim un "braç de gitano".\nUna vegada enrotllat, anem tallant porcions d'un centímetre cada una aproximadament i les anem col·locant en el paper sulfurat deixant una mica de separació entre elles.\nAra toca xafar els rotllets que hem fet amb la mà perquè al coure'ls no s'obrin.\nHo veieu?, que quedin ben xafadets i així no s'obriran.\nAnem fent fins que els tinguem tots a punt. I ja els podem enfornar de 12 a 15 minuts. Jo els anava vigilant que quedessin daurats però que no es cremessin.\nDe totes maneres, i depenent del forn, potser haureu de posar un parell de minuts el grill.\nI ja estan, aquí teniu els rotllets!!! El sucre queda caramel·litzat i la canyella els hi dona aquest gust tant característic i boníssim.\nUs asseguro que van tenir molt èxit, no en va quedar ni un.\nAixò sí que és una recepta exprés, amb uns 20 minuts ja ho teniu llest!!!\nGràcies per compartir-la, Mònica!\nLa Cuina de l'Olga 30 de maig de 2014, a les 19:25\nLes faig, segur!!! Què boniques t'han quedat!!!\nNeus Beltran i Masgoret 30 de maig de 2014, a les 20:31\nFàcils i bones. Gràcies Olga.\nMònica Tarradellas 1 de juny de 2014, a les 20:15\nGràcies a tu Neus....em fa tanta il·lusió quan algú prova les meves receptes!!!! T'han quedat espectaculars! Petonarros!!!\nNeus Beltran i Masgoret 3 de juny de 2014, a les 18:01\nPerquè tenia una bona mestra, he, he, he!\nGràcies Mònica, un petó!


Una associació internacional agruparà els fallaires dels Pirineus - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl comitè tècnic de les festes del foc es reuneix a Andorra amb presència de la Fia faia de Bagà i Sant Julià de Cerdanyola\nmeritxell prat 16.04.2016 | 18:58\nEl comitè tècnic de les festes del foc s'ha reunit avui a Andorra la Vella per tal de seguir avançant en la preservació de les festes del foc un cop aconseguida la distinció de la Unesco el 2015.\nUna de les decisions que es van prendre va ser la creació d'una associació internacional que integri representants dels tres països membres de la candidatura, Andorra, França i Espanya. Tenint en compte la diversitat estructural de cada territori, una de les dificultats que caldrà superar, s'ha decidit que l'ens tingui tres nivells de representació: estatal, municipal o comunal i les associacions, que es consideren la base que manté la festa. «Es vol crear una associació internacional en la què puguin entrar els tres estats amb la màxima representació a tot nivell», ha assegurat el delegat del Consell General d'Aran, Jep de Montoya.\nLa singularitat berguedana\nDe la seva banda, el tècnic representant de l'Associació de la Fia-faia de Bagà i Sant Julià de Cerdanyola, Xavier Pedrals, ha explicat a aquest diari que «era imprescindible fer els nivell per adaptar-se a la realitat de cada terreny», però ha advertit que «en mig de tot això una hora o altra haurà d'aparèixer un comitè científic que aconselli si les coses estan bé o malament». Cal tenir present que actualment hi ha 63 pobles representants en les festes del foc, però d'ençà que la Unesco les va declarar Patrimoni Immaterial de la Humanitat, hi ha hagut nous pobles que s'han mostrat interessats en recuperar-les. Així, per exemple, aquest comitè científic seria qui hauria d'analitzar cada festa i determinar «si s'ajusta o no, si és una festa que s'havia perdut i es recupera o si s'està inventant alguna cosa nova», ha indicat Pedrals. Una altra de les tasques que han emprès totes les comunitats de fallaires és l'elaboració d'un protocol propi que ajudi a preservar la tradició mantenint la seva essència.\nXavier Pedrals també s'ha mostrat satisfet amb el logo que s'ha creat per a les festes, afirmant que «els baganesos i cerdanyolencs ens hi sentim molt ben representat». El representant berguedà va voler agrair «a la gent d'Andorra» la tasca feta per arribar fins a la distinció. «Han sabut articular vivències i estructures organitzatives per arribar on hem arribat», ha explicat, recordant que la fia-faia de Bagà i Sant Julià de Cerdanyola és «un cas paradigmàtic perquè som els únics que fem el solstici d'hivern». «Vam lluitar molt per ser inclosos i ara hi som admesos de molt bon grat», ha assegurat.


LA QUÍMICA DE L'ODI - eBook - Laie\nCarme Chaparro (Barcelona, 1973) és periodista, amb una àmplia i consolidada carrera com a presentadora i editora en informatius de televisió. Des de fa vint anys està al capdavant de les principals edicions informatives del grup Mediaset, a Telecinco i a Noticias Cuatro, espais per als quals ha cobert els esdeveniments més destacats de les últimes dues dècades. Compromesa amb la llibertat, la igualtat i els drets de les dones, i militant contra qualsevol forma de manifestació de violència cap a les persones més vulnerables, el 2018 va rebre el Premio Feminismo PSOE, així com el reconeixement a la seva trajectòria per part de l?Observatori Contra la Violència Domèstica i de Gènere del Consell General del Poder Judicial. La seva passió per la lectura s?ha traduït en passió per escriure. Carme Chaparro ha compaginat la feina a la televisió amb col·laboracions com a columnista per a les revistes Yo Dona ?amb un espai setmanal?, GQ i Mujer Hoy. Actualment també escriu el seu propi blog a Yahoo. Amb la primera novel·la, No soy un monstruo, va aconseguir el Premio Primavera de Novela 2017.Twitter: @CarmeChaparro Instagram: @CarmeChaparroFacebook: @CarmeChaparroTV


Alfawise X 3200 Lumens, projector LED 720P Preu a partir de ...\nIniciEquips de fotos, vídeo i àudioProjectorsAlfawise X 3200 Lumens, projector LED 720P\nAlfawise X 3200 Lumens, projector LED 720P\nDarrera actualització el 2020 de març del 4 1:36\nHistorial de preus Alfawise X XUMUM Lumens HD 3200P Projector intel·ligent amb suport 1080K\n€ 128,47 - 2020 27 febrer\n151,49 € - 2019 22 novembre\n109,33 € - 2019 22 octubre\n99,75 € - 2019 de setembre de 22\n144,74 € - 2019 de setembre de 21\n109,33 € - 2019 d’agost de 20\nA partir del: 2019 d’agost de 20\nPreu més alt: 151,49 € - 2019 22 novembre\nPreu més baix 99,75 € - 2019 de setembre de 22\nAlfaway X 3200 Lumens HD 1080P Smart Suport per a projectors 4K\nProjector Lumen Alfawise X 3200 | Projector 720p Responsive | Bé per als jocs\nAlfawise X 3200 Lumens HD 1080P Suport de projectors intel·ligent 4K: Unboxing i revisió\nALFAWISE X Review: projecte de pressupost HD tan barat com el Vivibright GP100?\nEspecificacions: Alfawise X 3200 Lumens, projector LED 720P\n39.00 x 18.00 x 30.50 cm, 15.35 x 7.09 x 12.01 polzades\n33.00 x 12.00 x 25.00 cm, 12.99 x 4.72 x 9.84 polzades\nProjector 1 x, 1 x Adaptador de potència, 1 x Manual d'usuari anglès, 1 x Control remot\nAlfawise X 3200 Lumens, Vídeos de projecció LED 720P\n3 els comentaris per Alfawise X 3200 Lumens, projector LED 720P\nKillian - 2019 10 juny\nHe tingut aquest projector durant uns mesos 6 i, honestament, puc dir pel preu, ÉS BRILLANT. Durant el dia, el projector no es pot utilitzar realment si utilitzeu les persianes a la foscor de la sala. Els altaveus també són una gran característica i funcionen perfectament. He comprat la versió per Android del projector, no és molt útil en la meva ment, i és una cosa molt bona. , o la caixa d’Android no es veurà afectada. Estic buscant una imatge d’un punt fort, i és fàcil de dir, és una bona idea, però és fàcil, estic fent servir una pantalla de projecció. va funcionar bé. No és un gran pressupost sortir a la pantalla gran, però no us preocupeu. perfecte, alguns dels meus amics que han vist el mateix model. Un punt negatiu per al Brasil és el que no cal utilitzar.\nLeonardo - 2019 10 juny\nrealment, el producte és de qualitat, costums silenciosos, em sentis ambients com a imatges excel·lents. Recomendeu bastants.Apresentar androide facilita muito, no s’ha de fer servir el portàtil, s’haurà de baixar l’aplicació directament sense aparellar, com a powerpoint, pdf i altres i connecteu-lo a la pantalla sense aparelho. L’avantguarda i la connexió de l’usuari amb les vostres opcions d’USB, s’haurà d’afegir el botó de control. El temps per lligar o aparelho è rapido.really el producte és de qualitat, molt silenciós, les imatges són excel·lents. Recomanem molt. La introducció d’android fa que sigui molt més fàcil, ja que no cal utilitzar un bloc de notes, també és possible descarregar-lo directament al dispositiu. Un altre avantatge del port USB és presentar el control remot. El temps per encendre l’aparell és ràpid. El més obvi és el soroll del ventilador. Pantalla de pantalla de la pantalla de pantalla de la pantalla de pantalla ″ Pantalla de pantalla de pantalla N N N N N A D N an N El manual no indica el posicionament exacte i correcte del projector en relació amb la pantalla. Qualitat de la imatge des de qualsevol projector. Molta gent està totalment atenta a aquesta cosa i pot aconseguir una bona feina. Però, si no saps com fer-ho? L'enfocament es fa molt difícil a l'hora de mirar l'altra part de la imatge. Encara estic intentant trobar el correcte per al meu projector en relació amb la meva pantalla. En aquest vídeo es feia servir un munt de claus i claus de clau. La majoria dels projectors estan dissenyats per tenir la seva lent al mateix nivell que la part inferior de la pantalla per al muntatge invertit. Sembla que aquest projector es troba en algun lloc del món (encara que encara no el puc confirmar) llavors això era un projector de £ 120, que em va tornar al punt anterior. No tinc cap dubte al final del dia o pel soroll del projector. M'encanta per la meva pròpia intenció\nVals - 2019 10 juny\nVaig comprar aquest projector com a segon projector per a nits de pel·lícules ocasionals. No m'esperava massa, però em va sorprendre de la seva qualitat! L’alimentar amb un senyal 1080 HD complet d’una magnífica feina de reescalar-lo per adaptar-se a la seva resolució nativa 1280 x 800. Buscar una distància adequada per a la imatge de 120 ″ té una qualitat excepcional per a un projector tan barat. Tot i que no vull saber res de les entrades HDMI. També maneja una mica de llum molt bé, però sens dubte és el més adequat per completar la foscor si és possible. El meu vídeo es va rodar a l’hora d’estiu britànica de 9.30pm i va ser només una mica del temps. Ho he classificat amb estrelles 4 1 / 2 per reflectir el bé que aquest projector té per al preu. Bviament, hi ha màquines molt més capaces, però també sis vegades el cost! Dificuldade no manjo do APP da Netflix. Imagem android no és tan bo com quan es va utilitzar el televisor digital. (Dificultat per gestionar l’APP de Netflix)\nExcelvan E09 480P, Android, 1200 Lumens, Projector LED\nProjector LED XMUMXP J6S JMGO\nUNIC P1 + mini projector DLP\nProjector 6D 3P XGIMI Z1080 Smart\nProjector XGIMI CC Mini LED 3D amb bateria integrada


Ingrid Navarro | Ajudant de Direcció a la fundació Junts Autisme\nSóc la Ingrid Navarro, em considero una persona molt empàtica, molt sensible, m’agrada riure molt, passar-m’ho bé i, alhora, soc una persona molt proactiva a qui li agrada trobar solucions als imprevistos que poden anar sorgint.\nEra administrativa quan vaig conèixer la Neus Payerol. Quan vaig plegar de la feina la Neus em va demanar que treballés en la seva associació. D’això en fa deu anys i han passat rapidíssim! Estic molt contenta d’haver-li dit que sí.\nJo a Junts he descobert una petita família i me n’he adonat que el món és un lloc plural i divers, i això m’ha fet més conscient de la realitat i del món que m’envolta. M’agrada molt el que faig, estic molt a gust amb totes les persones amb les que treballo i crec que fem un gran equip.


Quatre anys de presó per vendre drogues en un prostíbul de la Seu\nÉs la condemna que van acceptar ahir a l’Audiència de Lleida quatre dels sis acusats d’una xarxa || Oferien un pack amb cocaïna i serveis sexuals\nL’Audiència de Lleida va condemnar a penes de fins a quatre anys de presó els sis acusats traficar amb drogues en un local de cites de la Seu d’Urgell. Va ser un judici per conformitat, després que Fiscalia i defenses arribessin a un acord abans de la vista oral. Quatre dels acusats, tres homes i una dona, van acceptar una pena de tres anys i mig per un delicte contra la salut pública i sis mesos (que se substitueixen per una multa) per pertinença a organització criminal. Dos dones més acusades van acceptar sengles penes de 20 mesos de presó que van quedar suspeses al no tenir antecedents i sempre que no tornin a delinquir.\nEl Ministeri Públic sol·licitava inicialment condemnes que anaven dels sis anys i mig als set anys de presó, però es va aplicar l’atenuant molt qualificat de dilacions indegudes, perquè el cas va arribar a judici quatre anys després de la desarticulació de la xarxa.\nEl cas es remunta al febrer del 2013, quan els Mossos van tenir coneixement que a l’establiment El Refugi de la Seu d’Urgell, dedicat a la prostitució, es preparaven substàncies estupefaents per a la seua venda entre els clients. Una distribució que entre diversos responsables del local feien a través d’un pack que, per 150 euros, incloïa cocaïna i serveis sexuals.


Marató de Madrid 2012 | Club Atletisme Tàrrega\nSaludant a Mrs Bottle\n(per Jordi Seguí)\nAquell diumenge 22 d’abril feia fred. En tenia molt, de fred, tremolava esperant l’autobús i en baixar a La Cibeles mirant cap a Colón també tenia por. Tantes setmanes entrenant i en tres hores tot s’acabaria. Podia sortir de l’infern i anar cap a la llum o bé romandre a les tenebres menjant-me el cap. Els maleïts segons serien els jutges.\nDes de l’any noranta-u que no havia vist La Cibeles, només per televisió. Hi vaig ser fent treballs forçats per la pàtria, afortunadament les coses poc importants les oblidem. Cal dir que la vista de l’avinguda encara buida de gent era imponent. Pensar que tot per era per a nosaltres, llogada per uns quants euros durant unes hores, em va fer eriçar els pèls. Tot això també forma part de l’entrenament pensava, “avui és el final, gaudeix-lo tant com puguis i pateix-lo, també”.


Serveis de farmàcia a Barcelona\nFARMÀCIA MARCH PUIGORIOL | CARRER MALLORCA, 312 08037, BARCELONA 934 57 69 44 673 814 444 info@farmaciapuigoriol.com\nEntre los servicios de Farmàcia March Puigoriol està la toma de tensión, la formulación magistral o el servicio de ortopedia en Barcelona.\nEls serveis propis de la Farmàcia March Puigoriol són:\nAnàlisi del Colesterol total, Colesterol HDL (“bo”), Colesterol LDL (“dolent”) i Triglicèrids\nTot en 5 minuts i una sola gota de sang. El colesterol alt i alts nivells de triglicèrids en sang es relacionen amb un major risc de malalties cardiovasculars. Necessari venir en dejú.\nAnàlisi de l’Hemoglobina glicada (HbA1c)\nEn 5 minuts i una sola gota de sang, ens informa sobre el nivell mig de glucosa en sang dels últims 2-3 mesos. És el paràmetre més utilitzat per a controlar i prevenir possibles problemes de glucèmia i fer un seguiment de la diabetis. NO cal venir en dejú!\nAtenció farmacèutica i Farmacovigilància\nEs defineix com la participació activa del farmacèutic en l’assistència als pacients en el procés de dispensació i seguiment dels tractaments farmacoterapèutics, cooperant amb la resta de professionals sanitaris, així com la implicació en activitats per la millora de la qualitat de vida.\nPer això, entre d’altres coses, participem en l’Estudi PCAF, Programa d’atenció farmacèutica a pacients crònics.\nÉs la disciplina que s’ocupa de tots aquells productes d’aplicació tòpica, tant terapèutics com cosmètics. És molt important trobar el producte més adient en cada cas. Per això t’oferirem consell i et donarem recomanacions en higiene bucal, capil·lar, podològica, i sobretot en la cura i el manteniment de cada tipus de pell.\nDetecció precoç del Càncer de Còlon i Recte (PDPCCR)\nPrograma de cribatge que pretén detectar casos de Càncer colonorectal el més aviat possible, amb l’objectiu de poder aplicar un tractament menys agressiu i augmentar les possibilitats de curació. Es tracta d’una prova per a la detecció de sang oculta en femta, dirigida als homes i dones de 50 a 69 anys inclosos al Registre Central d’Assegurats (RCA), que rebran una carta a casa seva bianualment. Si rebeu la carta, porteu-la a la farmàcia i us entregarem la prova i us explicarem com fer-ho a casa, sense necessitat d’anar a l’hospital, és ben senzill!\nPrograma preventiu que pretén identificar quin és el risc de patir un accident cardiovascular en els propers deu anys, segons si és baix, moderat, alt o molt alt. Es pot realitzar fàcilment a la farmàcia mitjançant la mesura de diferents paràmetres, que inclouen: la determinació de la Pressió arterial, Freqüència cardíaca, Colesterol total, Glicèmia, Perímetre abdominal, Índex cintura-meluc, Índex de massa corporal, Pes, Talla, junt amb altres factors com diabetis o l’hàbit tabàquic. Recorda que cal venir en dejú.\nÉs aquell medicament que elaborem a la farmàcia de manera individualitzada, és a dir, fet a mida, per tal d’adaptar-se a les característiques específiques de cadascú davant d’una situació concreta. Recorda que sempre és necessari portar la recepta del metge.\nÉs un mètode terapèutic creat al 1796 per Samuel Hahnemann, que es basa en la doctrina de que “allò similar cura allò similar”. Tot i en general ser força segurs, convé que els supervisi un especialista. Vine i troba els medicaments homeopàtics que necessitis, i sinó te’ls demanarem.\nDisposem d’una àmplia varietat de productes amb l’objectiu de fer la vida més còmoda, així com per afavorir la curació d’una lesió. A més, si no tenim el que busques, troba-ho al nostre catàleg i ho encarregarem.\nPresa del Pes, Alçada i/o Pressió Arterial. Anàlisi de Glucosa i Colesterol\nControla regularment els teus valors analítics de manera ràpida i senzilla. Recorda que per a l’anàlisi de Glucosa i Colesterol és necessari venir en dejú.\nTroba tot allò que necessites per la cura del teu nadó. També podràs fer un seguiment del seu pes a la balança per a bebés.\nJa fa més de 2500 anys que l’ésser humà utilitza les plantes per a tractar i prevenir una àmplia varietat de trastorns. Són una excel·lent opció, però cal recordar que poden produir efectes adversos i interaccionar amb els medicaments. A la farmàcia et donarem tota la informació necessària i podràs trobar-hi des de herbes, extractes, infusions a productes preparats a base de la combinació de plantes medicinals.\nRecollida de Medicaments i Agulles d’injectables\nPorta tots els medicaments caducats o que ja no utilitzis, i també els envasos buits. Es important dipositar-los al Punt SIGRE de la farmàcia, per a que siguin tractats específicament i protegir així el medi ambient. Les agulles dels injectables han de ser dipositades un contenidor específic a part, porta’ns-les i les hi dipositarem. T’ajudem a gestionar els residus sanitaris de manera còmoda i segura.\nUs oferim la possibilitat d’organitzar des de la farmàcia la vostra medicació i preparar-vos-la en uns envasos especialment dissenyats. Es tracta d’una eina molt eficaç per tal de poder realitzar un bon seguiment del tractament prescrit, evitar confusions i facilitar al màxim el seu compliment.\nTroba productes especialment dirigits per la teva mascota. Recorda que si no ho tenim, t’ho podem encarregar pel mateix dia.


Àrea funcional | El Dimoni de Santa Eugènia de Ter (Gironès)\nEl debat sobre el nou Trueta torna a posar l’accent sobre una qüestió no resolta a casa nostra: la capitalitat de Girona. Si bé ningú discuteix l’obligatòria dependència administrativa que provoca la capital del Gironès, cada cop queda més qüestionada la seva centralitat pel que fa a la xarxa productiva i funcional. Les dimensions geogràfiques municipals donen per al que donen. Les annexions dels anys seixanta van dibuixar una imatge fictícia de la realitat territorial que encara no s’ha sabut dirimir.\nEls antics municipis, ara barris, segueixen emocionalment massa lluny del pont de Pedra i reclamen un tracte segregat equivalent a la seva antiga condició. Però aquesta realitat, que ben gestionada significaria una Girona cohesionada però diversa, no és res més que els efectes col·laterals d’una altra de més complexa: a aquestes altures del segles XXI encara no s’ha definit una àrea funcional que integri tots els pobles de la plana i aquells que de manera natural interactuen de forma quotidiana amb la capital. Les baralles polítiques, sovint arrossegades en forma de rancúnia ancestral, han impedit consolidar una àrea supramunicipal potent.\nLa baralla sobre la ubicació del Trueta o de l’Ikea, la gestió de l’aeroport o del patrimoni cultural, la trama comercial i les problemàtiques socials que no coneixen de fronteres municipals són només un exemple de la incapacitat de demostrar generositat, visió de futur i valentia. Més enllà del trencadís de colors polítics que ha estat la plana de Girona els darrers vint anys, els barris i pobles han seguit creixent. La multiculturalitat ha enriquit una societat que poc a poc va sortint d’un ensopiment llarg. Potser va essent hora de que els nostres polítics pensin en clau de territori i de les persones que hi vivim més que en els rèdits partidistes o en rancúnies de cadires mal repartides a Consells Comarcals i Diputacions.


La Justícia belga decideix si rebutja l'extradició de Valtònyc definitivament\ndBalears/CCMA | 18 gener 2022\nGairebé cinc anys després, Valtònyc podria quedar aquest dilluns alliberat definitivament de l'euroordre espanyola. Josep Miquel Arenas, Valtònyc, va ser condemnat per l'Audiència Nacional espanyola a tres anys i mig de presó per les lletres de les seves cançons; l'acusaven d'enaltiment del terrorisme, injúries i calúmnies contra la Corona i amenaces.\nEl raper mallorquí es va exiliar a Bèlgica i la justícia espanyola va emetre una euroordre per a demanar la seva entrega. Aquest dimarts podríem viure el final definitiu d'aquesta persecució. Perquè això passi, el Tribunal de Cassació de Brussel·les ha de rebutjar el recurs presentat per la Fiscalia belga.\nEn cas contrari, si el tribunal accepta el recurs, el Tribunal d’Apel·lació de Gant haurà de revisar el cas.\nPer És molt mal de creure, fa 4 mesos\nPer un disbarat a una cançó que va escriure un raper feia deu anys, quan només entenia devuit, han mogut tot aquest procés judicial internacional, que deu costar una doblerada als contribuents.\nEn canvi, per un atemptat terrorista, que va causar la mort a setze persones innocents, més tots els ferits i gent afectada pdicològicament, l'Audiència Nacional se var negar a que s'obris una investigació per escçarir els fets.\nQuè punyetes li passa,a la justícia espanyola?\nPer Espanya put a faxista, fa 4 mesos\nL’estat putanyol demostra una vegada darrera una altra la seva misèria moral.No guanyaran aquest procés judicial per molt que es capfiquin lo únic que obtendran es una altra galtada amb la ma ben oberta,aquí a Europa Ja se’ls a vist el llautó als nyordos\nTodavía hay partido…


La vallesana Andrea Mir, la força emergent del neo-soul en català | La torre del Palau\nLa vallesana Andrea Mir, la força emergent del neo-soul en català\nLa cantant, pianista i compositora de Rubí debuta amb "Arribes tard", un àlbum que transita per camins poc habituals en la música feta a Catalunya\nper Esteve Plantada , 23 de maig de 2018 a les 12:42 |\nAndrea Mir, en un dels fotogrames del videoclip «Arribes tard» | Andrea Mir\nAndrea Mir (1991) és un dels noms que sona amb més força de la nova escena musical catalana. Acaba de debutar amb Arribes tard, un àlbum que transita per camins poc habituals en la música feta al país, a ritme de pop i de neo-soul, amb influències jazz i lliscant sobre elegants bases rítmiques, amb un piano que subratlla una veu que vol compartir un món. La cantant, pianista i compositora de Rubí s'ha format al Conservatori Municipal de Barcelona –on va ser guardonada amb el Premi d'Honor de la seva promoció– i l'ESMUC, on va estudiar el grau superior d'interpretació en l'àmbit de música clàssica i contemporània.\n"Vaig començar amb el piano, amb el piano clàssic, que és la meva carrera", explica Andrea Mir en aquesta entrevista amb NacióDigital. "Però, des que era ben petita, amb 13 anys, ja tenia grups i bandes i tastava la música modera. El soul em va captivar". Conèixer aquest estil i fer-ne versions li va permetre recrear-se en la part més creativa de la música, que és allò "que em crida més l'atenció", tal com confessa. "M'agrada composar, i m'agradaria composar per algú altre. Però el que més m'agrada és cantar les meves cançons a dalt d'un escenari. M'agrada molt connectar amb la gent, ja sigui cantant amb grups de versions o jo sola amb el piano".\nUn dels punts d'inflexió de la seva formació va ser l'estada a Nova York l'any 2015, on viu dels "tips" i de les classes particulars de música, i on comença a treballar amb el productor Andros Rodriguez de la companyia Advanced Alternative Media Inc. "Sempre he escoltat molta música en anglès. Soc una consumidora nata de tot el que ve d'EUA i per això quan vaig acabar la carrera me'n vaig anar a Nova York, amb algunes escapades a Los Angeles". Va ser una època de descoberta, de conèixer gent molt potent. "Allà veies que tot podia passar. I va ser quan vaig conèixer Andros Rodriguez, un productor que és sovint per Barcelona, perquè treballa amb la Shakira".\n"Vaig tornar dels EUA perquè la vida allà és dura –detalla–. Tot és molt car, la gent, el temps, el menjar. Quan vaig tornar, el més lògic per mi va ser fer alguna cosa en català. Viure a Nova York i treballar amb aquella gent em va fer adonar que per molt que m'agradi, no puc fer veure que soc d'allà". La pregunta que es va fer va ser clara: què puc aportar jo a l'escena del meu país? "I vaig fer un clic. A mi m'agrada molt el neo-soul, i vaig decidir que provaria què passava si el cantava en català. Va ser un procés d'investigació, de sentir-me còmoda cantant en català en un estil que escolto en anglès".\nUn primer disc sobre "l'empoderament d'un mateix"\nEl fruit de tot aquest procés, personal i creatiu, és Arribes tard, el primer disc d'Andrea Mir. "He volgut transmetre l'empoderament d'un mateix a través de les cançons. Jo mateixa he canviat, l'Andrea d'abans ja no hi és, per això 'arribes tard'", explica. "Ara veig molt més clares coses que abans no veia". El disc s'obre i es tanca amb dos temes que fan de benvinguda i d'adeu. "El primer tema és com una introducció de tot el que veuràs al disc. Un adeu, un trencament, des d'on comença tot. Un aprenentatge, una reivindicació d'un mateix. I llavors vaig dir: si hi ha una intro, perquè no fer un tancament amb els poders que m'ha donat tot aquest aprenentatge?".\nTal com diu a la cançó Superpoders, la darrera, Mir no creu en el fracàs i en les casualitats. "Fins ara, tot ha estat a base de feina. Tot el que he volgut i he aconseguit és perquè jo mateixa he posat les hores i l'esforç. El disc, també: l'he autoeditat jo i el moc jo. És anar picant pedra, però hi crec molt". La compositora afegeix que "no fracasses si fas el que tu vols. Ja considero que he guanyat molt, amb aquest disc". Entre els desig de futur, tocar molt les cançons d'aquest disc, "poder arribar a la gent i que sigui una carta de presentació, que la gent em pugui anar seguint pel camí". Una oportunitat immillorable per fer-ho i deixar-se seduir per la seva proposta serà aquest divendres 25 de maig, en el concert de presentació al Marula Café de Barcelona.\nCultura, Andrea Mir, entrevista, Nova York, música, ESMUC


Actes reflexos, Francesc Murgadas | Pàgina 24\nVaig mirar el predicot del rei amb un cert morbo\nTot remenant el diccionari -exercici que recomano fer de tant en tant i sobretot quan es posin d’actualitat paraules no habituals- crec que he entès una mica més aquest aparent abisme que separa la política estatal de la que molts tenim més o menys al cap\nEl cul llogat\nHo deien les nostres àvies. Qui té el cul llogat, no seu quan vol. I alguns hem reservat aquesta frase per exemplificar el comportament de tots aquells que depenen, en la seva presa de decisions, d’altri\nLes altres campanades\nSi finalment evitem un “brexit” descontrolat, serà a base d’acords de darrer minut que permetin salvar la cara a les dues parts. I tots sabem que passa en aquests casos\nEsquerra Republicana de Catalunya sembla haver triat el tall de la navalla\nUn fòssil vivent\nEl sistema electoral nord-americà -aquell pel que tots sospiràvem fa anys com a model democràtic- cada cop té més característiques de fòssil vivent\nQui més qui menys, temíem que el que està passant aquests dies acabés passant. Les previsions optimistes d’alguns opinadors, d’alguns polítics i fins i tot d’alguns científics s’han acabat mostrant inconsistents\nAquesta setmana, quan he començat a sentir i llegir que es parlava d’un cop d’estat constitucional, m’ha tornat al cap el símil. En la segona de les vies que proposava quan explorava la via de la negociació per la reforma. La d’imposar el principi d’autoritat\nQuè passa en la política? Doncs que, quan sorgeix una “jugada dubtosa”, entra en acció el seu VAR particular. La justícia\nPenso que el símil, aquesta gran eina de la lògica i la pedagogia, pot ajudar-nos a aclarir els dubtes que molts tenim sobre la situació que estem vivint en aquesta relació d’amor i odi entre Catalunya i Espanya, aquests dies a cavall entre els conceptes d’indult, amnistia i reforma constitucional\nCom es compensa, rescabala, indemnitza, resquita, recupera.... un assassinat pur i dur? N’hi ha prou amb demanar perdó?


Àrees municipals Cultura i Política festivaCultura\nPg. Germanies, 13\nDe dilluns a divendres, de 9 a 21 h i cap de setmana, segons programació\nGANDIA, CREACIÓ LITERÀRIA\nGandia és, a hores d’ara i a tots els efectes, una ciutat literària tant per la nòmina d’escriptors que ha generat, com per la consciència, qualitat i continuïtat de la tradició literària encetada pels Clàssics valencians al segle XV.\nL’Ajuntament de Gandia, amb l’objectiu de posar en valor i potenciar els recursos culturals de la ciutat, va iniciar en 2018, un projecte de turisme cultural per dotar de contingut l’edifici de l’Alqueria del duc, obert a la ciutadania i als visitants amb una programació estable de vistes guiades que permeten conèixer la importància històrica, social i cultural d’este noble espai, així com convertir l’immoble en un referent més de l’oferta cultural de Gandia.\nEnllaç a la web.\nGandia és, indubtablement, una ciutat de referència entre totes les altres ciutats valencianes. Això no sols ve acreditat per la seua història passada, plena de personatges i fets singulars, sinó que se sustenta i descansa hui dia sobre una realitat econòmica, política, social i cultural potent i de qualitat. És obvi que el seu atractiu i la seua atracció com a ciutat ultrapassen de molt els límits del seu terme municipal tot creant un centre d'interés i d'influència considerable al seu voltant. Per això Gandia no s'imagina ni gestiona solament pensant en els seus propis interessos o necessitats, sinó que està obligada a prendre decisions cada dia que necessàriament acabaran afectant un territori molt més ample i que abraça des de l'àrea de les Comarques Centrals fins al turisme nacional o estranger.\nEntre totes les decisions transcendents, potser siguen les referides a l'àmbit cultural i turístic aquelles que més visibilitat i repercussió poden tindre a hores d'ara en una societat d'alta demanda i consum en aquesta matèria. És la cultura, l'oferta cultural especialment, allò que pot marcar les diferències més riques i subtils entre ciutats i territoris. En primer lloc, pel que significa motor econòmic i, en segon lloc, però no menor, perquè aporta identitat, consolida les tradicions i marca tendències de comportament sociocultural.\nPerò si en l'àmbit estrictament cultural Gandia és reconeguda amb distinció arreu del territori valencià i de tot aquell altre amb qui comparteix sistema lingüístic, és pel seu indiscutible lideratge literari. Gandia és la pàtria dels clàssics de la literatura valenciana/catalana que marca una culminació des dels primers moments literaris fundacionals i que encara continua actualment amb plena vigència i salut. March, Martorell, Corella... són coneguts, reconeguts i estudiats a tot el món i Gandia, ciutat valenciana de primer ordre, pot oferir una proposta singular i interessant per visitar en directe el territori d'aquells clàssics. Tant ha apostat Gandia per aquest reconeixement des de fa anys, que el mateix ajuntament en sessió plenària de 7 de març de 2012, va considerar per unanimitat que mereix el qualificatiu de Ciutat Literària. Gandia ha mostrat sempre un especial interés en la promoció de la llengua i la dignificació de la literatura dels valencians. Des de l’any 1959, en commemoració del cinqué centenari de la mort d’Ausiàs March, convoca el premi literari en honor al poeta i promou activitats literàries. Des d’aquest punt de vista, Gandia ha fet i fa mèrits suficients per a liderar iniciatives que busquen dur més enllà els esforços globals en favor de la creació i divulgació cultural especialment vehiculada al fet literari. Gandia és, a hores d’ara i a tots els efectes, una ciutat de cita i viatge obligatori per als valencians en general, però també per a una gran part de la societat espanyola i europea que sap apreciar aquesta riquesa. A Gandia l'avalen els fets i les accions d'adés i ara com a expressió constant d'una voluntat decidida en favor de la identitat pròpia i de la seua comarca, que és tant com dir de la resta de terres valencianes. La ciutat viu en un clima estable d'expressió cultural, sovint alterat per l'excepcionalitat de convocatòries singulars, com ho foren l'Any del Tirant o l'Any dels Borja que s'aprofitaren com a escenaris i ocasions per a la crida a la participació col·lectiva oberta al món i el reforç d'autoestima social.\nA aquesta riquesa indubtable i exclusiva, se li'n suma una altra encara més internacional lligada a la família dels Borja i als seus membres més universals: el duc i sant Francesc, el papa Alexandre VI, Maria Enríquez... amb totes les connexions vaticanes i europees que permeteren transformar el ducat de Gandia del Renaixement en una xicoteta cort de riquesa i de cultura lligada al negoci de la canyamel, al poder polític nacional i al mecenatge cultural de l'aleshores considerada la primera casa senyorial valenciana, una de les "grans" entre els nobles del seu temps.\nPerò el pes de la tradició i la transcendència no ha de suposar, al capdavall, un llast o una reducció limitadora. Al contrari, ha de significar una plataforma d'impuls, una oportunitat singular perquè tota l'expressió cultural d'una ciutat tinga una millor via i capacitat divulgativa. La identitat, en el nostre cas, sols s'ha de fer servir de garantia de qualitat i de motor d'iniciatives. Cal mirar el futur no sols amb confiança, sinó amb l'entusiasme i el convenciment que la inversió cultural és encertada i necessària. La renovació des del compromís, la revisió des de l'estudi, la inversió des de l'economia productiva, han de ser els pilars on sustentar el futur social econòmic i, per descomptat, cultural de la ciutat. La capitalitat cultural no serà la meta sinó que forma part del nostre itinerari, però sens dubte ajudarà a mantindre i ampliar el camí que la ciutat va fent.\nLa proposta que ens ha servit per a convertir-nos en la primera Capital Cultural Valenciana l'hem agrupada en tres apartats troncals: el literari, el de cultura popular i l'expositiu, que al seu torn integren altres subapartats capaços d'oferir un ample ventall d'activitats multisectorials. Però aquesta proposta no és una simple llista d'idees o accions acumulades al llarg d'un any amb l'excusa de la capitalitat. Es planteja des de l'estabilitat i voluntat de permanència com és habitual a casa nostra, tot i que s'amplia i s'enriqueix per fer-la visitable o participativa a tots els valencians com a mínim. Finalment i, per descomptat, la proposta ja naix i compta amb la col·laboració i, fins i tot, participació dels col·lectius principals de la ciutat, des de les Falles a la Setmana Santa, passant per centres educatius i associacions socioculturals de tota mena.\nGANDIA ÉS CULTURA\nARXIU I BIBLIOTEQUES\nSi ho desitgeu, també podeu rebre aquesta informació en format electrònic.\nDes del formulari corresponent, i introduint la vostra adreça electrònica, us podeu apuntar al servei que us enviarà puntualment El Full en format pdf.\nLa manera més ràpida i ecològica d'estar al dia!\nLa Casa de Cultura Marqués de González de Quirós disposa de certes dependències amb voluntat de ser utilitzades i dotar-les de contingut estrictament cultural en benefici dels ciutadans. Tanmateix, és possible que el seu ús no siga continuat i que la programació cultural permeta la utilització dels dits espais per a qualsevol institució o personal individual que necessite puntualment infraestructures on poder realitzar reunions, convocatòries, cursos, etc. que tinguen en la Casa de Cultura la ubicació idònia per al seu desenvolupament.\nAmb motiu de racionalitzar i coordinar l'ús d'aquestes instal·lacions, es veu necessari establir una sèrie de criteris per a la seua cessió, tenint en compte que d'aquesta cessió deriven una sèrie de despeses fixes (vigilància, neteja, llum, aigua, etc.) que assumeix l'Ajuntament de Gandia i que haurien de ser compensades econòmicament.\nESPAI PREU 1/2 DIA 21% IVA TOTAL A PAGAR\nSaló d'Actes (1a planta) 180 € 37,80 € 217,80 €\nSala A (2a planta) 120 € 25,20 € 145,20 €\nESPAI PREU 1 DIA 21% IVA TOTAL A PAGAR\nSaló d'Actes (1a planta) 250 € 52,50 € 302,50 €\nSala A (2a planta) 180 € 37,80 € 217,80 €\nAbans de presentar la sol·licitud de reserva de la sala corresponent haurà de consultar la disponibilitat d'aquesta, telèfon 96 295 96 48. En consultar la disponibilitat se l'informarà del pagament que, si escau, haja de realitzar d'acord amb el plec de condicions. La presentació de la sol·licitud podrà realitzar-se en la seu electrònica (Tràmit G0194-SIA2093177).\nPlec de condicions d'ús\nFormulari - empreses\nFormulari - Ajuntament


“Raimon, Al Tall, l’Ovidi eren el pa de cada dia” | Francesc Viadel Bloc\n← Torna Miquel Gil\nLluís Roda: “La nostra societat està totalment transtornada” →\n“Raimon, Al Tall, l’Ovidi eren el pa de cada dia”\tPosted on 13 Juny 2010\tby francescviadel *Entrevista de Francesc Viadel al cantant Feliu Ventura, publicada a El País, edició valenciana del Quadern, 19 de març del 2009.\nLa rambla de Santa Mònica és salobre i vent, la més rambla de totes les de Barcelona. Als peus de Colom un titellaire fa tocar una polonesa de Chopin a una granota de peluix, un diable desmanyotat badalla dalt d’un basquet buit de bresquilles, passegen les turistes fineses engolint-s’ho tot amb el seu esguard de gel i el gitanet romanès roba amb una esvaïda expressió d’alegria al seu rostre. A boqueta nit l’àmbit s’obre a les selves de la impudícia. Les joves putes negres, bellíssimes i àgils com guepards, s’abraonen sobre una bandada de mariners russos o japonesos, esvalotats com gavines desorientades en alta mar. Als quioscos els diaris anuncien l’imminent fi de la raça humana sota la llum hospitalària dels tubs fluorescents… Feliu Ventura no és d’aquesta rambla. El metro l’ha dut fins allà com hauria pogut dur-lo a un costat de la plaça Damm o a dues passes del Covent Garden. Hem quedat allà per què ara tots dos som casualment hostatges d’aquesta ciutat. Tot plegat la seua rambla, a Xàtiva, la voreten plataners vells i exhaustes. La passegen records. “Vaig néixer el 1976. Prop d’on està la Font del Lleó, dos dies abans de la festa major… la família era del barri de les Barreres, entre el Raval i el centre. Veníem d’una família de llauradors i de mestres. Entre aquests darrers hi havia alguns poetes”, afirma mentre remena amb una certa tensió la cullereta dins d’un tallat aigualit. Xàtiva ara més que mai és una vista àrea de la seua pròpia ànima, un retrat fet amb el cor posat al Bellveret. També, i sobretot, la infantesa. Els anys d’estudi al Josep de Ribera, on el seu pare, l’historiador i cronista de la ciutat Agustí Ventura, fou director. El conservatori Luis Milán. Els llibres i la música: Raimon, Al Tall, l’Ovidi, Silvio Rodríguez o Víctor Jara. “Aquells cantants eren”, diu, “el pa de cada dia”. Ventura sempre diu que això de cantar li va caure com del cel. Anà ficant-s’hi no sap encara ben bé com. L’embolic començà en les cafeteries de la universitat fins que el 1993 actuà per primera vegada en un local de la UGT d’Ontinyent. Després vindrien Sueca, Algemesí… “La gent tenia ganes d’escoltar, em sorprenia”, assegura amb un punt d’ironia. Quasi al mateix temps estudiant a València ensopegà amb els d’Obrint Pas, amb altres companys de l’ambient.\nLa seua generació no ho tenia gens fàcil, potser pitjor i tot que els seus antecessors els quals havien lluitat esperonats per les ànsies del canvi total o bé entusiasmats en la construcció d’una societat que malauradament mai no ha acabat de ser. “En els vuitanta, noranta, el país, la cultura, va entrar en estat de coma. El 1993, a més, els feixistes varen assassinar Guillem Agulló. Tot plegat podríem haver acabat la por tancant-nos a casa, però, varem tirar endavant i ajudarem a que altra gent la superara també.”\nD’aquell temps és el seu primer treball amb cara i ulls: L’única diferència, una casset enregistrada amb la col·laboració de Xavi Sarrià i Miquel Gironés. En una setmana s’exhauriren les cinc-centes còpies així que calgué repetir el tiratge. Les coses anaren rodant, tot i que no tenia cotxe per a anar als concerts, ni músics, ni nom. La discogràfica muntada pels d’Obrint Pas, 45 revolucions, li donaren una nova oportunitat. El 2000 enregistrà Estels de Tela. D’aquell moment recorda l’entrevista que li féu a la ràdio un Toni Mestre marginat i semiclandestí en la seua pròpia ciutat. (Breument rememorem el seu comiat al cementeri general de València. Uns quants amics, alguns polítics, pocs… un botorn insuportable).\nEl nou disc despertà les ganes de concert. Se’n feren tants que la discogràfica de Terrassa Propaganda pel Fet s’hi fixà seriosament. El resultat fou un nou disc: Barricades de Paper, el qual -segon el cantant- li va obrir portes a tot arreu. A Sant Cugat li féu de teloner a Lluís Llach. Allò possibilità que temps després repetira l’experiència al Musical del Cabanyal i, posteriorment, el 2005, l’enregistrament junt amb l’empordanès de Que no s’apague la llum, del concert que va fer al Gran Teatre de Xàtiva. Es tracta d’un CD redó. L’autora canta contra l’especulació envejosa, també l’esperança d’una cultura, la nostàlgia d’una ciutat que potser amb el pas dels anys va perdent a petits bocins, lentament.\nA final de l’estiu de 2006 treia el seu darrer treball amb arranjaments del guitarrista Borja Penalba, Alfabets de futur. En realitat una confirmació rotunda de la seua vàlua com a cantant. Alacant per l’interior (dedicat al plorat Mestre), ‘Creix’, ‘D’acord, d’acord’del poema de Marc Granell ‘George Grosz’, ‘Tot el que arriba amb el vent’, són alguns dels temes d’aquest magnífic disc. Granell sona renovellat, com una bala de canó xiulant en el cel, com sonà renovellat i esplendorós el poema ‘Llibertat’ de Miquel Duran, una de les seues composicions més reeixides. Sens dubte, una de les virtuts més impressionants de Ventura és aquesta facilitat que té alhora de convertir uns mots en un cant insòlit, ple de matisos i de força. En un altre context potser el gaudiríem en tota la seua plenitud, el diumenge a la vesprada potser davant la televisió, estomacats al sofà. Però les circumstàncies fan que tinguem una cultura invisible que també és l’espectre lluminós d’un món somiat.\n“La música no té el suport dels polítics. Si a la seua gestió li manquen llibres són criticats, però de la música poden prescindir-ne tranquil·lament. Tampoc no tenim tècnics ni professionals que se n’ocupen de promoure, circuits on actuar, sobretot uns mitjans de comunicació que ens rescabalen de la invisibilitat que patim. Després de tot la gent ha de conèixer per a poder, finalment, exercir el seu dret a escollir. Molts dels locals de València o Barcelona on es feien directes han desaparegut…”, es lamenta. La faena que ha escollit és dura, ingrata. “Avui”, enraona, “actues a un escenari important, enregistres un disc. Demà, però, et toca el bareto del barri. Les dificultats i els daltabaixos sembla que són els mateixos que fa trenta anys”. En aquestes condicions la professionalització és quasi un impossible tot i que mercat hi ha, sens dubte. “Són unes altres coses les que ens falten…”, assegura enutjat algú que sap que s’ha donat a conèixer a força de trepitjar locals, d’omplir-los. Ventura atrapa el públic. La seua veu trenca per mil llocs, escapa del seu cos escanyolit, acarona i acoltella.\nCaminem rambla amunt, en direcció cap a l’Eixample. Joves pakistanesos vigilen distrets l’entrada dels seus comerços de souvenirs atapeïts de gitanes i bous en miniatura per a coronar els cims dels televisors. Les botigues de roba per a adolescents anorèxiques perboquen els seus bums bums pam pams eixordadors al carrer i aquests, llavors, es barregen amb el soroll dels vehicles i amb la cridòria de la marea humana. El soroll ofega la nostra conversa. Parlem del país, dels límits i les possibilitats, d’una llengua també guanyada i perduda mot a mot. Ell creu, esperançat, amb el bon auguri del professor Ferran Suay, segons el qual el català sobreviurà, ens sobreviurà. Tot plegat potser ara és ja massa tard perquè muira així com si no res. La nit ens cau al damunt. Ens acomiadem. Entotsolat, camí de casa, pense aquella lletra: “Si vens sabràs / Perquè sent fred dins meu quan estic lluny/ he emmalaltit d’una lluna de coure sobre les teules brunes”… la melodia de colp em fa volar pel cel xativí. Teulades. Olor a pinassa cremada, ritual. Hivern que ja s’acaba.\nPeriodista, escriptor i professor universitari, autor dels assaigs No mos fareu catalans. Història inacabada del blaverisme i de Valencianisme, l'aportació positiva. Cultura i política (1962-2012), publicats per la Universitat de València. Té publicades també les novel·les Terra (Bromera) i L'advocat i el diable (El Cep i la Nansa).\tMostra totes les entrades de francescviadel →\tAquesta entrada ha esta publicada en Cultura, Música en català. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\t← Torna Miquel Gil


Notícies - Comín diu que la compra de l'HGC gaudeix de 'tot el consens territorial'\nEl conseller de Salut, Toni Comín / Foto: ACN\nel 10/nov/16 Alba Triadó / Acn Societat PDF\nEl conseller de Salut, Toni Comín, ha reivindicat aquest dijous en seu parlamentària que l'operació de compra de l'Hospital General de Catalunya (HGC) gaudeix de 'tot el consens territorial'. Diu haver-ho constatat després de reunir-se els darrers dies amb els alcaldes de Rubí, Cerdanyola i Ripollet. La setmana que ve té previst trobar-se amb l'alcaldessa, Mercè Conesa, per abordar la qüestió. Comín ha avisat que tenir consens no significa 'treure's de sobre responsabilitats pròpies i delegar decisions a qui no les té'.\nEls alcaldes, segons el conseller, li han transmès que la competència d'organitzar l'atenció especialitzada recau sobre el departament i no sobre els mateixos municipis. Comín ha defensat que no defugirà la seva responsabilitat.\nTinc l'obligació de prendre decisions en aquest àmbit i garantir una bona atenció especialitzada al conjunt de Catalunya. No ho haig de delegar en alcaldes que no tenen aquesta competència.\nComín ha reivindicat que està 'en contacte permanent' amb els sindicats CCOO i UGT i el Col·legi de Metges, que en dues ocasions es van manifestar a favor de la compra del centre.\nEl titular de Salut ha negat que l'anunci de compra sigui producte de la improvisació, tal com li ha retret el diputat popular Santi Rodríguez, sinó que era 'molt oportú' explicar-ho a l'opinió pública perquè la negociació 'culminés exitosament'.\nA la interpel·lació, Rodríguez ha afirmat que al seu grup parlamentari li consta que, al llarg de la setmana que ve, el departament concretarà una oferta 'seriosa' a QuirónSalud. Comín s'ha limitat a recordar que el 10 d'octubre la conselleria va proposar la compra al grup privat, i que així es reflecteix al web de Transparència del Govern.\nEl conseller ha tornat a defensar la idoneïtat de la compra del centre, tant en termes de qualitat de servei assistencial com d'eficiència econòmica, i ha remarcat que és una oportunitat que no volen deixar passar.\nQui serien els beneficiats? Tothom: els pacients que tindran l'hospital bàsic que avui no tenen, els tres hospitals de referència del Vallès, que podrien especialitzar-se en l'especialitat que els correspon d'hospital de referència, i els treballadors, que passarien d'un conveni privat a un de públic amb salaris millors.\nPel que fa al pla de finançament de l'operació, ha apuntat que Economia, capitanejada per Oriol Junqueras, assumirà inicialment els 50 milions i que Salut tornarà la quantitat en un pla a 10 anys vista, a raó de cinc milions d'euros anuals.\nEls treballadors de CCOO de l'HGC sol·liciten al govern una còpia de l'oferta de compra de l'hospital\nEls representants dels treballadors de CCOO de l'HGC han enviat una carta al govern i a Comín per demanar una còpia del document que la conselleria 'manifesta públicament' que ha lliurat a l'empresa, amb el registre d'entrada del text, per saber 'qui no ens diu la veritat'.\nPer als treballadors és 'imprescindible conèixer de forma oficial' quin és el futur del centre 'per poder fer una valoració real i no basada únicament en titulars de premsa'. El sindicat acaba el text apel·lant l'empatia per la situació que viuen els treballadors.