GAUDÍ I EL MODERNISME A CATALUNYA / Passeig / Poblacions / Canet de Mar / Modernisme a Canet de Mar\nEdificis i monuments: Ajuntament Ateneu Canetenc xxxxx Ca la Corona Can Floris Casa Alsina Roig Casa Carbonell, avinguda Misericòrdia, 14 Casa Joan Carbonell i Paloma, carrer Ample 27 Casa Carbonell Floris, carrer Ample, 38 Casa museu Lluís Domènech i Montaner xxxxx Casa Roura (Ca la Bianga) xxxxx Casa Puxàn, carrer Ample, 27 Casa Serra Pujades, Riera Sant Domènech, 11 Casa unifamiliar, carrer Abell, 9 Col·legi Eleonor Yglesias Escoles_públiques Escorxador Fàbrica Carbonell Reverter Fàbrica Jover, Serra i Cia. Font Pública, Passeig M. D. Misericòrdia/C. J. Mora Font Pública, Plaça Barris Placa del carrer Carles Pasqual i Puig Primer i Cinquè Misteris de Dolor del Rosari Monumental del Santuari de la Misericòrdia Restaurant del Santuari Creu de Pedracastell Cliqueu sobre les imatges per veure-les en format gran\n(Les qualificacions (xxxxx) de 1 a 5 (valor en color vermell) s'atorguen només a obres de gran importància, sense qualificació no vol dir que no tinguin interès, sinó que no son edificacions Modernistes de màxim nivell.)\nModernisme popular a Canet de Mar\nAdreça: Carrer Ample, 11 Canet de Mar (Maresme)\nEdifici projectat per l'arquitecte Emili Cabanyes i Rabassa. Les obres de construcció van anar a càrrec del mestre de cases Joan Dotras i Manyà i van ser finançades pel llegat d'Eusebi Golart i Teresa de Palau.\nLa primera pedra es va posar el sis de setembre de 1903 i l'edifici es va inaugurar el mes de juny de l'any 1906. És la primera vegada que la població comptava amb un edifici per l'Ajuntament, ja que fins aleshores era itinerant, ubicant-se a casa d'algun dels regidors. Inicialment, la planta baixa estava dedicada a l'oficina del jutjat i a vivenda de l'agutzil.\nAteneu Canetenc xxxxx (Qualificació 2 sobre 5)\nAdreça: Carrer Ample, 2 Canet de Mar (Maresme)\nAquest edifici és en certa manera, conseqüència de les lluites politiques dels temps de la Restauració monàrquica de finals del segle XIX.\nL'any 1883, els socis del Casino Canetenc van decidir construir a la població un teatre. L'entitat lliberal que s'hi oposava, que en aquell moment tenia la majoria a l'Ajuntament i per mantenir la cohesió dels seus partidaris, va optar per aixecar una societat recreativa, l'Ateneu Canetenc, i per fer-la visible, va encarregar l'edifici a l'arquitecte Lluís Domènech i Montaner.\nDomènech va aprofitar l'estructura d'una antiga casa que hi havia en l'emplaçament i va transformar tot el pis superior. Les obres es van anar realitzant fins a preveure'n l'inauguració el 2 d'agost de 1885. Malauradament, un accident fortuït durant les proves d'il·luminació, que anava amb gas produït amb benzina, va originar un incendi que no va produir grans desperfectes, però va fumejar les parets. Això obligà a retardar l'inauguració, que es va fer a finals d'aquest mateix any.\nEn el moment de la seva inauguració l'edifici disposava d'una sala de cafè, biblioteca, a més de l'annexa del Teatre Principal que estava al costat de l'edifici originari i que competia amb el Teatre Canetenc que es trobava al carrer Castanyer.\nL'ateneu Canetenc va tenir, però, una vida curta, ja que l'any 1893, es va dissoldre per falta de socis. L'edifici va anar passant per per diverses institucions sempre lligades amb la cultura i l'entreteniment i va anar adoptant denominacions diverses: Foment, Foment Catalanista - molt en la línia de la Solidaritat Catalana i la Lliga Regionalista. L'any 1924 el nou govern dictatorial i profundament anticatalà de Primo de Rivera en va tancar les portes. Posteriorment va ser llogat per l'Ateneu Obrer, que era tolerat per la dictadura. L'any 1939, ja amb la dictadura del general Franco, es va dissoldre l'associació i l'edifici va ser ocupat llavors per l'organització del règim Educación y Descanso. Un cop superada la dictadura, l'any 1984 l'edifici, que estava bastant degradat, va ser adquirit per l'Ajuntament de Canet.\nL'any 1999 s'hi va instal·lar la biblioteca popular que fins aleshores havia estat al passeig de la Mare de Deu i que segueix ocupant actualment l'edifici.\nÉs un dels primers edificis Modernistes que es van construir a Catalunya.\nLes imatges il·lustren prou bé les característiques de l'edifici amb detalls, pintures i decoracions pròpies d'aquest estil és un reflex de l'arquitectura modernista més primerenca del seu arquitecte Lluís Domènech i Montaner, amb elements florals i l'omnipresència de la figura mitològica del drac tan comú en el Modernisme català, que posteriorment Domènech incorporarà a moltes de les seves obres.\nA l'estar situat en una cantonada, l'edifici s'articula en dues façanes que s'uneixen en una torre circular recolzada en una columna exenta de maó vist, que es coronada amb una cúpula en forma d'ou.\nUn dels elements més espectaculars és la gran balconada que recorre tot el primer pis, tota ella construïda amb ferro forjat pels ferrers de Ca l'Aulet, autors també d'altres treballs d'aquest tipus dintre del Modernisme canetenc.\nLa façana està recoberta d'esgrafiats decoratius que han estat totalment restaurats. A la façana de la Riera de Sant Domènec hi trobem un frontó triangular amb torretes a banda i banda i un gran rosetó. La coronació està composta per falsos merlets.\nL'interior està totalment transformat i adaptat a les necessitats actuals de la biblioteca que acull.\nCa la Corona\nAdreça: Carrer Lledoners, 80 Canet de Mar (Maresme)\nCasa típicament modernista, una bona mostra d'habitatge burgès de qualitat a Canet de Mar, construïda l'any 1906, tal com consta a la part superior de la façana.\nLa façana presenta uns elements decoratius amb utilització de l'esgrafiat, la fusta, el ferro forjat i la ceràmica, i és a la coronació a on es pot notar l'esforç imaginatiu amb més força.\nEls esgrafiats del coronament contenen elements florals flanquejats per uns elements ceràmics circulars de color verd que contrasten amb el fons de color crema. Els laterals superiors de les obertures presenten també, tant a la planta baixa com al pis, petits elements ceràmics amb el mateix joc de colors.\nEl balcó del primer pis recorre tota l'amplada de la façana i està sostingut per quatre mènsules. La barana de ferro forjat és d'un dibuix senzill i típic en les construccions del país. La planta baixa té dues obertures, una finestra protegida amb una reixa tradicional i el cancell que permet intuir a l'interior una magnífica porta de fusta treballada.\nAdreça: Carrer Ample, 14 Canet de Mar (Maresme)\nCasa a mig camí entre el Modernisme i el Noucentisme, és una de les millors mostres d'habitatge de qualitat a Canet de Mar.\nLa casa va ser projectada i dirigida per l'arquitecte Pere Domènech i Roura entre els anys 1918 i 1920 (segons O. Bohigas). El contractista va ser Josep Cabruja.\nCasa de notable factura, de dos cossos ben diferenciats amb un cos principal i una torre annexa amb una planta baixa i tres alçades addicionals, comptant-hi unes golfes\nLa façana presenta notables esgrafiats, actualment molt degradats, amb pèrdua quasi total dels colors originals. La planta primera amb tres obertures, té dos balcons bastant diferenciats, el del cos central donant sortida a dues obertures i amb suport central. El segon balcó, a la torre, amb una sola obertura.\nL'últim pis té una galeria d'estil amb finestres arquejades de maó vist separades per columnes salomòniques del mateix material, típiques del gòtic tardà. El ràfec que corona la casa és també de maó vist i té un sortint considerable. Pel cantó de la torre, el tercer pis presenta una sola finestra rectangular amb maó vist i flanquejada en la seva part superior per uns plafons ceràmics. Les golfes conserven petites típiques finestres esglaonades modernistes al nivell superior.\nTambé és destaca la utilització de la ceràmica vidriada en la construcció.\nEn ser de propietat particular, l'interior de la casa no es pot visitar.\nAdreça: Riera Buscarons, Canet de Mar (Maresme)\nVa ser construïda per un americano fill del poble. També se'n diu Can Pepet Pau Moro.\nCasa projectada per l'arquitecte municipal de Canet Eduard Ferrés i Puig i construïda pel mestre de cases Martí Isern i Fors (alies Martí Fanals), cap a principis del segle XX.\nCap als anys 30 del passat segle va ser adquirida per Isidre Jover i Sellarès, industrial i músic que tenia una fàbrica al poble - Isidre Jover i Cia. -\nÉs molt notable el contrast entre els tres nivells de la casa. La planta baixa, molt senzilla només comporta finestres rectangulars, però en les dues plantes superiors la decoració s'enriqueix notablement. En el primer pis hi ha una petita tribuna rodona i un balcó que presenta una barana de forja amb un dibuix coup de fouet, tipic de l'Art Nouveau, molt elegant.\nL'últim pis trenca totalment amb les dues plantes inferiors i amb un aire de galeria totalment tancada aconsegueix un contrast cromàtic total en ser pintada de color vermell en comptes del blanc inferior.\nLa coronació es fa amb unes esferes també vermelles i amb un petit pinacle a l'angle de separació de les dues façanes.\nCasa particular, no es pot visitar interiorment.\nAdreça: Avinguda Misericòrdia, 14 Canet de Mar (Maresme)\nUn dels primers estudis sobre el Modernisme a Catalunya Reseña y Catálogo del modernismo en Catalunya obra d'Oriol Bohigas, cita "Forns" com arquitecte. Actualment aquest punt segueix sense aclarir, havent-hi qui l'atribueix a Puig i Cadafalch i qui a Manel Raspall i Mayol.\nEn tot cas, es tracta d'una casa típicament Modernista, la primera que es va construir - als voltats de 1912 - després de l'obertura del Passeig de la Misericòrdia, on està situada.\nLa família Flor, constructors de la casa, era una família de mariners coneguda a la població des del segle XVI. A més d'aquesta casa, al segle XVIII van construir la casa de Can Pou també a Canet. Es calcula que la construcció es va realitzar entre 1909 i 1910.\nAra rep el nom dels seus actuals propietaris, la família Carbonell.\nEs tracta, tal com ja hem dit més amunt, d'una casa amb trets indiscutiblement modernistes, tant en l'estructura com en la decoració de les façanes, amb les típiques finestres esglaonades, elements estructurals d'obra vista i sòbria decoració ceràmica.\nÉs una torre unifamiliar d'unes dimensions relativament importants que es troba en un acceptable estat de conservació i que s'aixeca en una zona noble de la població, l'avinguda que porta al Santuari de la Misericòrdia, que contribueix a dignificar. La distribució allargada és gairebé la d'un edifici industrial en què a través d'un passadís central es dona accés a banda i banda a les diverses dependències.\nCasa Joan Carbonell i Paloma\nAdreça: Carrer Ample, 36 Canet de Mar (Maresme)\nCasa construïda l'any 1907, segons l'historiador Carles Saiz i Xiqués.\nL'autor del projecte va ser el mestre de cases Martí Isern, encara que fins no fa gaire s'havia atribuït a Pere Domènech i Roura.\nContrastant amb altres edificacions que usen components industrialis, aquesta casa es destaca per la utilització d'elements artesanals com la pedra de Girona a la planta baixa i a la coronació, les baranes dels balcons de forja, la fusteria i els esgrafiats.\nEdifici modernista de tres plantes situat al carrer principal de la població, presenta una façana amb disseny ben diferenciat a cada nivell. A partir d'una planta baixa llisa adornada només per un petit balcó amb barana bombada de ferro forjat i unes ales a la part superior dels arcs de sustentació de porta i finestra, anem trobant: al primer pis una elegant balconada bombada també construïda amb ferro forjat i portes amb el mateix dibuix que el nivell inferior. Aquestes portes incorporen unes franges horitzontals esgrafiades que contrasten amb el color de fons de la paret. Al tercer nivell, quatre petites finestres amb adorns ceràmics alteren la composició d'obertures dels pisos inferiors. L'edifici es corona amb una barana de terrat de formes molt originals.\nParet per paret hi ha la casa Carbonell Floris que expliquem a continuació\nL'estat de conservació de la façana es correcte.\nCasa Carbonell Floris\nAdreça: Carrer Ample, 38 Canet de Mar (Maresme)\nPodria ser obra de Pere Domènech i Roura i va ser construïda a principis del segle XX.\nCasa similar a la contigua propietat d'un germà del propietari (veure Casa Carbonell i Paloma).\nCasa de només dues plantes, però de decoració exterior molt rica, especialment al pis superior gracies al balcó que la recorre gairebé d'extrem a extrem. Aquest balcó bombat dona sortida a les dues obertures de la façana a aquest nivell.\nCom a la casa Joan Carbonell i Paloma, que té al costat, unes franges horitzontals recorren la façana al segon pis però, en aquest cas, són de petites peces de ceràmica blava de forma circular.\nUn coronament de formes turmentades remata la façana.\nL'estat de conservació de la façana és correcte.\nCasa museu Lluís Domènech i Montaner xxxxx (Qualificació 2 sobre 5)\nAdreça: Riera Buscarons, 3 Canet de Mar (Maresme)\nAquest conjunt, situat a la confluència de les rieres Buscarons i Gavarra amb la Sant Domènec, al centre neuràlgic de la població, comprèn dos edificis ben diferenciats. Per una banda l'antiga masia Rocosa, edificada el segle XVI i rehabilitada l'any 1991 per formar part del conjunt museístic i d'una altra la Casa Domènech projectada per Lluís Domènech i Montaner i construïda entre els anys 1908-1910 com a casa d'estiueig per a la seva família a la població de la que era filla la seva dona. Lluís Domènech no era nascut a Canet, però allà també tenia els seus orígens familiars.\nLa decoració interior és molt espectacular i inclou sòcols de fusta, parets de ceràmica, dues xemeneies de considerables proporcions amb escuts heràldic. El mobiliari, es també dissenyat per Lluís Domènech i Montaner i combina la riquesa decorativa amb una gran sobrietat en les línees. Cal destacar l'entrada de llum zenital a través d'un lluernari situat a la primera planta.\nEn la construcció de la casa, que es va fer reformant una antiga edificació, van col·laborar el fill de Lluís Domènech, en Pere Domènech i Roure i el seu gendre Francesc Guàrdia.\nL'edifici i el seu annexe la masia Rocosa acullen un interessantíssim museu molt expressiu de l'obra de Lluís Domènech i Montaner en el seu interior s'hi poden contemplar fotografies, mobiliari, escultures, elements de treball, mosaics, els quals permeten fer-se una amplia visió de l'obra del gran arquitecte i la seva família.\nCasa Roura (Ca la Bianga) xxxxx (Qualificació 2 sobre 5)\nAdreça: Riera de Sant Domènec, 1 Canet de Mar (Maresme)\nConstrucció projectada per un jove Lluís Domènech i Montaner per encàrrec de Ricard de Capmany, gendre de Ramon Montaner i primer comte de la vall de Canet i Francesca Roura Carnesoltes, germana de la seva dona. Es va acabar l'any 1889 i era utilitzada com a residència d'estiueig.\nEdifici més aviat eclèctic, d'aires medievals, a quatre vents. Aquesta disposició va permetre a l'arquitecte idear quatre façanes amb maó vist com a element comú.\nÉs una de les construccions més espectaculars de Canet, però malauradament està en un estat de conservació força deplorable, encara que últimament s'han iniciat unes obres de reconstrucció.\nL'exterior de la casa: Edifici d'aspecte sumptuós amb una façana amb frontó esglaonat dins de l'estil neerlandès i una important torre adossada. Obra de maó vist, mostra un repertori de recursos constructius que ens permet fer-nos càrrec de l'extraordinària capacitat de Domènech i Montaner per extreure el màxim rendiment dels materials i tècniques usades.\nL'exterior es troba en unes condicions de conservació molt precàries, en especial es destacable la caiguda de les teules de porcellana vidriada multicolor de la torre. Això l'ha deixat desprotegida i a més cal mencionar diverses intervencions que n'han modificat aspectes importants.\nL'interior de la casa: té una decoració modernista molt sofisticada on destaca una sala general magníficament resolta en que destaca un sostre situat a una alçada considerable que remarca la sumptuositat del conjunt.\nS'espera que les obres de restauració que mencionem més amunt, tornaran al conjunt la seva magnificència a partir de la data de finalització que es preveu als voltants del mes de març de 2008.\nAdreça: Carrer Ample, 27 Canet de Mar (Maresme)\nCasa d'exquisit disseny modernista projectada i realitzada per Josep Cabruja, a principis del segle XX, per encàrrec de l'indià Jaume Puxan que va arribar a ser alcalde de Canet de Mar entre el 1904 i 1905. Aquesta casa recorda molt l'estil del gran arquitecte modernista Antoni Maria Gallissà i Soqué, especialment la seva casa Llopis de Barcelona, encara que amb un plantejament decoratiu més senzill. No sabem com Josep Cabruja va poder rebre aquest influència o si realment la va rebre.\nCasa de tres nivells on cada un d'ells es ben diferent dels altres. Potser la planta baixa es la més convencional, destacant especialment els suports en pedra de l'arc de maó amb clau de volta de pedra de la porta d'entrada.\nL'estat de conservació de la casa és bo, havent estat recentment restaurada.\nEn tractar-se d'una casa particular, la casa no es pot visitar interiorment.\nCasa Serra Pujadas\nAdreça: Riera Sant Domènec, 11 Canet de Mar (Maresme)\nCasa de transició des del Modernisme al Noucentisme, projectada per l'arquitecte Pere Domènech i Roura, fill de Lluís Domènech i Montaner. La data de construcció se situa probablement als voltants dels anys 20 del passat segle.\nFaçana asimètrica de tres nivells completament diferenciats.\nLa planta baixa amb portes i finestres adovellades, aquestes últimes dos a un costat i tres a l'altre, amb columnetes de separació amb interessants fusts i capitells. La porta de fusta de doble batent està situada entre un i altre conjunt.\nEl primer pis te tres obertures. D'esquerra a dreta de l'observador, una finestra doble d'inspiració gòtica, separada per una columneta, una vitrina vidriada amb base de pedra sostinguda per dues importants mènsules i, finalment, una obertura amb balcó de barana de ferro forjat de dibuix senzill però elegant.\nLa última planta té un total de nou finestres de petit format.\nUn important ràfec decorat protegeix la façana de les inclemències del temps.\nDe l'interior cal mencionar el pati, el qual té una font al paviment.\nEn tractar-se d'una vivenda privada, les visites a l'interior no són possibles.\nAdreça: Carrer Abell, 9 Canet de Mar (Maresme)\nCasa de dues plantes de pedra d'estètica més aviat eclèctica, encara que la balconada que recorre tota la façana al nivell del primer pis té una estètica modernista.\nNo tenim coneixement del seu arquitecte o mestre d'obres.\nEl fet de que estigui situada a prop d'una zona popular ha donat peu a que s'hagi considerat per algun autor com una mostra d'arquitectura popular, però la qualitat dels materials més aviat desmenteix aquesta opinió. Es tractaria, doncs, d'una casa construïda com a habitatge d'una família de classe mitja o alta.\nCol·legi Eleonor Yglesias\nAdreça: Carrer Golart, 13 Canet de Mar (Maresme)\nEscola construïda gracies a la munificència de la generosa donant Eleonor Yglesias i a l'impuls que el religiós Pare Bernat Rigau li va donar amb els seus coneixements arquitectònics: sembla ser que la vocació d'aquest religiós era l'arquitectura, però per pressions familiars va haver d'entrar al sacerdoci. Els elements bàsics del projecte, plànols, etc., van ser realitzats pel sacerdot, que també va intervenir decisivament en la construcció amb les seves orientacions.\nEs tracta d'un edifici d'un Modernisme certament original, construït per la funció que encara realitza ara, amb mitjans certament limitats, com ho demostren els materials emprats. Malgrat això, aconsegueix una estètica sorprenent en especial pel que fa a les finestres de gran format i molt abundants del primer pis. Aquestes tenen una forma que contrasta amb les de la planta baixa i permeten una generosa il·luminació de les classes.\nAdreça: Carrer La font, 8 Canet de Mar (Maresme)\nEdifici projectat i construït per l'arquitecte Emili Cabanyes a principis del segle XX. A l'Arxiu Municipal consta l'adquisició de la finca l'any 1902 per part de l'Ajuntament per destinar-la a dependències municipals.\nL'estructura de l'interior suggereix que la intervenció de Cabanyes va estar condicionada per la conservació de diversos elements d'un edifici preexistent.\nLa seva primera funció va ser la d'edifici escolar formant part del conjunt de l'Ajuntament. Posteriorment ha tingut altres aplicacions, essent actualment seu de Radio Canet i de Serveis Tècnics Municipals.\nEdifici construït amb maó vist i pedra que no presenta un estil massa definit. La seva entrada a un catàleg d'edificis modernistes és una mica forçat, més si tenim en comte que la qualitat de la façana no es correspon amb el tractament donat a l'interior.\nEstat de conservació precari. Interior sense cap interès.\nAdreça: Drassanes del Pla, 30 Canet de Mar (Maresme)\nProjecte de l'arquitecte Eduard Ferrés i Puig, inaugurat el 4 de novembre de 1908, on hi podem observar moltes de les característiques de la seva obra com les obertures de ventilació fetes amb lames de tova ceràmica. Aquest exemple és un interessant compromís entre forma i funció, en una idea que posteriorment serà seguida per molts arquitectes.\nActualment és la dependència principal de la Policia Municipal, que es troba entre la carretera N-II i la costa. L'edifici ha estat completament restaurat, amb les naturals modificacions per adaptar-lo a la funció de caserna. L'exterior presenta un aspecte només amb modificacions menors en relació amb l'inicial.\nAdreça: Torrent dels Lledoners, 111 Canet de Mar (Maresme)\nMagnífic edifici industrial modernista construït l'any 1899. Inicialment va acollir la fàbrica Sussagna Ferres i posteriorment la fàbrica Carbonell.\nLa construcció es de maó i l'abundància d'obertures, assegura una bona il·luminació interior.\nLa façana recorda una església gòtica de tres naus, amb quatre pinacles que s'eleven per sobre de la teulada esglaonada.\nTant a l'exterior com a l'interior, es poder contemplar els interessants elements de fusta i vidrieres decoratives, encara que considerablement deteriorats.\nLa visita, inclosa l'exterior es fa difícil perquè la nau més interessant, que és la que descrivim, està situada a dins d'un recinte industrial normalment tancat.\nAdreça: Riera del Pinar, 12 Canet de Mar (Maresme)\nNau industrial dedicada a la fabricació d'articles de gènere de punt, projectada per l'arquitecte Pere Domènech i Roura, se suposa que amb l'ajuda del seu pare Lluís Domènech i Montaner.\nL'any de construcció se situa als voltants de 1910.\nEls responsables de la construcció van ser els mestres de cases Salvador Torrus i Josep Cabruja i Feliu.\nEdifici d'estètica modernista construït bàsicament amb maó vist, amb una considerable projecció vertical que el dota d'una elegància desgraciadament poc habitual en una construcció d'aquest tipus.\nLa façana principal amb tres nivells té una gran rosassa central ceràmica amb el nom de l'empresa en el seu nivell inferior. Al nivell superior s'utilitza abundantment el maó vist i té un cos central amb tres finestres esglaonades típicament modernistes amb persianes que es van empetitint, a banda i banda, en els cossos laterals per seguir la pendent de la teulada.\nSegueix mantenint-se en força bones condicions. A prop seu s'hi troben edificis de la mateixa època com el Mercat de Canet, obra també de Pere Domènech i Roura, encara que d'estètica Noucentista i la Casa Alsina Roig, també Modernista.\nAdreça: Passeig de la Mare de Deu de la Misericòrdia cantonada al Carrer Josep Mora Canet de Mar (Maresme)\nEnderrocada durant els anys 60 i reconstruïda als 80. El projecte es deu a l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch. Es similar a la que s'aixeca a la Plaça Barris, al costat de la carretera N-II.\nÉs una font pública amb dos dolls d'aigua oposades en el sentit transversal a l'eix del Passeig, amb decoració ceràmica i estructura de maó vist.\nAdreça: Plaça Barris, Canet de Mar (Maresme)\nPetita font pública adossada a una de les parets d'una casa d'aquesta plaça, al costat de la carretera N-II. Projecte de l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch.\nPlaca del carrer Carles Pasqual i Puig\nAdreça: Carrer Carles Pascual i Puig, Canet de Mar (Maresme)\nPlaca de Ferro forjat indicativa del nom del carrer. Se suposa que dissenyada per Josep Puig i Cadafalch. És una bella peça de ferro forjat de formes molt elegants que es troba just davant del Restaurant del Santuari de la Misericòrdia.\nPrimer i Cinquè Misteris de Dolor del Rosari Monumental del Santuari de la Misericòrdia\nAdreça: Parc de la Mare de Deu de la Misericòrdia, Canet de Mar (Maresme)\nEl projecte inicial era de 15 capelletes, de les que només se'n van arribar a fer aquestes dues. La primera té la típica forma d'una creu de terme gòtica construïda amb pedra i molt decorada. La segona, d'una aparença més rústica i molt de l'estil de Josep Puig i Cadafalch l'autor de les dues peces, es composa de materials més variats com maó, pedra, ceràmica i ferro.\nAdreça: Parc del Santuari de la Misericordia, Canet de Mar (Maresme)\nEdifici projectat i construït sota la direcció de l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch l'any 1914.\nÉs una construcció típica d'aquest arquitecte amb elements com el plafó ceràmic que corona la part oest de l'edifici, molt semblant a les de la Casa de les Punxes de Barcelona. Un cos d'edifici de planta gairebé quadrada i d'un sol nivell, conté a la seva façana oest un anagrama coronat de la verge Maria amb els símbols dels quatre evangelistes i a sobre dels escuts de Catalunya i de Canet. Aquest plafó fet amb ceràmica de color blau, culmina un arc parabòlic de maó que inclou al seu interior finestres esglaonades i elements de decoració ceràmica menors.\nEl projecte inicial era més important, ja que incloïa un alberg, però aparentment les limitacions econòmiques en van reduir l'abast final.\nL'estat de conservació és acceptable i segueix acollint un restaurant popular.\nAdreça: Turó de Pedracastell Canet de Mar (Maresme)\nDurant el pontificat de Lleó XIII, a finals del segle XIX, es va demanar als pobles que erigissin creus per commemorar l'entrada al segle XX. A Canet, el Doctor Marià Serra i Font es va encarregar de la promoció i va cedir els terrenys per poder portar a terme l'iniciativa. S'encarregà el projecte a Lluís Domènech i Montaner i la primera pedra es va posar l'1 de gener de l'any 1901. Les obres van acabar-se un any més tard i el quatre de maig de 1902 es va beneir.\nEra una creu de dimensions notables, ja que l'alçada total arribava a 30 metres. Només la podem contemplar en les fotografies que se li van fer, ja que va ser destruïda la nit de Sant Esteve - 26 de Desembre de 1926 - per una important tempesta de vent que va assolar el municipi.\nLa segona creu es va reconstruir l'any 1926 i era una copia de la primera, ja que l'arquitecte Pere Domènech i Roura, fill de Lluís Domènech i Montaner, es va basar en els plànols del seu pare. Aquesta segona creu va ser beneïda el 30 d'octubre de 1927.\nAl començar la guerra 1936-1939, grups anticlericals van destruir molts elements del patrimoni religiós. En aquestes circumstàncies, el 24 de juliol de 1936, la creu de Pedracastell va ser novament destruïda.\nL'any 1940, acabada la guerra, es va instal·lar una creu de fusta per substituir la destruïda i, finalment l'any 1954 es va aixecar una nova creu amb una estètica gaudiniana molt diferent de l'original de Domènech. L'arquitecte va ser Isidre Puig Boada. Aquesta és la creu avui existent.\nAlgunes de les pedres de la segona creu, construïda per Pere Domènech i Roura, es conserven a l'església de Sant Pere i Sant Pau i formen part de dos altars laterals. Les podem veure en la segona foto al marge.\nFoto extreta del llibre "Guia històrica de Canet de Mar" publicada amb autorització del seu autor Carles Sàiz i Xiqués.\nFoto publicada amb autorització parroquial.


Convocatòria del procediment per a la concessió en règim de concurrència competitiva de subvencions del XVII Premi Iniciativa Medi Ambient, any 2021.\nSol·licitud de participació XVII Premi Iniciativa Medi Ambient Documentació que cal presentar Requeriments A partir de 19/06/2021 fins 30/09/2021\nSol·licitud de participació XVII Premi Iniciativa Medi Ambient Sí Alcalde/essa / President/a\nProjecte Premi Iniciativa Medi Ambient 2021 Sí Secretari/ària\nMaterial gràfic No Secretari/ària\nEl tràmit "Sol·licitud premi" és el tràmit de sol·licitud de subvenció per part de l’ens local en el marc de la convocatòria del procediment per a la concessió en règim de concurrència competitiva del XVII Premi Iniciativa Medi Ambient.\nEls ens locals que realitzin projectes, actuacions i/o iniciatives de protecció i millora del medi ambient del territori del Camp de Tarragona, les Terres de l’Ebre i el Baix Penedès, en els àmbits i d’acord amb les condicions establertes en la convocatòria reguladora del procediment de concessió del Premi.\nCada ens local pot presentar més d'un projecte, amb una sol·licitud diferent per cada projecte que presentin.\nEl tràmit de «Sol·licitud XVII Premi Iniciativa Medi Ambient » és gratuït.\nEl tràmit de «Sol·licitud XVII Premi Iniciativa Medi Ambient» s’ha de realitzar electrònicament fins el dia 30 de setembre de 2021, les 24 hores del dia.\nConvocatòria del procediment per a la concessió en règim de concurrència competitiva de subvencions del XVII Premi Iniciativa Medi Ambient, en règim de concurrència competitiva, per l'exercici 2021.


Putin assegura "Crimea sempre ha estat i sempre serà part de Rússia"\nEntre un munt d'apladiments, el president rus ha venut l'annexió com una reunificació i ha dit que no podia deixar sense resposta la petició de Crimea per entrar a Rússia perquè hauria estat una traïció. Tot i això, ha dit que no aspira a incorporar altres regions ni vol dividir Ucraïna.\nRedacció 18/03/2014 - 08.30 Actualitzat 19/03/2014 - 08.03\nVladímir Putin accelera l'annexió de Crimea a Rússia, però, segons, diu s'aturaria aquí. El president rus, entre un munt d'aplaudiments, ha assegurat a les dues cambres del Parlament rus que "Crimea sempre ha estat i sempre serà part de Rússia". El president rus ha venut l'annexió com una reunificació i ha dit que no podia deixar sense resposta la petició de Crimea per entrar a Rússia perquè hauria estat una traïció.\nDesprés d'això, Putin ha dit que Rússia no aspira a incorporar altres regions d'Ucraïna, ni busca dividir aquest país. "Rússia no busca dividir Ucraïna. No ho necessitem, això", ha afirmat, en referència a les regions orientals d'Ucraïna on hi ha una majoria de població russa. Sobre aquests territoris, Putin ha considerat que "els defensarem amb mitjans polítics i diplomàtics".\nPer això, Putin ha acusat Occident d'haver traspassat totes les línies vermelles amb la crisi d'Ucraïna, mentre que ha agraït a la Xina el seu suport. Pel que fa a les noves autoritats ucraïneses, ha considerat que han fet un cop d'estat.\nEl Parlament Rus ha desafiat la Unió Europea i els Estats Units a estendre les sancions imposades ahir a tots els seus diputats. La Duma, o cambra baixa, ha aprovat una declaració de resposta als càstigs, adoptats ahir a Brussel·les i a Washington, que prohibeixen entrar a Europa i congelen els béns a una vintena de responsables crimeans i russos.\nVistiplau a l'esborrany d'adhesió\nEl president rus ha donat el seu vistiplau aquest dimarts al matí a un esborrany d'un tractat per a la incorporació de Crimea a la Federació Russa. Ho ha fet l'endemà de firmar el decret que reconeix Crimea com a estat independent.\nEl document aprova "el projecte del Tractat entre la Federació Russa i la República de Crimea sobre la incorporació de la República de Crimea a la Federació Russa". És a dir, que després de reconèixer Crimea, Putin continua avançant per quedar-se aquesta península que fins ara formava part d'Ucraïna.\nLa resolució ha estat publicada en el portal oficial rus d'informació jurídica. "Considero convenient la firma del tractat recollit en la present resolució al més alt nivell", conclou la resolució del cap del Kremlin.\nPutin justifica l'annexió de Crimea\nMobilització de tropes d'Ucraïna


El Voluntariat per la llengua continua amb força a Cerdanyola\nA partir d'ara, 40 persones aprenentes podran parlar amb fluïdesa amb la seva parella lingüística.\nDimarts passat al vespre, 8 de novembre, es van constuitir 36 parelles lingüístiques a l'Ateneu de Cerdanyola i només una setmana després ja en són 40. Aquest és l'inici de la campanya de tardor del Voluntariat per la llengua de Cerdanyola.\nEn la celebració de l'acte del Voluntariat per la llengua, es van donar les explicacions sobre el funcionament del programa i després es van constituir les parelles lingüístiques, que es trobaran d'ara endavant per parlar en català. Tot seguit aquestes van poder fer un primer contacte per trencar el gel i començar a conèixer-se.\nSi algú vol formar part d'aquest programa, encara s'hi pot apuntar. Només cal ser major d'edat i disposar d'una hora a la setmana per quedar amb una altra persona, i el compromís és quedar un total de 10 hores. Les persones voluntàries parlen el català habitualment i s'ofereixen per ajudar les persones aprenentes que només tenen coneixements bàsics de català i es volen llançar a parlar-lo per tenir més fluïdesa iseguretat amb elles mateixes.\nSi us voleu inscriure al VxL, feu clic aquí!


James Rhodes, el pianista clàssic que no vol ser-ho (o de com l’art pot salvar) - Revista Musical Catalana\nJames Rhodes, el pianista clàssic que no vol ser-ho (o de com l’art pot salvar)\n© Lorenzo Duaso\nVOLL-DAMM JAZZ FESTIVAL. James Rhodes, piano. PALAU DE LA MÚSICA. 24 DE FEBRER DE 2017.\nL’expectació és màxima, tenint en compte l’èxit de taquilla –aforament pràcticament al complet–, així com, sobretot, la presència d’un públic jove, poc semblant al que s’acostuma a trobar als concerts de clàssica. És cert que el concert s’emmarca en la 48a edició del Festival de Jazz, i per tant és legítim pensar que, des de l’aposta per l’experimentació sonora, molts oients s’obren a altres estils; però més cert encara és que l’èxit dels seus llibres –veritables best-sellers– han dotat James Rhodes, el pianista convidat, d’una tremenda visibilitat als mitjans de comunicació. La maquinària del màrqueting sembla imparable fins i tot en els casos que es volen alternatius o antisistema, com demostra la presència d’un marxandatge més propi d’estrella pop, a la venda al hall del mateix Palau de la Música.\nAixí doncs, qui és en veritat James Rhodes? Un guru, un màrtir, o potser un coach? La veritable pregunta, en realitat, hauria d’apuntar –en el nostre context– a la pròpia música: és James Rhodes un pianista clàssic? Pel la seva posa, declaradament informal i inconformista, un podria dir que no; però evidenciada la seva admiració per Bach, Beethoven i Chopin, i la seva descarada aposta pel piano com a forma d’evasió –fins i tot de curació–, la resposta és afirmativa. Malgrat les aparences i tots els discursos motivacionals, James Rhodes és –ho confessa, de fet– un músic que busca la veritat en música. Succeeix que la seva cerca ha tingut un ressò –impensable per a ell mateix, del qual òbviament es beneficia–, però que no té per què anar en contra de la pròpia música. Algun periodista prestigiós ha assenyalat l’extrem dramatisme de la seva història com a propulsor de l’èxit musical, sense la qual –s’atreveix a especular el periodista en qüestió– no hauria estat reconegut com a pianista. Això, podríem dir, és en part cert, ja que Rhodes no vol ser encasellat dins l’àmbit de la clàssica; però també –i en gran part– és fals, ja que el seu pianisme, malgrat tots els embolcalls, té quelcom d’inequívocament verdader. Una nova dificultat es presenta amb la freqüent tendència a emetre comparacions. Prenent-lo per enfant terrible de la música, en prescindir de forma visible i declarada d’etiquetes (excepte la d’enfant terrible, és clar) hi ha qui l’ha anomenat “el nou Glenn Gould”. Ignoro l’origen d’aquests rumors, però escoltant el seu primer enregistrament, i amb més raó encara després de la interpretació presenciada al Palau, no hi ha forma de reivindicar aquest parentiu. James Rhodes no és un visionari, ni –en sentit estricte– un tipus extravagant que vulgui épater le bourgeois. Sap perfectament el que fa, i per què ho fa. Sap el seu passat terrible, tot el que ha patit, i com la música ha tingut una funció taumatúrgica; per això, segurament, es recrea en la bellesa de les creacions més fosques de manera especialment eficient. Quant a la seva execució –tornant a la comparació amb Gould–, no hi ha res d’aquell contrapunt inspirat, meravellosament agressiu de Gould, ni tampoc l’obstinació per interpretar només a la seva manera. Rhodes busca l’autenticitat potenciant la bellesa, i no abusa de la seva pròpia tècnica, posada al servei del missatge que li interessa decantar.\nPer a molts, l’inici és Bach. I també al recital de Rhodes, al Palau, s’inicià amb ell, interpretant el preludi més cèlebre de la sèrie, un preludi que –explica en un llibre, i en la seva primera al·locució micròfon en mà– tothom pot arribar a tocar en sis setmanes, si s’ho proposa. És el que defensa, enfundat en un sweater amb el nom de Chopin, després d’aquesta sèrie de notes bellament entrellaçades. De fet, la seva versió, més melòdica que endimoniada, recorda perfectament un Nocturn del compositor polonès. La peça següent que interpreta, precisament, és obra seva. Un cop contextualitzat Chopin, i havent emfatitzat la seva rellevància com a creador de peces per a piano, ataca Rhodes la que –segons explica– va ser la seva última obra: una Fantasia-Polonesa d’imprevisible estructura, amb girs que l’oient associa a l’ensomni prèviament evocat per ell, en la presentació de la peça. Moltes de les explicacions de Rhodes permeten visualitzar allò invisible, comprendre allò inevitablement inefable de les composicions… i aquest no és un mèrit menor. Més que el geni irat o incomprès, es comporta com el divulgador que va ser Leonard Bernstein, trobant símils de vegades afortunats i proposant significats vitals a les creacions dels grans –la penúltima Sonata de Beethoven, la Xacona de Bach, el descens als inferns de l’Orfeo de Gluck, per esmentar tres de les peces que a continuació va interpretar– i en definitiva fent bona la sentència se non è vero, è ben trovato.\nÉs en aquest punt, més enllà del que suggereix la posada en escena i la paraula –que Rhodes evidentment controla– que topem amb alguns dels elements que més es presten a la crítica. Ja que el seu Chopin, adduint a la llibertat implícita al gènere (“Fantasia”), va patir de certa inconsistència, tot desprenent-se de la seva lectura una sensació d’aleatorietat poc justificada, tant en l’encast de notes com, sobretot, en la intensitat de les pulsacions. Sorgeixen preguntes que poden incomodar –però són necessàries– fins i tot si s’emmarca aquest concert al Festival de Jazz: cal realment amplificar l’Steinway de cua mitjançant altaveus? No és per posar-nos més papistes que el Papa, però d’alguna manera això –fet segurament pel bé dels oients més llunyans, podrà adduir-se– falseja la interpretació, en la mesura que es perd la noció de les intensitats, la justa mesura de l’aspecte físic –el so és quelcom físic, no podem perdre-ho de vista– que implica la pròpia interpretació.\nEl tipus de lectura que més prefereix Rhodes, entre comunicativa i introspectiva, es va avenir molt millor a la següent peça programada, obra del geni de Beethoven. Molt s’ha escrit sobre el cèlebre opus 111, però l’immediatament anterior –la Sonata núm. 31, en La bemoll major, op. 110– no resulta menys crucial ni visionari. James Rhodes es va recrear eficaçment en l’amabilitat del primer moviment, va mostrar certa vehemència al segon, i es va deixar perdre en el misteriós tercer, que compta amb un parell d’intricats passatges fugats, l’últim dels quals va experimentar algun que altre revés. En qualsevol cas, es va entendre molt millor la seva proposta interpretativa arran de la programació d’aquesta sonata, que va rematar amb una interessant versió de la peça virtuosística per excel·lència, la “Xacona” de la segona Partita per a violí, que –com és sabut– incorpora una polifonia inaudita (gràcies a la tècnica de les dobles cordes), que va ser presentada com una conversa amb un ésser estimat de qui un mai es vol acomiadar del tot. Per mantenir la noció de repte interpretatiu –insòlit tour de force– en la translació a un instrument més procliu al contrapunt, Brahms va idear una versió només per a la mà esquerra, però Rhodes optà per interpretar la recreació romàntica de Ferruccio Busoni, que retrunyí joiosament a la Sala de Concerts del Palau.\nCapítol a part van ser els bisos, òbviament preprogramats; ja que el concert ordinari, exempt de programa –potser per no espantar d’entrada els menys familiaritzats amb la música clàssica, i com a mostra de fidelitat, de confiança envers les intencions de cada intèrpret–, tot just havia arribat a l’hora de duració, al·locucions incloses. Quedem-nos tan sols amb el primer dels tres, ja que va ser el que assolí unes cotes d’emotivitat extraordinària. Rhodes, que venia de parlar-nos de la conversa de Johann Sebastian amb la seva dona moribunda, va entonar en el seu primer bis de comiat una de les melodies més belles i tristes que s’hagin compost mai, com és el passatge central del ballet del segon acte de l’Orfeo de Gluck (aquell corresponent al solo per a flauta, aquí transcrit per a piano) en què s’entreveu la més que possible pèrdua de l’estimada.\nLes majors virtuts de James Rhodes no semblen residir en la tècnica, ni tan sols en la transgressió interpretativa, sinó més aviat en la subtilesa amb què aborda les partitures que requereixen de l’intèrpret una sensibilitat especial.\nPer descomptat, altres virtuts no estrictament musicals justifiquen la seva popularitat, més enllà del sacrosant recinte de les sales de concerts. Rhodes desprèn bonhomia, actitud positiva i una destacable capacitat per comunicar i divulgar –com s’ha assenyalat–, que inclou sentit de l’humor, i al·lusions a sentiments universals i profunds. S’agraeix la consciència de pertànyer a l’era de la cultura pop sense caure en el simple rebuig o –al contrari– en la immersió i aprofitament inconscients. Al final, el que compta és la tasca en pro de la cultura i l’aposta per la creativitat –sigui del tipus que sigui– que Rhodes defensa aferrissadament. I no com una cosa que un ha de posseir, per ser millor persona (o semblar-ho), sinó per representar un veritable flotador emocional i axiològic; un espai que salvaguarda la nostra integritat –fins i tot la nostra dignitat com a éssers humans– davant les contrarietats, decepcions o injustícies que en major o menor grau tots experimentem en el curs de la vida.


Buscar música nova amb l’Apple Music de l’iPhone - Assistència d'Apple\nNovetats de l’iOS 15\nL’ID d’Apple i l’iCloud\nConfiguració de l’ID d’Apple\nSubscriure’s a l’iCloud+\nMonitorar la bateria\nCanviar la data i l’hora\nCanviar l’idioma i la regió\nPersonalitzar la pantalla d’inici\nMoure apps i ginys a la pantalla d’inici\nConfigurar Concentració, les notificacions i “No molestar”\nConfigurar un mode de concentració\nActivar o desactivar la funció Concentració\nMantén la concentració mentre condueixes\nComprar llibres i audiollibres\nAplicar estils fotogràfics\nUtilitzar la funció “Text dinàmic”\nCrear un enllaç del FaceTime\nVeure els participants en una retícula\nCanviar la configuració del vídeo\nCanviar la configuració de l’àudio\nAfegir el teu iPhone\nAfegir la funda-cartera de cuir de l’iPhone\nRebre una notificació si et deixes el dispositiu a algun lloc\nRebre una notificació si et deixes un objecte en algun lloc\nEmplenar els teus detalls del perfil de salut i les teves dades mèdiques\nRecopilar, veure i compartir les dades de salut\nRecopilar dades automàticament\nAfegir dades manualment\nVeure les teves dades de salut\nCompartir les teves dades de salut\nVeure les dades de salut compartides per altres persones\nDemanar les històries clíniques als teus proveïdors\nDescarregar les històries clíniques amb codis QR\nVeure les històries clíniques de l’app Salut de l’iPhone\nMonitorar la teva estabilitat en caminar\nUtilitzar els protectors d’audició dels auriculars\nUtilitzar les funcions de nivells d’àudio dels auriculars\nComprovar els nivells dels auriculars\nPrioritzar el teu son\nUtilitzar l’iPhone durant el mode de dormir\nActivar o desactivar ràpidament el mode de dormir\nCanviar el mode de dormir i altres opcions\nObrir la porta amb una clau de casa\nAmplificar objectes a prop teu\nDetectar persones del teu voltant\nComprovar el correu\nRespondre un correu electrònic\nUtilitzar la protecció de la privacitat del Mail a l’iPhone\nAfegir un giny del Mail a la pantalla d’inici\nBuscar punts d’interès, restaurants i serveis a prop\nTrobar ràpidament la teva configuració de l’app Mapes\nUtilitzar Siri, l’app Mapes i el giny de Mapes per obtenir indicacions\nQuè pots fer mentre segueixes les indicacions d’una ruta\nConfigurar la ruta d’un vehicle elèctric\nEliminar les indicacions recents\nFer visites Flyover\nEnviar i rebre fotos, vídeos i àudio\nRebre i compartir contingut\nUtilitzar els ginys de l’Apple News\nVeure articles de notícies seleccionats especialment per a tu\nReproduir vídeos i projeccions\nRetallar la llargada del vídeo i ajustar la càmera lenta\nEditar els vídeos en mode Cinematogràfic\nCrear àlbums de fotos\nEditar i organitzar els àlbums\nFiltrar i ordenar les fotos d’un àlbum\nVeure fotos i vídeos compartits amb tu\nInteraccionar amb les fotos utilitzant les funcions “Text dinàmic” i “Consulta visual”\nPersonalitzar els records\nPersonalitzar la configuració del Safari\nVeure enllaços compartits amb tu\nOcultar la teva adreça electrònica personal\nTraduir text, veu i converses\nTraduir text en apps i utilitzant la càmera\nDesar les targetes i els passis a l’app Cartera\nUtilitzar claus digitals\nAfegir i utilitzar passis\nConsultar el temps\nVeure les icones del temps\nFer que Siri anunciï les trucades i les notificacions\nAfegir o eliminar membres d’“En família”\nCompartir ubicacions amb la família i localitzar dispositius perduts\nConfigurar l’Apple Cash familiar i l’Apple Card familiar\nReiniciar o desvincular els AirPods\nCanviar la configuració de l’àudio dels AirPods\nCanviar el nom dels AirPods\nAltaveus HomePod i AirPlay 2\nVincular el Magic Keyboard\nIntroduir caràcters amb maques diacrítiques\nCanviar de teclat\nSeleccionar una disposició de teclat alternativa\nCanviar les opcions d’assistència en l’escriptura\nAnunciar els missatges de text entrants\nUtilitzar el VoiceOver per a imatges i vídeos\nÀudio de trucada\nAudició en directe\nÀudio dels auriculars\nSons de fons\nTranscripcions dels missatges de l’intèrfon\nConfiguració per app\nCrear i gestionar les adreces “Ocultar el meu correu”\nEmplenar automàticament els codis de verificació\nEmplenar codis SMS automàticament\nGestionar l’autenticació de doble factor per al teu ID d’Apple\nActivar la tramesa privada de l’iCloud\nApagar o encendre l’iPhone\nBuscar música nova amb l’Apple Music de l’iPhone\nA l’app Música pots trobar música, videoclips, llistes i altres continguts nous i interessants.\nFer cerques a l’Apple Music\nToca Explorar per trobar música nova. Fes qualsevol de les accions següents:\nExplorar música destacada: fes lliscar el dit per les cançons i els vídeos destacats a la part superior de la pantalla Explorar.\nExplorar llistes de reproducció creades per experts en música: toca una de les moltes llistes de reproducció creades per experts musicals.\nExplorar música nova: fes lliscar el dit per les cançons que trobis a “Música nova” o toca “Veure-ho tot”.\nReproduir música segons el teu estat d’ànim: toca un estat d’ànim, com ara sentir-se bé, romàntic o festa, i toca una llista de reproducció.\nVeure el que és popular: toca una cançó a sota de la capçalera “Millors cançons noves”. Fes lliscar el dit cap a l’esquerra per veure més cançons o toca “Veure-ho tot”.\nEscoltar les cançons més populars de tot el món: toca una de les llistes de reproducció diàries de les 100 cançons de més èxit. Aquestes llistes inclouen les cançons més populars del dia en països d’arreu del món.\nEscoltar cançons d’àlbums que es publicaran pròximament: toca un àlbum a Pròximament i, després, toca una cançó disponible per reproduir-la.\nExplorar les teves categories favorites: toca Categories, selecciona una categoria i, a continuació, toca una llista de reproducció, una cançó, un àlbum, un artista, una emissora de ràdio o un videoclip destacats per escoltar música seleccionada per experts musicals.\nReproduir les cançons més populars del dia: toca Èxits i, després, toca una cançó, una llista de reproducció, un àlbum o un videoclip per reproduir-lo. Toca “Tots els gèneres” a la part superior de la pantalla per veure les cançons i els videoclips més populars del gènere que escullis.\nVeure videoclips: toca Videoclips i després toca un videoclip o una llista de reproducció de videoclips destacats.\nAnterior Escoltar música Dolby Atmos Següent Afegir música i escoltar música sense connexió


La Guineueta segueix en ratxa i s'imposa al Mollet | betevé\nLa Guineueta segueix en ratxa i s’imposa al Mollet\nEls de Nou Barris encadenen la tercera victòria consecutiva i la quarta jornada sense encaixar cap gol\nCarles Molet | diumenge, 15 de desembre del 2019, a les 19.30\nLa Guineueta continua i amplia la seva ratxa positiva de resultats. Els de Nou Barris s’han imposat per 3 a 0 al Mollet. Els de Luis Gallego fa set jornades que no perden i han sumat els últims nou punts que han disputat.\nLa Guineueta encarrila el partit a la primera part\nDesprés d’uns primers minuts de domini altern, la Guineueta ha començat a marcar diferències al quart d’hora de joc. Makaay ha fet l’1 a 0 amb una excel·lent definició davant el porter. A partir d’aquí els barcelonins han dominat i han generat ocasions per fer el segon, però aquest s’ha fet esperar fins just abans de la mitja hora de joc. Ha estat Chanfle qui ha fet el 2 a 0. Abans del descans hauria pogut arribar el tercer dels barcelonins, però el marcador ja no s’ha mogut.\nEl Mollet reacciona, però no marca\nA la segona part el Mollet ha fet un pas endavant i s’ha fet amb el domini del partit. Ha generat diverses ocasions, però els ha faltat l’encert necessari per marcar en la rematada final. La Guineueta ha sortit en ràpids contraatacs i hauria pogut sentenciar el partit, però no ha estat així. Els visitants fins i tot han estavellat una pilota al pal amb un llançament de falta, si arriba a entrar hauria posat emoció als últims minuts. El que ha acabat passant és que Rokeni ha marcat el 3 a 0, quan faltava un quart d’hora pel final. Un gol que ha servit per tancar el partit.


Juan Antonio de Zaratiegui y Celigüeta - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nJuan Antonio de Zaratiegui y Celigüeta\n(S'ha redirigit des de: Juan Antonio de Zaratiegui)\nJuan Antonio de Zaratiegui (Olite, Navarra, 23 de gener de 1804 - Utrera, Andalusia, 28 de gener de 1873) fou un militar navarrès.\n27 gener 1804\n28 gener 1873 (69 anys)\n26 setembre 1868 – 25 octubre 1868\n← Anselmo Blaser San Martín – Francisco Serrano Bedoya →\nGuerra de la Regència d'Urgell i Primera Guerra Carlina\n2 Expedició Zaratiegui\nComençà la carrera de les armes en classe de voluntari a les ordres del general Quesada en la campanya sostinguda contra el règim constitucional de 1820 a 1823. Des de 1824 fins al 1832 va estar de guarnició com a capità a Madrid, servint en la Inspecció general d'infanteria, a Saragossa i diversos altres punts, tenint la majoria de les vegades com a cap superior al coronel Zumalacárregui. Quan el 1833 esclatà la guerra civil passà a les files carlistes a les ordres del citat cabdill, en qualitat d'ajudant general, amb l'especial encàrrec de redactar els partes oficials, ordes i proclames d'aquest.\nMort Zumalacárregui, Zaratiegui continuà prestant la seva cooperació als successors d'aquell, malgrat la injusta prevenció amb què el miraven. Ascendí ràpidament en atenció als seus anteriors serveis i prengué part principal en les accions de Puente la Reina i en la Batalla de Mendigorría. A finals del 1835 fou ascendit a brigadier i se li confià la segona comandància de Navarra; derrotà al general Bernelle a Oteiza, aconseguí la Gran Creu d'Isabel la Catòlica per l'acció d'Arroitz, la creu de l'Orde de Carles III en l'últim setge de Bilbao i el faixí de mariscal de camp per la conquesta de la plaça fortificada de Larraga, que portà a fi amb només cinc batallons, fent presonera la guarnició i on hi obtingué un quantiós botí.\nDurant algun temps substituí en la Comandància general de Navarra el general Francisco Garcia interí atenia la seva salut, operant sense treva ni descans contra els generals Iribarren, Van Hallen i Conrad, amb tant encert i fortuna, que en entregar el comandament interí de Navarra els havia forçat a retirar-se a Pamplona i els carlins eren amos de tota la regió.\nArticle principal: Expedició Zaratiegui\nDesprés de l'expedició per Castella, Zaratiegui fou portat a la presó a Zúñiga i conduït amb escorta al fort d'Arciniega. Comprovada la seva innocència, al ser posat en llibertat, després d'un any de presó, Zaratiegui fou nomenat ajudant de camp de Dom Carles, al costat del qual assistí a les últimes operacions i amb ell entrà a França després del conveni de Vergara.\nDurant l'emigració publicà la Vida y hechos de don Tomás de Zumalacárregui (Madrid, i París, 1845), que fou model en el seu gènere d'obres militars, en les pàgines del qual fa ressaltar l'enginy del seu volgut general i amic i l'estima que es professaven mútuament. El 1849, acabada la guerra civil promoguda per Carles Lluís de Borbó i de Bragança, successor de Carles V, en la qual no hi va prendre part, tornà a Espanya, acollit a l'ampla i generosa amnistia concedida per Isabel II d'Espanya, doncs se li reconeixirien els graus i condecoracions que havia guanyat en el camp carlista.\nMés tard, la reina l'agracià amb les grans creus d'Isabel la Catòlica i Sant Hermenegild, l'ascendí a tinent general el 1868, nomenant-lo director general de la Guàrdia Civil, cos al que va saber instaurar l'organització que en altra temps planejava el general Zumalacárregui.\nDesprés del destronament d'Isabel II a conseqüència de la Revolució de Setembre de 1869, malgrat que vell i ple de xacres, Zaratiegui oferí a Carles la seva espasa i els seus serveis, figurant en el centre militar catòlic monàrquic de Madrid, que tant treballà per l'adveniment al tron de la família proscrita. Dom Carles li encomanà l'alçament d'Andalusia, però la manca de salut li impedí realitzar-lo, i morí poc temps després sense haver desembeinat novament l'espasa per la causa carlista.\nEnciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 1099 ISBN 84-239-4570-7\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Juan_Antonio_de_Zaratiegui_y_Celigüeta&oldid=26435140»\nDarrera modificació: 22 feb 2021 a les 09:13


2003 Salvem el Vallès.\nSalvem el Vallès (BY)\nParaules clau Protecció d’espais naturals i agrícoles.\nProtecció dels espais naturals del Vallès.\nPlana del Vallès (Vallès Oriental i Vallès Occidental) (intercomarcal).\nSalvem el Vallès és una xarxa que agrupa diverses persones, col·lectius, entitats i grups locals preocupats pel deteriorament del territori vallesà.\nEntre les entitats adherides a la campanya en favor del Parc Agrícola del Vallès (PAV) hi ha ADENC, Amics del MALL, Amics del Ripoll, Assemblea del poble de l’Ametlla, Associació Catalunya Sostenible, Associació Via Verda Cerdanyola, Bellaterra Natura, Cànem-Ecologistes en Acció, Campanya contra el Quart Cinturó, Castellar Sostenible, CEPA, PEPNA, CONFAVVOC, Comissió Gestora de la Via Verda Tagamanent-Céllecs, DEPANA, Ecologistes en Acció, Ecologistes de Catalunya, El Lledoner, GEnT, GEPS, Grup de Medi Ambient de Montaca i Reixac, Coordinadora de Llinars, Lliçà Sostenible, Plataforma Cívica per a la Defensa de la Torre Negre i Rodals, Plataforma Cívica per la Defensa de Collserola, Plataforma per la Qualitat de Vida a Vilanova, Sant Quirze del Vallès Natura, Torre Marimon XXI, UES, Unió de Pagesos.\nLa Xarxa neix l’1 de juny del 2003 a Castellar i actualment continua desenvolupant la seva reivindicació.\nA finals dels anys seixanta el govern franquista va proposar la creació d’una nova ciutat per a 150.000 habitants a Gallecs, espai agrícola i forestal del Vallès. El projecte no es dugué finalment a terme, tot i que el creixement urbanístic i la construcció de noves infraestructures continuen amenaçant en l’actualitat els espais naturals i agrícoles del Vallès. Així, per exemple, aquesta comarca es veu afectada per projectes de l’envergadura del Quart Cinturó, el Túnel d’Horta o el Golf de Torrebonica.\nDavant aquesta situació es van desenvolupar durant la primavera del 2003 unes xerrades-debat sota el títol “Crida en Defensa del Vallès” a Rubí, Sabadell, Terrassa, Cerdanyola del Vallès i Sant Cugat del Vallès. L’11 de maig va tenir lloc una reunió comarcal on hi participaren unes un centenar de persones. En aquesta reunió, degut a l’elevat nombre d’impactes ambientals que afecten al Vallès, es va constatar la necessitat de crear un moviment ciutadà en defensa d’aquest territori\nEl territori vallesà continua amenaçat per un bon nombre de projectes urbanístics i de construcció d’infraestructures. És per això que Salvem el Vallès exigeix l’aprovació d’una moratòria de tots els plans i projectes que comportin un deteriorament dels espais naturals. Així mateix, demana que es dugui a terme un procés actiu de debat i participació ciutadana per a l’elecció d’un model territorial basat en els principis de la sostenibilitat, el qual haurà finalment de quedar plasmat al Pla Director Territorial de les Comarques del Vallès Occidental i Oriental. També exigeix que aquest document se sotmeti de forma vinculant a una Avaluació Ambiental Estratègica.\nLa Xarxa realitza la seva presentació pública el 28 de juny del 2003 mitjançant un acte consistent en la desplegada d’una pancarta i la representació del mapa del Vallès amb els projectes urbanístics que l’amenacen. Aquest acte es fa de forma simultània a 7 municipis: Sabadell, Terrassa, Castellar, Sentmenat, Badia, Barberà i Sant Cugat.\nSalvem el Vallès realitza assemblees mensuals que de forma rotativa es desenvolupen a diferents municipis del Vallès. En aquestes reunions es decideixen les línees de treball de l’associació i es reparteixen les tasques. Entre les principals accions que la xarxa ha dut a terme cal destacar la redacció d’un manifest en defensa del Vallès i l’edició de diferents tríptics informatius.\nActualment, Salvem el Vallès està centrant gran part dels seus esforços en el projecte del Parc Agrícola del Vallès (PAV) per tal de frenar l’ocupació urbanística d’espais naturals i agrícoles i de donar suport a la pagesia. La proposta inclou quatre vies verdes centrals i una anella forestal, cosa que permetria la connectivitat ecològica del sector. Es tracta d’un projecte molt ambiciós que, segons la Xarxa, haurà de desenvolupar-se legal i administrativament mitjançant quatre instruments: Pla Territorial Metropolità de Barcelona, Pla Especial del Parc Agrícola del Vallès, Òrgan Rector encarregat de la gestió i Pla de Desenvolupament i Gestió. Salvem el Vallès ha publicat diversos materials per tal de difondre entre la ciutadania la necessitat de crear el PAV. Un seguit de municipis ja han aprovat mocions de suport a les Bases per a la protecció del PAV: Barberà del Vallès, Caldes de Montbui, Cardedeu, Cerdanyola del Vallès, Lliçà d’Amunt, Palau-Solità i Plegamans, Rubí, Sant Cugat del Vallès, Santa Perpètua de Mogoda, Bigues i Riells, Canovelles, Castellar del Vallès, La Garriga, Montcada i Reixac, Ripollet, Sabadell, Sant Quirze del Vallès i Terrassa.\nWeb i tríptics editats per l’associació.\nBases per a la protecció del PAV.


Declaració de setembre del Secretariat Nacional | ANC Granollers\n← El 9N votarem, i guanyarem!\nDemà, sessió d’organització de l’activitat Converses amb cadira →\nDeclaració de setembre del Secretariat Nacional\nPosted on 14 Setembre 2014\tby ANC Granollers\nEl Secretariat Nacional de l’Assemblea Nacional Catalana, reunit en sessió ordinària el dia 13 de setembre de 2014, a Arenys de Munt, dos dies després de la Via Catalana d’enguany i just a l’inici de la recta final del procés que ens ha de dur a la celebració de la Consulta del 9 de novembre i, com a resultat d’aquesta consulta, a la possibilitat d’iniciar el procés constituent del futur Estat català independent, vol fer pública aquesta\nDECLARACIÓ DE SETEMBRE\nLa celebració d’aquesta sessió del Secretariat Nacional a Arenys de Munt forma part de l’homenatge que l’Assemblea Nacional Catalana vol retre als habitants d’aquest municipi del Maresme que avui celebren el cinquè aniversari d’aquella primera Consulta popular que va iniciar les diferents onades de consultes de les mateixes característiques que ens han portat fins aquí, fins on som ara. Aquell 13 de setembre de 2009 va produir-se un altre fet que també ha resultat transcendent: a la riera d’Arenys de Munt es varen trobar les primeres persones que van veure que aquella Consulta podia ser el motor del que avui és l’Assemblea Nacional Catalana.\nPer tant, podem dir que també ens sentim hereus d’aquella primera consulta, la d’Arenys de Munt.Han passat cinc anys i som a les portes de la Consulta del 9 de novembre. Ara caldrà seguir escrivint el guió i marcant el ritme perquè sigui possible allò que vam començar a construir fa cinc anys: la independència de Catalunya.\n1.- La situació política\nQuan falten menys de dos mesos per a la celebració de la Consulta del 9 de novembre, el marc polític que delimitarà aquest període sembla prou definit i el podem sintetitzar en els punts següents:\na) L’actuació dels aparells de l’Estat espanyol s’ha anat centrant en l’estratègia de debilitament moral i econòmic de la societat catalana, intentant fer sorgir dubtes sobre els que consideren com a símbols del país o intentant demostrar la incapacitat d’autogovern dels catalans. Cal esperar que aquesta estratègia es mantingui i guanyi en intensitat a mesura que s’acosti el 9N.\nb) En la mesura que es mantingui l’ampli acord polític i social entorn de la celebració de la Consulta el dia 9N, i a mesura que es vagi acostant aquesta data, hi ha més possibilitats que el Govern espanyol canviï d’estratègia amb la voluntat de modificar l’escenari.\nc) La tercera via sorgida de la societat civil catalana o des d’alguns partits polítics presents a Catalunya no ha reeixit, malgrat els intents d’uns i altres i dels recursos esmerçats i avui només és possible ressuscitar-la a partir d’una oferta prou consistent provinent del Govern espanyol. Una oferta així seria una opció desesperada de darrera hora que no tindria cap tipus de credibilitat i representaria el darrer intent de trencar la unitat d’acció, dividint les forces polítiques catalanes.\nd) El conjunt de la societat catalana ha seguit avançant en el camí de l’autoestima i en el convenciment que podem assolir els objectius fixats. Ara és el moment en que els partits polítics catalans han de deixar de banda el tacticisme partidista per mantenir-se al costat de la majoria social que els exigeix complir l’acord de fer la consulta. Ara és l’hora de la fermesa i del compromís amb la Declaració de sobirania.\ne) La unitat d’acció entre societat civil, organitzacions polítiques i socials i les institucions catalanes és imprescindible per afrontar aquesta etapa decisiva amb garanties d’èxit i ja no val esperar l’agressió exterior per demostrar-la. Hem de passar de la reacció a l’acció en positiu, a l’acció constructiva.\n2.- El marc estratègic\nLa Declaració fundacional de l’Assemblea defineix les tres condicions principals perquè la independència sigui no només possible sinó també viable:\na) Que hi hagi una majoria social de ciutadans que la vulguin.\nb) Que la Generalitat, els Ajuntaments i una majoria de diputats del Parlament català assumeixin la voluntat de la majoria del poble català i, des de la unitat d’acció, estiguin disposats a emprendre les accions polítiques necessàries per aconseguir la independència de Catalunya.\nc) Que Catalunya aconsegueixi el reconeixement com a Estat sobirà per part de la comunitat internacional.\nPer altra banda, en el Full de ruta de l’ANC, aprovat en l’Assemblea General del 5 d’abril d’enguany, a Tarragona, es descriuen els diferents escenaris previsibles en aquesta etapa del procés:\na) Es farà la consulta de forma més o menys tolerada i en un clima polític que en pugui garantir l’estabilitat i la fiabilitat suficients.\nb) Es fa la consulta amb l’oposició total de l’aparell polític, jurídic i mediàtic de l’Estat espanyol. El procés podria tenir mancances i que no tothom pogués exercir el dret de vot en les condicions habituals d’un procés electoral normal.\nc) La Generalitat considera que no es pot celebrar la consulta perquè la situació política i social no ho permet, perquè no hi ha el clima de llibertat ni les garanties suficients.\nd) No es fa la consulta perquè la Generalitat ha estat políticament i jurídica intervinguda per l’Estat espanyol.\nAquesta declaració es centra en els escenaris a) i b), en els que es preveu la celebració de la Consulta el dia 9N, amb més o menys dificultats, però seguint el calendari previst en l’esmentat Full de Ruta, aquest Secretariat Nacional ha de començar a treballar algun dels aspectes que es dibuixen en els escenaris c) i d), en els que es preveu que no es pugui celebrar la Consulta del 9N.\n3.- El camí cap al 9N\nL’èxit de la V d’aquest 11 de setembre ha fet irreversible la celebració de la Consulta del 9 de novembre. Tal com ha passat en els dos anys anteriors, la mobilització massiva del poble català haurà estat la garantia que el procés continuarà tal com està previst.\nMés enllà del que puguin dir el Govern o el Tribunal Constitucional espanyols, la Consulta del 9N se celebrarà en la més estricta legalitat perquè el dia 23 de gener de 2013 el Parlament català va aprovar la Declaració de Sobirania i abans d’acabar aquest mes de setembre haurà aprovat la Llei de Consultes que permeti la convocatòria i la celebració de la Consulta del 9N.\nÉs en virtut de la legalitat catalana que celebrarem aquesta Consulta. En el cas de persistir la negativa de les institucions espanyoles a celebrar aquesta Consulta en el marc constitucional comú fins ara, el poble català a través dels seus legítims representants és qui decideix celebrar aquesta Consulta dins el marc legal català.\nHa estat la negativa espanyola a interpretar favorablement el marc constitucional la que ha trencat el pacte democràtic al que s’havia arribat per superar el franquisme. És en aquest marc i amb el convenciment que només podem assolir l’objectiu final si el poble català segueix escrivint el guió i marcant el ritme adequat, que el Secretariat Nacional de l’Assemblea Nacional Catalana fa pública aquesta\nPRESA DE POSICIÓ\nHem entrat en la recta final del procés que ha de culminar amb la celebració de la Consulta del 9N.\nAquest 11 de setembre s’ha demostrat l’amplíssim suport popular a la celebració d’aquesta Consulta. Amb la V del 2014, tot el món ha pogut veure i sentir el nostre clam. Aquest procés quedarà reforçat dilluns dia 15 de setembre, quan farem solemne lliurament al Parlament de Catalunya dels centenars de milers de signatures recollides en exercici del dret de petició demanant la celebració de la consulta. Ara, un cop quedi aprovada la llei de consultes i feta la convocatòria, hem d’acabar de construir la unitat d’acció, política i social, que asseguri aquesta celebració i condueixi el procés posterior fins a la constitució de l’Estat català independent, si així ho decideix democràticament el poble de Catalunya. És per tot això que:\n1.- Demanem a tots els ajuntaments de Catalunya que responguin positivament a la iniciativa de l’AMI de celebrar de plens municipals extraordinaris a favor de la Consulta del 9N. Fem una crida a tota la ciutadania a assistir a aquests plens municipals i a donar suport als seus regidors i alcaldes en aquest procés.\n2.- Donem suport als alcaldes i regidors perquè facin arribar al Parlament i al President de la Generalitat els acords municipals de suport a la celebració de la Consulta, juntament amb tots els compromisos dels ciutadans recollits per les entitats. Cal que les màximes institucions del país mantinguin el seu compromís de celebrar la Consulta el dia 9 de novembre, d’acord amb la Declaració de sobirania del Parlament de Catalunya, encara que les institucions espanyoles intentin aturar el procés.\n3.- Fem una crida a totes les organitzacions socials i polítiques favorables a la celebració d’aquesta Consulta perquè constituïm la Taula de forces polítiques i socials per l’Estat propi. Ara és el poble de Catalunya l’actor i garant d’aquest procés mitjançant les seves organitzacions polítiques i socials i les seves institucions. És imprescindible garantir la unitat i la continuïtat del procés per la Consulta del 9N amb les màximes garanties democràtiques, en qualsevol dels escenaris possibles.\nPoble de Catalunya\nAra és l’hora de votar Sí i Sí!\nAra és l’hora de la independència!\nArenys de Munt, 13 de setembre de 2014\nAquesta entrada ha esta publicada en Activitats institucionals. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nEls divendres obrim el local al carrer de Sant Jaume núm. 108 de 6.30h a 8.30h de la tarda.


A TALENTIA GESTIÓ la nostra missió està en el compromís de desenvolupar i/o millorar les competències laborals de qualsevol membre de l’empresa amb un objectiu ben definit:\nAUGMENTAR LA COMPETITIVITAT DE L’ORGANITZACIÓ\nAportem valor a les Pimes que vulguin professionalitzar la gestió del seu capital humà\nPotencieu les competències dels membres de l'empresa\namb la nostra activitat outdoor de team building,\nGeotic és una aplicació de geocaching per a empreses\nActivitat en la que s’han de trobar tresors amb l’ajut d’una tablet (cedida per la organització), que us anirà guiant en tot moment. Es pot dur a terme en entorn rural o urbà, completament a mida del client.\nEs realitza per equips.\nInclou un joc de preguntes i respostes mentre es dur a terme l’activitat. La empresa client decideix quin tipus de preguntes vol fer als participants.\nGuanyarà l’equip que encerti més respostes en un menor temps possible.\nPotenciar competències com:\nAbans d’iniciar l’activitat, a cada equip, prèviament definit, se li lliurarà una tablet amb l’aplicació GeoTic.\nPer iniciar l’activitat es prem el botó validar i a la tablet es visualitzarà una fletxa, que ens indica la direcció a seguir per trobar el proper tresor (cache), la latitud i longitud on es troba aquest, la latitud i longitud actuals i els metres que resten per trobar-lo.\nUns metres abans de trobar el tresor, en pantalla es mostrarà una pista que ens indicarà com descobrir el tresor. Entre tresor i tresor s’haurà d’anar validant punts de control (opcional segons empresa i/o institució contractant), per assegurar de que s’està en el rumb correcte, i també anar responent a preguntes que l’aplicació realitzarà. Les preguntes les dissenyarà TALENTIA GESTIÓ o l’empresa o institució client.\nHi ha la possibilitat de saltar-se el tresor, el que comporta una penalització.\nEn arribar a l’últim tresor, i final de l’activitat, es descarregaran les dades de tots els equips a la nostra web per poder mostrar-les, posteriorment, en pantalla gegant.\nEl guanyador serà el que hagi realitzat l’activitat en menor temps o havent encertat el màxim de respostes, o la combinació de temps i respostes encertades.\n"Una activitat molt enriquidora i divertida"\n"Jugar, és la millor manera de fer equip"\nDilluns a divendres: 9:00h – 13:30h / 15:00h - 20h\nAquest lloc web utilitza "cookies" pròpies i de tercers per oferir-te un millor servei, en navegar-hi n'acceptes l'ús.Acceptar Llegir més


Menjar i Gaudir: de gener 2013\nWhole kitchen en su Propuesta Dulce para el mes de Enero nos invita a preparar un clásico escocés Scones - Whole Kitchen a la seva proposta dolça pel mes de Gener ens convida a preparar un clàssic escocès: Scones\nSCONES AMB MELMELADA DE TOMÀQUET I PERNIL\nMai havia sentir parlar d'aquests panets, segurament perquè no conec gaire els costums de la Gran Bretanya i de l'hora del te només sé que es fa a les cinc i que és com un berenar. El que no sabia és que aquest "berenar" té una serie d'entrepans i dolços típics i que un d'aquest son els Scones.\nEls Scones són uns panets que es serveixen oberts per poder farcir amb melmelada i una nata molt espesa anomenada clotted cream (Nosaltres l'hem pres més a gust d'aqui, amb melmelada de tomàquet i pernil ibèric).\nNormalment no porten res més que farina, mantega i sucre però es poden afegir alguna fruita com panses o prunes. Jo els he fet amb panses i una mica de xocolata blanca ratllada.\nHan quedat molt plans, suposo que vaig estirar massa la massa, però de gust son molt bons sempre que agradi el gust de la mantega. Personalment, prefereixo panets més salats, però per això estem per tastar-ho tot i poder opinar.\n4 CC llevat químic\n50 gr. panses sense pinyol\n2 onces de xocolata blanca ratllada\nPre escalfar forn a 180º.\nBarrejar la farina amb la mantega i el sucre amb els dits fins aconseguir unes molles.\nFer un forat al centre per posar l'ou batut amb la llet.\nBarrejar fins obtenir una massa suau.\nAfegir les panses i la xocolata i barrejar bé.\nEstendre la massa entre dos fulls de paper vegetal enfarinats fins que quedi amb un gruix d'un centímetre i mig més o menys.\nTallar amb un talla pastes rodo i col·locar els escones sobre una placa de forn folrada amb paper vegetal.\nPintar amb rovell d'ou batut i fornejar a 180º uns 15 minuts.\n1. Farina barrejada amb el sucre i mantega\n2. Amb l'ou batut i la llet\n3. Amb les panses i la xocolata sense barrejar\n4. Massa ja barrejada\n5. Estirar entre dues fulles de paper vegetal\n6. Ja tallats al forn\nPublicado por Maryar en 9:53 5 comentaris :\nEtiquetas: DOLÇOS , WHOLE KITCHEN\nQUICHE DE FORMATGE I GALL DINDI DUKAN\nFASE: PP, CREUER I CONSOLIDACIÓ\nCIVADA: SENSE CIVADA\n3 CS de formatge batut 0%\npernil de gall dindi tallat a trossets\nPelar la ceba i tallar-la molt fina.\nBarrejar en un bol, formatge, ous, ceba, sal i pebre. Batre bé.\nAfegir el pernil, barrejar i posar en un motllo de silicona tipus quiche (rodo i baixet).\nFornejar uns 25 minuts.\nEs pot menjar en fred o en calent.\nPublicado por Maryar en 9:21 2 comentaris :\nEtiquetas: DUKAN - APERITIUS , DUKAN - CARNS\nWhole Kitchen, en la seva Proposta Salada per al mes de Gener , ens convida a preparar Porc Agredolç.\nÉs un dels meus plats favorits sempre que menjava xinés però clar, molt light no és, així que fa molt temps que no el menjava i encara que resultava temptador no em venia de gust saltar-me la dieta en aquest moment. Després dels excessos de les festes i totalment conscienciada en portar-me bé, no em quedava més remei que adaptar-la per poder-la menjar.\nAixí doncs la meva versió dukanitzada esta feta amb carn de gall d'indi i sense fruits secs ni fruita. Tot i així va quedar molt bona, de fet em va sorprendre el resultat i sens dubte aquest plat el tornaré a fer. L'única pega que te, és la quantitat de tolerats que hi porta, que fa que no sigui un plat per fer tot sovint si no de tant en tant i sempre que no us afectin els tolerats a la dieta.\nTOLERATS: una mica menys de 1 CS salsa de soja, una mica menys de 1/2 CS maizena, 1/4 CS lli, 1/4 CS llevat de cervesa, 1/4 oli oliva per persona\n1 Kg de carn de gall d'indi (en el meu cas contracuixa desossada)\nunes gotes d'aroma d'ametlla\n1 CC pols Bolero gust mandarina (es pot substituir per aroma de pinya o taronja)\n1 CS lli molt\n1 CS llevat de cervesa\n1/2 CC llevat químic\n120 ml. brou de pollastre\n1 CS edulcorant líquid apte per a cocció\n2 CS vinagre de poma\nTallar la carn a tires.\nRentar i tallar les verdures: pastanaga a lamines (amb un pelador de patates), ceba en juliana (tires primes), pebrots a cuadradets.\nPreparar l'arrebossat barrejant tots els ingredients.\nPassar la carn per aquesta preparació i col·locar-la sobre una plata de forn folrada amb paper vegetal.\nFornejar a 200º uns 10 minuts.\nPosar tots els ingredients de la salsa menys la maizena en un caçó i escalfar a foc lent.\nDiluir la maizena en una mica d'aigua freda e incorporar a la salsa. Remoure i deixar al foc fins que espesseixi.\nQuan la carn estigui feta, retirar del forn.\nEscalfem un wok (en el meu cas paella perquè no tinc wok) amb una mica d'oli d'oliva.\nAfegim les verdures i deixem fer uns 3 minuts sense parar de remoure.\nAfegir la carn i la salsa, remoure bé i deixar fer uns 5 minuts més.\nDetall del tall de les verdures\nCarn arrebossada a punt d'entrar al forn\nSalsa reduint-se al foc\nPublicado por Maryar en 9:14 17 comentaris :\nEtiquetas: DUKAN - CARNS , WHOLE KITCHEN\nSóc una mica friki, ho reconec i per això aprofito reunions amb amics per poder fer postres "temàtics" que normalment tenen a veure amb pel·lícules o còmics que m'han agradat.\nAquest dissabte, va ser una d'aquestes ocasions, un sopar amb amics. De seguida vaig decidir fer uns cupcakes el que no tenia tan clar era ni el gust ni la decoració.\nVaig descartar el fondant perquè després de festes estem tots una mica farts de menjar i els cupcakes ja tenen bastants calories per si mateixos, així doncs vaig optar per una buttercream com a recobriment.\nNo sé perquè la paraula alien em venia una vegada i un altre al cap i d'aquí als simpàtics alien de Toy Story 3 va ser un pas.\nAl final la proposta va ser uns Cupcakes de xocolata amb taronja i Cointreau, banyats amb Xarop de Cointreau i coberts de Buttercream de Cointreau. Els detalls: ulls, orelles, boques i antenes els vaig fer amb una mica de fondant (Clic als enllaços per accedir a les receptes).\nEl resultat... boníssims i d'aspecte, força atractius.\nSon fàcils de fer i segur que tothom es queda sorprès, espero que us animeu a fer-los.\nDetalls de fondant: ulls, orelles, boques i antenes.\nPublicado por Maryar en 11:14 10 comentaris :\nXAROP DE COINTREAU\n2 CS Cointreau\nPosar en un recipient apte pel microones el sucre i l'aigua.\nEscalfar 3 minuts al microones.\nDeixar refredar una mica i afegir el Cointreau.\nBarrejar bé i deixar refredar.\nPublicado por Maryar en 11:10 Cap comentari :\nBUTTERCREAM DE COINTREAU\n200 gr. mantega sense sal\n1 CS llet descremada\n2 CS suc de taronja\ncolorant alimentari al gust (opcional, en aquest cas verd)\nAfegir la resta d'ingredients i batre fins que quedi tot incorporat i amb una textura de pomada.\nPublicado por Maryar en 11:10 1 comentari :\nCUPCAKES DE XOCOLATA AMB TARONJA I COINTREAU\n2 1/2 cacau sense sucre\nPre escalfar forn a 180º i preparar les càpsules dins els motllos.\nBarrejar llet amb vainilla i Cointreau.\nBarrejar i tamisar en un bol la farina, cacau i llevat. Reservar.\nAfegir la meitat de la barreja de farina i quan estigui incorporada afegir la llet. Batre bé.\nAfegir l'altra meitat de la farina fins incorporar-la totalment.\nOmplir els motllos fins 2/3 de la seva capacitat.\nFornejar 20 minuts.\nDeixar 5 minuts dins els motllos fora del forn.\nPA DE PESSIC SENZILL DUKAN\nAquest pa de pessic és molt senzill de fer i admet moltes variants només canviant el gust de l'aroma. Jo ho he fet de taronja i xocolata que són uns gustos que ens agraden molt a casa i no ens importa repetir.\nL'elaboració d'aquest postre va ser l'excusa perfecta per utilitzar el motllo d'avet que vaig comprar fa mesos (aviat no cabrem a casa amb tants estris pel mig).\nNo vaig tenir temps de decorar-ho però amb una cobertura de formatge d'untar, edulcorant en pols i colorant alimentari verd, ha de quedar molt maco i pels que no esteu a dieta... cobertura de xocolata i farciment de nata, per exemple...\nTOLERATS: 1 CS maizena i 1/4 cacau per persona\n1 CS llet descremada en pols\n5 CS formatge batut 0%\n6 CS llet descremada en pols\n1 CS cacau en pols sense sucre\n1 CC aroma de taronja\nPre escalfar forn a 200º.\nBarrejar tots els ingredients en un bol.\nAbocar la barrejar en un motllo de silicona no gaire gran.\nFornejar a 200º de 20 a 30 minuts.\nPublicado por Maryar en 11:09 3 comentaris :\nBASTONETS DE POLLASTRE DUKAN\nAquesta recepta pretenia ser unes croquetes i al final, per mandra de fer la beixamel, van acabar sent uns bastonets de pollastre al forn.\nEns ho vam menjar per sopar acompanyats d'una amanida però també poden servir com aperitiu fent els bastonets més petits.\nÉs una forma de menjar un pit de pollastre d'altre forma que no sigui a la planxa i fer més variada la dieta.\nTOLERATS: 1/5 CS lli per persona\n1 CS tomàquet triturat\n3 CS de lli mòlt\nSeparar clara del rovell.\nBatre amb batedora el pollastre, ceba, tomàquet, sal, pebre, 1 cullerada de lli, clara d'ou, orenga, espècies i mostassa.\nTallar el formatgets en tres trossos cada un d'ells.\nPreparar sis trossos de paper vegetal (de la mida que volguem els bastonets i dividir la barreja de pollastre entre ells donant-li forma de bastonet.\nFer un forat al mig de cada bastonet i col·locar un trosset de formatge. Tancar.\nAmb l'ajut del paper, acabar de donar forma.\nPreparar un plat amb el rovell batut i altre plat amb la resta del lli mòlt.\nAmb l'ajut d'un pinzell arrebossar amb l'ou, espolvorejar lli molt per sobre i col·locar sobre una plata de forn.\nEnfornar a 200º uns 25 minuts (fins que quedin daurats).\nPreparat l'ou batut i el lli molt\nEls bastonets ja arrebossats amb ou abans de posar el lli.\nPublicado por Maryar en 8:52 3 comentaris :


Litoral | La Finestra Digital\nSembla que Wajdi Mouawad ha agafat el gust a Barcelona. Després de l’èxit d’Incendis al Teatre Romea, podem tornar a olorar Mouawad al mateix escenari, amb la proposta que dirigeix Raimon Molins: Litoral, el primer text de la tetralogia de l’autor canadenc d’origen libanès.\nEl mateix escenari, el mateix autor. Però que ningú s’esperi el mateix aire que Oriol Broggi va infondre al text de Wajdi Mouawad. Raimon Molins, junt amb un equip que va a l’una, dirigeix Litoral amb una proposta dramatúrgica diferent, complexa, i molt interessant.\n“Litoral” narra la història de Wilfrid, un noi a qui comuniquen la mort del pare. A través d’unes cartes que el seu pare li va escriure durant la seva vida i que mai li va enviar, Wilfrid es descobrirà a si mateix. Decidirà fer un viatge als seus orígens, a la terra on va nèixer la història dels seus pares, per enterrar el seu progenitor. En aquest viatge l’acompanyaran el cadàver del seu pare (Lluís Marco), un fantasma d’aire artúric protector del nen que va ser (Xavi Ruano) i el seu alter ego, director de la pel·lícula de la seva vida (David Verdaguer), junt amb altres personatges amb profundes ferides de guerra, que caminaran units per la figura del pare mort, impregnant l’ambient amb un rastre d’olor de putrefacció, de mite i de tragèdia grega.\nLa peça està estructurada en dues parts diferenciades. En la primera, la presentació dels personatges es realitza de forma dinàmica, gràcies, en part, a una proposta escenogràfica molt efectiva i interessant (obra de Ricard Prat i Coll), que és modificada de forma quasi constant pels mateixos actors durant tota la obra. La proposta dramatúrgica en sí és arriscada, amb barreja de gèneres, i potser hi ha massa elements amb els que el text de Mouawad és reticent a acoblar-se del tot. Cosa que no passa en la segona part, molt més poètica i lírica en la proposta en general, on tot sembla fluir molt més. Tot i això, aquest contrast dóna dinamisme a la peça.\nUn treball de precisió per part dels actors que formen un grup coral en constant moviment. A destacar els monòlegs sobre la guerra en la segona part, amb un Pepo Blasco que fa que la respiració de l’espectador s’aturi per un instant. Potser per moments lleugerament precipitada la interpretació de Marc Rodríguez (Wilfrid). Patrícia Mendoza i Mireia Trias completen el repartiment, aportant el costat femení, donant als seus personatges la fragilitat necessària a través de força i perseverança versemblants.\nJugar, play, jouer, fer teatre, en definitiva. Un gust veure un esforç titànic a l’escenari amb bons resultats. Una entrega total per part dels actors, i una feina prèvia que potser manca d’un cert rodatge per acabar d’ajustar-se, però que no sembla estar fora de l’abast d’aquesta companyia que des de la Sala Atrium (on fabriquen perles de precisió des de ja fa un temps) fan el salt al Romea, sense por, desafiant l’espectador català, oferint una dosi de treball i joc teatral a tots els nivells, dignes d’admiració.\nIntèrprets: Marc Rodríguez, Lluís Marco, David Verdaguer, Mireia Trias, Patrícia Mendoza, Pepo Blasco, Xavier Ruano.\nDavid VerdaguerLluís MarcoMarc RodríguezMireia TriasPatricia MendozaPepo BlascoRaimon MolinsRicard Prat i CollWajdi MouawadXavi Ruano


Marathon man: Corrent entre patrimoni monumental (1)\nEls i les seguidores del bloc ja s'hauran adonat que als darrers dies està una mica en stand by ja que la darrera entrada és del 25 de juliol. Això no és gens habitual en mi perquè fins el moment, la regularitat en la publicació de nous escrits ha estat una constant, i fins i tot en ple estiu. Aquest cop, però, no ha estat així i confesso que el context vacacional s'ha encomanat al meu vessant "literari". També és cert, i ho dic una mica en descàrrec meu, que el fet de no haver participat a cap cursa des de finals de juny (a Bagà) tampoc ha ajudat gaire a millorar la situació. I en aquest sentit, i com diré més endavant, si juliol ha estat un mes en blanc, l'agost tampoc té unes millors perspectives. Però aquesta manca de curses s'ha vist en part pal.liada per l'oportunitat que he tingut d'entrenar (per dir-ho d'una forma) per llocs on córrer pot ser un plaer, aprofitant una sortida vacacional d'uns quants dies, i que amb aquesta entrada i en altres de successives, us explicaré amb una mica més de detall.\nDe fet, ja sabeu que sempre que surto a fora i tinc l'oportunitat, incloc al meu equipatge les meves sabatilles, i poca cosa més, perquè crec que una de les millors maneres de conèixer un indret turístic sense que hagis de patir per si et trobaràs després molta gent al teu voltant, és sortir a córrer ben d'hora al dematí. Val a dir també que el relat d'aquestes sortides serveix per donar una mica de "vidilla" al bloc, en una època de l'any no gaire propícia perquè aquest estigui plenament actiu. En concret, fa poc més d'una setmana (fixeu-vos si vaig amb retard) que hem tornat del centre d'Espanya on després d'agafar el cotxe, la dona i el nen per aquest ordre, hem visitat tres indrets que sense estar inclosos dins el top ten de les ciutats turístiques d'aquest país, no són tampoc del tot desconeguts, sobretot per a la gent que busqui combinar tranquil.litat amb patrimoni monumental i per descomptat, que la ruta inclogués l'opció de fer nit en un Parador (ho confesso, en som fidels seguidors). Així, aquest any ens hem deixat caure per la Granja de San Ildefonso (Segòvia), Almagro (Ciudad Real) i Alcalá de Henares (Madrid) i per suposat, m'he trepitjat els carrers i els voltants d'aquests tres nuclis. Així, en aquesta primera entrada i en les dues posteriors d'aquesta "trilogia", us faré cinc cèntims dels itineraris que he fet per si mai voleu seguir les meves petjades.\nLa Granja de San Ildefonso es troba a uns 10 km. de la ciutat de Segòvia i és un petit poble on la "joia" turística és el palau reial i els seus jardins. No m'estendré gaire a explicar la seva història, orígens, descripció, etc. perquè per això hi ha un munt de webs on podeu trobar informació molt més precisa que la que us pugui oferir jo aquí (tot i així us deixo aquest enllaç de "Patrimonio nacional" i aquest altre de la inevitable wikipedia). Per a qui no ho conegui, i a grans trets, diria que ve a ser una mena de Versalles (més petit) on el que deu molar bastant deu ser córrer pels jardins i perdre-s'hi pels seus carrerons, fonts, etc. De fet, al seu moment es van dissenyar perquè tinguessin més importància que el propi palau. La idea era viure al camp i construir "una casa petita amb un gran jardí"; el rei Felip V plantejà la seva construcció d'acord amb els gustos francesos del moment, la qual cosa donà lloc a un jardí amb molts ornaments a base de fonts i escultures. I ja dins el palau, no us hauríeu de perdre tampoc la col.lecció de tapissos flamencs, de grans dimensions i fantàstica iconografia, que es van confeccionar per encàrrec de l'emperador Carles V.\nDe totes formes, com l'horari de visita dels jardins no s'ajustava a la meva pràctica de córrer d'hora pel dematí, i com el nucli en sí mateix tampoc és tan gran, us proposo un altre recorregut per les afores. En concret la volta a l'embassament del Pontón -que aprofita les aigües del riu Eresma- i que és bastant planer, llevat del tram inicial -baixada- i del final -una mica de pujada. L'itinerari circular -inici i arribada al Parador- té una distància que no arriba als 10 km. i el podeu acabar passant per alguns dels carrers que menen a l'entrada al Palau reial, ja dins el nucli històric. Té poc asfalt, des de la sortida de la carretera que porta a Segòvia i fins la presa segueix una pista molt ben compactada (té tota la pinta de ser una zona de passeig) i a partir d'aquí la pista esdevé un corriol sense gaires dificultats fins la carretera que porta de nou a La Granja, venint des de Peñafiel. Ara bé, si l'heu de fer a l'estiu convé que sigui de bon matí perquè no hi ha gaires zones ombrívoles. I si aquest recorregut no us acaba de fer el pes i disposeu de més temps, tafanejant pel Web he trobat aquest altre que us porta des de La Granja al mateix cor de la ciutat de Segòvia: coincideix amb el meu fins a la pressa de l'embassament i després segueix una pista en direcció a Palazuelos de Eresma per a un total de poc més de 12,6 km.\nTot plegat, aquí us deixo el mapa del recorregut. Si mai el feu, recordeu-vos de mi però no caldrà que m'ho agraïu. És de "franc". Pròxim capítol: Almagro. Per acabar, dos enllaços que relacionen les vacances estivals i el córrer. Aquest és d'Olite (2010) i aquest altre d'una part del Camí de Sant Jaume (2009).\nMostra La Granja de San Ildefonso en un mapa més gran\nPublicat per Joan Carles Llurdés i Coit a 7:49


Omella visita les Darderes - Arquebisbat de Barcelona\nOmella visita les Darderes\nEl cardenal arquebisbe de Barcelona insta les germanes Franciscanes Missioneres de la Nativitat a mantenir viva la "mirada de fe"\nEl cardenal arquebisbe Mons. Joan Josep Omella entre les visites pastorals per la diòcesi, s’ha aturat aquesta setmana a la comunitat de les Franciscanes Missioneres de la Nativitat, altrament conegudes com Darderes. Una visita durant la qual les va instar a mantenir la mirada oberta i entregada a la seva vocació.\nDesprés de conèixer les germanes de la congregació, que fa més de cent anys (que …) d’història dedicants-se a l’assistència sanitària, van celebrar l’eucaristia amb el cardenal Omella com a celebrant i el consiliari Mn. Martí Bonet com a concelebrant.\nDurant l’homilia el cardenal arquebisbe va instar a totes les germanes a mantenir viva la seva “mirada de fe”. Una mirada que ha de tenir present el passat i ser realista amb el present, sense perdre la mirada cap el futur com a creients confiats. “Qui condueix la congregació condueix l’Església del Senyor”, va dir el cardenal. Una mirada necessària, per descobrir amb “més vivesa” el mateix carisma de les darderes, “amb compassió i amor cap al futur del i de la congregació”.\nTambé va destacar la “mirada de caritat”. “Heu de mostrar una actitud franciscana cap als més necessitats sempre acompanyada d’una alegria, ja que tot allò que el senyor inspira ha d’acompanyar-se amb alegria”, va dir Omella. Aquest va destacar la necessitat de l’eucaristia per arribar a poder “donar-se al complet a crist, només d’aquí neix aquesta mirada de caritat”, va afegir.


28/09/2020 - 20:15h\nEl càrrec és voluntari i un dels seus objectius és que l’Alt i Baix Penedès, Garraf i Anoia puguin unir-se en una regió sanitària conjunta\nEl vilafranquí Jordi Cuyàs serà d’aquí a uns dies nomenat nou president del Consorci Sanitari Alt Penedès-Garraf, després que fa prop d’un any s’hagués jubilat com a treballador de l’Ajuntament de Vilafranca, on va ser-hi més de 35 anys.\nCuyàs pren el relleu de Joan Puigdollers, també gerent de l’Àmbit Metropolità Sud de la Regió Sanitària Barcelona, que ha estat al capdavant de l’ens com a president durant els últims anys durant la fusió dels consorcis de l’Alt Penedès i el Garraf.\nSegons explica Cuyàs, l’habitual en aquests consorcis és que els presideixi una persona molt vinculada al territori i la Generalitat ha decidit que ja era hora de donar la fusió per acabada i de fer el pas de buscar qui pugui assumir el càrrec de president. I des de CatSalut s’ha proposat Cuyàs per ser-ho. Es tracta d’un càrrec totalment voluntari i, per tant, no remunerat.\nEl vilafranquí apunta que vol seguir la línia iniciada per l’expresident del Consorci, Antoni Jounou, i que el que vol és “potenciar al màxim els recursos hospitalaris en un moment complicat, on les reivindicacions i les demandes estan a primera ordre del dia”.\nCuyàs es manifesta “il·lusionat” sobretot també perquè els estatuts del Consorci “permeten tenir força autonomia i la possibilitat d’estendre acords amb altres agents de salut per no anar per lliure”. Així, Cuyàs vol treballar perquè l’Alt i Baix Penedès, el Garraf i l’Anoia “puguin avançar cap a una regió sanitària conjunta”, tot i que reconeix que encara queda molt camí per recórrer en aquest sentit.\nCuyàs es compromet a “comptar molt amb l’opinió i suggeriments dels professionals” i deixa clar que “el dia a dia l’assumeix, com sempre, la gerència, però vull que el Consell Rector treballi per donar resposta a les necessitats del sector”.