Ara que semblava que tot podria anar bé - directa.cat\nVoldria haver parlat d’altra cosa. De com esperàvem la primavera i amb ella el temps de moure ramats, dels dies nous que anunciarà la vinguda de totes les aus que des de fa mil·lennis passen l’hivern lluny d’ací, de les jornades a la mar on la vista buscarà les balenes que en el seu viatge ens passen a prop. De la sort d’eixe calendari de l’entorn que ens ordena i compassa els intents d’anar vivint. Voldria, però no puc, no podem ni sabem quan deixarà d’impregnar la quotidianitat este estat estrany on la por dóna pas a la ràbia, la ràbia a la tendresa i d’esta a la indignació per a retornar immediatament al plor i instants després al riure. I la culpa, eixa mala pècora que ens fa avergonyir de la queixa i el malestar propi i ens remet al silenci a soles perquè sabem que hi ha qui està molt pitjor.\nRepetim com un mantra que també tot açò passarà i intentem convéncer-nos de què, a més, eixirem enfortits. Que se’ns presenta una oportunitat històrica per a eixe canvi somiat on la vida queda realment al centre i les xarxes de solidaritat teixides durant la negror perduraran. Que quedarà més clara que mai la importància d’un sector primari fort sense el qual no tenim res a fer. Que tornarem als mercats i a dir-los pel seu nom a les dependentes de tendes i parades que ja sabran com volem que ens tallen el bonítol i que la llonganissa encara ens agrada més bé tendra. Castellets en l’aire. Ni la reducció de les emissions, ni els animals que aprofiten la treva per a apropar-se allà on sempre estàvem nosaltres ni saber després de deu anys que la veïna és una acordionista excel·lent. Tot açò passarà i tot seguirà estant com estava, però pitjor. En els pròxims cinc minuts potser pensem diferent i ens omplim d’esperança, a la nit al cau farem llistes alegres de tot el que farem quan puga ser i entremig haurem plorat milanta voltes perquè les expectatives dipositades en el final de l’hivern s’han esvaït del tot.\nNo podem ni sabem quan deixarà d’impregnar la quotidianitat este estat estrany on la por dóna pas a la ràbia, la ràbia a la tendresa i d’esta a la indignació per a retornar immediatament al plor i instants després al riure\nSé que ens riurem un dia del record vívid del primer cotxe de policia que va passar demanant a la gent que es quedara en casa i que no ens prenguérem seriosament. Dels tres ous fregits de l’últim esmorzar abans que s’instal·lés la nàusea constant a l’estómac que anirà remetent els pròxims dies quan l’excepció s’allargue i aprenguem a viure en ella. D’eixes hores en les quals tot començava a caure però encara creiem que no seria per a tant. De com hem sigut d’innocents. Eixe riure futur és hui per a mi el refugi. Anit ho va ser un concert dels Dropkick Murphys en streaming. Demà potser ho siga la caldereta d’escorpa que ens menjarem a la meua cambra preferida en un carrer xabienc que fa costera avall. I a l’altre, les agulletes als abdominals quan tornem a les vesprades bogant baix del cap de Sant Antoni.\nDestrie de l’escrit les paraules més dures i esborre el neguit contagiós que hui em propose no escampar més del just i necessari per no rebentar. No ens cal més merda. I queda en res allò escrit, en la meitat d’extensió i en la repetició dels tòpics que anem sentint des de fa dies que ja semblen anys, en els llocs comuns als quals totes anem a morir ara. Voldria haver parlat d’altra cosa i no he pogut, no puc. Però anote al diari que van florint les roselles baix de les oliveres i els cirers, que en unes setmanes entrarà la tonyina i que les cabres i les ovelles de Patricio pasturen cada vesprada sense saber que el món està acabant-se un poquet. I la quotidianitat, per uns instants, sembla menys segrestada, més a prop de tornar al punt exacte en el qual vam pensar que, per fi, tot podria començar a anar bé.\n« Esperant el que ha de venir: calma tensa als hospitals\n“L’agronegoci està disposat a posar en risc de mort milions de persones” »


Ripoll «s'allibera» d'Espanya | NacióRipollès\nRipoll «s'allibera» d'Espanya\nCiU, ERC i PxC converteixen Ripoll en la primera capital gironina que esdevé "territori català lliure". El PSC s'hi oposa perquè no contempla una consulta\nper Arnau Urgell , 26 de setembre de 2012 a les 10:33 |\nRipoll ja és "territori català lliure". Foto: Arnau Urgell\nRipoll ja és “territori català lliure”. O el que és el mateix, s'ha “alliberat moralment” de l'Estat espanyol. Un nou posicionament –que s'afegeix al d'hissar l'estelada de manera permanent, formar part de l'AMI o declarar el rei com a “persona non grata”- en un context d'efervescència sobiranista. De fet, la decisió del consistori ripollès –que va ser seguida per una quarantena de persones a la sala de plens- va arribar poques hores després de la convocatòria d'unes eleccions al Parlament que es preveuen plebiscitàries.\nEs tracta de la primera capital de comarca gironina en assumir una declaració iniciada fa setmanes per Sant Pere de Torelló. També s'han declarat “territori català lliure” ciutats com Vic, Tortosa i Vilafranca del Penedès mentre que el Ripollès ho ha fet Vallfogona i Sant Joan ho debatrà divendres. En canvi, el govern de Toses va decidir deixar la decisió per un ple extraordinari per intentar consensuar el text amb ERC, segons fonts municipals. En aquest sentit l'alcalde ha lamentat que la moció es va presentar només tres hores abans de la sessió plenària.\nRipollès per la Independència –la secció territorial de l'Assemblea Nacional Catalana- va presentar la moció que va rebre el suport de CiU, ERC i la PxC. En canvi, el PSC s'hi va oposar ja que el text instava al Parlament a declarar la independència i no pas a convocar un referèndum d'autodeterminació, com defensen. Això sí, el portaveu socialista, Enric Pérez, va assegurar que “si Espanya no ens deixa fer la consulta l'haurem de fer per una altra via, per exemple des dels ajuntaments”.\nValoració de l'ANC Ripollès\nPolítica, Jordi Munell, Ripollès per la Independència, Ajuntament de Ripoll, Assemblea Nacional Catalana, independència\ni aquesta bandera??\nPer Anònim el 1 d'octubre de 2012 a les 14:04\nque fa aqui una bandera con la de l'independencia, quan es una bandera NO OFICIAL!!!com si tot ripoll estiguesim a favorr.........\ncatalalunya i espanya sempre unida\nPer catalana i espanyola!! el 29 de setembre de 2012 a les 12:59\nno tot el poble vol separar-se d' espanya, pregunteu abans...per sort hi ha gent k no son kom vosaltres!!catalunya i espanya sempre d la má!!!!!!\na Ciutadà S\nPer Anònim el 28 de setembre de 2012 a les 08:25\nBenvolgut amic, en algun moment t'hauries de plantejar la contradicció entre el que dius aquí i el que fas en el teu dia a dia. Pensa-hi.\nEl President es va comprometre a devfensar el calm de la manifestació: INDEPENDÈNCIA, però quan va arribar a Madrid no va pronúnciar ni una vegada aquesta paraula i es va dedicar EXCLUSIVAMENT a parlar de pacte fiscal. Desprès, quan li van fotre la porta als nassos (els seus propis socis de govern, no ho oblidem), va començar la seva particular travesia del desert però sense parlar clar, amb eufemismes que permeten diverses interpetacions i amb la convocatòria d'unes eleccions per continuar fent la puta i la ramoneta uns quants anys més. Per fer aquest viatge, no es necessitaven gaires maletes.\na "a bona notícia"\nL'opinió d'una sola persona et fa baixar del carro? Si que eren fermes les il·lusions que et portaren a pujar-t'hi. Que quedi clar que no he votat a CIU ni mai de la vida ni ho penso fer. Però el President Mas, crec jo, que ha actuat amb coherència, i eufemismes a part, sembla que ha parat de fer, almenys de moment, la Puta i la Ramoneta i ha estat a l'alçada del que una importantíssima part del país li va demanar l'11 de setembre. Qui ara està fent la Puta i la Ramoneta, des del meu punt de vista, és el PSC, que no es vol arriscar a perdre el vot nacionalista, i alhora no pot recolzar cap procés independentista. Per tant, per molt democràtiques que siguin les seves postures, les trobo totalment criticables. Lo de PxC és una altre història, per mi ja poden anar votant a favor de la independència, que com a partit xenòfob, i que per tant vol expulsar una part, també important de la gent que viu aquí i l'únic que crea són conflictes socials i divisions, sempre els consideraré uns enemics del model social democràtic que voldria que tingues el meu país.\ntambé a Carles Camps\nPer Anònim el 27 de setembre de 2012 a les 11:45\nEstimat Carles: La teva aportació, com exaltació de l'esperit català, em sembla magnífica. Ara aterra, i assumeix que estem en democracia, i hem de triar la via correcta, que es decidir els catalans i catalanes, que volem fer com a país.\nal Carles Camps\nPer Anònim el 27 de setembre de 2012 a les 10:26\nEm pregunto: I tot això ho has deduït tu solet o has necessitat l'ajut d'algun rentat de cervell?. Crec que les retallades en Sanitat t'estan afectant. Hauries d'anar a veure un metge (a urgències, no sigui que el CAP el trobis tancat).\na bona notícia\nPer Anònim el 27 de setembre de 2012 a les 10:25\nEstava il·lusionat amb el moviment cívic de l'11 de Setembre, però si el nivell és criticar al PSC per defensar postures 100% democràtiques i felicitr-nos perquè dins un partit xenòfob i que es dedica a minar la convivència com PxC hi ha independentistes, ho sento molt, però pareu el carro que jo baixo JA!!!\nPer Carles Camp el 27 de setembre de 2012 a les 00:47\nDesprés de l’èxit sonat de la convocatòria de la manifestació a favor de la independència de Catalunya de l’11 de setembre de 2012, se senten nombroses veus a favor de la convocatòria d’un referèndum per decidir democràticament el destí de Catalunya. I em pregunto: per què cal un referèndum? Des de la Fundació d’Estudis Històrics de Catalunya sempre hem defensat que, malgrat la visió de la història del nostre país que espanyols i francesos ens han volgut imposar, Catalunya –la part que pertany a l’estat espanyol- no és Espanya, ÉS D’ESPANYA, fruit d’una conquesta militar. No va ser una adhesió o una unió voluntària de la qual ara ens en penedim. Un país ocupat com ho van ser, posem per cas França, Bèlgica, Holanda, Noruega 0 Polònia des de 1939-1940 com a conseqüència de la invasió per part dels exèrcits alemanys. Després de la derrota dels nazis, l’any 1945, tots aquests estats van recuperar automàticament la seva sobirania. A ningú se li va acudir proposar un referèndum per legitimar la nova situació. Si Catalunya és un país que va perdre la seva sobirania per la força de les armes i va ser ocupat militarment des del 1714, hauria de tenir la mateixa consideració que els països ocupats pels alemanys durant la segona guerra mundial. L’annexió de Catalunya va ser conseqüència d’una agressió militar i va anar seguida d’un tracte de país conquerit amb execucions, tortures, exili, presó i espolis de tota mena que, amb petits intervals, s’ha perllongat la major part d’aquests tres-cents anys. L’oblit de la nostra història explica l’acceptació acrítica d’un procediment independentista que implica la legitimació de les raons dels ocupants segons les quals Catalunya és una part indestriable d’Espanya de la qual forma part per pròpia voluntat i des de temps immemorials. Els catalans, per tant, de cap manera hauríem de sentir-nos obligats a sustentar el nostre dret mitjançant una consulta popular. Simplement, caldria una proclamació del nostre parlament, consensuada amb les potències europees i mundials, que restituís, automàticament, la sobirania perduda fa 300 anys. A part de ser un acte d’absoluta justícia històrica, aquesta via ens estalviaria un desagradable procés previ a la consulta, atiat per l’estat espanyol amb tots els seus recursos, ple de paranys, d’amenaces i de mentides, que tindria com a objectiu sembrar la por i la divisió entre la població catalana.\nPer Anònim el 27 de setembre de 2012 a les 00:38\nJo pregunto: Totes aquestes declaracions de territori lliure,independent,etc...no haurien de consultar primer a tot el poble si hi esta d'acord??? potser no tot-hom hi esta d'acord amb aixo...\nPer Anònim el 27 de setembre de 2012 a les 00:30\nno és una sopresa que PSC haja votat NO, en canvi és una agradable sorpresa que PxC haja votat SI. Una bona noticia que demostra que també a PxC hi ha gent que lluita per la independència. Una opció més i diferent.\nPrecisament per tot el que dius, el dia 25 més que nmai a votar i que a Artur Menys liq uedi clar què pensem!\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 20:17\nSon els nostres salvadors, si, ciu, i al seu capdevant els "mesias" MAS ens han retallat tot lo més básic, ells no s´han retallat res i ara resulta que es el "mesias", mira que som babaus mentre ens despisten amb aixó la sanitat l´educació i les ajudes socials continuan anant de cul, mor gent a les llistes d´espera peró aixó no és important ara l´important es l´independencia gastar cales 4 anys i votar perque surtin amb majoria absoluta, així continuaran treien ajudes als minusvalids, als depenents i als més pobres, peró aixó no importa que retalli!!! ara estem ocupats amb el tema de l´independencia!!! Gracies ciu, gracies sr. Mas. Ah! no conteu amb el meu vot, hos estic tan agraïda que no aniré a votar. Inmorals, corruptes i sense escrúpuls.\nI el presi Mar que hi diu?\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 19:55\nDoncs ara en Mas (que crec que de moment és de CiU) diu que vol referèndum. I ara què? Espero que també el critiqueu per demanar la consulta com sempre ha defensat el PSC.\nPer @SometentR el 26 de setembre de 2012 a les 16:44\n+10000 "Això ho han de fer tots els polítics, perquè el dia 25 ens hi juguem molt i tothom ha d'anar a votar sabent exactament què vota, sense enganys,ni eufemismes, ni paraules de doble interpretació" Artur Mas aviat acabarà el diccionari de sinònims. Encara no ha definit la plenitud nacional i no l'ha vinculat a l'estat propi.\nper a costava poc\nTota la raó, molt poc costava.Només un mínim de consciència nacional. Està clar el que dius, el referèndum s'ha de fer abans o desprès de les eleccions si és que es vol arribar algun lloc i tenir recolzament internacional, o almenys que no ens mirin en mals ulls. I dubto que ni el Parlament ni ningú es plantegi no fer-lo. El PSC en el sentit nacionalista no està definit. A les seves llistes hi ha a gent independentista i gent que no ho és. Però només pel fet que va de la mà del PSOE, el PSC és un partit lligat de mans i que no es permetrà mai donar suport a un procés Independentista ni a res que l'afavoreixi. Per tant, atès a la transcendència del moment històric en què vivim seria d'agrair que diguessin els veritables motius que els porten a fer o a no fer les coses. Això ho han de fer tots els polítics, perquè el dia 25 ens hi juguem molt i tothom ha d'anar a votar sabent exactament què vota, sense enganys,ni eufemismes, ni paraules de doble interpretació.\nPer @SomatentR el 26 de setembre de 2012 a les 16:00\nCiU i ERC, han estat a l'alçada del país. Ja tocava que CiU a part de semblar nacionalista ho fós. PSC, hablaré en castellano para que todos me entiendan: Sin palabras. PxC esguerra qualsevol proposta. Gran ambient ahir a la sala de plens.\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 15:09\nCostava motl poc que el PSC votés a favor, perquè salta a la vista que un referèndum és necessari si volem que algú sens prengui seriosament a nivell internacional. Ara bé, si a algú li convenia políticament que no hi votessin a favor que ho digui clarament i que deixi de marejar la persiu, que aquest és un tema molt seriós.\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 15:04\nL'unic partit que defensa el que el poble va demanar el dia 11 i ara els critiquem, senyors no entenc res, pero prefereixo la seva voluntat democrata que no pas el proclamar l'independencia unilateralment sense consulta.\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 14:03\nels de sempre giran merder y cuando se lie són los primeros en plantarse en la frontera i despres a los que se queden ,que los bomben. sois todos uns politics de pacotilla.\nPer Ciutadà S el 26 de setembre de 2012 a les 13:43\nNo sé que pensar. El PsC, no vol l´independeéncia. Aixó no és nou. Ara sembla que CiU si que la vol. Aixó si que es nou. No m´en refio de cap dels dos.\nPer Maria el 26 de setembre de 2012 a les 12:43\nEl PSC és totalment conscient que molts dels seus seguidors estan a favor de la independència\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 12:30\nAquí sembla que hi hagi molta por a la democràcia. Hauríem de poder dir clarament en referèndum què pensem,q ue quedi ben clar, pr una vegada em sembla molt bé elq ue proposa el PSC. A més aniria molt bé per poder-ho distingir de les eleccions al Parlament I en unes eleccions per triar el Parlament i el posterior Govern haurien d'anar més enllà en continguts. Als catalans ens preocupa la independència i el nostre futur, però també el present, la crisi, les retallades...\nPer DOLORS VILARDELL el 26 de setembre de 2012 a les 12:19\n- NO REMUGUEU AMICS, MEUS QUE A TOTS SE-NS HA GIRAT FEINA\nEls robots de la menjadora.\n"PSC vergonya" *tic* "PSC vergonya" *tic* Vaja sembla que els robots de CiU no paren de repetir les mateixes consignes. Ara, que potser pensen que també l'ANC és una "vergonya" perquè van felicitar la proposta del referèndum democràtic (ui, democràcia, aquesta parauleta que alguns no els hi agrada). Tranquils, nos us desprogrameu, repetiu tots: "PSC vergonya" *tic* "PSC vergonya" *tic*\nEm sentiria absolutament orgullosa del meu poble si no fos perquè el fet que PxC hagi votat que si, em recorda la vergonya de tenir un representant de la pura xenofòbia al meu ajuntament. Crec que els socialistes s'equivoquen molt i que s'estan buscant a pols ser residuals a partir del 25N... Sobretot en indrets com Ripoll, que la major part dels seus votants són pronacionalistes... Seria una verdadera pena, si no fos perquè ells mateixos s'estan cavant la seva pròpia tomba. I una última cosa, el proper dia 12 d'Octubre tot el personal de l'ajuntament treballaran? Perquè per lògica no hauria de ser un dia festiu a Ripoll.\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 11:51\nPxC?? Estem bojos o què?? Jajajaja... PSC una vergonya, com sempre.\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 11:37\nMare de Déu quins fatxendes els antidemòcrates!!Uf! Ara critiquen als qui demanen que sigui el poble qui parli.\nperdre el temps i fer volar coloms\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 11:32\nel poble te problemes mes importants que tot aixo , es una manera de distreure a la gent , pero no som tontos , lluitin per un millor poble , pels ciutadans , pel ben estar social , perque tots tinguem feina , etc etc ....\nPer Anònim el 26 de setembre de 2012 a les 10:50\nmare de deu quina vergonya els socialistes!! uffff


Trump explica per què no té un gos a la reunió - Poder\nTrump torna a revelar la seva Odious Posició sobre Gossos\nEl president Donald Trump. Foto: Adria Malcolm / Bloomberg via Getty Images\nÉs evidentment obvia el poc que li agrada al president Donald Trump els gossos. Per començar, sovint crida gossos a la gent com un insult: l'ha utilitzat contra tothom, des de l'ex conseller de la Casa Blanca, Omarosa Manigault Newman, fins a Kristen Stewart i Mitt Romney, independentment dels fets que (1) els gossos són molt bons nens i nenes, i ( 2) no és simplement una cosa molt imaginativa que es digui a algú. Tampoc hi ha constància de gossos que Trumps posseeixen gossos a Nova York, tot i que hi ha moltes fotos de l’ara president que, de forma increïble, té els guanyadors del Westminster Kennel Club Dog Show.\nTanmateix, en una manifestació de dilluns a la nit a favor d’un mur a la frontera sud dels Estats Units a El Paso, Texas, Trump va intentar feblement establir-se com algú que almenys és susceptible de ser el millor amic de l’home. Igual que Washington Publicar segons els informes, va aprofitar l'ocasió per riure els gossos en general després de determinar que la gent estava plena de gent de gossos. No obstant això, els seus sensors li van fallar i no va poder ni tan sols fer una valoració convincent dels gossos, remarcant especialment que no està rebent un gos perquè no li agradaria fer alguna cosa que es pugui percebre com a 'políticament bo'.\nT'agraden els gossos, no? No m'importaria tenir-ne una, sincerament, però no en tinc cap moment, no en tinc cap ... Com podria mirar caminar un gos per la gespa de la Casa Blanca? Seria això, no? Una mena de ... no ... no ho sé, no ho és ... Se sent una mica fals, per a mi. Molta gent diu: 'Ah, hauria de tenir un gos'. Per què? 'Està bé políticament', vaig dir, no és la relació que tinc amb la meva gent.\nEl president Trump diu que li agradaria aconseguir un gos, però està massa ocupat. xAEosyDQ0B\n- Josh Campbell (@joshscampbell) 12 de febrer de 2019\nQuan algú va assenyalar que el president Obama tenia dos gossos, Sunny i Bo, va afegir el que va considerar que era un punyal: 'Sí, Obama tenia un gos'.\nDesprés va tornar la conversa a la frontera entre Estats Units i Mèxic i quina eficàcia tenen els pastors alemanys en passar proves de identificació de drogues. A la ciutat, apunta l’AP, Beto O’Rourke va pronunciar un discurs en una contra-manifestació, en la qual va dir que El Paso és “una de les ciutats més segures d’Amèrica, segura no a causa de muralles, però malgrat les muralles”. Em sento obligat a afegir que l'ex-germà de Williamsburg i la seva família també tenen dos gossos i un gat, si no hi ha altre mot que incloure aquest tuit d'alguns nois molt bons.\ntambé sóc necessitada\nA #NationalPetDay, estem encantats de compartir Artemis, Rosie i Silver. Però també ens fa il·lusió compartir que tenim una qualificació del 100% del quadre legislatiu de la Humane Society. xDYF9aUwKE\n- Beto O'Rourke (@BetoORourke) 12 d'abril de 2018\nPer alguna raó desconeguda, Trump pensa que els gossos es disparen constantment\nEscriure per a Awl va ser la millor decisió de carrera mitjana que he pres mai\nJove, Amish i TikTok Famous\n'El meu company de feina tracta de sabotejar-me?'\nLa botiga de regals Met va acabar amb plàtans\nLa vostra guia per a les noves ulleres de sol petites\nHeu de la jaqueta d'estruç de 15.000 dòlars de Paul Manafort


Segona edició de la Mostra Art i Flors als Balcons\nInici > Segona edició de la Mostra Art i Flors als Balcons\nAlcanar tornarà a exposar el seu art als balcons\nLa 2a edició de la Mostra Art i Flors als Balcons s'avança al mes de maig, coincidint amb l'inici de les Festes Majors de Sant Isidre, i es tornarà a exposar al mes de juliol a Les Cases.\nLes façanes del nucli antic d'Alcanar es convertiran novament en una galeria d'art contemporani amb motiu de la 2a Mostra Art i Flors als Balcons, que se celebrarà a partir del dia 13 de maig, coincidint amb l'inici de les Festes Majors de Sant Isidre.\nAquesta exposició d'art urbà, organitzada per la regidoria de Cultura de l'Ajuntament canareu, mostrarà més de 50 obres inèdites fetes amb diversos materials i tècniques –brodats, acrílics i fotografia impresa, entre d'altres– sense temàtica predeterminada. Igual que en l'edició anterior, els participants són artistes locals o vinculats al municipi.\nLa comissària i impulsora d'Art i Flors als Balcons, la pintora Núria Prades, ha mostrat la seva satisfacció per l'èxit d'aquesta proposta, "en aquesta segona edició s'ha incrementat notablement el nombre d'obres i d'artistes participants. D'altra banda, i una vegada més, la resposta dels veïns ha estat molt positiva". Prades ha explicat que la finalitat d'aquesta exposició és fer una relectura d'una tradició antiga que encara es manté a Alcanar i a les Cases, consistent en penjar les vànoves als balcons de les cases dels carrers per on passen les processons.\nPer la seva banda, Alfons Montserrat, Alcalde i regidor de Cultura, ha recalcat que "amb aquesta manifestació cultural donarem el tret de sortida a les festes de maig i a l'inici de l'estiu". Així mateix, ha animat tothom a "gaudir de la 2a Mostra d'Art i Flors als Balcons i a observar les obres des de diferents perspectives perquè no us deixaran indiferents".\nL'Ajuntament d'Alcanar convida tothom a fer fotografies i compartir-les a les xarxes socials amb el hastag #ArtiFlors per tal que tothom pugui gaudir de la bellesa de les obres que estaran exposades durant la mostra.\n13 de maig, acte d'inauguració\n18 - 19.30 h: Recepció a la plaça del Camí Ample, posteriorment es farà l’entrega de catàlegs als artistes, als propietaris de balcons amb obra exposada i als assistents a la inauguració.\n19 h: Inauguració de l’exposició ART I FLORS ALS BALCONS, amb benvinguda i parlaments.\n19.20 h: Performance a càrrec de Mariaelena Roqué, artista multidisciplinària, i Josep Sancho, reconegut clarinetista d’àmbit internacional.\n19.35 h: Recorregut per l’itinerari de les obres, on cada artista farà un comentari de la seva tela.\n21.15 h: Final de l’itinerari a la plaça Major. Seguidament, tindrà lloc un homenatge a Alberto Carrera Blecua amb l’actuació musical de Paula Niubó, estudiant de batxillerat d’Arts Escèniques i alumna de l’Escola Eòlia de Barcelona. Interpretarà la cançó Llàgrimes al cel d’Eric Clapton, acompanyada a la guitarra per Quim Ferré, també estudiant de batxillerat i de 5è de grau superior al Conservatori de Música de Tortosa.\n21.30 h: Petit refrigeri per als assistents.\nLa clausura de la mostra està prevista per al dia 31 del mateix mes de maig.\nLa imatge és de l'Aula de fotografia d'Alcanar- AFA. \n>> Catàleg 2a Mostra Art i Flors als Balcons \nSource URL: https://www.alcanar.cat/segona-edici%C3%B3-de-la-mostra-art-i-flors-als-balcons


ADICAE presenta un "Comparador de Comissions" per esquivar els abusos bancaris i promoure l'estalvi\n3/1/14. Les noves fórmules de les entitats financeres per augmentar els seus beneficis passen actualment per cobrar comissions desorbitants als seus clients. Actualment un consumidor pot arribar a pagar 567'8 euros anuals per les comissions generades pels productes i operacions més habituals, tal i com va explicar l'Associació en un estudi passat sobre comissions bancàries. Per tal d'esquivar les entitats financeres en aquesta estratègia de les entitats financeres ADICAE presenta una eina en línia que permet comparar 351 comissions de manera senzilla.\nLa nova estratègia de les entitats financeres per augmentar els seus beneficis després de l'esclat de la bombolla immobiliària i la reducció de crèdits ha estat l'augment de les comissions cobrades als consumidors. El “Comparador de Comissions” que presenta l'associació és una eina que permet, de manera senzilla i gratuïta a través d'internet, conèixer els productes financers de més de 40 bancs i comparar-los entre si. Les comissions analitzades són les que fan referència a operacions i productes habituals tals com comptes corrents, llibretes d'estalvi, targetes, transferències... El funcionament és senzill i es centra en tres passos: sel·leccionar el tipus de comissió per producte, el sistema el compara amb més de 350 comissions i, finalment, permet analitzar amb detall la que més convingui a l'usuari.\nAmb aquesta eina es s'ofereix als consumidors la possibilitat de contrarrestar les tàctiques de les entitats financeres d'una manera senzilla, independent i objectiva. ADICAE actualitza regularment la informació obtinguda directament de les pàgines webs de les entitats. No obstant, també adverteix que la informació pot canviar i recomana demanar informació detallada dels productes a les sucursals, no signar res sense haver-ne estudiat les condicions prèviament i negociar-ne les rebaixes possibles. Com a valor afegit, el comparador inclou una sèrie de recomanacions que serveixin per guia l'usuari abans de contractar un producte.


lectura – Temps de canvis\nTot i que és un vídeo creat per fer publicitat de la nova pàgina de Random House Mondadory, em sembla meravellós. Difícilment es pot trobar un missatge millor per explicar quina és la màgia de la lectura.\nlligue 8 Desembre 2010\nLeer.es és un projecte del Ministeri d’Educació que pretén transmetre l’entusiasme per la lectura i animar a la seva pràctica. A més a més, aporta materials i consells per als docents i les famílies. A la secció Docents trobareu un banc de recursos amb:\nMaterials classificats per nivell educatiu, d’infantil a batxillerat.\nPropostes de lectura als nous mitjans digitals: “Leer en la era digital“\nArticles “Con firma“\nA Catalunya el pla de foment de la lectura s’estructura al voltant de diferents accions, entre elles els portals “Què llegeixes” i “Cataclic“.\nlligue 20 Octubre 2009


Cercs preveu començar aquest any la reparació de l’església de Sant Corneli - Regió7\nCercs preveu començar aquest any la reparació de l’església de Sant Corneli\nHa estat tancada els últims mesos a causa de despreniments a la teulada, i no s’ha pogut visitar en les rutes que organitza el Museu de les Mines\nRedacció/Guillem Camps. Cercs\nFaçana de l’església de Sant Corneli | DIPUTACIÓ DE BARCELONA\nL’església de Sant Corneli, que està tancada des de fa aproximadament un any a causa d’un esfondrament a la teulada, podria tenir aviat data de reparació i reobertura. La Diputació de Barcelona ha lliurat a l’Ajuntament de Cercs el projecte de rehabilitació del sostre.\nL’alcalde de Cercs, Jesús Calderer, ha explicat a Regió7 que el consistori presentarà el projecte en les properes setmanes a la mateixa administració que l’ha redactat per obtenir una subvenció. Si la Diputació l’hi concedeix, «abans d’acabar l’any hauríem d’estar fent la teulada», destaca Calderer. L’Ajuntament encara desconeix si l’ajuda permetrà sufragar la totalitat del cost, que és de 154.0000 euros, però en cas que no sigui així, ja té prevista una partida pròpia.\nL’església, de titularitat de l’Ajuntament, és un dels principals atractius del nucli de Sant Corneli, i, de fet, és inclosa en les visites guiades que organitza el Museu de les Mines de Cercs en aquesta colònia minera. Calderer apunta que la visiten al voltant d’unes 25.000 persones l’any.\nActualment, l’estructura que sustenta la coberta de l’església està molt deteriorada i no es pot garantir la seva estabilitat. El cel ras s’ha vist afectat per infiltracions d’aigua de pluja en diversos punts, i els llistons de fusta que el sustenten són febles. Per altra banda, el campanar també presenta diverses fissures verticals que requereixen reparació, amb despreniment de diverses peces del revestiment.\nEl projecte preveu la reparació de l’estructura de la coberta, del cel ras i del campanar per tal d’afavorir la seva conservació i ús, així com petites actuacions puntuals per afavorir el coneixement de l’església com a element singular del conjunt. El projecte s’ha redactat a partir de l’anàlisi, comprensió i valoració de les dimensions essencials del monument pel que fa a l’àmbit documental, arquitectònic i significatiu.\nLa intervenció garantirà l’estabilitat estructural sense alterar la morfologia de l’edifici, i es realitzarà amb materials i tècniques constructives compatibles amb les originals. L’elaboració del projecte ha estat dirigida pel Servei de Patrimoni Arquitectònic Local (SPAL) i ha tingut un cost de 10.000 euros.\nAquestes actuacions s’alineen amb els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS), que formen part de l’Agenda 2030 de l’Assemblea General de Nacions Unides. La Diputació de Barcelona n’assumeix el compliment i desplega la seva acció de suport als governs locals de la província.


Golf de Nicoya - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGolf de Nicoya\nProvíncia província de Guanacaste\n9° 48′ N, 84° 48′ O / 9.8°N,84.8°O / 9.8; -84.8\nPuntarenas i Caldera\ncap Blanco (cap)\nPunta Judas (cap)\nilla San Lucas (illa)\nilla Cedros (illa)\nilla Caballo (illa)\nilla de Chira (illa)\nilla Venado (illa)\nilla Bejuco (illa)\nilla Pan de Azúcar (illa)\nPenínsula de Nicoya (península)\nTárcoles River , Tempisque River , Aranjuez River\n15-50 km m ( )\nEl golf de Nicoya és un golf que es troba a la costa septentrional de Costa Rica de l'oceà Pacífic.\nEl golf de Nicoya constitueix l'entrant de mar més profund en terres costa-riquenyes i banya les costes de les províncies de Guanacaste i Puntarenas. La seva entrada està limitada pel cap Blanco i la punta Judas, mentre que a l'interior s'estreny. Al fons del golf desemboca el riu Tempisque, mentre el riu Grande de Tárcoles ho fa a la part més oberta a l'oceà.\nEl golf conté nombroses illes, sent les més destacades Chira, Venado, Caballo, San Lucas, Cedros, Bejuco i Pan de Azúcar. A les seves costes s'hi troben els principals ports del país, a Puntarenas i Caldera.\nConstitueix una important zona turística, amb platges, balnearis i parcs naturals com el de Barra Honda i Palo Verde.\nInformació del golf de Nicoya (anglès)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Golf_de_Nicoya&oldid=20144639»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 8 ago 2018 a les 07:19.


Venjança quàntica, per Juan Carlos Ortega\nUna de les hipòtesis més fascinants de la ciència moderna és la que implica la possibilitat d’altres universos, de múltiples bombolles d’espai-temps, cada una amb les seves pròpies lleis físiques. Tot i que es tracta d’una idea que encara no ha sigut confirmada, el cert és que cada vegada mes científics l’acaricien com a certa.\nVa ser el genial i divertit físic Richard Feynman qui va proposar, a mitjans del segle passat, una idea desconcertant. Cada partícula que constitueix aquest món, cada protó, cada electró, a l’anar d’un lloc a un altre recorre alhora totes les rutes possibles entre el seu origen i la seva destinació.\nPer anar, per exemple, d’una cantonada d’una habitació fins a l’altra, aquesta minúscula porció de matèria recorre, fent una volta poc pràctica, una insòlita i esbojarrada ruta que la porta fins a Roma, una altra fins a Neptú, i així sumant totes aquestes trajectòries simultànies, el resultat és el que estadísticament resulta més probable, que no és un altre que la línia recta de cantonada a cantonada. Anar de A fins a B recorrent tot l’univers en totes les combinacions possibles per quedar-se amb el camí més senzill, ¿increïble, veritat?\nEn cap altre univers,\nno hauria passat\nres a Catalunya,\ni allà Puigdemont\ni Torra serien\nAquesta idea suggereix que una trajectòria és totes les trajectòries. Però hi ha hipòtesis més esbojarrades que els científics es prenen molt seriosament: una decisió, sigui quina sigui, implicaria totes les decisions. Basant-se en estranyíssimes propietats de la física quàntica, alguns científics afirmen que, si alguna cosa pot passar, ha passat. Si vostè dubta entre girar a la dreta o a l’esquerra i finalment opta per la dreta, una còpia idèntica de si mateix, en un altre univers paral·lel, haurà girat a l’esquerra. I així amb totes les decisions, des de les més importants fins a les més intranscendents.\nHi hauria, doncs, centenars de milers de milions de còpies de vostè mateix habitant en diferents bombolles d’espai-temps. I no només còpies de vostè, sinó també d’aquells que coneix: familiars, amics, estrelles de la cançó, polítics i veïns d’escala.\nAquesta idea ens permet el que podríem batejar com a venjança quàntica. Ja que en aquest món, en aquesta bombolla espaciotemporal, vostè no pot fer tot el que li agradaria, ja que no té poder ni autoritat, ni sort, per canviar els esdeveniments, almenys li queda el consol que, en un altre univers, les coses són com li agradaria que fossin. Clar que en altres universos les coses li resultarien horribles, però siguem optimistes i pensem només en els universos el contingut dels quals li resultaria gratificant.\n¿Detesta que els polítics independentistes siguin a la presó? No pateixi, perquè hi ha un univers, tan real com el nostre, on tots ells estan en llibertat. ¿Creu, d’altra banda, que el que va passar a Catalunya no s’hauria d’haver produït mai? Alegri-se’n, perquè en cap altre univers res d’això ha passat i allà Puigdemont i Torra, i tots els altres, són convençuts constitucionalistes.\nImagini qualsevol combinació, i tingui per segur que s’haurà produït en algun univers alternatiu. Si certes hipòtesis de la mecànica quàntica resulten ser certes, vostè s’ha casat amb aquesta persona que va estimar i que la va ignorar i ha aconseguit ser qui sempre va voler. Aquests universos són tan reals com el nostre. El seu partit ha guanyat les eleccions en alguna dimensió llunyana. Els seus enemics tenen mala sort en una altra. És la venjança quàntica, a la qual es pot agafar a falta d’una altra aquí i ara. És un consol, però segons els científics, un consol que podria ser real.\nI ara pensi en l’univers on habitem vostè i jo. Pensi com està la política i preguntem-nos junts: ¿és tot això la venjança d’algú en un altre univers? Sincerament, així m’ho sembla.\nTemes: Més Periódico Independència de Catalunya


Reagrupament : Alexandre Pineda: “Segur que els espanyols serien uns bons veïns”\nAlexandre Pineda: “Segur que els espanyols serien uns bons veïns”\nPineda és associat a Reagrupament Independentista\nModista de professió, no va perdre mai les ganes d'escriure. Ara, jubilat, s'ha animat a publicar Codificats pel nacionalisme espanyol\n(Editorial Duxelm), un recull d'articles amb rerefons polític apareguts en publicacions comarcals.\nS'imaginava, quan era modista, que acabaria publicant un llibre amb articles seus sobre política?\nDe petit em vaig aficionar a la confecció perquè crear i fer patronatges era molt divertit, però des de sempre he estat polític. La tendència política ve de quan tenia 14 anys. Llavors, en un bagul de casa vaig trobar un llibre que em va marcar. Es titulava Cristòfor Colom fou català.\nLa llengua sempre ha estat un tema prioritari per a vostè.\nEl català va ser una eina de lluita contra el franquisme. Quan es va començar a divulgar que el català era la llengua dels burgesos, jo deia que, si era així, l'espanyol era la dels feixistes. A l'escola només podia parlar en català amb un mestre, el senyor Ignasi, i quan sortia de l'escola sentia: “Eres español, habla español!”\nI avui, què és el català?\nEncara és la llengua democràtica, la que ens ha de servir per obrir una clivella en una societat amb un domini clar de la llengua espanyola. Ho dic així perquè s'ha guanyat el dret a ser espanyola. Que se la quedin (ha, ha!).\nEls seus articles són punyents amb l'Estat espanyol...\nSí, molt, molt!\nQuè té de bo, l'Estat espanyol?\nTindria quelcom de bo si fos Estat espanyol estricte amb la circumscripció de La España auténtica\n. Jo no sóc anti res, les fronteres les han posat ells. Estic segur que els espanyols serien uns bons veïns i que ens entendrien millor que no pas ara, que diuen moltes bestieses, com aquest dia que criticaven si el Guardiola havia parlat en català o no.\nVostè parla de la independència com una part del “somni català”. On ha quedat aquest somni?\nCatalunya seria un món de les nacions. Que la gent vingui i aquest sigui el somni català. El meu somni està encarrilat a fer de Catalunya una terra de provisió. Ara bé, perquè ho sigui ens hem de posar a pencar.\nCom acabaria aquesta frase: si Catalunya fos independent...?\n...realment seria un país ric, com diuen alguns economistes mundials. A més, tindríem un gran avantatge: seríem els grans amics dels espanyols purs i seria la manera de superar, entre altres coses, l'anticatalanisme. La meva Catalunya independent seria una Catalunya laboriosa i neta de corrupció. Perquè ja hem vist que Espanya és la corrupció en si.\nFinalment, i lligant-ho amb el títol del llibre, què hi ha en el seu codi?\nEl meu codi personal, evidentment, no està codificat pel nacionalisme espanyol. Però ha calgut una lluita de 40 anys per desfer-me'n. Jo sempre he conservat l'esperit crític i això és purificant. Ara puc dir que estic totalment integrat, amb els peus a terra, als Països Catalans i amb els ulls al món.\n10.059 lectures | 3 vots - valoració 10 | 0 comentaris Actualment 10 de 10 Estrelles.


Alejandro Amenábar enllesteix el rodatge de Regression - FÒRUM.ad\nEl 13/06/14 11:45\nEl repartiment internacional de Regression tindrà com a parella protagonista al celebèrrim actor Ethan Hawke i l’actriu de la saga Harry Potter Emma Watson. La resta del repartiment està conformada per David Thewlis, David Dencik, Lothaire Bluteau i Devon Bostik.\nAmenábar s’ha rodejat d’un equip artístic d’autèntic luxe conformat per reputats tècnics que, en algunes ocasions, ja havien treballat amb ell. Destaquem el director de fotografia Daniel Aranyó (Los últimos días), la dissenyadora de vestuari Sonia Grande (Los otros, Midnight in Paris), el supervisor d’efectes especials Fèlix Bergés (Lo impossible, Ágora) o la dissenyadora de producció Carol Spier (Promesas del este).\nNotícia Anterior: Aconsegueix les cames més descansades i lleugeres i … vola!\nSegüent Notícia: Què passa dins d’un rentaplats? 5 milions de visites


Reyes Martel, jutgessa de menors a Las Palmas de Gran Canària | Consumer\nÉs duríssim denunciar al teu fill però, si no fas el pas, no li fas cap favor\nData de publicació: Dimarts, 26deFebrerde2019\nLa violència filio-parental, la que exerceixen els fills sobre els seus pares i mares, creix a Espanya. Són casos cada vegada més habituals en jutjats de menors com el de Reyes Martel, jutgessa de menors del Jutjat nombre 1 de Las Palmas de Gran Canària. En ells s’aprecia que hi ha “una falta tremenda de valors” i en la família “mancada autoritat, comunicació, empatia”. Per Martel, com recomanen els experts en aquests casos, no cal esperar per actuar. “Des de petit, ha d’aprendre qui és el pare i la mare” i cal dir-li “no” molt abans que compleixi 14 anys, l’edat penal. Ho afirma amb rotunditat i claredat en aquesta entrevista on, a més, la jutgessa reconeix que als fills “cal fer-los comprendre que tenen drets, però també obligacions”. Martel també parla de la #UP2O Project, una associació de la qual ella és presidenta i amb la qual es treballa la reinserció d’aquests joves.\nQuè veuen els jutges de menors en els jutjats quant a la violència filio-parental?\nCada any hi ha més delictes d’aquesta violència domèstica. Però, per l’afectivitat dels pares cap als seus fills, veiem que, igual que la violència de gènere, es denuncia tarda, quan el problema està cronificado. I no es tracta d’un problema de famílies desestructurades, sinó que augmenta progressiva i fonamentalment en famílies amb un nivell mitjà-alt. Està fallant la família i la societat.\n“No els ensenyem a posar-se en el lloc de l’altre ni el valor de les coses”Els tècnics (psicòlegs, treballadors socials, educadors…) que assisteixen als menors ens indiquen que hi ha una falta tremenda de valors. Som una societat cada vegada més consumista, on cosificamos l’afecte dels nostres fills, i això els genera una falta de capacitat de frustració. Es dona un egoisme absolut. Estem creant tirans, nens clau que entren i surten de casa, mentre els pares romanen llargues jornades laborals per donar-los aquest tot que creiem necessiten. Mancada comunicació. Ells viuen en un món digital que als pares no ens ha donat temps a assimilar. El panorama és desalentador. Estem desconnectats d’ells i, la qual cosa és pitjor, els hem donat el comandament i l’apoderament de les llars. Llavors, quan arriba un problema, una recriminació, els demanem que col·laborin i els exigim que han de complir amb unes obligacions, el problema esclata de forma violenta.\nMancada autoritat, comunicació, empatia… No els ensenyem a posar-se en el lloc de l’altre ni el valor de les coses. Tot està a l’abast de la seva mà amb solament demanar-ho. I en el nostre afany d’oblidar temps passats, ens hem oblidat d’aquests valors que vam aprendre a casa, però que ells no han après; cal recuperar-los, perquè si no, estem perduts.\nAquesta violència es viu de manera més acusada a Espanya, potser per això?\nAl nostre país es dona un enorme complex que hauria de quedar-nos bastant lluny i tenir-ho perfectament superat: una època de restriccions i de dictadura. El canvi ha estat meteòric para el bé i el dolent. Hi ha coses importants que ja no expliquen, com saber perdre, guanyar, valorar les coses, la comunicació… Ja no saludem ni al veí! Hem passat d’un excessiu xafardeig, al pol oposat del “no m’importa el que et succeeix”. Ho hem vist amb la violència de gènere. Hem hagut de fer campanyes perquè la gent denunciï, no miri per a un altre costat i no es carrer. Això mateix hem de fer-ho amb els nostres joves. Ells són víctimes del que hem fet. És increïble que, amb tanta campanya de conscienciació, l’augment de violència de gènere entre els menors sigui tan bestial. I ells prendran les regnes en el futur.\nAlgunes lleis no ajuden.\n“El 80 % d’aquests nens que estan en situació crítica, ja amb mesures judicials, es recuperen”Amb el Govern de Rodríguez Zapatero es va eliminar del Codi Civil, on es regulen els drets i les obligacions de pares i fills, el poder corregir raonable i moderadament al teu fill. I han passat governs de diferent color i no s’ha fet gens. I el nen entén així que no pots corregir-li ni castigar-li sense sortir, perquè si no, et denuncia. Això és un disbarat. Cal fer-los comprendre que tenen drets, però també obligacions. Perquè quan algú els diu que estan incomplint amb la seva obligació (recollir l’habitació, ajudar a casa, baixar les escombraries, estudiar), ells pensen que no. Aquesta bombolla en la qual creixen és una utopia. Cal fer-los veure que no s’han de fer les coses perquè ells ho diuen. De vegades es perd, i no per això anem a pegar a la gent, a insultar-la… Però no tenen la culpa. La tenim els majors. Alguna cosa hem de fer en la societat. Tots.\nAlguna llei que ajudi?\nExisteix el delicte d’atemptat, quan t’enfrontes a un professor en l’exercici de les seves funcions (fer classe o les notes). Els nens i els pares han de saber-ho, doncs ells tenen la responsabilitat civil solidària dels seus fills i hauran de pagar les indemnitzacions.\nQuè es fa amb aquests maltractadors?\nS’estan fent coses positives. El 80 % d’aquests nens que estan en situació crítica, ja amb mesures judicials, es recupera: poden portar una vida normal, sana, i en el dia de matí ser uns ciutadans que treballin, paguin els seus impostos…\nNo és irremeiable. A aquesta edat tenen gran capacitat física i psíquica d’emmotllar-se, adaptar-se, canviar… Encara es pot actuar. De fet, amb treballadors socials, psicòlegs… hem creat una associació sense ànim de lucre (Up2O Project) a través de la qual intentem complementar aquestes eines que utilitzem per treballar amb aquests menors amb problemes.\nEls “va condemnar” a fer el camí de Sant Jaume. Com va ser l’experiència?\n“L’adolescència és com un monstre que s’empassa al teu fill i després, depèn del que facis, t’ho retorna, o no, i t’ho retorna en quin estat”L’any passat vam fer el Camí 225 persones, d’ells 106 menors, alguns amb els seus pares i per diversos motius, no solament que havien comès delicte de violència domèstica. Sumem la ruta jacobea que uneix el sud de la illa de Gran Canària (Sant Bartolomé de Tirajana) i el nord (Gáldar) al camí anglès que discorre de la Corunya a Santiago per aconseguir que els menors als quals vam proposar fer-ho obtinguessin la Compostela i que poguessin participar d’altres jutjats d’Espanya per poder canviar la destinació d’aquests nois. L’experiència va ser meravellosa. Volíem que fora una activitat integradora, i ho va anar. Eren de diferent classe social, llocs, edats… que van descobrir altres realitats i l’oportunitat que els donava la vida. Es va establir un feedback bonic de post-Camí que roman. I els xavals han tingut una evolució molt bona: han complert les seves mesures de forma satisfactòria, han reordenat la seva vida, han tornat a casa, uns altres als seus estudis, a la seva formació ocupacional… I els majors també estan contents. Així que anem a repetir-ho.\nCom arriben a proposar aquesta mesura judicial?\nLes mesures judicials estan dissenyades en la Llei de Responsabilitat Penal del Menor, però aquesta no les especifica. Dins del programa d’intervenció educativa i d’oci saludable d’aquests nois, els jutges de menors van considerar que fer aquest Camí era bé per treballar l’empatia, la solidaritat, la lluita per una meta, la capacitat de frustració, compartir, respecte del medi ambient… tot el que significa el Camí.\nQuè altres mesures judicials poden prendre?\nEl programa d’intervenció és la vida del menor, per la qual cosa en cada cas hi ha una part dedicada a la formació integral de la persona. D’una banda, és educativa, així que, intentem que segueixi els estudis o busquem que faci una formació ocupacional segons els seus gustos. També podrà fer una activitat esportiva d’oci saludable. I si consumeix drogues, haurà d’entrar en un programa de deshabituació.\nTornant al maltractament… quan dir “prou”?\n“Quan un nen veu violència familiar, és doblement víctima: pel que rep i per allò en el que s’està transformant”L’edat penal comença als 14 anys, però els problemes comencen abans. Fins a la pubertat s’ha avançat! Cal comunicar-se amb ells i donar explicacions adaptades a la seva edat. I hi haurà un moment en el qual caldrà dir “no”. Ells entenen, però no volen entendre. I si segueixen enrabietados, doncs li direm “no, perquè ho dic jo, que soc el teu pare o la teva mare, i punt”. No cal tenir complexos. Som els seus pares, i ells no estan preparats encara per prendre decisions. Ho estaran quan tinguin 18 i, sobretot, quan ells puguin i vulguin desembolicar-se per ells mateixos; si a aquesta edat volen fer el que els doni la gana, doncs que ho facin, però fora de casa. I sobre el mòbil i la wifi, qui els paga? Com a pares, tenim dret a controlar-ho, a fer-ho quan hi hagi motius. I l’hi direm. Jo dic que l’adolescència és com un monstre que s’empassa al teu fill i després, depèn del que facis, t’ho retorna, o no, i t’ho retorna en quin estat.\nPerò si amb 14 anys no s’avança, cal denunciar?\nCal actuar abans. Cal dir-li “no” molt abans. Però si amb 14, el teu fill se’t rebel·la, comença a amenaçar-te, insultar-te, vexar-te, donar cops de porta, emprendre-la amb els mobles… sí.\nNo és per l’adolescència.\nNo, no es pot tolerar. Dol, és duríssim per a un pare denunciar al seu fill perquè t’està maltractant. Però si no fas el pas, no li estàs fent cap favor, ni a nosaltres mateixos. Els nois que maltracten a la seva mare acaben maltractant a altres persones. I quan maltracten és perquè han vist maltractar i repeteixen conductes. Ull! Perquè quan un nen veu violència familiar, és doblement víctima: pel que rep i per allò en el que s’està transformant. Aquests nens van a créixer amb un odi terrible personal, però també en la seva personalitat. Ells són el que nosaltres (la societat) estem fent que siguin. Per això també les empreses han d’aportar a aquesta summa que l’Administració aporta. Ells són el fututo, i és necessari un canvi des del profund, on tots hem d’aportar.\nA França s’acaba d’aprovar que l’autoritat parental ha d’exercir-se sense violència. Què opina del carxot?\nBofetón sempre ha estat delicte. És un maltractament real sense sentit i cruel cap a un menor. El va ser, ho és i ho serà sempre. Una cosa és donar un carxot o una nalgada i una altra, que maltractis al nen o que li donis sense raó de ser ni control tots els dies. Delicte? Depèn. Si li dones un bofetón gens més arribar a casa i gairebé li estampes contra la paret, perquè aquest dia tens els cables creuats perquè t’ha anat molt mal en el treball, és recriminable. Però si fregues al teu fill, perquè ha falsificat les notes, s’ha escapolit de classe, està consumint porros, està tot el dia al telèfon, no dona cop, contesta malament, trenca la porta de l’habitació… No s’ha d’arribar a aquests extrems. Des de petit, ha d’aprendre qui és el pare i la mare. En el col·legi aprenen coses, conviure, compartir, però és a casa on cal educar-los.


No, jo dic no!\nRM. Esteller Elias\nActualitzada 10/10/2017 a les 09:53\nDic no a la mentida de la “Catalunya trencada”: és terra d’acollida, tolerant, respectuosa d’ideologies, i sempre ho serà! Dic no a la tergiversació de fets que s’han difós per justificar la càrrega policial contra gairebé 900 innocents l’1-O. Dic no a la calúmnia que s’ha divulgat per minimitzar el triomf del sí, posant dubtes en la serietat de la votació: un greu insult als que controlaren el procés. Dic no a un discurs que no dedica ni un mot als ferits, no proposa diàlegs i defensa el poder.\nDic no al malestar que sentim, i que vencem amb força d’esperit, pacifisme i bons sentiment; tot confiant que Europa reaccioni com cal. I demano als no-independentistes i als que ho som, un “sí” a la democràcia i als valors. Un sí a l’esperança de gaudir d’un país net de cor, on els drets humans, la concòrdia i el progrés, siguin mirall del món.\n#1 jordi xargayó\nArtur Mas, octubre de 2009, en una entrevista al Diari de Girona: «Fora de la Unió Europea és implantejable (la independència). Seria un suïcidi. No cal ni plantejar-ho». Amadeu Altafaj, en un sopar a El Vol amb els organitzadors de la Jornada d´Economia i Coneixement el novembre de 2014 on participava com a ponent l´endemà: «Europa no acceptarà mai la independència de Catalunya. La Unió Europea és un club d´Estats».\nAltafaj era aleshores cap de gabinet del vicepresident de la UE, Olli Rehn. Uns mesos després seria nomenat delegat de la Generalitat a Brussel·les. El procés esgota els seus últims dies. No sé què respondrà Puigdemont al requeriment del Govern espanyol, però estic convençut que no es farà enrere. Em decanto per una resposta ambigua que implícitament doni a entendre que Catalunya s´ha convertit en un Estat.\nPuigdemont és conscient que pot ser inhabilitat, embargat o empresonat. No li preocupa. Vol figurar als llibres d´història al costat dels Pau Claris, Francesc Macià i Lluís Companys, que també van proclamar efímeres secessions. López de Lerma, que el coneix bé, explica que és la persona més tossuda que ha conegut mai. Sap també que l´Estat, amb l´aquiescència tàcita de la Unió Europea, serà implacable, i que qualsevol mesura pot generar tensió, dies de vaga, més fugides d´empreses, etcètera. Podem intuir com acabarà políticament el procés, però no la seva repercussió social, ni les ferides que deixarà.\nL´equip d´Exteriors de la Generalitat ha treballat intensament per sumar complicitats i, en moltes facetes, ha anat unes quantes passes per davant del Govern espanyol. Les càrregues policials de l´1-O van multiplicar les simpaties per Catalunya, però tot això són focs d´encenalls al costat del poder (democràtic) dels Estats. També els grecs tenien les simpaties de l´opinió pública europea i Tsipras va passar per l´adreçador després d´haver convocat i guanyat per golejada un referèndum legal.\nEl referèndum català, il·legal, sense garanties i amb una participació quasi exclusiva dels partidaris de la independència, no l´avala, ni l´avalarà, cap país occidental. El suport de Sala-Martín i Jordi Graupera, des dels Estats Units, no és suficient. Puigdemont i el seu govern saben que no poden esperar res de la Unió Europea per a la seva causa. Ni mediació, paraula de moda a TV3 els últims dies. Macron ha sigut el més clar. Juncker també ha aparcat l´ambigüitat. I quan Europa parla de diàleg vol dir que l´única negociació possible és dins del marc constitucional. Res més. Pot resultar dur per a molts, però aquesta és la crua realitat.\nArribats a aquest carreró sense sortida, el més honest seria dir: «Fins aquí hem pogut arribar. Estem sols. Anar més enllà seria caure pel precipici», però no veig ningú capaç de tenir aquest moment de lucidesa.


El misteri de les estrelles perdudes i la història de la contaminació lumínica\nPrincipal » Interessant » El misteri de les estrelles perdudes i la història de la contaminació lumínica\nEi, vols escoltar la meva cançó preferida abans de mudar-me aquí? Voler?\nD'acord, primer deixeu-me que us expliqui com la vaig escoltar per primera vegada.\nAntigament, quan encara era al poble, recordo recordar que la meva mare em va ensenyar una cançó molt bonica. El títol de la cançó, petita estrella.\n~Estrella petita, al cel blau,\ndecorar molt el cel,\nVull volar i ballar\nmolt alt, on ets... ~\nAquesta cançó m'està molt a prop, cada nit la canto. Sé què és una estrella i com decora el cel nocturn.\nTanmateix, tot va canviar després que em vaig mudar a la ciutat.\nEn arribar a la ciutat, aquest és el tipus de paisatge que puc veure. No més estrelles.\nJa no això és, sol amb la nòvia mentre fa broma endevinant les constel·lacions. Tampoc n'hi ha més"demana un desig" quan va veure una estrella fugaç. Només hi ha negre, que cobreix tot el costat de la nit.\nOn van anar les estrelles?\nDe la història anterior, com és que sembla que l'estrella se'n va anar de sobte, eh després que es va mudar a la ciutat? Tot i que en realitat és una estrellano arreu, saps.\nLes estrelles no marxen mai, tret que hi hagi una supernova.\nL'any 1994 hi va haver un incident interessant.\nEn aquell moment, a Los Angeles hi va haver un gran terratrèmol. Aquest terratrèmol va provocar l'apagada de totes les fonts d'alimentació, que al diccionari electro infantil s'anomena apagada total.\nEl metropolità, que havia estat molt il·luminat fa uns minuts, va quedar a l'instant fosc, sense fanals, sense llums d'edificis, sense llums. Ciutadans curiosos i atemorits, sortint de les seves cases, van inspeccionar l'entorn, van mirar els edificis foscos, van observar els carrers sense llum i, finalment, van mirar al cel.\nDamunt del cel, van veure allò que espantós. Alguns residents fins i tot van trucar al 911 i Observatori Grifith, van informar (amb por) haver vist un estrany núvol gegant de plata al cel.\nSí, realment era un núvol gegant, i el que es va informar era real, però, el núvol, en lloc d'estar compost de vapor d'aigua, fins i tot compost per un cúmul de planetes i milers d'estrelles, voler espera per sempre, el núvol no estarà mai ennuvolat, i mai plourà, perquè, el que realment van veure en aquell moment no era un núvol normal, el núvol gegant era la galàxia de la Via Làctia, i en aquell moment, va ser la primera vegada que van ho vaig veure.\nLa Via Làctia està sempre al cel nocturn.\nFa 100 anys la gent encara el podia veure a ull nu. En l'antiguitat, algunes civilitzacions van anomenar la Via Làctia la columna vertebral de la nit, i en la filosofia grega antiga, es creia que la Via Làctia era la llet de meravella vessada, per això es va anomenar aquesta galàxia. Via Làctea.\nSíEncara avui, la Via Làctia roman al cel nocturn. Les estrelles també romanen al cel nocturn. Tanmateix, avui dia ja no poden decorar el cel com ho feien fa 100 anys.\nAquesta escena va ser presa pel fotògraf Todd Carlson, tal com va passar apagada l'any 2003.\nÉs en aquesta escena on l'estrella surt primer per marxar i després torna quan passa? apagada?\nUna altra prova que les estrelles sempre existeixen, és l'aparició d'estrelles quan anem a una zona determinada que és força fosca i no tocada per la llum. BéNo obstant això, avui dia trobar un lloc així és molt difícil. Especialment per a les persones de zones urbanes, necessiten viatjar fins a 100 km / 1 hora amb cotxe, després poden trobar un lloc on el cel estigui decorat amb el cosmos.\nEl lloc més fàcil per trobar les estrelles del món és al cim d'una muntanya o turó. Com la foto de dalt que es va fer en un punt determinat del mont Bromo.\nSí. Les estrelles i les galàxies que decoren la nit no marxen mai. Sempre estaven allà, només que començaven a perdre la llum artificial.\nEstrelles engolides pels fanals\nCreure no, si una de les causes de la pèrdua d'estrelles és l'enllumenat públic ineficient?\nMolts saps, fanals que no s'utilitzen de manera eficient. Alguns fanals, en comptes de ser utilitzats específicament per il·luminar la carretera, tenen el 50% de la llum dissenyat per il·luminar el cel.\nCom a resultat, el cel il·luminat, més la pols i el vapor d'aigua presents allà, fan que la llum es reflecteixi, es distorsioni, es refracti i fa que es produeixin esdeveniments. resplendor del cel.\nresplendor del cel, El cel és brillant per la llum que s'hi dirigeix.\nFotografiant la terra des de dalt, podem veure com de malament la llum està dirigida al cel. De fet, no només als països desenvolupats fora del món, les illes de Java i Sumatra també semblen brillar des de dalt.\nresplendor del cel aquests, d'una banda, fan que l'estrella sigui invisible. L'analogia és com el color del cel que es torna blau durant el dia a causa del sol, fent que no puguem veure les estrelles.\nresplendor del cel semblant a això, però amb una intensitat menor. Tot i que la intensitat és menor, encara, mirant els adhesius brillen en la foscor en una habitació completament fosca, serà més clar que en una habitació lluminosa, fins i tot poc il·luminada.\nAquesta és només la contribució de resplendor del cel, que és només un tipus de contaminació lumínica. Sí, deixeu-me presentar-vos, el seu nom és contaminació lumínica, el problema que fa que el cel nocturn ja no fos fosc.\nAquest vídeo mostra com la contaminació lumínica afecta el cel nocturn\nLa contaminació lumínica és similar a la contaminació acústica. Quan escoltem música en una habitació tranquil·la, podem gaudir-la tranquil·lament, encara que la cançó estigui a un volum baix, però, quan la toquem en un embús i darrere nostre hi ha conductors que no es coneixen a si mateixos i agrada tocar trompes, potser, ni tan sols ens adonarem que la cançó està sonant.\nNo podem escoltar la nostra cançó preferida abans perquè el so de fons supera el so del nostre reproductor de música. La capacitat d'escoltar les nostres orelles es basa en la força del so que hi entra, quan la intensitat del so de fons és igual o superior al so que volem escoltar, l'oïda tindrà dificultats per enfocar-se.\nEn relació a la contaminació lumínica, l'ull també és un sentit de processament de la llum, que és similar a l'oïda com a sentit de processament del so. Així, quan el fons és clar, per exemple resplendor del cel -provocada pels fanals-, té un poder més brillant que el poder de la llum dels estels -potència un cop arriba als nostres ulls-, aleshores els estels desapareixeran de la nostra vista.\nImpacte resplendor del cel no només per a les comunitats urbanes. Com una llum interior que s'estén per tota l'habitació, resplendor del cel també il·lumina el cel a la zona al voltant de la font resplendor del cel el. Per això, fins i tot als afores de la ciutat, avui dia és difícil aconseguir un cel fosc , i per aconseguir un cel fosc cal fer 100 km o 1 hora de cotxe.\nAixò és tot, la contaminació lumínica, i les seves causes principals, la resplendor del cel.\nI què? Ens hauria de preocupar?\nPotser per l'explicació anterior, molts pensen que la contaminació lumínica ho és 'només' problema de pèrdua d'estrelles eh?\nContinueu pensant també que no a tothom li agrada mirar les estrelles i està confós sobre per què haurien de preocupar-se per la contaminació de l'aire. dret, És bonic, en comptes de mirar les estrelles, prefereixo observar edificis lluminosos.\nBé, bé. En primer lloc, vull aclarir coses relacionades amb les estrelles, és força important saps. La contaminació lumínica fa que els humans estiguin cada cop més separats naturalesa, sobre els nostres orígens.\nPotser, no seria equivocat dir que recentment s'ha contribuït a la reaparició de la terra plana perquè els humans ja no poden veure la rotació de la terra a la nit.\nHas vist això? La terra gira noi!\nPer tant, les estrelles són importants, però el punt que no a tothom li agrada mirar les estrelles també és cert.\nBé, per sort, la contaminació lumínica no es tracta només de no poder veure més estrelles. De la mateixa paraula contaminació lumínica, per què se li dóna la paraula contaminació abans que la llum? La paraula contaminació aquí descriu els molts efectes negatius causats per l'excés de llum.\nLes tortugues són animals que també es veuen afectats per la contaminació lumínica. Quan les tortugues neixen de nit, l'única manera de saber on és l'oceà és mirant el reflex de la lluna a la superfície de l'oceà, busquen un lloc lluminós, malauradament, a causa de la contaminació lumínica, hi ha sovint els casos de tortugues nadons confonen flaixos de llum artificial amb reflexos, la llum de la lluna, com a resultat, van anar en la direcció equivocada i la població de tortugues es va veure força afectada. \nA més de les tortugues, altres animals com les cuques de llum, que depenen molt dels hàbitats foscos, com a lloc de recerca ritual de parella també es veuen obligats a arraconar en hàbitats foscos que ara són molt pocs, també es diu que aquest és el causa de la disminució de la població de cuca de foc en un 90%. \nAltres animals que es veuen afectats són les aus migratòries. Els ocells de vegades utilitzen la llum de les estrelles com a guia, els ocells no ho saben i no saben quina és una estrella i quina és la llum d'un edifici de gran alçada, com a resultat, milions d'ocells moren cada any per estavellar-se. als edificis. \nEncara hi ha molts efectes de la contaminació lumínica en altres ecosistemes com el nombre d'insectes que moren per acostar-se a la llum, la interrupció dels rituals de reproducció del salmó a causa de la llum, la interrupció del procés de pol·linització de les flors nocturnes, la interrupció del procés de floració de diversos tipus. de plantes i altres.\nDe tots els efectes negatius de la contaminació lumínica, un efecte que s'ha de conèixer àmpliament és l'efecte sobre els mateixos humans. La contaminació lumínica també té un efecte negatiu sobre els humans.\nEls humans tenim un rellotge biològic anomenat ritme circadià, aquest rellotge biològic humà està regulat per hormones importants que són alliberades de forma natural pel cos per regular les condicions corporals, ajustar-se a les necessitats del cos. Una de les hormones importants alliberades és l'hormona melatonina, l'hormona que regula la vigília i el son.\nLa melatonina té beneficis com a antioxidant -per prevenir el càncer-, per adormir-nos, augmentar la immunitat, baixar el colesterol i ajudar els òrgans de l'organisme al funcionament.\nEl problema és que la producció del cos de l'hormona melatonina està fortament influenciada pel cicle de la llum fosca. La presència de contaminació lumínica fa que s'inhibeix la producció de melatonina. Tot i que es desconeix l'impacte general, però, la investigació fins ara avala que els efectes negatius de la llum artificial són un dels factors que contribueixen a l'augment de la prevalença d'obesitat, càncer de mama, depressió, insomni i diabetis. \nPer tant, està clar que perdre estrelles no és l'únic motiu pel qual hem de lluitar contra la contaminació lumínica. Els altres impactes negatius també són suficients per fer-nos almenys conscient amb contaminació lumínica. Ens hauria de preocupar? Sí, cal.\nAjuda a reduir la contaminació lumínica\nAlgunes de les maneres en què pots unir-te a la lluita contra la contaminació lumínica són:\nInspeccioneu els llums al voltant de la RT / RW, assegureu-vos que els llums utilitzats no apunten cap amunt, si els llums apunten cap amunt, suggeriu als funcionaris locals que utilitzin un embut de protecció o també podeu començar amb els vostres propis fars.\nAssegureu-vos que les làmpades utilitzades siguin eficients i emeten menys emissions llum blava, un exemple de bon llum per utilitzar és un llum LED.\nDifondre la consciència sobre la contaminació lumínica als teus amics, ja sigui en línia o de boca en boca\nDona a organitzacions que lluiten contra la contaminació lumínica, una de les organitzacions sense ànim de lucre més grans que lluiten contra la contaminació lumínica és l'Associació Internacional del Cel Fosc (IDA)\nAdmet activitats de l'hora i del dia de la terra, com ara apagar els llums que no són importants/no s'utilitzen.\nSí, els mètodes anteriors estan extrets del lloc web de l'IDA, i molta gent ha començat a contribuir, de fet, hi ha una ciutat que està col·laborant amb IDA per crear una ciutat amb un cel fosc.\nImagina't, algun dia, podrem tornar a veure'l Via Làctea sense haver de pujar laboriosament la muntanya. Imagina't, un dia podrem tornar a veure parelles mirant-se i gaudint de la bellesa de les estrelles, imagina't, quan els nostres fills i néts podran veure el cel i fer broma entre ells fent patrons d'estrelles. Enrere en el temps, quan la lluna ja no estava sola.\nNo és perfecte??


El sindicat CGT protesta contra la precarietat laboral i demana que la societat s’impliqui | betevé\nLaia Balasch Solé | divendres, 1 de maig del 2015, a les 14.22\nCARLES NAVARRO, membre de la CGT "Des de la CGT denunciem l'augment de la repressió, del fer servir la pressió com a mètode dissuasiu contra la protesta, volem protestar també contra l'augment de la inestabilitat laboral, la corrupció política i li demanem a la gent que participi en totes aquelles lluites socials i sindicals per revertir aquesta situació." CARLES LARDI, membre de la CGT "Si la gent no es mou si no lluita i és solidaria amb tots els companys acabarem molt malament, tornarem al segle XIX."\nSegons Carles Lardi, membre de la CGT, “si la gent no es mou, si no lluita i és solidaria” la societat viurà una regressió i “tornarem al segle XIX”. En la mateixa línia ha parlat Carles Navarro, sindicalista de la CGT, que ha demanat “que la gent participi en totes aquelles lluites socials i sindicals per revertir” situacions com la corrupció política o l’augment de la inestabilitat laboral. “És igual quin govern sigui, autonòmic o central, tot els polítics van en contra nostre, dels treballadors”, ha criticat Lardi, tot advertint que “estem vivint una semiesclavitud amagada”.\nSota el lema “Solidaritat i lluita”, la manifestació també s’ha solidaritzat amb les vuit persones encausades pels fets al Parlament de 2011, condemnades a tres anys de presó. En aquest sentit, Navarro ha denunciat que s’està produint un “augment de la repressió” i ha alertat que actualment s’utilitzi la “presó com a mètode dissuasori de la protesta”.\nDurant el recorregut, el sindicat ha aprofitat per fer un homenatge als estudiants mexicans desapareguts. La mobilització que ha transcorregut sense incidències ha acabat amb la lectura d’un manifest a Correus.\n— 1 de maig — CGT — laboral — manifestacions a Barcelona — protestes\nUn centenar de veïns es manifesten a Vallvidrera per demanar transport nocturn


"Cuidar-Te és la millor elecció", per J.A. Martínez [Astromoon] | connecTerrassa\ndilluns, 7 setembre, 2015 - 21:30\nL'ayurveda està basada en el coneixement (veda) més antic de la humanitat sobre el miracle que anomenem “vida” (ayur). El ioga i l'ayurveda van començar la seva expansió pel món en els anys seixanta del segle passat i avui són tècniques socialment acceptades i en plena expansió.\nActualment és molt fàcil trobar la forma de practicar ioga i també ho és la manera de portar l'ayurveda a la teva alimentació en forma de pràctiques tisanes que la popular marca Yogi Tea posa al teu abast.\nLa barreja d'ingredients dolços, picants i cítrics, juntament en alguns casos amb el millor te verd o negre, fan que el teu cos i el teu esperit reaccionin davant un estímul tan deliciós com sorprenent.\nUna àmplia gamma d'herbes i espècies procedents de l'agricultura ecològica certificada s'empren per a l'elaboració de més de 30 tipus diferents de tisana.\nNosaltres t'oferim la marca amb la major exposició del producte. I, si ens permets un consell, no triïs la teva infusió com una medicació, sinó que és el teu moment lúdic.\nGaudeix-lo i salut!\nJ.A. Martínez Sánchez, Astromoon\nNOTA DE L'AUTOR: Vine a AstroMoon amb aquest article imprès o mostra'l a la pantalla del teu mòbil i et farem un descompte en la compra de Yogi Tea. Termini de validesa: 30 de setembre del 2015.


L’Ajuntament lliura el pin de plata a 3 treballadors de Salou pels seus 25 anys de servei — Alcalde\nL’Ajuntament lliura el pin de plata a 3 treballadors de Salou pels seus 25 anys de servei\nL’Ajuntament lliura el pin de plata a 3 treballadors de Salou pels seus 25 anys de servei https://www.salou.cat/ca/ajuntament/el-consistori/alcalde/noticies/l2019ajuntament-lliura-el-pin-de-plata-a-3 https://www.salou.cat/ca/ajuntament/el-consistori/alcalde/noticies/l2019ajuntament-lliura-el-pin-de-plata-a-3\nL’alcalde de Salou, Pere Granados, ha lliurat el pin de plata a 3 treballadors del consistori pels seus 25 anys de servei dins la funció pública. El batlle, acompanyat pels regidors de cada àrea, han volgut agrair els anys de dedicació i servei al municipi de Salou.\nAixí, en la recepció a alcaldia s’ha homenatjat a Xavier Panisello, el qual va començar a la casa en el departament d’informàtica, fins al dia d’avui on ocupa el càrrec de Tècnic de Sistemes; Mercedes Puértolas, que va començar al departament de Urbana, després va passar al departament de Comptabilitat, lloc que ha mantingut fins a l’actualitat on ocupa el càrrec d’administrativa de la secció econòmica, comptable i pressupostaria; i Ramón Tibau, que va començar a la casa com a primer cap de premsa de l’Ajuntament amb el primer alcalde de Salou Esteve Ferran, i fins l’actualitat en que ocupa el càrrec de cap de Gabinet d’Alcaldia; els quals han estat rebuts a alcaldia.\nA l’acte també hi ha estat presents els regidors de cada àrea representada; Jesús Barragán, i Antoni Brull; així com diversos caps de les diferents àrees. Aquest col·lectiu de funcionaris va incorporar-se després que Salou aconseguís la Segregació, l’any 91.


Santa Maria de Lillet es torna a omplir de cultura - Aquí Berguedà\nSanta Maria de Lillet es torna a omplir de cultura\nEl monestir de Santa Maria de Lillet s’obre durant el mes d’agost amb una programació cultural que convida a visitar-lo. Civitas Cultura ha presentat la programació d’aquest estiu, que s’emmarca dins la 2a Biennal del Romànic Berguedà.\nEl tret de sortida serà aquest divendres (13 d’agost) amb el concert de la Cobla Mitja Lluna, amb un repertori de música sacra catalana i danses mogudes del renaixement. El 20 d’agost arribarà el torn de l’Orquestra Sincrònica, que oferirà un espectacle que va del tango a la música persa i balcànica. I per acabar, el 27 d’agost, el conjunt Men in Swing farà un recorregut per la història del swing, emulant les grans bandes de l’època daurada del jazz i el claqué.\nL’entrada als concerts té un preu de 8 euros, però també s’ofereix la possibilitat d’adquirir abonaments. Es poden comprar anticipadament a l’Ajuntament de La Pobla de Lillet (93.823.60.11) o a l’oficina de turisme (687.99.85.41)\nExposició Imatges que pregunten\nTambé es podrà visitar l’exposició fotogràfica de Joan Ribera, Imatges que pregunten. Es tracta d’una selecció de fotografies d’espais patrimonials, paisatges i gent de La Pobla de Lillet, que comparteixen espai amb una impressionant aranya penjada a l’absis, obra de Cesc Serrat.\nEls dissabtes d’agost també hi haurà la possibilitat de fer visites guiades, conduïdes per l’historiador Joan Busoms, que descobrirà la desconeguda història del monestir.\n2a Biennal del Romànic BerguedàCivitas Culturamonestir santa maria de lillet\nEls Agents Rurals demanen extremar les precaucions davant del perill d'incendi forestal\nL’Ajuntament de Puig-reig denuncia incivisme al municipi


@TakingRubbish fa una acció voluntària de neteja al voral de la carretera de Montbrió - Revista Cambrils\n@TakingRubbish fa una acció voluntària de neteja al voral de la carretera de Montbrió\nPublicat el Dilluns, 28 de desembre de 2020 10:58h\nL'acció de neteja es va fer ahir al matí | Lluís Rovira i Barenys\nUns 10 voluntaris del grup local @TakingRubbish van fer una neteja del voral de la carretera de Montbrió, ahir al matí, i van arreplegar fins a vuit sacs de deixalles, moltes d'elles restes de plàstics. Ahir al matí es feien accions de neteja en diferents punts del territori, emmarcats en la iniciativa Al Camp Residu Zero i per cremar els torrons del Nadal, tal com va comentar una de les voluntàries.\nEls voluntaris van recollir els residus es un tram d'uns 100 metres a banda i banda de la carretera i de cara al proper diumenge tenen previst continuar en el tram superior d'aquest mateix voral. Des de @TakingRubbish es comentava ahir que abans de fer un desbrossament del voral de les carreteres s'hauria de fer una acció de neteja per retirar els plàstics ja que o sinó la màquina desbrossadora els tritura, els fa més petits i s'expandeixen més.\nUna de les voluntàries amb una part dels sacs de deixalles recollides ahir al matí / Foto: Lluís Rovira i Barenys


Montcorbison des de la Bassa d’Oles | Què fem?\nruta: INICI » Montcorbison des de la Bassa d’Oles\nMontcorbison des de la Bassa d’Oles\nGausac, Val d'Aran\nEl Montcorbison és una muntanya de 2.172 metres que es troba al municipi de Vielha e Mijaran, a la Vall d'Aran. Es tracte d'una ruta d'alta muntanya que parteix de la zona de la Bassa d'Oles i s'enfila fins el cim en un desnivell considerable. No és aconsellable fer-la amb nens molt petits o poc acostumats a caminar. El Montcorbison està en el llistat del 100 cims de la FEEC. La pujada al Montcorbison des de la Bassa d'Oles us permetrà gaudir no només de la caminada sinó també del paisatge d'alta muntanya i del bonic espai de la Bassa.\n*Hem marcat la ruta com a ruta Xtrem per l'exigència de la pujada i el seu desnivell.\nMontcorbison des de la Bassa d'Oles. Dades i mapa\nTemps per a un adult 3 hores\nPer arribar des de Vielha cal dirigir-se fins a Gausac, a 1 km i desviar-se a l'esquerre per entrar al Bosc de la Varicauba. Un nou desviament condueix al llarg d'uns 5 Km de pista forestal fins la Bassa d'Oles on cal deixar el cotxe.\nMontcorbison des de la Bassa d'Oles. Itinerari\nUn cop a la Bassa d'Oles cal enfilar el camí, per pista forestal, que hi ha a l'esquerre del refugi. La pista és ample i està senyalitzada amb fites blanques i grogues del PR.\nEl camí entra dins el bosc de pi negre, fa diferents girs i surt a una esplanada on es troba una borda, refugi. Cal passar per l'esquerre de la borda i continuar pujant. En aquest cas es deixa la pista, per tallar la ruta, i es segueixen les fites.\nSeguir pujant fins trobar un sender que va cap a l'esquerre. Deixar les fites i seguir-lo.\nEl camí està ben marcat i va agafant de seguida alçada. Hi ha algun tram força dret però es pot fer tot xino-xano. S'aconsella anar portant un ritme pausat i seguit.\nDesprés d'aquest tram de fort desnivell es tornen a trobar les fites blanques i grogues que condueixen fins el cim. Les fites són la senyalitzacions del quilòmetre vertical. Hi ha dues opcions per arribar al cim, seguir les fites, que pugen directes al cim o seguir el sender per un itinerari més suau. En aquesta ocasió i, sobretot si aneu amb nens, continuar per sender. Aquest rodeja el Montcorbison per la cara sud.\nRodejar el pendent i a l'esquerre es troba el sender que puja fins el cim. El sender també és força dret i guanya alçada amb facilitat.\nel cim de Montcorbison\nEl camí condueix fins l'últim tram del cim del Montcorbison on es pot gaudir de les vistes de l'Aneto i el Maladeta. Uns metres més de pendent i s'arriba fins l'antena i la caseta.\nLa baixada es pot fer per on s'ha pujat. En aquest cas, però, s'ha optat per baixar pel camí marcat per les fites. Una baixada directe i amb força pendent (hi ha un punt amb una cadena per ajudar a fer un petit tram). Un cop fet aquest tram vertical s'han deixat les fites i s'ha continuat pel sender i després per la pista forestal fins la Bassa d'Oles.\nExcursió amb nens a la Val d’Aran: La Fageda de Carlac\nLa Bassa d’Oles i l’Avet dels xumets a la Val d’Aran\nLa Val d'Aran amb nens\ncategories: ALT PIRINEU I ARAN excursions amb nens rutes Xtreme senderisme en família SORTIR AMB NENS 100Cims


Emboliquem els teus regals si compres al comerç del barri! | Sant Andreu\nEmboliquem els teus regals si compres al comerç del barri!\ndimarts, desembre 5, 2017 - 13:28\nAquestes festes, si compres els regals de Nadal al teu barri, te’ls embolicaran amb paper sostenible i roba solidària. Aquest Nadal, fem un regal al barri.\nDel 15 de desembre al 5 de gener, si compres els regals a les botigues o mercats del teu barri, l’embolcall el posem nosaltres. Vine a una de les quinze casetes situades a diferents zones comercials de la ciutat i t’embolicarem els regals amb l’autèntic paper del Nadal! A Sant Andreu, la caseta per embolicar regals s’ubicarà a la plaça de la Pomera i atendrà al públic entre les 11.00 i les 14.00 hores i les 17.30 i les 20.30 hores.\nPer això hem creat un paper de regal ecològic i embolcalls diferents de roba reciclada que han estat produïts per la Fundació Pare Manel i el Centre Especial de Treball Estel Tàpia, a partir d’una iniciativa de la cooperativa Tarpuna. Si actives amb el mòbil la seva etiqueta, podràs saber que regales molt més que allò que has embolicat.


Holiday home Glesborg 702 with Terrace Glesborg Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Holiday home Glesborg 702 with Terrace\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Glesborg 702 with Terrace és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Glesborg. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Holiday home Glesborg 702 with Terrace, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Glesborg, faci de Holiday home Glesborg 702 with Terrace la vostra llar.


Pas de vianants: El més enllà a través d'una funerària\nEn vigílies de Tots Sants parlarem d'uns dels protagonistes d'aquest pont. Ell és Joan Maria Selva, responsable de Funerària Selva del Vendrell. Amb ell parlarem d'aquest món del més enllà que més tard o més aviat ens afectarà a tothom. Coneixerem aquest món a través d'una de les persones que ho viu de més a prop. També sabrem quines millores ens prepara el Tanatori pel futur i quines són les noves tendències en aquest món.\nPublicat per Pas de Vianants a 16:18


Results for "Unió Europea" : Scipedia\nDemocràcia i mercats en el temps de la globalització\nLa Gran Recessió ha fet aparèixer alguns dels efectes relativament ocults de la globalització. N’hi ha dos de gran rellevància, que se situen de ple en el terreny de la relació entre política i economia. El primer és el paper relatiu de l’estat i el mercat. En bona part, la crisi ha estat conseqüència del desajustament entre uns mercats globals i uns estats nacionals i caldria examinar fins a quin punt estem entrant en un nou cicle caracteritzat per un major equilibri entre els dos. El segon fa referència al límits de la democràcia en el temps de la globalització. Hem de resignar-nos a haver d’escollir entre un replegament nacional en torn d’unes democràcies amb trets cada cop més autoritaris (‘iliberal democracies’) o bé una globalització presidida per institucions tecnocràtiques sense una base democràtica (‘undemocratic liberalism’)? Aquesta contribució ofereix algunes reflexions sobre aquestes dues qüestions, prestant una especial atenció a la singularitat del projecte europeu.\nLa Gran Recessió ha fet aparèixer alguns dels efectes relativament ocults de la globalització. N’hi ha dos de gran rellevància, que se situen de ple en el terreny de la relació entre política i economia. El primer és el paper [...]


POLÍTICA - 28/01/2020 09:57 / Redacció\nEls presos polítics han arribat al Parlament per tal de comparèixer a la comissió de l'article 155 que s'està realitzant a la Cambra Catalana. El ressò mediàtic ha estat espectacular, ja que els polítics catalans era la primera vegada que trepitjaven 'casa seva' des que el Gobierno d'España va aplicar aquest article i va suspendre l'autonomia.\nFOTO: Presos polítics arriben al Parlament\nTal com us hem EXPLICAT AQUI, la primera d'arribar ha estat Dolors Bassa. Tot seguit, tal com us hem EXPLICAT AQUI, han arribat la resta de presos polítics homes. Tots ells han estat rebuts amb aplaudiments i abraçades.\nJa dins la sala, Lorena Roldán ha protagonitzat un dels seus habituals espectacles i tal com hem pogut VEURE AQUI, s'ha encarat amb Oriol Junqueras i després l'ha deixat amb la paraula a la boca i se n'ha anat sense escoltar la seva rèplica.\nClatellots a Ciudadanos a banda, la veritat és que el discurs del Vicepresident Oriol Junqueras, en molts trams de la intervenció, ha tingut un perfil llirista. Així ho han percebut els usuaris de les xarxes socials que ho han comentat a través dels seus perfils de Twitter, especialment quan ha dit que "s'ha de parlar amb tothom, fins i tot, amb els qui ens volen a la presó i s'ha de fer amb un somriure".


Inici > Visita Catalunya > > Garraf > Sitges\nA la banda de darrera de l’església parroquial trobem un element escultòric que l’any 1907 la vila de Sitges dedicà al que fou alcalde de Barcelona, de pares sitgetans, i nascut a Tampico (Mèxic). El monument presenta a Bartomeu Robert Yarzábal assegut damunt d’un pedestal adornat amb garlandes florals de característiques modernistes i una inscripció de tipografia també característica d’aquest corrent artístic, que diu:\nEl doctor Robert fou un metge que assolí un gran prestigi pels seus diagnòstics, altruista, destacant en les epidèmies de febre groga i de còlera que afectaren Barcelona l’últim quart del segle XIX. Presidí l’Ateneu Barcelonès. El 1899 fou nomenat alcalde de Barcelona. El 1901 presidí la Lliga Regionalista, essent elegit diputat a corts, defensant el programa regionalista i denunciant els abusos lerrouxistes.\nEl monument de Sitges, obra de l’escultor Josep Reynés i Gurgui format a Llotja, amb els germans Vallmitjana i a París, al taller de Carpeaux, és un dels tres que es conserven.\nEntre els anys 1889 i 1890 l’arquitecte Gaietà Buigas Monrava fou l’encarregat de projectar l’edifici del mercat municipal sitgetà, que es troba a la plaça de l’Ajuntament. Un edifici pre-modernista, doncs, utilitzà el maó vist com a element a la vegada constructiu i decoratiu, tècnica emprada en el corrent modernista sobre tot en construccions fabrils i comercials. És un edifici de coberta a dues aigües amb onze finestres verticals a recer de la coberta a la part frontal. Als laterals s’hi obren grans finestrals d’arc escarser. L’edifici presenta una perfecta simetria. L’accés a l’interior és a través d’un portal d’arc rebaixat, tancat amb reixa de ferro amb l’escut de la vila de Sitges. A la primera meitat del segle XX s’hi afegí un cos adossat al primitiu.\nEntre 1887 i 1889 l’arquitecte Salvador Vinyals fou l’encarregat de bastir l’edifici de l’ajuntament de Sitges, edifici de caràcter marcadament historicista inspirat en les construccions civils del gòtic. A la part baixa el cos central de l’edifici presenta un accés de pòrtic de tres arcades. Els cosos laterals presenten sengles finestres enmarcades per un trencaigües. Al pis superior les tres arcades de la planta baixa s’han substituït per obertures rectangulars que donen a un balcó de barana de pedra, emmarcades per trencaigües amb decoracions romboidals. Els cossos laterals segueixen el mateix esquema que a la part baixa de l’edifici. Per sobre de les obertures que donen al balcó hi ha una galeria tancada formada per cinc finestres.\nEdificació del carrer Major, d’estil pre-modernista, construït el 1898 per l’arquitecte Salvador Vinyals Sabaté. L’element més destacat de tot el conjunt el forma la obertura adintellada suportada per dues columnes de capitell corinti que dóna a un balcó corregut.\nCASA MARIA BATLLE DE ROBERT\nEdifici de l’última dècada del segle XIX de línies molt simples i austeres, que s’aixeca al carrer Major. Es caracteritza per una simetria de tres cosos verticals, únicament diferenciats per la obertura de la porta. L’habitatge presenta tres registres o pisos, cadascun caracteritzat pel tipus d’obertures.\nCASA JOAN TARRIDA FERRATGES\nHabitatge del carrer Major compost per planta baixa i dos pisos. L’edifici de dalt a baix ve marcada per una simetria axial de dos cossos amb tres nivells i categories d’obertures, essent les més notables les que corresponen al primer pis i que tenen sortida a un ampli balcó, emmarcades per un trencaigües de línies clàssiques a manera de frontó suportat per pilastres decoratives de capitell corinti.\nTambé al carrer Major trobem aquest edifici que per les seves característiques formals es pot enquadrar entre la primera i segona dècades del segle XX. De tot el conjunt de l’edificació de dos cossos simètrics verticalment, són destacables els trencaigües de decoracions florals de les finestres, així com els remats a la part superior de l’edifici. També cal fer esment del forjat de la barana del balcó.\nConstrucció de 1901 que es troba al carrer Major, composta per planta baixa i dos pisos, d’estructura simètrica basada en tres cossos d’edifici de marcada verticalitat. Les obertures del primer pis –que permeten sortir a una balconada amb barana de ferro colat que recorre tot l’edifici – estan coronades per sengles frontons i flanquejades per pilastres amb capitell corinti, característiques que li confereixen un cert classicisme. El terrat presenta una barana d’obra.\nAquesta construcció bastida damunt mateix de la muralla fou promoguda pel museòleg, historiador i crític d’art Joaquim Folch i Torres –germà del popular narrador Josep Mª Folch i Torres- que col·laborà en el rescat de bona part de les pintures murals romàniques catalanes que es traslladaren a Barcelona. Participà en l’adquisició d’un lot d’obres de Fortuny. El 1934 inaugurà el Museu d’Art de Catalunya. A la façana principal destaca la porta coronada per un frontó trencat i una finestra de característiques renaixentistes rematada per una petxina de clar regust barroc. A la façana lateral, assentada damunt la muralla destaquen els finestrals geminats lobulats.\nALTRES EDIFICIS I ELEMENTS SIGNIFICATIUS\nSitges - Casa Manuel Planas Martorell\nSitges - Racó de la Calma\nSitges - Capella de Sant Sebastià\nSitges - Casa Agustí Mestre\nSitges - Casa Antoni Carreras Robert\nSitges - Casa Antoni Canals\nSitges - Casa Antoni Ferratges\nSitges - Casa Antoni Ferret Llopis\nSitges - Casa d’Antoni Robert Camps\nSitges - Casa Ballester\nSitges - Villa Avelina\nSitges - Casa Casimiro Barnils\nSitges - Casa Conrad Subirà\nSitges - Casa Emili Sacanella\nSitges - Casa Ferran\nSitges - Casa Ferratges\nSitges - Casa Ferret Carreras\nSitges - Villa Florentina\nSitges - Casa de Francesc Bartés\nSitges - Casa de Francesc Carreras\nSitges - Casa F. Robert Yarzábal\nSitges - Casa Gili Casanovas\nSitges - Casa Isabel Ferret\nSitges - Villa Rosa\nSitges - Casa Joan Robert Brauet\nSitges - Villa Lola\nSitges - Casa Josep Carbonell\nSitges - Casa Josep Freixa\nSitges - Casa Josep Mirabent Gatell\nSitges - Villa Candelària\nSitges - Casa Llorenç Cardó\nSitges - Casa Llúcia Catasús\nSitges - Casa Manuel Ramon\nSitges - Casa Manuel Vidal Quadras\nSitges - Casa Maria Batlle de Robert\nSitges - Casa Maria Montané\nSitges - Casa Marina Planas\nSitges - Casa Pau Benazet\nSitges - Casa Pere Carreras Robert\nSitges - Casa Sansalvador\nSitges - Casa Sebastià Sans Bori\nSitges - Casa Simó Llauradó\nSitges - Casa Vilanova Massó\nSitges - Casa Vilella\nSitges - Cases L. Montserrat i G. Casanovas\nSitges - Cases P. Catasús i J. Planes\nSitges - Casino Prado Suburense\nSitges - Cementiri\nSitges - Escorxador\nSitges - Església de la Immaculada\nSitges - La Reserva\nSitges - Monument a Santiago Rusiñol\nSitges - Cases al Passeig Marítim\nSitges - Plaça dels Artistes\nSitges - Villa Concepción\nSitges - Villa Remei\nSitges - Villa Subur\nSitges - Villa Ursicina o Villa Havenmann


L’experiència de la sessió “Benestar emocional” a l’Escola de Salut 2022 – El blog de CIPAIS\nL’experiència de la sessió “Benestar emocional” a l’Escola de Salut 2022\nPublished on: 9 febrer, 2022 2 maig, 2022 Author: Equip CIPAIS Comment: 0\nEns fa molta il·lusió que Cipais hagi obert l’Escola de Salut de l’Esquerra de l’Eixample del 2022, en la qual en la primera sessió hi han participat 16 persones (12 dones i 4 homes).\nEnguany hem realitzat una dinàmica de presentació dels participants per tal que comencin a teixir-se les primeres identificacions, intercanvi de vivències i escolta de les circumstàncies vitals de cadascú.\nL’eix de treball ha estat què representa per cadascú el benestar emocional en aquesta etapa de la vida. El benestar dels familiars, gaudir de relacions socials, sentir-se útil pels altres, la salut física i el contacte amb el món natural i animal han estat els aspectes més destacats.\nSessió “Benestar emocional” de l’Escola de Salut de l’Esquerra de l’Eixample 2022\nA la seu de Cipais hem habilitat un espai d’exposició temporal de les peces de collage creades i cedides pels participants, on expressen mitjançant fotografies i paraules allò que hem tractat durant ell taller.\nCollage creat per participants Escola de Salut EE 2022\nDesitgem que l’Escola de Salut sigui una bona experiència per tothom, que permeti fer xarxa en el barri, que creixi i poder participar en futures edicions.\nCategories: COVID-19, Fer-se gran, Situacions de malaltia física. Dependència\nPrevious PostEngega de nou l’Escola de Salut de l’Esquerra de l’Eixample\nNext PostParticipem a la presentació del llibre “El dilema de viure”


La Bola Infinita: Cap de setmana intens\nDesprés d'un cap de setmana intens només queden els records. El divendres gran concert acústic de La Habitación Roja a la sala el Cau; el dissabte sopar, tertúlia i cubates amb dos bons amics; i el diumenge caminada pel Bosc de la Marquesa, un lloc realment preciós.\nPublicado por Carles Llop Vallespi en 20:16\nEtiquetas: Bosc de la Marquesa, Tarragona\nShiwa 30 de enero de 2011, 21:00\nEii... m'encanta LHR!! Va estar bé o què? Jo tinc ganes de veure'ls en directe pq encara no he pogut...\nCarles 31 de enero de 2011, 8:17\nVa ser un molt bon concert, jo en acústic no els habia vist mai. No es van limitar només al darrer disc, sinó que van fer un grandes éxitos. A més, la sala és perfecta per aquest tipus de concert. No tel's perdis!!!\nAnónimo 9 de febrero de 2011, 8:45\nÉs una gran foto, que no vol dir una foto gran, la penso guardar dintre de les meves preferides.\nVa ser un cap de setmana molt guapo que s'ha de repetir. La pròxima a caminar pel port.\nCarles 9 de febrero de 2011, 18:08\nÉs una foto que a mi també m'agrade molt. A vegades mos fotem unes currades intentant fer una bona foto i perdem espontaneitat.\nQuan haguessem d'anar pel port ja avisareu.\nPetits móns carregats de vida\nCielo es un lugar...\nTot marxant del lloc del crim\nLa Catedral no apocalíptica\nLa catedral apocalíptica\nQuantes vegades morim?\nJohn Grant - Where dreams go die


Imitar el marbre amb la brotxa | Consumer\nImitar el marbre amb la brotxa\nQualsevol superfície pot simular aquest acabat si es marquen correctament les ombres i els traços típics\nPer mediatrader 27 de desembre de 2006\nAmb la pintura es poden aconseguir nombrosos efectes. Un d’ells és la imitació de diferents materials com el marbre. Una correcta utilització de la brotxa permet la seva simulació en les parets, en el sostre o en una taula, sobretot, quan es combinen diversos colors.\nUn producte aliat és l’esmalt. Aquest pot aplicar-se amb una esponja i petits cops per aconseguir un contrast de tons a la zona que es vol decorar. Així mateix, és important imitar les línies i les ombres característiques del marbre. Encara que es requereix paciència a l’hora de dibuixar-los, la clau per aconseguir la semblança resideix en tots dos elements.\nTraçar les vetes\nPer dibuixar les línies, és aconsellable utilitzar oli diluït amb dissolvent. Els traços han de ser fins, per la qual cosa es recomana emprar un pinzell o brotxes d’escàs grossor. Un truc per millorar l’acabat pot ser fixar-se en una fotografia d’una peça de marbre per marcar aquestes línies amb precisió. Fins i tot és possible imitar les ratlles de separació de les lloses de marbre, la qual cosa aconsegueix un resultat més realista.\nPer dibuixar-los traços fins, és aconsellable emprar un pinzell o brotxes d’escàs grossor\nRespecte a la forma, les vetes rares vegades són rectes. El seu aspecte habitual és el d’una línia zigzagueante, trencadissa, difuminada i que es creua en ocasions amb altres línies. Aquestes són, amb freqüència, d’un to més fosc que la resta de la superfície, de manera que destaquen sobre ella.\nLes vetes poden dibuixar-se en dos tons o completar-se amb línies més fines en color fosc, que serviran per perfilar els traços principals. L’acabat final pot estar compost per una capa d’esmalt transparent que doti de lluentor a la superfície.\nQuin color utilitzar\nEl marbre tradicional s’assembla als tons ocres. No obstant això, a l’hora d’imitar-ho es busca més reflectir l’efecte que el color. S’admet una base en negre, gris, verd, marró, rosa o blau. Aquests són els colors típics, encara que no els únics. D’acord al to, s’aprofita la mateixa gamma, amb diferent intensitat, per destacar les vetes sobre el fons de la superfície que es vol decorar.\nacabat brotxa mármol-ca superfície trets\nInstal·lar una tanca en el jardí