Un constructor del país amb bones maneres – Bacallà a la llauna: atzars sobre Barcelona i el país\nUn constructor del país amb bones maneres\nL’atzar ho és tot, em diu només començar. Va entrar en política per atzar, sense ell buscar-ho o voler-ho, s’hi va anar trobant. En un despatx lluminós i dels anys vuitanta, amb moltes fotos de la família i molts llibres, assegut al cap d’una taula llarga i de fusta massissa espera la nostra entrada. Estava mirant la televisió: és el segon ple d’investidura del president Mas, un dia que hauria pogut ser històric per bona part del país i especialment per les files de CDC. Però no ho serà pel “no tranquil” de la CUP. Just en el moment que ens asseiem parla des de la tribuna d’oradors del Parlament Antonio Baños. El volum és baix i sense saber què diuen comenten, ell i un dels seus col·laboradors més pròxims, que la situació és complexa.\nFa trenta-sis anys que fa política i diu amb sentit de l’humor que és el més vell de tots, i amb una experiència acumulada i coneixement, ell no ho veu ni ho sent així, afirma que els vells tenen poc a dir-hi en la política actual. Fa la sensació que tot ha de ser nou quan a Roma qui tenia el pes de les decisions era el senat (la paraula ve de “senex”, ancià) que ratificava les decisions importants en l’àrea de la seguretat, la justícia, les finances, la negociació dels tractats de pau i la relació amb altres potències estrangeres, l’òrgan que amb l’Imperi va passar a ser consultiu –els sona l’executiu, el legislatiu i el judicial?–.\nArtur Mas és un polític excepcional, no és un independentista clàssic, però sobretot és una persona amb una qualitat humana de primera\nXavier Trias té seixanta-nou anys. Casat, pare de quatre fills i nou néts confessa que no vol fer el rídicul i mirant cap a la pantalla potser és el que està vivint en aquests moments el seu partit i el seu màxim líder. Es desfà en elgois cap a Artur Mas, diu que és excepcional, que no n’hi haurà un altre com ell en molt temps. Senzillament, primera classe, de primera categoria, amb una educació extraordinària que és el que l’ha portat a liderar i comandar aquest procés que dins les seves files pocs l’esperaven, ni tan sols el mateix president. Assegura que al president no li agrada la situació però no se n’anirà, es quedarà allà tot i la complexitat i la dificultat de la tasca: la independència. Sobretot el destaca per la seva qualitat humana, el president Mas sempre té una paraula de consol i de suport quan els que estan a la vora seu tenen algun problema familiar, de salut, sempre atent, fa una visita llampec a l’hospital per visitar la mare d’un membre del partit, va a un funeral o envia un missatge d’ànims quan sap que hi ha coses importants que no van bé.\nDiu d’ell que no és un independentista clàssic, que si està fent el que està fent és perquè la gent li ha demanat, perquè ha sabut llegir el que passava al carrer. I que en una setmana molt difícil, en què ha rebut crítiques de tots cantons, també de dins el seu partit, ell segueix donant-li tot el seu suport, i assegura que, tot i que molts el voldrien veure apartat del procés, diu que el debat li anirà bé perquè està fent una exhibició política. Si ell abandona, si ell no és el president, en Xavier Trias diu que tampoc seguirà. Ha de ser ell qui culmini el procés. La situació és molt i molt complexa i per si no n’hi hagués prou, s’hi ha afegit la negociació amb la CUP, que no és fàcil. Ell ha viscut de prop l’experiència de negociar-hi per l’afer de Can Vies, per exemple, i ara amb el nou consistori pateix la nova manera de fer política d’alguns membres de la candidatura assembleària. Pensa que en David Fernández i l’Antonio Baños cauen simpàtics a la gent, són càustics, bons oradors i han sabut connectar amb la gent, han sabut fer molt bé el seu paper al Parlament, per això han tret deu diputats, que ara encallen el procés. A Barcelona, però, és una altra cosa. Ni tan sols els saluden, i Trias explica compungit que fins i tot rep insults pel carrer i amenaces. És l’odi.\nPerò comencem pel principi. Al 1979 ell era metge a l’hospital, i hi van haver eleccions sindicals i calia un representant del col·lectiu mèdic; el professor Ballabriga, director de l’hospital de la Vall d’Hebron, el va recomanar. En Xavier era una persona que aglutinava diverses sensibilitats i per la seva manera de fer el van proposar. Tenia trenta-tres anys i encara no sabia que la vida l’encaminaria cap al món de la política. Era plena transició i la idea era no anar contra ningú, i en aquelles eleccions sindicals, els metges, es van presentar amb CCOO. Van obtenir bons resultats, i ja en aquell moment va aprendre que amb la col·laboració de tothom es podien fer moltes coses. El van fer representant sindical i és el moment en què l’estat volia suprimir el sistema de guàrdies, l’època en què les assemblees duraven moltes hores, tot i que pugui semblar estrany ell va formar part de tot aquest moviment sindical, i per tant, sap com funcionen les assemblees, la sopa d’all ja fa temps que està descoberta. El van nomenar president de la gestora, i el van proposar a ell per negociar-ho a Madrid –on es pensaven que era del PSUC– i per atzar es va trobar un metge de Bellvitge i van poder fer front comú. Van aconseguir un bon resultat. Automàticament es va convertir en el representant del Colegio de Médicos. Aquell 1979 va ser l’any de constitució de Convergència Democràtica i en Xavier Trias en va ser membre des dels inicis. Però aleshores encara no tenia molt clar que es pogués dedicar i que es volgués dedicar a la política. Els atzars però sobretot la confiança que els altres van veure en ell.\nEl 1981, moment en què la Sanitat es va traspassar a Catalunya, el conseller Laporte, que el coneixia de la feina que havia fet a la gestora li va demanar que hi anés, que l’ajudés a desenvolupar el primer pla de salut. Era per només un any. En Xavier diu que la primera decisió sempre és la més complicada, és la que li va canviar la vida sense ell saber-ho. Era un oportunitat poder ser en un moment cabdal del país: el naixement del sistema de salut actual. Ho va agafar com un repte i estímul. Aquest primer pas el va portar a ser director general d’ordenació i planificació sanitària, això volia dir, implementar el model sanitari a Catalunya. Més tard va ser conseller de Sanitat durant gairebé una dècada.\nReconeix que per un metge no hi ha feina més bonica i estimulant que canviar la sanitat d’un país, començar de zero un projecte com va fer ell. I des del primer moment amb la col·laboració del Col·legi de Metges i la Junta Democràtica del Col·legi van tenir clar que el model a seguir era el del National Health Service anglès. Altre cop la col·laboració de tots. Sap que per fer coses importants cal que tothom s’hi impliqui i s’hi comprometi. Avui dia el model sanitari català és referent a tot el món, per la seva qualitat i pel seu cost –no es gasta ni el 6% del PIB–. En molts països la sanitat és privada, la paga el treballador i les empreses, i a Catalunya als anys vuitanta i després de quaranta anys d’una dictadura es va apostar per fer entrar la sanitat en els pressupostos generals de la Generalitat. Es volia una sanitat universal i planificada des de la Generalitat. (Una de les potències mundials, els EUA, disten de tenir un sistema com el nostre, tot i que Roosevelt als anys vint ja parlava d’un Servei Nacional Sanitari; Obama pretenia que tots els ciutadans nord-americans tinguessin una assegurança mèdica, privada, i per aquells sense recursos, ajudes públiques, però no se n’ha sortit).\nTrias explica que Catalunya havia tingut un sistema especial durant el franquisme, amb pocs hospitals públics (de la Seguretat Social) i una gran xarxa d’hospitals de fundacions i d’ajuntaments: el Clínic, Sant Pau, Mataró… Per tant, el primer objectiu del model sanitari era tenir una xarxa assistencial amb vocació pública, hospitals públics d’entitats públiques. Actualment hi ha setanta hospitals a Catalunya que formen part de la Xarxa d’Hospitals d’Utilització Pública –XHUP–.\nÉs difícil fer política en un ambient on la desqualificació personal i la destrucció de l’adversari són els objectius\nA més, als anys vuitanta el país s’havia de bastir políticament, el que ara anomenen les estructures d’estat, i l’encarregat de bona part de les obres del país va ser un partit polític que s’estava gestant: Convergència Democràtica de Catalunya, que inspirada per la socialdemocràcia sueca va governar durant vint-i-tres anys. Li fa mal el que està passant en aquests moments, i fa un mea culpa, reconeix que s’han fet coses malament i que potser algunes actituds que podem veure ara són fruit del passat, com el tracte de CDC cap a ERC, per posar un exemple. Tot i així ell no pensa abandonar, vol acompanyar i ser allà en el moment de transició dins el partit i també dins l’Ajuntament.\nEn Xavier Trias és un home a qui li agrada conversar, amb una pregunta o un comentari construeix tot un relat, s’atura en els detalls. Té una bona memòria, és afable i té una mirada clara, es troba còmode mirant enrere, en aquells anys on tot estava per fer. Segurament és una manera de saber portar la situació nova que s’ha generat a l’Ajuntament de Barcelona on ara és el cap de l’oposició –per segon cop–. Diu que està trist pel que està vivint aquests últims mesos. Amenaces, insults –el tracten de delinqüent, de lladre, de mafiós, tot de manera gratuïta, es troba que no el saluden pels passadissos de l’Ajuntament i que el menystenen–. No és victimisme, ell sap que va perdre les eleccions, que l’Ada Colau i el seu equip van guanyar-les i que ara els toca governar. Diu que alguns barcelonins l’aturen pel carrer i li diuen que perquè no va fer coalició amb ERC, però tampoc sumen, els faltaven els vots del PSC i el PP, i en ple procés aquesta aritmètica és gairebé impossible. Fa molts anys que fa política i explica que n’ha vist de tots els colors i que ha pactat amb forces molt diferents a la que ell representa, i que ara només hi ha confrontació, desqualificació, amb un objectiu: destruir l’adversari.\nEn diuen la “nova política”, concepte que fan servir les plataformes com Barcelona en Comú o Podem però que no ha fet servir l’ANC, l’organització de la societat civil que ha canalitzat la demanda de construir un nou estat per a Catalunya i que ha convergit en la candidatura de Junts pel Sí. La d’abans era la que més enllà de les discussions a l’hemicicle, a la sala de plens, teixia relacions d’amistat i d’efecte, i ell mateix reconeix que la gent no acabava d’entendre i que sovint li preguntaven: “Com pots ser amic de tal o tal altre?”. Parla del moment en què es debatia el model sanitari al Parlament, que va aprovar amb majoria absoluta la llei de Sanitat, amb una col·laboració estreta d’Imma Mayol d’ICV, una persona magnífica. Imaginen això de Joan Herrera?\nAbans hi ha havia una noblesa, uns valors, unes formes que sembla que ara no es tenen en compte o no es volen tenir en compte. Menciona la bona entesa que va tenir amb Joan Clos quan era alcalde de Barcelona i ell era a l’oposició; tot i voler-lo fer fora hi va haver sempre una bona sintonia, o bé menciona la col·laboració entre l’Ajuntament –durant els més de trenta anys de socialisme i ecologistes– i la Generalitat –amb els vint-i-tres anys de pujolisme–. Tot això s’ha esvaït.\nS’imaginen haver d’anar a treballar cada dia i que els seus companys de feina no els dirigissin la paraula? O bé els menyspreessin quan haguessin de fer una feina conjunta? La manera de fer política ara, aquesta “nova política” és a través de l’enfrontament, fent servir tots els instruments per desprestigiar l’adversari. És el pim-pam-pum, el no passar-n’hi ni una, el tirar merda. Trias reconeix que hi ha instal·lada aquesta dicotomia: destrucció versus cooperació en un moment en què el país necessita més que mai de la contribució de tots i se la juga en un moment important de la seva història.\nEl país se la juga en un moment històric, i més que mai, cal col·laboració i defugir la confrontació\nPotser han fallat en la comunicació aquests anys? No han sabut explicar què feia l’Ajuntament de Barcelona durant els quatre anys que han governat? Ell creu que l’estratègia va ser pensada i reconeix que en temps de crisi i de patiment de la gent, l’Ajuntament –amb diners i solvent– no podia vantar-se de dir que eren ells qui ajudaven a tirar endavant Cáritas, la Creu Roja i tantes altres entitats del Tercer Sector per poder fer la feina d’emergència social. Van preferir fer-ho sense dir-ho, sense publicitar-ho. La primera decisió que va prendre com alcalde va ser la de reunir la Taula del Tercer Sector amb una idea clara: és un sector que no genera despesa sinó que “genera llocs de treball, dóna cohesió social i genera el que s’anomena emprenedoria social”. Barcelona té més de 2.550 entitats socials que aporten l’1% del PIB català. Veient els resultats potser haurien d’haver-ho explicat i publicitat. Fins i tot la PAH rebia diners de l’Ajuntament, l’Ada Colau va poder fer la seva feina i va poder promocionar-se com a figura política gràcies als 360.000 euros que va rebre durant els quatre anys que va encapçalar l’entitat.\nTot i així, Ada Colau des de Guanyem Barcelona al desembre del 2014 ja acusava Xavier Trias de ser l’alcade de les desigualtats; ja alcaldessa en una roda de premsa el 19 de setembre del 2015 denunciava el “superàvit excessiu” de la ciutat, 120 milions, en temps de necessitats socials i en un titular a Eldiario.es s’informava que destinaria 96 milions a polítiques socials: dins la notícia i amb altres fonts consultades es diu que 40 milions aniran a millores urbanístiques (38%) i 30 a polítiques socials (28%). En l’últim pressupost aprovat per Trias es van aportar 63 milions a despeses en polítiques socials, un 13% respecte el 2014. Aleix Sarri fa una anàlisi del mandat de Xavier Trias quant a les polítiques socials i en fa una comparació amb els governs del PSC-ICV i les responsabilitats dels ecosocialistes que durant dècades van gestionar l’àrea d’habitatge paradoxalment. Un exemple amb dades del que s’ha fet i del que diu que es farà.\nTrias diu que han pencat molt per arribar a ser alcaldes, i ho diu en plural, se’l veu un home que en té en compte els altres –si bé diu que qui pren les decisions és un, algunes decisions no poden ser delegades, les pren qui va al davant, i a vegades t’equivoques i altres l’encertes, però prens la decisió tu sol. De fons segueix el debat d’investidura–. I assegura que el cop és molt dur, ara els tocarà fer oposició un altre cop, amb el perill que no es desmunti l’equip. Perquè si una cosa té aquest pediatre d’ulls verds i de mans tremoloses és que tenen clar el rumb i l’objectiu: conservar l’equip, fer equip i treballar per l’equip. Ell voldria que el seu successor o successora fos de l’equip de gent que ha treballat durant una dècada a Barcelona per poder desenvolupar el model de ciutat a llarg termini. Diu que és la cosa més difícil: saber què vols ser, i amb un punt de resignació diu que ells ho havien trobat: coneixement, cultura, innovació, creativitat i el benestar de les persones. En un article a The Guardian, a la Diada del 2014, va fer servir el concepte de la democràcia humana, com la ciutat de Barcelona, que sembla feta a escala humana.\nAra bé, aquest benestar s’ha de fer amb activitat econòmica diversificada i amb preocupació explica que el projecte del nou Ajuntament –sense model de ciutat– el que vol és aconseguir aquest benestar o fer polítiques socials sense que s’acompanyi d’una activitat econòmica. El 2012 ja va presentar la seva idea de motor econòmic: administració, societat civil i sector privat. Amb aquesta fórmula s’ha aconseguit un superàvit pel consistori de 350 milions d’euros en quatre anys i amb aquest no-model actual, més pròxim a la ideologia del nou equip de govern no sap com es generarà riquesa si només es gasta. Ell i el seu equip apostaven pel creixement econòmic i el preocupa que un dels assessors de l’alcaldessa Trias, Jordi Borja, urbanista, sociòleg i el “padrí maragallista” de Colau, consideri que les ‘smart cities’ generen desigualtats i no són un estímul per l’economia; Barcelona és en aquests moments una de les potències mundials, per davant de ciutats com Londres o Nova York.\nL’alcalde Trias va ser un dels millors ambaixadors del procés català durant el 2014\nI és en l’arena internacional, aquella idea de Maragall “cal posar Barcelona al mapa” que també ha seguit Trias com alcalde. Al 2014 la revista “Fortune” posicionava l’alcalde Trias al número 46 de les cent persones més influents del món del 2014 i destacava Barcelona per ser la ciutat “més intel·ligent del món”, a part de Gaudí o la Mediterrània. Però no només això, ja que a Nova York durant els seus anys d’alcalde, en Xavier Trias, hi va trobar un bon aliat, Michael Bloomberg. L’any de gràcia, el 2014, va rebre el premi Mayor’s Challenge dotat amb cinc milions de dòlars pel programa “Vincles BCN”. Un programa destinat a evitar l’aïllament de les persones grans que viuen soles a la ciutat. També els anys que va ser alcalde va defensar i es va posicionar a favor del procés d’independència, amb articles a la premsa, com el que li va fer Tobias Buck al Financial Times, l’editorial de Bloomberg demanant un referèndum a l’estat espanyol –soto voce es deia que era gràcies a l’alcalde Trias que s’havia aconseguit–, o iniciatives clarament orientades cap a la construcció de l’estat català amb el Llibre Blanc. Barcelona, capital d’un nou estat o les recepcions d’ambaixadors i de comitives internacionals a l’Ajuntament de Barcelona.\nTot i així ha rebut crítiques de les entitats sobiranistes –ANC i Òmnium Cultural– per no firmar l’adhesió a l’AMI.I s’exalta i fa la veu de Carme Forcadell “president, posi les urnes”. Altre cop feia, treballava amb discreció i elegància, sense medalles, sense voler sortir a la palestra pública cada dos per tres. A ell se li exigia molt més públicament que no pas el que s’està fent amb Ada Colau –que surt cada quinze dies als mitjans públics, i gairebé cada dia tenim una notícia sobre l’Ajuntament de Barcelona–. Només a ells se’ls exigeix –a ell, al president Mas…–. I sense que parlem del cas potser per això el 28 d’octubre del 2014 “El Mundo” publica UBS nº 7651162-3445.954, l’article en què s’acusava l’alcalde Trias de tenir comptes a Suïssa segons la UDEF, un article que barreja el “cas Pujol”, el pare d’Artur Mas, María Victoria Álvarez, i un embolica que fa fort. Aquell mateix dia de la publicació Trias, indignat, escriu una carta negant que tingui comptes a Suïssa. Al mes de desembre la fiscalia va arxivar la causa. No només és la nova política també és l’aparell de l’estat qui juga al descrèdit i a la destrucció de l’adversari amb mentides i tots els mecanismes a l’abast.\nÉs un socialdemòcrata convençut que pensa que calen mecanismes de redistribució de la riquesa. La seva il·lusió ara per ara és aconseguir que el seu relleu sigui del seu equip i ajudar a fer la transformació interna de CDC que ell va ajudar a fer –i que d’aquí a quatre mesos ja s’ha fet públic que es dissoldrà–. Perquè estima allò que ha fet i se sent part i responsable de la construcció del país. En política em diu que és important el lideratge –fer equip–, la constància i generar afecte i confiança. I es nota que ho ha fet amb escreix. A la porta de l’ascensor un dels col·laboradors més pròxims durant aquests últims anys a l’Ajuntament em diu que ell és el líder i que no marxarà fins que no s’hagi fet el relleu, amb calma, vol fer les coses bé, com sempre, i que també li dol la situació actual: quan ells van arribar al 2011 no es van dedicar a tirar merda als governs socialistes i ecologistes, es van dedicar a treballar. També em confessa que no marxa per si hi ha un moment d’emergència, en política mai se sap –tot i que cada cop és més a prop el pacte entre Colau i Bosch, que mentre conversem truca a l’alcalde Trias, com també ho fa Carina Mejías–, potser s’haurà de posar al capdavant per gestionar episodis complexos. Però el que sí és clar és que tot i que ell té la sensació que ja no pinta res, per molt dura que sigui la campanya a la xarxa de l’equip d’Ada Colau –ara acusen Antoni Vives d’irregularitats a Barcelona Regional, on era responsable de contractació, activitat internacional–, segueix pencant pel seu equip i amb el seu equip.\nPD-Un detall: he hagut de fer cua per acreditar-me per entrar a l’Ajuntament, mitja dotzena de mitjans estaven fent cua per una roda de premsa de la CUP, de l’Ajuntament? Barcelona, el que feia l’Ajuntament de Barcelona, mai havia tingut tanta rellevància pública com ara.\nUna reflexió: un article interessant sobre la nova política des d’ICV, firmat per Ismael Blanco, La societat civil: protagonista de la nova política? Potser és el que porta fent la classe mitjana catalana, també la barcelonina des del 2012? Sense insults, sense desqualificar l’altre. Un moviment pacífic, democràtic i transversal, de tots.\nI alguns enllaços trobats per atzar durant el procés de documentació sobre el relat que ha construït Ada Colau i el seu equip de l’alcalde Trias:\n8 de maig del 2015. Gestors del 3% i diners a Andorra.\n9 de maig del 2015. La màfia.\nIglesias dóna suport a les tesis des de Nou Barris\n10 de maig del 2015. Trias té diners a Suïssa i a Andorra.\n11 de maig del 2015. Aclariment sobre el concepte “màfia”.\n14 de maig del 2015. Trias no sap liderar projectes col·lectius\nMigdia del 19 de maig del 2015. Torna la màfia\nVespre del 19 de maig del 2015. Rebaixa el to.\n22 de juny. Terribas desmunta el discurs d’Ada Colau: afirma que no té cap prova que existeixi la “màfia”.\n1 de juliol del 2015. Trias es defensa dels tuits i atacs (un cop perdudes les eleccions)\n28 28UTC Novembre 28UTC 2015 by monstaber


Ofertes Mantenimient Oficial Seat | Seat\nInici > Ofertes Mantenimient Oficial Seat\nOfertes Mantenimient Oficial Seat\nAmb el manteniment oficial de Sarsa Seat podràs mantenir i conduir el teu vehicle en perfectes condicions com si fos el primer dia.\nPer això Sarsa et recomana passar el manteniment oficial SEAT del teu cotxe cada 30.000 km o cada 2 anys per a un funcionament en condicions perfectes.\nOperacions Manteniment Oficial Seat incloses:\nCanvi del filtre i oli de motor.\nVerificació i ajust del nivell d'anticongelant de motor i eixugaparabrisa.\nVerificació de líquid de frens.\nComprovació del funcionament de llums davanteres i posteriors.\nVerificació funcionament cinturons de seguretat.\nComprovació dels discos i pastilles de fre.\nVerificació de fuites en el sistema d'amortiment.\nComprovació de l'estat de les corretges.\nVerificació de l'estat dels pneumàtics\nVerificació de danys en ròtules i suports dels braços oscil·lants.\nVerificació de les ròtules del sistema de direcció.\nVerificació de la bateria.\nComprovació de l'absència de fuitess i danys del motor i components del compartiment del motor.\nDetecció de danys del parabrisa i llunes.\nRegulació dels fars.\nVerificació del kit anti-punxades.\nAquestes operacions són genèriques i informatives. Les operacions poden variar segons el model, any, motorització i equipament del teu cotxe. El teu assessor Sarsa et comunicarà si el teu Seat necessita alguna operació addicional.\nOfertes de Manteniment Oficial Seat segons el model\nVàlid per a la propera visita al taller, pneumàtics exclosos, fins a 12 mesos després de la data indicada en el val, i exclusivament en el mateix Servei Autoritzat que li ha fet lliurament del mateix. Canjeable en factures de mínim 200 € i màxim 1 val per factura. Descompte no acumulable a altres possibles promocions existents al moment de bescanvi del val. Imprescindible segell del Servei Autoritzat per poder canviar el val\n*Les xifres indicades al costat de cada model corresponen a l'any de fabricació del mateix. Preus vàlids per al manteniment oficial de vehicles marca SEAT amb una antiguitat de 2 anys/30.000 km, 4 anys/60.000 km, 6 anys/90.000 km, 8 anys/120.000km, la qual cosa abans ocorri. Consulta en el teu Servei Autoritzat les operacions incloses en el Manteniment Oficial i si el teu SEAT necessita alguna operació addicional


Els gimnasos reobren al públic amb un 30% de l'ocupació\nEn canvi, les instal·lacions a l’aire lliure poden obrir amb el límit del 50% de l’ocupació\nEls gimnasos i les piscines han obert les portes aquest dilluns després de tres setmanes tancats. Ho poden fer mantenint una limitació del 30% d’ocupació sempre amb cita prèvia i sense ús de vestidors, excepte en el cas de les piscines. Una mesura de relaxament que també està acompanyada de l’obertura d’instal·lacions a l’aire lliure amb el límit del 50% de l’ocupació.\nEls equipaments han aprofitat aquest temps per condicionar les instal·lacions i tal i com explica Mireia Santesmasses, responsable del Gimnàs 43 de Balaguer, han intentat no perdre la il·lusió per mantenir viu el projecte.\nAquest primer tram de desescalada es preveu que es mantingui durant dues setmanes. Per al tram següent no es preveuen canvis directes, pel que fa a l’ús d’instal·lacions esportives, i no seria fins cap al 21 de desembre, si els indicadors de l’evolució de la pandèmia no suggereixen el contrari, que s’iniciaria el tercer tram del pla, que inclou ampliar al 70% la capacitat de les instal·lacions esportives a l’aire lliure i al 50% les interiors.


El concurs de curtmetratges es limita a les convocatòries de produccions locals | Revista de Ripollet\nPosted on 29 juny 2017 by Redacció in Cultura, Portada // 0 Comments\nEnguany no es celebrarà el certamen de curtmetratges que l’any passat va arribar a la seva 18a edició. La regidoria de joventut ha canviat l’orientació d’aquesta activitat i ha convocat només els concursos de curts locals. Així la passada setmana acabava el termini de presentació d’obres pel concurs ‘Made in Ripo’, que es va estrenar l’any passat i que té com a característica que els curts s’han d’enregistrar a Ripollet. En aquesta convocatòria es donarà només un premi al millor curt que serà de 300 euros.\nEl mateix dia 8 de juliol es podrà participar al Concurs de curts Exprés que arriba a la 10a edició. Com és habitual els participants tindran poc menys de 10 hores per fer el curt. Sabran les condicions pel matí, l’han d’enregistrat durant el dia i l’han de lliurar a la tarda. En aquest concurs es repartiran tres premis de 300, 200 i 100 euros.\nLa projecció de les obres de les dues convocatòries es farà el 8 de juliol a partir de les 22h al pati del Centre Cultural, que tornarà a acollir la nit de curts després que l’any passat es fes a la Rambla Sant Jordi.\nAlba Recuero i Santi Bravo ‘Quan van anunciar el guanyador, no m’ho creia’\nDiego Modino guanya el 16è Certamen de Curtmetratges amb el seu treball ‘Efímera’


Fàbrica i fabricants de regadores de carbassa de la Xina | Vidre Honghui\nESTIL DE CARABASSA: aquest flascó dissenyat amb una forma de carbassa bonica i una bomba superior vintage. El disseny del broquet llarg amb una bona atomització permet escampar boira d’aigua amb una premsa suau.\nMATERIAL DURABLE: Fabricat en material PP i PET, lleuger i durador, fàcil de trencar. Barra de pressió de imitació retro coure, aspecte preciós, fàcil d'utilitzar.\nFÀCIL D'UTILITZAR: aquesta ampolla de polvorització té un suport convenient per als dits anulars i es pot omplir fàcilment traient la part superior. Podeu ruixar boira d’aigua amb una premsa suau, fàcil de ruixar plantes més petites.\nÀmplia aplicació: ideal per regar plantes d’interior, com plantes suculentes, falgueres, orquídies, plantes d’aire, també adequades per a les necessitats de la llar, incloses neteja, pentinat, etc. Ideal per a la llar, l’oficina, l’hivernacle o el professional floral.\nEquips antics de reg Plantes Subministraments de jardineria Flors Esprais de vidre Eines de maquillatge Portàtil ampolla recarregable de bellesa eina de viatge cosmètica Mini plantes Flors ampolla de jardí eina de jardí regadora.\nBonica forma de carbassa, petita i lleugera, que pot ruixar boira, regar flors i regar plantes per millorar la vida.\nEl disseny hidràulic de la caldera de pressió manual, fàcil d'utilitzar. Barra de pressió de imitació de coure retro, bonic aspecte, fàcil d'utilitzar, polvoritzador d'aigua de premsa, polvorització fina, no regarà massa, pot ajustar la pressió de l'aigua, fàcil d'utilitzar i convenient.\nIdeal per regar petites plantes a l'interior de casa i oficina. Bonic estil retro de carbassa amb forma de vidre, regador de plantes, ampolla de flors, jardí, polvoritzador de pressió manual, flors de jardí, flors de vidre, retro, forma de carbassa, regador, regador de pressió, regador de mà\nAnterior: Gerro d’origami\nPròxim: Bossa o ampolla de infusió d’orelles\nGerro de flors de vidre\nDecoració de gerro de vidre\nGerro de vidre gran\nGerros alts de vidre


Nova derrota per la mínima del CF Mollet amb el líder de primera catalana | Mollet Viu\nInici Actualitat Nova derrota per la mínima del CF Mollet amb el líder de...\nNova derrota per la mínima del CF Mollet amb el líder de primera catalana\nMoment del partit d’aquest diumenge. Foto: CF Mollet UE\nSegueix la mala ratxa del CF Mollet dintre del grup B de la primera catalana. Aquest diumenge ha tornat a perdre per 1 a 2 davant del Sant Cugat Futbol Club. Una derrota per la mínima que no va fer justícia a un bon partit dels del Germans Gonzalvo.\nEl CF Mollet es va avançar al marcador al minut 46 amb un gol de Joshua Romero i no va ser fins al minut 69 de la segona part que els del Vallès Occidental, van poder empatar. Els molletans van lluitar per desempatar el partit, però els de Sant Cugat van ser més afortunats de cara a porteria i van fer seva la victòria final amb un gol al minut 89.\nL’equip del Vallès Occidental, després d’aquesta victòria a casa, es col·loca líder del grup amb 31 punts.\nTot i aquesta nova derrota, el CF Mollet UE es manté al sisè lloc de la taula amb un total de 19 punts i 16 partits jugats, empatat amb el Rubí que té un partit pendent per jugar.\nL’equip molletà, a falta de dues jornades per acabar la lliga, se situa en la zona mitja-baixa de la classificació, però a set i vuit punts de diferència amb els dos cuers: el Parets CFA i el Júpiter CEA. La pròxima jornada, el dia 6, el Mollet juga a casa amb el Unificación Llefià i tanca, el dia 13 la lliga en un derbi vallesà amb el Parets.\nEl grup d’ska-rock Fantàctels, amb músics de Mollet, publica el seu...


Algun dia aquest dolor et servirà | 9788494235047 | Cameron, Peter | Botiga online La Carbonera\n/ Algun dia aquest dolor et servirà\nCameron, Peter Sembra Llibres Ref. 9788494235047 Altres llibres de la mateixa col·lecció Altres llibres del mateix autor\nJames Sveck és un jove precoç i vulnerable que aprecia profundament el món que l?envolta, però que no té ni idea de com viure-hi. Acaba de complir els divuit i no té intenció de relacionar-se amb la gent de la seva edat. Ni els comprèn ni creu que hi té res en comú. De fet, en James rebutja totes le...\nISBN : 978-84-942350-4-7\nAutor/s : Cameron, Peter\nTraductores : Castanyo Montserrat, Eduard\nJames Sveck és un jove precoç i vulnerable que aprecia profundament el món que l?envolta, però que no té ni idea de com viure-hi. Acaba de complir els divuit i no té intenció de relacionar-se amb la gent de la seva edat. Ni els comprèn ni creu que hi té res en comú. De fet, en James rebutja totes les premisses que governen la societat on viu, incloent-hi donar per fet que anirà a la universitat a la tardor. El que més li agradaria és marxar a viure a algun lloc perdut de l?Oest Mitjà. Però de moment es passa l?estiu treballant a la galeria d?art que la seva mare té a Manhattan, en la qual no entra mai ningú. Allà imagina la identitat que l?ajudarà a escapar-se de la quotidianitat que l?ofega. Encara que res no sortirà com pensava.\nLa narració de James Sveck ens ofereix una mirada divertida i sarcàstica sobre la seva vida confusa, sobre com una família desestructurada i una psicòloga astuta tracten d?ajudar-lo i sobre com intenta, matusserament, trencar el seu propi aïllament. Considerada una de les millors novel·les de tots els temps sobre Nova York, Algun dia aquest dolor et servirà és una obra aguda i emotiva sobre un jove capaç de qüestionar-se a si mateix, la seva família i el món que li ha tocat viure.


ED0904 - Anglès (Idioma Modern)\nEls criteris d'avaluació són els mateixos tant en la primera com en la segona convocatòria.\nLa nota final estarà basada en l’avaluació de les següents competències:\nGC1 Familiaritzar-se amb la terminologia i discurs del llenguatge tècnic. 50%\nCG4 Iniciar a l’alumnat en les estratègies d’aprenentatge autònom en el context d’una llengua estrangera. 25%\nCE24 Ser capaç i competent en la producció oral i escrita en anglès en el context del grau. 25%\nLa qualificació final de l’assignatura es reparteix de la següent manera:\n- Examen escrit: 70%. Cal treure un mínim de 5/10 en l’examen escrit per a aprovar l’assignatura. Per a ser avaluat, els estudiants haurien de realitzar un examen escrit a final de curs.\n- Activitats seminaris: 30%. Cal traure un mínim de 5/10 per a aprovar l’assignatura. Per a ser avaluat, l’estudiantat ha d'assistir presencialment a les sessions de seminaris i realitzar i lliurar una sèrie d'activitats al llarg del curs que correspondran a l'avaluació contínua (10% de la nota). Els estudiants que no assisteixen als seminaris hauran de fer un treball detallat en un dossier que hauran de lliurar durant la convocatòria vigent de l'assignatura en una data determinada pel professor/a. Finalment, com a part de la nota dels seminaris també es realitzarà una presentació oral sobre un producte i correspondrà als dos punts restants de la nota dels seminaris. És obligatori realitzar i aprovar la presentació per a aprovar l'assignatura. La part del seminari quedarà aprovada si s'obté una nota mínima de 1.5 sobre 3 en total.\nNo és obligatori aprovar la part dels seminaris per tal de fer l’examen escrit durant la primera convocatòria ja que qualsevol part aprovada durant la primera convocatòria serà guardada per a la segona, també en el cas dels treballs realitzats en el seminari. Així mateix, en la segona convocatòria els alumnes sols hauran de recuperar les parts suspeses en la primera o totes en cas de que no es presentaren a ninguna prova. Es considerarà que un estudiant ha participat en la convocatòria vigent si es presenta a l’examen escrit (70%) o si realitza una activitat menor durant la segona convocatòria havent aprovat l’examen escrit en la primera convocatòria.\nRevisió d´exàmens davant del professor\n10.3 Honestedat acadèmica


NÚRIA MARÍN: “SI L’ÀREA METROPOLITANA NO TIRA, CATALUNYA TAMPOC HO FARÀ, NO ENS ENGANYEM” | ReThink Barcelona\nL’alcaldessa de l’Hospitalet des del 2008 i presidenta de la Diputació de Barcelona des del 2019 opina que cal reforçar l’àrea metropolitana, desenvolupar una visió de conjunt i una col·laboració institucional per temes punyents com ara l’habitatge.\nper Manel Manchón\nNúria Marín (L’Hospitalet, 1963), veïna del barri de Collblanc-La Torrassa, coneix amb detall la seva ciutat. És alcaldessa des del 2008 de l’Hospitalet del Llobregat i presidenta de la Diputació de Barcelona des del 2019. Parla amb passió sobre la transformació de la segona ciutat de Catalunya, l’evolució de la qual és també la concreció de l’avenç que han experimentat les ciutats des de l’inici de la transició. De la ciutat dormitori a la urbs que genera llocs de treball de qualitat. Marín parla de manera directa, assenyala el que vol dir i constata el seu propi prisma: “Si l’àrea metropolitana de Barcelona no tira, Catalunya tampoc ho farà, no ens enganyem”. Com a dirigent del PSC, Marín considera que els socialistes han d’impulsar l’àrea metropolitana, però al costat de la resta de forces polítiques, perquè ja no ha de ser considerada com un contrapoder, la qual cosa sí que va ocórrer el 1987, quan Jordi Pujol va frustrar la Corporació Metropolitana de Barcelona que havia impulsat Pasqual Maragall.\nLa ciutat de L’Hospitalet s’ha transformat de manera notable des de l’inici de la democràcia. Era una ciutat dormitori. Malgrat el canvi que s’ha operat, continua sent aquesta la seva principal característica?\nÉs evident que L’Hospitalet era una ciutat abocada a ser un suburbi, amb barris destinats a això. Però amb l’arrencada de la democràcia es van oferir oportunitats per als ciutadans, amb equipaments i zones verdes, l’extensió en metres quadrats de les quals s’ha multiplicat per nou en tot aquest temps. Es continuarà invertint en això, perquè hem identificat que és un element necessari i vital, després de la pandèmia. Apreciem més el que tenim a prop, com el comerç de proximitat. I el canvi ha estat enorme en 40 anys, pensant en barris com Bellvitge, que tenia un estigma inicial greu, i que és ara un barri en el qual els seus veïns se senten a gust i mostren amb orgull.\n¿Un ciutadà de L’Hospitalet pot viure i treballar actualment a la seva ciutat? S’han generat aquestes oportunitats?\nHem aconseguit alguna cosa que a l’inici de la democràcia era impensable. I és el nombre de llocs de treball que s’han creat. Ja no parlem d’una ciutat dormitori. I molta gent de fora de la ciutat ve a treballar a L’Hospitalet, com a ciutat metropolitana. Aportem una riquesa molt important. Una prova d’això és la Plaça Europea o el districte econòmic, o el districte cultural. Hem potenciat sectors que generen economia i treball. I continuem impulsant centres de recerca, i el clúster biomèdic a Bellvitge. La intenció ara és obtenir ajudes per a aquest sector, aprofitant els fons Next Generation de la Unió Europea.\nQuin paper ha d’ocupar la ciutat? Aprofitar els projectes que per diferents raons Barcelona rebutja o no sap recollir, o hi ha un model de futur clar?\nSempre hem treballat per a aprofitar les oportunitats que s’han presentat, com el soterrament de les vies del tren, que han fraccionat la ciutat, i que permetrà oferir als veïns fins a 120.000 metres quadrats, amb àmplies zones verdes. És una oportunitat que hem generat des de L’Hospitalet. Però també és cert que quan algun projecte es genera en l’àrea metropolitana i pot encaixar en el model de ciutat, i no perquè Barcelona no el vulgui sinó perquè s’identifica com a atractiu, llavors és ben rebut. L’aposta és clara per la col·laboració públic-privada, i qualsevol empresa que vulgui realitzar una inversió que encaixa en el model té les portes obertes.\nLa col·laboració, precisament, amb Fira Barcelona, ha estat decisiva?\nÉs clar que sí que ho ha estat i és important. Fa 20 anys a L’Hospitalet no hi havia ni un sol hotel. I amb la Fira, que aterrava entre L’Hospitalet i Barcelona, es va desenvolupar un sector que no teníem que és el turisme de negocis. Amb la Fira i l’entorn econòmic on se situa, s’ha sabut aprofitar aquesta oportunitat. És un sector que ho ha passat realment malament amb la pandèmia. I ara comencem a veure la llum al final del túnel, amb la celebració del Mobile World Congress, que tornarà a fer un salt i representa una gran esperança. La Fira ha estat un revulsiu, un motor econòmic que hem aprofitat, i que ha permès que la ciutat estigui millor comunicada, amb la Línia 9, que vertebra el nostre propi territori, de nord a sud, amb la Zona Universitària. I sempre es treballa amb aquesta mentalitat, la de fomentar la col·laboració públic-privada, des de la convicció que les empreses són importants i generen llocs de treball. No podem oblidar que som una ciutat de treballadors i tot aquest entorn econòmic ens interessa, una indústria neta, molt diferent a la dels segles XIX i XX.\n“El tema de les ‘superilles’ fa gràcia, perquè qui les va descobrir va ser L’Hospitalet, en el barri de Bellvitge.”\nCom ha viscut la ciutat durant la pandèmia amb aquests tancaments i obertures constants, tenint en compte que forma part d’un entramat metropolità?\nHa estat molt complex. I el mèrit és molt gran per part dels ciutadans. I, especialment, el mèrit d’aquells que han viscut la pandèmia a l’àrea metropolitana. Hi ha hagut confinaments municipals, i es feia impensable per a un veí de la Riera Blanca, que no podia creuar un carril de circulació per a comprar el pa, que és la distància que el separa amb Barcelona. Hi ha hagut, en tot cas, respecte per als confinaments, que després van ser comarcals. No obstant això, cal ser realista i s’ha de pensar en realitats metropolitanes, que són les que ens envolten i utilitzem per a estudiar, comprar, treballar o per a gaudir el nostre oci. Obviar aquesta realitat és complex, i no sé si s’han respectat tots aquests confinaments al 100%.\nL’Ajuntament de Barcelona, amb l’alcaldessa Ada Colau al capdavant, ha posat en marxa un pla d’urbanisme que ha causat polèmica i que connecta, de fet, amb aquesta realitat metropolitana. Com s’ha viscut aquesta experiència a L’Hospitalet?\nEl tema de les ‘superilles’ fa gràcia, perquè qui les va descobrir va ser L’Hospitalet, amb el barri de Bellvitge. Es va configurar d’aquesta manera, encara que qui ho va dissenyar segurament no ho va arribar a teoritzar. Però allí està, i és un model que funciona. Però no es pot implementar a altres barris. En qualsevol cas, s’ha d’adaptar la ciutat a tots els canvis que s’han produït, amb l’objectiu que sigui una urbs més amable, complint amb els ODS de Nacions Unides, amb l’Agenda 2030, amb elements ambientals que han de ser presents. Amb aquesta filosofia, amb la d’arribar a grans acords, hem aconseguit pactes de ciutat que inclouen fins a 228 accions. Ho hem fet amb totes les forces polítiques, amb entitats veïnals i associatives, i amb un full de ruta en la qual hi ha ja més del 60% d’aquestes accions en marxa, i d’elles més del 50% executades. Arribar a acords no és fàcil, exigeix debats llargs en els plens. Però quan hi ha voluntat d’arribar a acords s’aconsegueix el més positiu per a una ciutat. Quan vas de la mà amb tots és més fàcil aconseguir els objectius. Ningú té la veritat absoluta i hem d’escoltar-nos entre tots. La situació, des del punt de vista sanitari, econòmic i social, que costarà remuntar, exigeix aconseguir aquests acords.\nExisteix, per tant, aquesta realitat metropolitana. Però, i la governança metropolitana? El que exigeix, en realitat, és un lideratge metropolità que la impulsi?\nLes institucions, al final, necessiten persones que les governin i que les liderin. I tots els models poden ser útils, en funció de qui estigui al capdavant. Amb Pasqual Maragall a l’Ajuntament i en l’àrea metropolitana es va mostrar com havíem d’actuar conjuntament. Era molt diferent al que tenim avui. Es necessita una visió de conjunt, una col·laboració institucional. I això no evita la discussió per a buscar la gestió més eficient. Hi ha projectes que poden estar molt ben dissenyats, però no és necessari que cada municipi inventi. Hem d’aprofitar les economies d’escala, precisament ara, a partir dels fons Next Generation de la UE. No tindria sentit un excel·lent projecte en L’Hospitalet que no fos aprofitat pel seu entorn. O no tindria sentit que Barcelona impulsés un projecte de digitalització que deixés fora a algú de Riera Blanca, per exemple. Per això crec que hauríem de treballar de manera conjunta i ajudar als ciutadans, que és l’objectiu que ens mou en política. L’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) col·labora en projectes essencials, com el transport o la recollida i tractament de residus. Però queden elements en els quals hauríem de treballar de manera col·lectiva, com les polítiques d’habitatge. No podem perdre oportunitats. El concepte de ciutat ha quedat petit i també la pròpia AMB.\nFins a on hauria d’abastar?\nCrec que cal referir-se a la regió metropolitana i generar les condicions perquè sigui competitiva. Si volem estar en la Champions, hem de competir amb altres regions europees. Cal facilitar la mobilitat, i oferir oportunitats, amb una visió de zoom, i no mirar exclusivament al municipi. Per als serveis socials, per a l’educació, però també per a la mobilitat o les infraestructures és necessari un projecte global.\nÉs necessària la figura d’un alcalde per a aquesta regió metropolitana, com succeeix a Londres?\nHi ha fórmules que funcionen, sí. Però els models depenen del lideratge que s’estableixi a cada moment perquè el conjunt sigui harmònic.\nEn 1987 aquesta idea es va frustrar, amb la Corporació Metropolitana de Barcelona.\nVa ser un greu error.\nEn aquell moment el que va intentar Pasqual Maragall es va veure com un contrapoder, que va rebutjar la Generalitat de Jordi Pujol. Ara, amb ERC competint amb el PSC en l’àrea metropolitana, es pot afavorir aquest intent o pot ser una dificultat?\nEsquerra no és un problema, no ho és que competeixi amb el PSC o amb altres partits. El problema és de concepció. I no sé quin és el model d’ERC. No dic que poguéssim coincidir, perquè ja vam governar en l’àrea metropolitana conjuntament. Però hauríem de saber quin és el model de cadascun per a ajudar al territori. En aquests moments, els ciutadans saben quin color els interessa per al govern del municipi, però cal saber què els interessa per a governs més amplis, de caràcter metropolità.\nEs va truncar, en 1987, per interessos polítics.\nEls interessos polítics són presents, i no tots tenen la mateixa generositat. Jo crec en la diversitat i hauríem de ser capaces de gestionar aquesta pluralitat. No ha estat fàcil fer-ho en L’Hospitalet. I som ara la segona ciutat en generació de llocs de treball, alguna cosa que era impensable en l’inici de la democràcia.\nPot existir ara aquesta idea que l’àrea metropolitana actuï com a contrapoder de la Generalitat?\nEspero que hàgim avançat col·lectivament, perquè no és un contrapoder. És una ajuda necessària perquè aquesta realitat que és el motor de Catalunya tiri endavant. Si l’àrea metropolitana de Barcelona no tira, Catalunya tamoc ho farà, no ens enganyem. En l’àrea metropolitana està el cor econòmic de Catalunya.\nS’hauria de pagar un preu per part dels veïns de Barcelona i, en part, de l’àrea metropolitana, vivint en la segona o tercera corona, perquè aquesta part del territori fos un gran motor econòmic que acollís turistes o professionals liberals o emprenedors?\nNo crec que s’hagi d’apostar per un model d’aquest tipus. No crec que s’hagi de renunciar a viure a les nostres ciutats perquè vinguin uns altres. Defenso un mix, que en L’Hospitalet ja ocorre. No s’ha d’expulsar els veïns en benefici d’algú ex novo. La ciutat no es pot convertir en un parc temàtic o zona exclusiva per a alguns sectors. La qüestió és que quan tens una bona mobilitat, mesura en temps, en el temps que trigues per a arribar al centre de treball, aquest debat desapareix. I és cert que hi ha hagut canvis amb la pandèmia que es podrien consolidar, com el teletreball, amb molta gent que ha decidit viure en altres llocs. Però crec que hem de veure el conjunt, com deia, amb un zoom ampli, i no veure exclusivament el municipi.\nLa política ha canviat, hi ha hagut una evolució del vot a Catalunya, però el PSC ha recuperat, fins i tot, posicions en l’àrea metropolitana. Suposa una responsabilitat afegida per a impulsar aquesta àrea metropolitana?\nTenim una força important, fregant la majoria absoluta. Però governar amb una visió monocolor no és el millor model. I crec que a l’àrea metropolitana hi ha moltes formacions que estan dins i que treballen en benefici de l’objectiu que ens hem marcat. Des de la Diputació de Barcelona, per exemple, es governa amb dues formacions al capdavant. I s’ha impulsat el pla d’actuació, el pla d’inversions, o el catàleg de serveis amb el concurs de tots. I es treballa en projectes per a rebre fons europeus amb totes les forces polítiques. És important que les institucions sàpiguen generar condicions perquè ningú se senti fora, i que el plantejament de cadascun sigui útil.\nHi ha hagut col·laboració amb l’alcaldessa Ada Colau sobre el projecte metropolità?\nNo hem discutit en aquests termes. Crec que Colau ha considerat prioritari governar la seva ciutat, amb un model propi. Ha utilitzat la seva energia al màxim, i això no vol dir que ella no tingui un model metropolità. No crec que hi hagi discrepàncies en aquesta qüestió, i em sembla que, en tot cas, s’ha adonat que és molt millor anar plegats que sobresortir sols en aquesta realitat metropolitana tan àmplia.\nJOSEP ACEBILLO: “EL MILLOR MODEL DE CIUTAT ÉS EL QUE NO PERMET LA CONTRADICCIÓ ENTRE ECONOMIA I ECOLOGIA” PERE NAVARRO: “LA MARCA BARCELONA CONTINUA SENT MOLT POTENT A NIVELL INTERNACIONAL” ANTONIO BALMÓN: “A l’AMB FEM LA NOSTRA FEINA SENSE SOROLL, PERÒ SOM LA TERCERA ADMINISTRACIÓ DE CATALUNYA I FEM POLÍTICA ÚTIL” JOAN CLOS: “HEM DE SORTIR DE LA MÍSTICA I MENTRE AIXÒ NO SUCCEEIXI NO HI HAURÀ CAP SOLUCIÓ”


Retorn de sherlock holmes (ii),el - Librería Reno\nRetorn de sherlock holmes (ii),el.\nEn alguns dels darrers relats, Sir Arthur Conan Doyle ha anat introduint-hi reproduccions de textos cal- ligràfics, gravats i dibuixos que es complementen amb el text. No cal pas ser un Peirce ù vegeu, si no, el llibre de Thomas A. Sebeok i Jean-Umiker-Sebeok, Sherlock Holmes i Charles S. Peirce. Un mètode de la investigació, publicat fa uns tres anys en traducció castellanaù o, últimament, un Umberto Eco, per detectar intencions semiòtiques en els relats Zlel creador de Sherlock Holmes. Intencions que queden prou explícites en les xifres dels títols: sis, tres, dos (pinça-nas), tres-quarts i segona, i Abbey Grange i Charles Augustus Milverton, paraules de cinc, sis, set, vuit i nou lletres, respectivament. Tot plegat, però, no deixa de ser una simple deducció holmesiana: és al lector a qui correspon de fer altres deduccions, o simplement limitar-se al plaer de la lectura, lineal, d'aquestes divertides històries.\nEls darrers aplaudiments


Notícies - Atelca organitza una festa per celebrar amb la ciutadania el seu 1r aniversari\nAtelca organitza una festa per celebrar amb la ciutadania el seu 1r aniversari\nCaptura de la web de l'entitat / Font: Atelca.es\nel 15/jun/13 Marc Sala Societat PDF\nAtelca, la primera associació dedicada al Trastorn Específic del Llenguatge de Catalunya i amb seu a Sant Cugat, convida els santcugatencs a una festa aquest dissabte al matí per celebrar el seu primer aniversari. L'entitat ha organitzat un seguit d'activitats pensades per a tota la família a partir de les onze del matí a la plaça d'Octavià.\nAtelca ha atès 16 famílies d'arreu de Catalunya durant el darrer any sobre aquesta afectació. L'entitat, que fa les seves activitats entre la Casa de Cultura i el Sant Cugat Trade Center, ofereix suport a les famílies amb infants afectats de Trastorn Específic del Llenguatge (TEL). Durant la roda de premsa celebrada aquesta setmana, la presidenta de l'associació, Susana Lozano, anunciava la voluntat de l'entitat de créixer per oferir un millor servei als seus usuaris.\nEncara no tenim una comissió per dirigir a les famílies cap a un centre adequat. En els propers mesos ja podrem guiar-les en aquest procés.\nLa festa serà aquest dissabte a la plaça d'Octavià a partir de les onze del matí quan la carpa de l'associació obrirà les portes amb diferents activitats per a nens i nenes que s'allargaran fins a les dues de la tarda.


Gulf Winds East Destin (FL) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n2800 Scenic Gulf Dr., Miramar Beach, Destin (FL), Estats Units, 32550 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Destin (FL), Gulf Winds East és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. També són a fàcil accés Jardí del Golf, Smith's Antique Mall, Antiques on Holiday.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Destin (FL). Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha aparcament de cotxes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara habitacions per a no fumadors, aire condicionat, despertador, telèfon, aparell de televisió per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Piscina exterior de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Gulf Winds East és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Destin (FL).


Demanen mesures dràstiques per evitar el “col·lapse del sistema sanitari”, que entrarà en “estrès màxim” aquest cap de setmana – elgarrotxi.cat\nEl conseller d’Interior, Miquel Buch, ha informat que la comissió plenària de Protecció Civil ja aprovat avui un Pla d’atenció a les persones davant emergències greus i col·lectives a Catalunya. “Feia temps que estàvem treballant-hi i estava previst presentar-lo el mes vinent, però donades les circumstàncies ho hem avançat i properament el portarem a Govern per a la seva aprovació”. ha anunciat.\nPel que fa a les actuacions del cos de Mossos d’Esquadra, el conseller ha informat que s’han fet ja 4.549 identificacions de vehicles, 6.839 identificacions a persones, 1.345 actes de denúncia a persones i 16 detencions per resistència i desobediència als agents de l’autoritat. “Aquestes persones s’enfronten a unes sancions d’entre 600 a 3000 euros”, ha avisat.\nBuch ha afirmat també que hi ha distribuïts dispositius estàtics de control a les carreteres que aturen a les persones i els pregunten on van i garanteixen que es compleixin les mesures de seguretat. “Recordem als ciutadans que, de cara al cap de setmana, els dispositius de mossos estaran repartits per tot el territori per garantir confinament real i assegurar que ningú vagi a les segones residències”, ha afegit.\nPel que fa al telèfon d’emergències 112, 5 de cada 10 trucades rebudes continuen estan relacionades amb consultes sobre el Covid19. Per aquest motiu, Buch ha insistit en el missatge que el 112 és un telèfon “només per a emergències”.\nFinalment, el titular d’Interior ha recordat un cop més en la importància del confinament de tots els catalans i catalanes per evitar la propagació, “per coherència i per rigor”. “Si no, els Mossos d’Esquadra i les Policies Locals vetllaran perquè així es faci i qui ho incompleixi serà sancionat”, ha assegurat.


El projecte Fitxes Producció d’energia Reducció consum energètic\tRecursos Recurs del professorat - 0 Recurs del professorat - 1 Recurs del professorat - 2 Recurs del professorat - 3 Recurs del professorat - 4 Recurs del professorat - 5\nProducció d’energia a partir de recursos renovables\nActualment a Girona hi ha dos centres escolars que compten amb calderes de biomassa instal·lades: Escola Vilaroja i Escola Santa Eugènia. La biomassa s’entén per aquella energia que som capaços d'extreure tant de les plantes com de la resta de la matèria orgànica. A més de la llenya, les plantes ens proporcionen combustible molt semblant al gas-oil que podem utilitzar en el cotxes (biodièsel), alcohol que també serveix com a combustible (bioalcohol) i gas que es crema tant a les calderes de calefacció com a les que produeixen electricitat (biogàs).\nSistemes per a l’aprofitament de l’energia solar al sector municipal\nD’uns anys ençà diferents tecnologies permeten l’aprofitament d’aquesta energia d’una manera cada dia més eficient. Actualment, existeixen dos sistemes d’aprofitament de provada eficàcia. L’un és la utilització de panells solars per a l’escalfament de l’aigua, obtenint aigua calenta sanitària (ACS) per als usos domèstics. El segon tipus de panell, el fotovoltaic, permet la generació d’energia que llavors passa a la xarxa elèctrica local.\nClimatització a partir de geotèrmica\nLa geotèrmia es basa en l’aprofitament de l’energia del subsòl, obtenint una font d’energia calorífica renovable i gratuïta. Girona ha implantat recentment i amb èxit aquesta tecnologia a l’escola bressol La Olivera.\nIntroducció de la tecnologia LED als semàfors\nTradicionalment, els semàfors s’han basat en la il·luminació de bombetes incandescents. Aquestes, a més de consumir més energia que les bombetes modernes, tenen una vida útil d’unes 4.000 hores i quan arriben al final d’aquesta suposa un mal funcionament del semàfor. Aquesta circumstància ha obligat a reforçar molts punts semafòrics amb un segon semàfor de seguretat, més petit, però que suma al consum elèctric de la instal·lació.\nDel model urbanístic d’una ciutat en depenen múltiples dinàmiques que acaben influint en el model de mobilitat, en la seguretat, en la salut dels habitants i en el medi ambient. Una ordenació urbanística sensible als reptes plantejats pel canvi climàtic pot contribuir a afrontar-los amb més facilitat prevenint emissions de CO2 i contribuint a millorar la qualitat de vida dels ciutadans.\nServei de bicicletes públiques: Girocleta\nGirocleta és un servei que permet desplaçar-se per la ciutat d’una manera més senzilla i pràctica. Per anar on vulguis, quan vulguis i sense fums ni sorolls. Per a utilitzar-o cal sol·licitar una targeta d’usuari. Amb aquesta targeta es pot agafar una de les bicicletes a qualsevol de les estacions de Girocleta, utilitzar-la durant el trajecte i tornar-la a l'estació que quedi més a prop del teu destí.\nModernització i millora de l’enllumenat públic\nLa il·luminació de l’àrea urbana durant la nit garanteix l’habitabilitat de barris i la seguretat vial. Existeixen certes normatives a nivell de Catalunya que regulen les seves característiques, tant per garantir un grau adequat d’il·luminació com per aconseguir que aquest s’assoleixi amb un nivell òptim d’eficiència energètica i amb el mínim impacte negatiu per al medi ambient. És responsabilitat dels ajuntaments desenvolupar les estratègies i la planificació necessàries per assolir aquests objectius.


Centre Excursionista Àliga: Pel Camí de Sant Jaume amb bicicleta (III)\n10.08.12 - Km 267 - 6a etapa: Burgos - Villarmentero de Campos (76 Km)\nCom que l'etapa d'avui és molt exigent, sortim més aviat que ahir (6.15 h) i, encara de nit, abandonem Burgos. La màniga llarga i el buff es fan imprescindibles. Normalment els ciclistes surten més tard i després ens adelanten tot "cagant llets".\nCamp de gira-sols a Rabé de las Calzadas\nPassat Rabé de las Calzadas ja treu el cap per l'horitzó el sol inclemet. Sortim als camps i als camins polsosos. No estem soles... les antenes de telefonia situades damunt els turonets ens mantenen unides al món. Camps i castells de palla. Els molins del Quixot han estat substituïts per moderns parc eòlics, però segueixen sent gegants!\nA Hontanas fem el segon esmorzar. Aquest poble és com un oasi: estem tots els pelegrins reunits als bars del voltant de l'esglèsia. Més desert camí de Castrojeriz, que es troba al final d'una llarguíssima recta d'asfalt. Aquest poble poseeix una important esglèsia gòtica, així com un castell en restauració al capdamunt d'un turó grisós. El munt de flors dels seus balcons alegren el pas del pelegrí en aquest país tant monocrom.\nSón poc més de les 11.00 h i el sol ja apreta. Ens espera una duríssima pujada a l’Alto de Mostelares. De lluny ja veig on baixaré de la bicicleta. Des del capdamunt es contempla la meravella: és la conca alta del Duero desplegada als nostres peus com una catifa de patchwork! A la baixada entrem a la famosa Tierra de Campos i ens desplacem per la immensa planura sota el vol del falcó pelegrí.\nBaixant de l'Alto de Mostelares\nPuente Fitero, al riu Pisuerga\nUna acollidora àrea de descans ens ofereix les seves taules de pedra, la seva font i la seva ombra magnífica. Quan creuem el riu Pisuerga pel Puente Fitero, entrem a la província de Palència. A Itero de la Vega prenem la coca-cola de rigor i tornem a sortir als camps... una dura prova per a homes i màquines... una prova de foc i mai millor dit, car sembla que les portes de l'infern estiguin obertes de bat a bat i nosaltres hi anem de cap. En aquestes condicions només alguns pelegrins temeraris segueixen camí i s'arreceren a les poques ombres que hi troben... igual que nosaltres!\nA Boadilla del Camino decidim fer el dinar del dia a l'alberg del poble que té piscina i tot! Aquí s'hi refugien un munt de pelegrins... sobretot estrangers. Després de dinar fem una cosa que no s'hauria de fer: sortir! Llarguíssimes rectes ens condueixen per pobles com Población de Campos, Revenga de Campos i Villarmentero... de Campos! El cel es va tapant però la calor no afluixa. Un aire calent ens colpeja de front i hem d'adoptar la tècnica dels relleus fins que no podem més: a Villarmentero diem "prou!" i ens quedem al seu deliciós alberg, que és el més semblant a un refugi de muntanya.\nLa noia de l'alberg ens pregunta: "De donde venís hoy - de Burgos - estais locas" La temperatura s'havia enfilat fins als 42ºC.\n11.08.12 - Km 343 - 7a etapa: Villarmentero de Campos - Calzadilla de los Hermanillos (64Km)\nDesprés d'un bon esmorzar, el millor que hem pres fins ara, sortim en direcció a Carrión de los Condes on hi ha una esglèsia romànica de gran bellesa. Hem travessat l'equador de la ruta. A la sortida del poble entrem a la temuda Via Aquitania, 12 quilòmetres sense res de res. Jo pensava que aquesta via conservaria l'empedrat original de les calçades romanes i que això la faria més feixuga, però aquest tram és una pista amplíssima, llarguíssima, rectíssima i en excel·lents condicions per a rodar a gran velocitat. En un tres i no res entrem a Calzadilla de la Cueza. A partir d'aquí el camí es fa més pedregós i més entretingut. A Ledigos fem el clàssic "segon esmorzar".\nEstances troglodítiques a Ledigos\nDeixem enrera la província de Palència poc abans d'entrar a la població de Sahagún. Terradillos de los Templarios, Moratinos... són pobles que anem travessant, tots ells d'una rusticitat extrema però, això sí, amb totes les comoditats. El paisatge no ha variat gaire del dia anterior però les condicions atmosfèriques són bastant millors. L'esglèsia de la Virgen del Puente és bastant curiosa, feta de maó vist i el seu pont és d'origen romà.\nEsglèsia de la Virgen del Puente\nEn teoria, Sahagún és final d'etapa però, com és molt aviat encara, fem un vermut i sortim cap a Calzada del Coto on aprofitem per dinar i descansar. Volem seguir per la ruta clàssica, la que va per la Via Trajana: una pista sorrenca i vermellosa amb fort vent lateral. En el moment més dur rebem un "mail" de suport: ànims! I així, amb els ànims renovats, malgrat que la "Fuente del Peregrino" està més seca que una pansa, arribem a Calzadilla de los Hermanillos. Estem a les portes de la ciutat de Lleó i des de l'alberg es poden veure els Picos de Europa.\n12.08.12 - Km 407 - 8a etapa: Calzadilla de los Hermanillos - La Virgen del Camino (51 Km)\nJa falta menys. Al poble on fem nit passava la Via Trajana, que venia de Bordeus i anava fins Astorga, per això a la plaça del poble tenen muntada una exposició molt interessant, a l'aire liure, sobre el mètode que s'empleava en la construcció d'una via romana.\nPer la Via Trajana\nSortim més tard de les 8.00 h per una carretera asfaltada que ens condueix fins a la calçada romana, la qual encara conserva, en alguns trams, la capa de rodament original que consistia en còdols compactats amb sorra i fang. El resultat és comparable al d'un asfaltat groller pel qual es pot circular prou bé.\nMés de 20 quilòmetres sense pobles, sense ombra... Arribem a Mansilla de las Mulas, regada pel riu Esla, on fem l'acostumat "segon esmorzar". Després, una pila de rectes ens porten fins a l’Alto del Portillo que superem amb gràcia i bon ofici.\nFent amics a Lleó\nEntrem a Lleó pel costat del Puente Castro... Avui ja fa una setmana que vam sortir d'Orreaga (Roncesvalles). Al casc antic fem un petit dinar a base de "morcilla" i ens disposem a visitat la seva catedral... Oh decepció: són les dues del migdia i, com a la catedral fan missa, no es pot visitar, i això ja ens va passar a Burgos!\nSortim ràpidament de Lleó a buscar indrets més acollidors i ens refugiem a La Virgen del Camino, poble que es troba just a la sortida, on hi ha un alberg molt modern.\ncorvus 14 d’agost de 2012, a les 10:29\nUff! 76 quilometres a 42 graus pel desert castellà. Aneu amb compte i disfruteu.


De la mà de docents de la UPC i de professionals experts d'Agbar, aquest postgrau et prepara per a la gestió eficient de les xarxes de drenatge i de les instal·lacions de depuració d’aigües residuals urbanes.\nConèixer la gestió avançada dels sistemes de drenatge urbà i la seva planificació.\nObtenir una visió general sobre la importància del control d’abocament al clavegueram.\nConèixer la gestió d’instal·lacions de tractament d’aigües residuals urbanes.\nConèixer l’operació i el manteniment de les infraestructures que formen el drenatge urbà.\nConèixer els processos i les línies de tractament d’aigües residuals, amb un èmfasi especial en la línia d’aigües i la línia de fangs.\nObtenir una visió dels principals sistemes d’explotació i manteniment.\nGestionaràs de manera eficient la xarxa de clavegueram.\nDominaràs les característiques de les aigües residuals i la normativa aplicable.\nIdentificaràs els principals processos unitaris que s’apliquen en el tractament d’aigües residuals i comprendràs el funcionament d’una planta de tractament.\nEntendràs les estratègies d’explotació i manteniment de sistemes de sanejament.\nEl Postgrau Online en Sanejament d’Aigües Residuals forma part de l’itinerari del Màster en Tecnologia i Gestió de l’Aigua Online, la qual cosa permet un camí de desenvolupament professional: comences un postgrau amb la possibilitat d’ampliar-lo a màster. Coneix l'itinerari online de l'Escola de l'Aigua\nSi vols incloure els programes de l’Escola de l’Aigua dins del pla formatiu de la teva empresa per a 2 o més empleats, consulta les bonificacions a admisiones@laescueladelagua.com. També són susceptibles de ser bonificats per la Fundación Estatal para la Formación en el Empleo (Fundación Tripartita), entitat que beneficia les empreses que aposten per la formació dels seus treballadors mitjançant l’aplicació de bonificacions en la cotització de la Seguretat Social\nEl programa acadèmic del Postgrau Online en Sanejament d’Aigües Residuals forma part de l’itinerari 2 del Màster Online en Tecnologia i Gestió de l’Aigua. Comprèn els mòduls de:\nContingut del Postgrau en Sanejament d’Aigües Residuals:\nMòdul 1: Aigua i sostenibilitat\nEls coneixements essencials per entendre el desenvolupament sostenible i detectar els impactes relacionats amb els recursos hídrics. Es descriuen les tecnologies i solucions que asseguren una gestió sostenible d’aquests recursos hídrics, tot centrant-se en els càlculs de l'empremta hídrica com a indicadors de la sostenibilitat de les diverses activitats professionals, així com la presentació de mesures que encaminin els diversos processos cap a la sostenibilitat.\nEn aquest crèdit es desenvolupen les regles i directrius d’actuació necessàries per implantar una cultura de seguretat i salut en l'activitat professional que es duu a terme. A més, es posen a disposició de l’alumne diverses eines no només per assegurar una bona gestió de la seguretat i la salut, sinó per garantir les capacitats de lideratge en aquesta matèria.\nMòdul 2: Drenatge urbà\nMetodologies i tècniques per al disseny d’una nova xarxa de drenatge, o d’ampliació o modernització d’una xarxa de drenatge existent. Es donarà a conèixer la planificació en el drenatge urbà, i després s’aprofundirà en conceptes d’hidràulica i hidrologia, els elements essencials d’una xarxa de drenatge i, finalment, s’explicaran els criteris fonamentals en el disseny. També es donaran a conèixer la modelització així com les tècniques de drenatge urbà sostenible (TEDUS) i els principis de la gestió avançada.\nTots els aspectes del funcionament de la xarxa que generen la necessitat de netejar-la. S’exposen tant els mitjans com els criteris, les tècniques i la instrumentalització necessària per netejar correctament la xarxa. Tot seguit, s'aprofundeix en l’avaluació de la neteja i, finalment, es destaca la neteja avançada de la xarxa, els seus pilars i processos, fins a la descripció de les mesures que proporcionen una neteja sostenible.\nS’aborden diverses temàtiques relacionades amb l'envelliment de la xarxa per incidir en el coneixement necessari per a la seva minimització. Es comença amb la presentació de les diverses inspeccions de la xarxa, derivant en les patologies que condueixen a l’envelliment dels diversos elements que la formen. Després s’expliquen els mètodes de rehabilitació, tant els convencionals com els mètodes de rehabilitació sense rasa. També s’aprofundeix en la rehabilitació dels elements característics, per concloure amb la presa de decisions a l’hora d'actuar, els factors condicionants i la normativa aplicable.\nMetodologies i tècniques per al dimensionament de tots els processos que formen la línia de tractament d’aigua d’una depuradora. Es donaran a conèixer els paràmetres que influeixen en el disseny de cadascun dels processos, des del pretractament, el tractament primari i secundari, aprofundint en els processos amb biopel·lícula, fins a la desinfecció. També es donaran a conèixer els tractaments amb sistemes naturals.\nTractem les diverses temàtiques de l’operació de planta en condicions anòmales o extraordinàries. Es comença amb la definició de les condicions extraordinàries en una depuradora i es deriva en els problemes habituals que pot presentar la xarxa de sanejament: abocaments incontrolats, sobrecàrrega hidràulica en episodis d’altes precipitacions, infiltracions, així com problemes d’olors o problemes de bulking i foaming en el procés biològic, limitació de la capacitat de tractament o avaries d’equips. Posteriorment, s’expliquen les problemàtiques relacionades amb els abocaments en temps sec, el maneig del drenatge intern i els problemes operacionals en la digestió anaeròbica i en la línia de gas.\nCom puc reciclar l’aigua de la meva depuradora?\nLes temàtiques relacionades amb la regeneració de l’aigua d’una depuradora. Es proporcionarà el coneixement dels diversos mecanismes de regeneració, així com dels criteris per seleccionar les tecnologies més adequades, a partir dels usos finals de l’aigua. S’expliquen els paràmetres d’operació més importants del procés i els criteris per definir un pla analític de qualitat del tractament i de l’aigua de sortida adequat.\nL’equip docent del Postgrau en Sanejament d'Aigües Residuals està format per professorat de la UPC i professionals experts d'Agbar i del sector, que garanteixen el sentit pràctic i l’aplicabilitat funcional dels continguts que s’hi tracten.\nCEO de SUEZ a Espanya.\nL'import de la matrícula del Postgrau Online en Sanejament d'Aigües Residuals és de 2.450 euros.\nEstàs a l'atur?has estat afectat per un ERTO?\nMetodologia: 100% online. S' imparteix a l' entorn formatiu de l'Escola de l'Aigua.\nTitulación: les persones que completin amb èxit el programa i compleixin els requisits acadèmics necessaris obtindran el títol de Postgrau en Sanejament d’Aigües Residuals - Online acreditat per la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i per la Universitat Oberta de Catalunya (UOC).\nPer obtenir el títol de màster expedit per la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) cal tenir una titulació universitària oficial o bé un títol propi d’una universitat equivalent a un grau, diplomatura o llicenciatura. Si no és així, s’obtindrà un certificat de superació expedit per la Fundació Politècnica de Catalunya (UPF).\nImport: 2.450 euros Consulta a la pestanya AJUDES les condicions de fraccionament, el programa per a empreses i la resta d'ajudes disponibles.\nÉs imprescindible que indiquis com a referència el nom complet del participant i el codi del programa:PGSAN_oct22


Altobello Melone - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n3 maig 1543 (Gregorià) (51/52 anys)\nGiovanni V. Melon (en) (nebot)\nTobies i l'àngel, Ashmolean Museum, Oxford.\nAltobello Melone (Cremona, 1490 - abans del 3 de maig de 1543) va ser un pintor italià del Renaixement.\nMelone és un dels màxims exponents de l'escola cremonesa renaixentista. Influït inicialment per l'estil de Boccaccio Boccaccino, tanmateix va ser decisiva la col·laboració amb el seu col·lega més veterà, Girolamo Romanino, de qui és possible fos alumne.\nEl 1516, Altobello va rebre l'encàrrec de continuar la sèrie de frescs que Boccaccino havia començat a la Catedral de Cremona. En aquestes obres el seu estil es troba molt proper al de Romanino, però aconsegueix donar-li una més gran brillantor de formes, conservant l'aspecte venecià de l'obra del seu mestre. Mostra una energia desbordant, que confereix al seu treball un ritme convuls que combina el talent ornamental amb una gran expressivitat. Partint de Boccaccino, va absorbir algun tipus d'influència de l'art nòrdic.\nTanmateix, en la segona fase de la decoració del Duomo de Cremona, amb el tema d'Escenes de la Vida de Crist, sembla tenir algun tipus d'involució en el seu estil, que adopta un aire més conservador. Melone torna sobre les seves passes i es refugia a l'estil marcat pels seus predecessors, prenent algunes idees de gravats de Durero. A la següent dècada, sembla que va tornar a prendre l'art més avançat en el seu moment. El seu brillant dibuix i els efectes de llum faran d'ell un apreciable artista, de gran expressivitat. En les seves últimes obres s'allunya de la influència de Romanino per caure als braços del rafaelisme emiliano.\n↑ Freedberg, 1993, p. 372.\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Altobello Melone\nDizionario Treccani (italià)\nISNI: 0000 0004 4885 7011\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Altobello_Melone&oldid=24488446»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 ago 2020 a les 07:11.


Torra titlla d’”autèntica vergonya” el retard d’infraestructures pendents a Tarragona | Actualitat | Indicador d'Economia\nTorra titlla d’”autèntica vergonya” el retard d’infraestructures pendents a Tarragona\nEl president del Port de Tarragona, Josep M. Cruset; el president de la Generalitat, Quim Torra; i el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet; en la visita a les instal·lacions. FOTO: CEDIDA.\nEl president de la Generalitat, Quim Torra, ha reivindicat l'execució d'infraestructures estatals pendents a Tarragona, com el Corredor Mediterrani i el túnel del Coll de Lilla en el darrer tram de l'A-27. Torra considera que la incertesa que plana sobre els terminis són una "autèntica vergonya" i que la manca d'aquestes infraestructures limita les oportunitats d'empreses i el creixement del Port de Tarragona.\nEn el marc d'una visita al Port de Tarragona, el president ha plantejat la necessitat de traspassar la gestió dels ports, que són competència de l'Estat. "Necessitem poder gestionar fins a l'últim contenidor des de Catalunya; cal avançar cap al front portuari català", ha manifestat. El president ha destacat la importància de les instal·lacions portuàries de Tarragona i Barcelona, que representen un 25% del PIB català.\nTorra ha reivindicat el paper dels ports no sols com a "motor econòmic, sinó també social i de progrés de la futura República". "Si als dos ports els van bé les coses, al país també", ha sentenciat.\nEl president planteja la necessitat de traspassar la gestió dels ports, que són competència de l'Estat\nEn la mateixa línia, el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, ha coincidit en què "darrere dels ports hi va l'economia del país". "Els ports de Tarragona i Barcelona han de fer un esforç per crear aquest front portuari català per ser un millor país, perquè representen el reequilibri i la cohesió de Catalunya", ha conclòs Calvet.\nEl president ha arribat a quarts de deu del matí al port tarragoní, on ha estat rebut pel president de la instal·lació, Josep M. Cruset. Torra ha mantingut una reunió de treball amb el comitè executiu de l'Autoritat Portuària, en la qual li han exposat els projectes estratègics de la infraestructura. El president també s'ha trobat amb els treballadors del port i ha recollit les seves reclamacions, que considera "justes", però ha reiterat novament que el govern català no en té les competències. Finalment Torra ha visitat les instal·lacions dalt d'una embarcació.


Terrassa s'adhereix a la campanya contra el canvi climàtic | La torre del Palau\nTerrassa s'adhereix a la campanya contra el canvi climàtic\nDissabte es tancarà l’enllumenat de diversos edificis i monuments emblemàtics\nper La Torre, 18 de març de 2016 a les 15:33 |\nL’Ajuntament de Terrassa s’adhereix un any més a la campanya “L’hora del planeta” i desconnectarà demà dissabte, 19 de març, l’enllumenat de diversos espais emblemàtics de la ciutat durant una hora, entre les 20.30 i les 21.30 h. Aquesta és una iniciativa impulsada pel Fons Mundial per la Natura (WWF-World Wildlife Found), una de les principals ONG’s ambientalistes del món dedicada a la lluita contra el canvi climàtic.\nAmb la convocatòria simbòlica d’apagada temporal de l’enllumenat es vol posar de manifest l’estalvi que pot significar un ús suficient i correcte de l’energia, i reforçar així les accions contra el canvi climàtic.\nL’acció vol mobilitzar el màxim de municipis d’arreu del món. Ja s’hi han sumat més de 7.000 ciutats, apagant llums de llars, oficines i edificis emblemàtics. Es desconnectarà l’enllumenat de la façana i l’atri de l’Ajuntament de Terrassa, la xemeneia de la Bòbila Almirall (plaça de l’Assemblea de Catalunya), el monument de la Dona Treballadora i l’enllumenat ornamental de la Torre del Palau.\nEl consistori vol convidar a la ciutadania a participar de forma simbòlica en aquesta iniciativa mundial tancant els llums i evitant el consum elèctric durant una hora i, sobre tot, a exercir durant tot l’any un compromís actiu amb petites accions i adquirir hàbits més sostenibles per lluitar contra el canvi climàtic.\nA més de convocar "L’hora del planeta", el Fons mundial per la Natura demana a les ciutats que adoptin mesures d’estalvi energètic sostingudes al llarg de l’any. En aquest sentit, l’Ajuntament de Terrassa recorda que està plenament compromès amb tots els objectius d’estalvi i eficiència energètica, així com en la lluita contra el canvi climàtic, i que treballa per a reduir un 20% les emissions de CO2 l’any 2020.\nSocietat, "L’hora del planeta", WWF-World Wildlife Found, Ajuntament de Terrassa


Agraïments | "One Piece", un mar de mitologia\nUn cop he acabat el treball vull agrair a diverses persones que m’han ajudat i han fet més suportable aquest viatge que vaig començar.\nPer començar vull donar les gràcies a la Teresa, la meva tutora, per haver-se fet càrrec del meu treball i haver-me acompanyat durant aquest viatge, per tota l’ajuda que m’ha proporcionat, tots els consells que m’ha anat donant, totes les explicacions, i per tota la paciència que ha tingut amb mi. També vull agrair-te, Teresa, tot el suport moral que m’has donat moltes vegades quan he estat molt estressada i que ha estat molt important per a mi al llarg de tot el treball.\nA continuació vull agrair a la Berta Escolà Parra i a l’Esther Ortega Avelli, dues amigues que m’han ajudat durant tot aquest temps sobretot en l’àmbit de l’anime. Em van parlar sobre alguns animes on hi havia referències, tot i que al final només vaig centrar-me en One Piece, i també m’han ajudat quan he volgut explicar algun terme de l’anime i no sabia ben bé com fer-ho o quan he tingut algun lapsus sobre alguna informació. També m’han ajudat moralment al llarg del treball donant-me ànims.\nFinalment, vull agrair a la meva família, per estar acompanyant-me durant tot aquest temps mentre he estat fent el treball de recerca, per animar-me i tranquil·litzar-me cada vegada que m’estressava, quan no sabia què fer, per ajudar-me amb tot el que han pogut, per escoltar-me quan els demanava consell per saber si un concepte s’entenia o no.\nPer tot el que he explicat anteriorment, moltes gràcies a totes les persones que m’heu ajudat, d’una manera o altra, i que heu fet que aquest viatge fos més agradable.


Jornada important - El Travesser\nDimecres, 16 d'octubre de 2013 a les 23:00h\nDesprés d'unes primeres jornades de lliga es pot intuïr la tònica que s'està desenvolupant en els 4 equips vallencs de futbol-11 amateurs. Tot i que és aviat, i la situació pot canviar dràsticament a conseqüència d'una temporada molt llarga, si que es veu uns símptomes inicials.\nLa UE Valls ha començat millor del previst per a tots. Amb dubtes després d'un estiu mogut, els resultats arriben més aviat de l'esperat. Segon classificat amb 13 punts de 18 possible té una prova de foc a Tortosa, un camp difícil i un rival incòmode, que tot i està en hores baixes és un històric dels equips ebrencs. Els de Gilabert han de demostrar per fi que poden amb un dels grans de la categoria. De moment derrota a Gandesa i empat contra Morell.\nL'Atlètic de Valls, per contra no ha començat de la manera esperada. Després d'un final de lliga passat més que bo, comencen amb peu esquerre i els resultats i les lesions no els acompanyen. Es va veure diumenge a Constantí. Diumenge tenen una bona oportunitat per donar un cop damunt la taula davant un dels pesos pesats de la categoria i mirar d'intentar de capgirar una dinàmica no molt bona.\nIgual es troba l'Escola Valls Futbol. Dissabte al Vilar no pot fallar. S'enfronta al cuer que encara no ha guanyat tot i que va plantar cara al UE Tancat en aquesta darrera jornada. El sub-21, ha d'anar evolucionant i tant sols amb el treball ben fet trobarà la recompensa a la llarga. Aquesta jornada però no tenen excusa de puntuar. Davant tenen a una Bisbalenca que porta 0 de 18 punts i ocupa en solitari la última plaça. Després de la victòria a casa contra el Segur, i entremig la derrota a Torredembarra aquesta jornada passada, els d'Albert López han d'amarrar els punts a casa, que serà on han d'aconseguir la salvació.\nEl femení A té aquesta temporada un nou repte. Ha de demostrar que vol i ha d'estar a la zona alta, per lluitar per un possible ascens a Preferent. La lliga ha arrencat bé, amb 3 victòries i un empat, que les situa segones classificades. Aquesta 5ª jornada de lliga les depara un partit molt complicat. Ha de visitar l'estadi del líder, el Santboià que es troba líder en solitari amb 12 punts -2 més que el conjunt vallenc-. L'equip ve de remuntar-li un 2-4 al Molins en els darrers minuts i jugaran amb la moral alta. Un bon inici de lliga es pot rematar puntuant a un dels camps més complicats de la categoria.


c@ts: Entrega del premi a la millor iniciativa blogaire 2012\nEntrega del premi a la millor iniciativa blogaire 2012\nBenvinguts al lliurament de premis de la millor iniciativa blogaire 2012!\nUn any més ens hem volgut fer ressò del que es mou a la catosfera. La catalana és una comunitat blogaire molt activa, ho demostren la gran quantitat de blogs que hi ha i les nombroses propostes participatives que apareixen, per part de molts blogaires diferents. I com que ens apuntem a un bombardeig, totes tenen un seguiment notable. De les iniciatives creades al 2012, se'n van destacar 15, proposades per 18 participants. D'aquestes, com és habitual, van passar a la fase final les que tenien més suport. Fem un repàs a les 6 finalistes:\nAparaula'm: Apadrina una paraula\ndel blog RAONS QUE RIMEN\nOn ens demanaven que triéssim una paraula catalana i li dediquéssim un post al gust de cadascú.\nHomenatge Blogaire a Charles Dickens\ndel BLOG DE L'ASSUMPTA\nUn homenatge amb molt seguiment i força difusió del bicentenari del naixement d'un dels escriptors més importants de la història.\nJoc Literari Especial Pere Calders\ndel blog ANTAVIANA\nImitar el mestre Pere Calders no és fàcil, però molta gent es va apuntar a acabar un dels seus microcontes, amb resultats molt destacables.\nJoc "Quin escriptor és?"\ndel blog TUMATEIX LLIBRES\nTots els grans escriptors van ser nens una vegada. En aquest joc calia reconèixer-los a partir de fotos de la seva infància.\ndel blog AMB ULLS DE SARGANTANA 2\nUn personatge molt empipador va donar una nota de color durant tot l'estiu, va capgirar tota la catosfera!\nPrimer Certamen de Poesia en aigua freda\ndel blog HE OMPLERT LA BANYERA D'AIGUA FREDA\nFer poemes no és fàcil, però fer uns versos en clau d'humor va divertir a un gran nombre de blogaires.\nEn la present edició hem rebut 33 formularis, tots ells vàlids, això són 21 menys que l'any passat, hi ha hagut una baixa participació. Sense més dilació, passem a revelar el segon premi a la millor iniciativa blogaire 2012, que ha rebut el 18% dels vots! Voleu conèixer-lo?\nPremeu aquí per descobrir-ho!\nPublicat per XeXu a 20:00\nEnhorabona als dos guanyadors!! :-))\nHe de dir que tenia bastant clar qui guanyaria: La feina sempre ben feta per la nostra llengua i la nostra cultura i amb molta repercussió, mereix esser reconeguda :-))\nLa segona plaça si que la veia molt més oberta... però m'ha fet gràcia que se l'emporti una iniciativa amb sentit de l'humor, que això sempre està moooooolt bé :-))\n25 de febrer de 2013 a les 20:12\nLo de la baixa participació segur que ha sigut perquè ho heu fet coincidir amb els Oscars, i es clar, la participació s'ha dividit...\n25 de febrer de 2013 a les 20:20\nPrimer de tot disculpes per no haver votat aquesta vegada; sabeu que sempre he acostumat a fer-ho, i no tinc excusa...\nEl més important és felicitar a totes les propostes i als guanyadors! He de dir que també em fa una especial il·lusió que un premi se l'endugui la sargantana, perquè com diu l'Assumpta, un toc d'humor sempre va la mar de bé. I felicitats també per en Víctor...com de necessari és apadrinar paraules i formar part de la família!\n25 de febrer de 2013 a les 20:36\nHome això de la baixada de votacions jo crec, sincerament, és degut a refotuda crisi imposada, els qui treballem anem de cul i els qui no encara més, suposo que això produeix desanim, i poc temps ....vull dir que el que noto és un descens general global de la publicació per part dels blogaires...bé no m'enrotllo més; merescudissím el primer premi! i el segon també encara que potser hagués preferit la proposta del homenatge a Dickens o els microcontes de Pere Calders....( eep que no tracto de dir res més que el que dic....sense cap intenció de desmerèixer a la Sargantana) és cert que vam riure molt amb el lagartijo....felicitar al Víctor i a la Sargantana i també a les altres iniciatives nominades !!!!!\n25 de febrer de 2013 a les 20:53\nés clar que potser la raó la té el Pons....mira que coincidir amb els Oscars!\n25 de febrer de 2013 a les 20:54\nEstic molt contenta per n'Àngels, sa meva ninona, que ens va fer anar a tots de cap.\nI la inciativa del Victor d'apadrinar una paraula va ser molt especial.\nFelicitats als guanyadors i als finalistes, que tots ho feren molt i molt bé.\n25 de febrer de 2013 a les 21:18\n25 de febrer de 2013 a les 21:59\nM'agradaria dir dues coses. La gala en sí delspremiats m'ha semblat molt sosa.Un simple post i prou. Caldria millorar-ho.\nI per últim, Víctor la feina que estàs fent per la nostra llengua no té preu. Moltes gràcies!\n25 de febrer de 2013 a les 22:00\nMoltes gràcies a tots! No m'ho puc creure: un altre premi C@ts!\nMolts ànims als organitzadors. Potser han baixat els vots aquest any, però han augmentat les iniciatives proposades (o m'ho ha semblat?).\nL'important és que es facin coses, que la gent sigui creativa i que hi hagi on triar i remenar.\nSabeu que tinc una flaca especial per aquests premis, que no et demanen que bombardegis amics i coneguts perquè et votin i revotin.\nLluiré amb orgull el nou premi!\n25 de febrer de 2013 a les 22:06\nostres, quina iluuuu !!\nno solsament per el premi finalista\nsino tambe per jugar amb nosaltres\nsense tots no hagues pogut esser\nmolts...molts..petons de sargantana\n25 de febrer de 2013 a les 22:30\nFelicitats, Sargantana i Pàmies! Dos premis ben merescuts!\n25 de febrer de 2013 a les 22:45\nMoltes Felicitats als dos guanyadors!!!\nVan ser dues iniciatives genials i jo vaig participar-hi amb moltes ganes i molta il·lusió, a les dues, tant diferents com són!!!!\nUna abraçada Víctor, una abraçada sargantana!!!\nSeguirem participant i inventant iniciatives...\n26 de febrer de 2013 a les 0:05\nPremiar a un dels grans, amb la seva magnífica iniciativa, dignifica aquests premis. Enhorabona a la Sargantaneta també, per la seva proposta revolucionària i a la resta de personal que s'ha dedicat a animar la participació a la catos!\n26 de febrer de 2013 a les 8:41\nEeeeei, gràcies, ELFRI, per la teva menció! ;-) T'asseguro que per a mi és ja un premi!! :-)\n26 de febrer de 2013 a les 10:39\nMolt guais els dos guanyadors!! Felicitats :))\n26 de febrer de 2013 a les 16:51\nL'Arlequí ha dit...\nGràcies ELFRI per la teva menció, jo vaig votar la proposta de l'homenatge a Dickens! Felicitats als guanyador/res. Encara que l'important és fomentar iniciatives en llengua catalana a la xarxa!\n26 de febrer de 2013 a les 20:11\nS'ho mereixen del tot.\n26 de febrer de 2013 a les 22:48\nEi, ARLEQUÍ! Moltes gràcies pel teu vot... vot que va ser recíproc, doncs el meu va anar cap a la teva proposta! M'ha fet gràcia aquesta coincidència ;-)))\nCom tu dius, l'important és que hi hagi iniciatives, moltes, i que "això" es mogui! :-))\n27 de febrer de 2013 a les 13:49\nFelicitats als guanyadors però també i sobretot als organitzadors.\nNo cal preocupar-se perquè hagi minvat la participació aneu a saber si l'any vinent es triplica, tot a la vida té pujades i baixades.\n27 de febrer de 2013 a les 22:07\nPremis ben merescuts.\n27 de febrer de 2013 a les 22:09\nAplaudeixo el comentari de "JO RAI!"... segur, segur que l'any que ve la participació augmenta!! :-))\n28 de febrer de 2013 a les 13:02\nAldy wijaya ha dit...\n25 de desembre de 2013 a les 17:32\nEntrega del premi a la millor iniciativa blogaire ...\nS'acaben les votacions!\nVotem la millor Iniciativa Blogaire 2012\nS'acaben les propostes!


Actualitzada 28/06/2016 a les 14:47\nVuit detinguts en una operació contra la màfia russa a Reus, Cambrils i Salou\nLa Guàrdia Civil, en col·laboració amb l’Europol, ha detingut vuit persones —sis d’origen rus, un ucrainès i un de nacionalitat espanyola— en l’operació Usura contra el blanqueig de capitals per part d'una trama suposadament vinculada a la màfia russa.\nFerran Giner renovarà avui per una temporada més una altra opcional\nFerran Giner signarà avui la seva renovació amb el Gimnàstic de Tarragona. El valencià perllongarà la seva vinculació amb el conjunt grana per una temporada més una altra. O sigui, una campanya fixa, més una altra en funció d’alguns objectius.\nAbsolt l'autor de la falsa amenaça de bomba que va fer desallotjar el bingo del raval de Jesús\nL’home que va amenaçar amb fer esclatar un fals cinturó d’explosius al bingo del raval de Jesús, la matinada del 21 de novembre de 2015, ha quedat absolt del delicte de desordres públics que l’imputava el Ministeri Fiscal.\nUna abraçada que va sortir cara\nEls Mossos d'Esquadra de Tarragona, amb la col·laboració dels vigilants municipals de la Canonja, van detenir el passat dimecres dos homes i dues dones com a presumptes autors d'un delicte de robatori amb violència, en grau de temptativa.