JUNY 2011 SÈRIE 4\n1. a) Quan s’estudia la dinàmica litoral, es parla del corrent de deriva litoral. Expliqueu la relació que té aquest concepte amb el moviment paral·lel de la sorra a la platja.\nEl corrent de deriva litoral es la resultant dels moviment de les onades al pujar i baixar del pendent de la platja. En aquesta acció les onades empenyen a la sorra a pujar i en descendir, perpendicularment a la línia de mar, les fa avançar en la direcció del corrent de deriva litoral\nb) Sobre el diagrama següent, dibuixeu el funcionament del corrent de deriva litoral.\n2. a) Sobre la fotografia següent, que representa un tram de la costa sud de la Gran Bretanya, indiqueu amb una fletxa la direcció predominant dels corrents litorals en aquesta zona. Expliqueu com ho heu deduït.\n• Sentit: NE paral·lel a la costa\n• L’acumulació de la sorra a la cara sud-oest dels espigons indica la direcció i sentit del corrent de deriva.\n0,25 per indicar la direcció i el sentit correctament, 0,25 per explicar la raó\nb) Expliqueu per quina raó, en la fotografia anterior, hi ha més acumulació de sorra en els punts marcats amb un 1 que en els punts marcats amb un 2.\n• La presència dels espigons frena l’avançament del corrent de deriva litoral provocant una acumulació de la sorra en aquelles zones (punts 1).\n• Als punts 2 no hi ha aquesta barrera i per tant no es pot acumular la sorra, que és transportada cap el NE pel corrent de deriva.\nTot i haver dos punts (1 i 2) la raó és la mateixa pel que cal argumentar la resposta complerta per obtenir la puntuació màxima\n3. a) Indiqueu amb una fletxa sobre la fotografia següent de les platges de Sitges la direcció predominant de les onades a les zones marcades amb un 3.\nDirecció gairebé perpendicular a la platja i sentit cap la costa.\nTotal: 0,25 punts\nb) Expliqueu raonadament per què les formes que s’observen a les platges de Sitges no són iguals que les del sud de la Gran Bretanya que s’observen en la fotografia de la qüestió 2a.\nLes esculleres actuen frenant el moviment de les onades d’una forma diferencial i defensen l’impacte de les onades sobre la platja afavorint la sedimentació de la sorra. Al ser obstacles paral·lels a la línia de costa, es formen platges en forma de mitja lluna, diferents a les platges esglaonades de la fotografia de l’apartat 2.\nc) Quin dels dos projectes de construcció d’un port següents és el més coherent amb el corrent de deriva predominant a la zona? Justifiqueu la resposta.\nLa millor opció la B.\nLa direcció del corrent de deriva a l’opció A aniria omplint l’entrada del port dificultant el trànsit de les embarcacions.\n0,25 per indicar l’opció correcta i 0,25per la justificació.\nLlegiu l’article següent i responeu a les preguntes.\n1. a) Com s’anomena el fenomen que es descriu en l’article?\nEs coneix amb el nom d’eutrofització.\nb) Els fertilitzants i els abocaments industrials que s’esmenten en l’article contenen unes substàncies que són les responsables directes del problema i que, en condicions normals, són factors que limiten el creixement en els ecosistemes aquàtics. Quines són aquestes substàncies?\nEs tracta dels nitrats i els fosfats que són els nutrients que en condicions normals són limitants per al creixement en els ecosistemes aquàtics. Quan es troben en excés permeten un ràpid creixement dels organismes fotosintètics en superfície on tenen llum suficient.\n0,2p pels noms, 0,1p. si només n’esmenten un dels dos.\nc) Completeu l’explicació del procés de formació d’una «zona morta» utilitzant els termes que us proposem a continuació: oxigen, descomposició de la matèria orgànica, anòxia, fitoplàncton, mort dels organismes bentònics.\nExplicació: Els rius aboquen a la costa aigües carregades de fertilitzants i matèria orgànica…\nLes algues i el fitoplàncton proliferen sense límits per al creixement.\nQuan les algues i el plàncton moren són arrossegats cap al fons on s’acumulen en abundància. En el fons es produeix la descomposició d’aquesta matèria orgànica acumulada.\nAquest procés de descomposició provoca un consum excessiu d’oxigen i una situació d’ anòxia. La manca d’oxigen provoca la mort dels organismes bentònics.\nEs podria afegir que continua un procés de descomposició anaeròbica que provoca un ennegriment dels sediments i un alliberament de gasos pudents.\nAquesta darrera explicació no és essencial per obtenir la puntuació.\n0,1 punts per cadascuna de les paraules correctament utilitzades i 0,1 per la coherència global del text.\n2. Aquest mateix procés, descrit per al mar, també s’esdevé en rius i estanys.\na) Esmenteu tres senyals externs i observables que ens permeten pensar que un estany és afectat per aquest problema.\n• Aigües amb coloracions verdoses\n• Pudors d’ous podrits per l’alliberament de compostos del sofre (SH2) resultat de la descomposició anaeròbica en el fons.\n• Ennegriment dels sediments del fons.\n• Mort dels peixos per la manca d’oxigen.\n0,20p per cada signe correcte\nb) Proposeu dues mesures per a reduir els contaminants que van a parar als estanys i que són la causa d’aquest problema. Justifiqueu la utilitat de les mesures proposades.\n- Ús racional i amb mesura dels fertilitzants per evitar l’excés que no és absorbit pels vegetals i pot ser arrossegat per les aigües de pluja cap als rius.\n- Evitar l’ús de detergents amb fosfats. Els fosfats en excés permeten el creixement desmesurat de les algues cianofícies que no requereixen nitrogen.\n- Depurar les aigües residuals urbanes i industrials per eliminar l’excés de matèria orgànica que porten.\n0,2p per cada mesura i la corresponent justificació.\n1. Escriviu, en els requadres, la seqüència de les variables esmentades en el text i poseu els signes de les relacions causals corresponents en els cercles. Digueu si es tracta d’un sistema en equilibri o en desequilibri. Justifiqueu la resposta.\nEs genera desequilibri perquè les variables creixen de manera incontrolada ja que el producte de les diferents relacions causals és positiu.\nCal tenir en compte que en lloc de "fusió de gel" es pot posar "gel" o "superfície de gel"; per tant, hi podrien haver dos signes negatius (amb el mateix resultat global).\n0,1 per cada variable i cada signe correctes (total 0,8); 0,1 per desequilibri, 0,1 per la justificació.\n2. Les causes del desglaç són l’escalfament global i el canvi climàtic. Segons la notícia d’El País, el març del 1979 els satèl·lits van constatar una superfície glaçada de 16,5 milions de km2 a l’oceà Àrtic; el març del 2005 era de 14,8 milions, i el març del 2006, de 15,5 milions. Recentment, diversos mitjans de comunicació han publicat, però, que l’any 2007 es va arribar a l’extensió mínima de la coberta de glaç i que el 2009 va augmentar la superfície glaçada un 9% respecte al 2007 i es va quedar en una extensió semblant a la del 2005.\na) Calculeu el valor de la superfície coberta de glaç a l’oceà Àrtic el març de l’any 2007.\nSigui V = valor del 2007\nV + 9% = 14'8 milions de km2\nV + 9 · V/100 = 14'8\nV = 13'57 milions de km2\nNo es considerarà correcta la resposta si el resultat s'obté de restar el 9 % de 14'8: 14'8-14'8 · 9/100 = 13'46 milions de km2\nb) Per a valorar l’evolució aproximada del glaç a l’oceà Àrtic en els darrers anys, a partir d’aquestes dades de la premsa, feu una gràfica que representi la superfície de la coberta de glaç des del 1979 fins al 2009.\nSi el càlcul de l'apartat anterior està malament, però la gràfica està bé tenint en compte el resultat erroni, 0'4 punts.\nSi la gràfica és correcta: 0,5 punts\n3. Tenint en compte que està majoritàriament acceptat que la reducció del glaç a l’oceà Àrtic durant els últims anys és un dels indicadors més importants de l’escalfament global, digueu si a partir de l’observació de la gràfica de l’apartat 2b podem dubtar de la veracitat de l’escalfament global. Justifiqueu-ho.\nL'observació d'aquesta gràfica no és suficient per dubtar de l'escalfament global.\nEncara que en els darrers dos anys hagi augmentat la superfície gelada de l'Àrtic, la qual cosa deu estar relacionada amb una davallada de la temperatura a la superfície de la Terra, aquest fet no es pot considerar important ja que s'han de tenir en compte tendències generals considerades al llarg de molts anys.\nPer dir que la gràfica no és suficient, 0,4 punts; per l'explicació, 0,6 punts.\nEl vulcanisme a Catalunya ha tingut una activitat intermitent durant els darrers deu milions d’anys. Segons les dades geològiques, es va iniciar a l’Empordà, després a la Selva i, finalment, a la Garrotxa i a zones properes. Les darreres erupcions es van produir fa aproximadament deu mil anys.\nEn la taula següent hi ha un resum de les edats d’algunes colades de lava i edificis volcànics segons les datacions fetes per diferents investigadors.\n1. Si suposem que les dades de la taula representen totes les erupcions volcàniques que hi ha hagut en els darrers 500 000 anys, responeu a les preguntes següents:\na) Quin seria el període de retorn o recurrència de les erupcions?\nEl període de retorn seria de aproximadament de 20.000 anys (500.000 anys / 25 erupcions).\nTambé es considera correcte 19.600 anys (490.000 anys / 25).\nb) Si considerem que les falles que han facilitat la sortida del magma a la superfície encara continuen actives, és possible que en els propers cinquanta mil anys es produeixin nous episodis volcànics? Justifiqueu la resposta.\nSi les falles que han donat lloc al vulcanisme continuen actives, cal pensar que l'activitat volcànica continuarà en el futur amb una pauta temporal com la passada (un episodi cada 20.000 anys).\n0,5 punts, encara que no es parli de l'activitat tectònica.\n2. Si considerem la hipòtesi d’una futura reactivació del vulcanisme i tenim en compte les característiques dels volcans de la Garrotxa, responeu a les qüestions següents:\na) Quin tipus d’activitat volcànica podem esperar i quin índex d’explosivitat volcànica (IEV) tindria? Expliqueu-ho raonadament.\nCaldria esperar sobre tot activitat volcànica estromboliana, amb un IEV de 1-3, ja que és el tipus d'activitat que ha predominat en el passat.\nTambé es podria donar activitat més explosiva per interacció del magma amb l’aigua subterrània o superficial (activitat hidromagmàtica)\n0,25 punts per el tipus d'activitat i 1,25 punts per l'IEV. No cal que parlin de l’activitat hidromagmàtica.\nb) Esmenteu quatre riscos o efectes destructius que podrien causar les erupcions d’aquest tipus d’activitat volcànica.\nAmb l'activitat estromboliana podríem esperar els següents riscos:\n• explosions de baixa intensitat\n• colades de lava,\n• caiguda de piroclasts,\n• emissions de gasos tòxics\n0,125 punts per cada risc\nEl dia 11 d’octubre de 2010, el Servei Meteorològic de Catalunya va emetre els avisos meteorològics següents:\n— Risc de nivell 2 per pluja, a les comarques del litoral català (acumulada >200mm/ 24 hores).\n— Risc de nivell 2 per estat de la mar, a les comarques del nord-est (superació del llindar: onades a la mar més grans de 4,00 metres [mar brava]).\nI el dia 18 d’octubre de 2010:\n— Risc per vent de nivell 1, a la comarca de l’Alt Empordà (ratxa màxima >35m/s). L’avís especifica que el vent serà de component nord.\n1. A quin mapa isobàric pot correspondre cadascun dels avisos esmentats? Justifiqueu la resposta a partir de la informació que aporten els mapes.\nHi ha una depressió sobre la mediterrània i els vents que arriben a Catalunya, especialment a les comarques del litoral són vents de llevant, carregats d’humitat que solen deixar precipitacions abundants, especialment si a les capes altes de l’atmosfera hi ha temperatures baixes. A més, les isòbares estan bastant juntes, la qual cosa fa que es produeixi un fort onatge.\nPerquè s’observen isòbares bastant juntes que poden indicar vents forts de component nord, que afecten principalment a les comarques de l’Empordà.\n0,5 punts per cada dia correcte amb la justificació\n2. Esmenteu un efecte de cadascuna d’aquestes situacions de risc i proposeu una mesura preventiva per a cada cas. Eviteu les repeticions.\n‐ Avingudes, crescudes de rius i torrents\n‐ Inundacions de baixos, de camps de conreus\n‐ Destrosses del mobiliari urbà\n‐ Talls en vies de comunicació i destrosses (ponts, carreteres, vies de ferrocarril…)\n‐ Pèrdua de vides humanes\n‐ Esllavissades, despreniments\n‐ Erosió del sòl…\n‐ Construccions de murs de contenció, dics, canalitzacions, embassaments reguladors…\n‐ Reforestació de les conques\n‐ Ordenació territorial per evitar construccions en les lleres dels rius i rieres\n‐ Mètodes de vigilància i establiment de plans d’actuació davant situacions de risc.\n‐ Pèrdua de sorra de les platges\n‐ Destrosses en les embarcacions\n‐ Destrosses en les instal·lacions costaneres: ports, passeigs marítims…\n‐ S’atura la pesca, efectes econòmics\n‐ Anàlisi de la dinàmica litoral i ordenació territorial del litoral\n‐ Avisos a la població\n‐ Caiguda d’objectes: arbres, teules…\n‐ Danys en persones ( per impactes d’objectes)\n‐ Destrosses materials: (arrencament de teulades, caiguda d’arbres sobre cotxes, construccions danyades…)\n‐ Danys a les collites i plantacions (caiguda de fruita o arrencament de fruiters…)\n‐ Accidents de trànsit\n‐ Avisos a la població.\n0,125 punts per cada efecte o mesura. Si es produeixen repeticions es comptabilitzaran només una vegada.\n3. Durant l’episodi de pluges, a la població de Sinera de Mar es produí una precipitació acumulada de 179mm. En aquesta població s’havia construït un dipòsit de recollida d’aigües pluvials destinat al reg de parcs i jardins, amb una capacitat màxima de 8 000m3, que encara era buit. La població té una superfície enjardinada de 75 000m2 que necessita 0,8L/m2 d’aigua diaris de mitjana. Responeu a les qüestions següents:\na) Determineu la quantitat d’aigua acumulada al dipòsit si sabem que recull les aigües de les teulades dels edificis municipals, que sumen una superfície total de 35 000m2.\n179 X 35000 = 6265000 litres que són 6265 m3\n0,25 pel resultat correcte\nb) Quin percentatge del dipòsit s’ha omplert?\nSi al dipòsit hi caben 8000 m3\nEl percentatge és 6265 · 100/8000 = 78,3%\nS’ha omplert el 78,3%\n0,5 punts pel resultat correcte. Com que no s’especifica, es pot expressar en l o en m3, l’important és que hi constin les unitats.\nSi no hi ha les unitats es valorarà la meitat, si els càlculs són correctes, és a dir 0,25.\nc) Quants dies podríem regar els jardins municipals amb l’aigua que s’ha acumulat durant aquest episodi?\nNecessitats de reg:\n75000 · 0,8 = 60000 l/dia.= 60 m3/dia\n6265:60 = 104,4 dies\nEn tindrien per 104,4 dies.\nLa situació de sequera que pateix Catalunya en força ocasions ha generat un ampli debat sobre quines serien les solucions més adequades per a afrontar-la. Una de les possibles solucions és la dessalinització de l’aigua de mar, l’inconvenient més important de la qual és la gran quantitat d’energia que requereix.\nPer a solucionar aquest inconvenient, el Ministeri de Medi Ambient proposa les dessalinitzadores de pressió natural, que bombarien aigua de mar a un embassament en altura en les hores de menys consum (hores vall) amb la finalitat de deixar-la caure i retornar l’energia en el moment en què fos més necessària (hores punta).\nCada metre cúbic d’aigua de mar dipositat a una altura de 600m, mitjançant aquestes dessalinitzadores, es pot transformar en mig metre cúbic d’aigua potable a uns costos de 0,06€/m3, mentre que en una dessalinitzadora tradicional costa 0,52€/m3. Tant les dessalinitzadores de pressió natural com les tradicionals funcionen per osmosi inversa.\na) Expliqueu en què consisteix el procés d’osmosi inversa.\nL'osmosi inversa consisteix en un procés d’osmosi, però aplicant una pressió superior i de sentit contrari a la pressió osmòtica a fi i efecte que passi aigua dessalada cap a l’altre costat de la membrana.\n0,6 per l’explicació\nb) Quin producte residual s’obté a conseqüència d’aquest procés?\nCom a conseqüència d’aquest procés s’obté salmorra, o bé, aigua amb una concentració de sals molt elevada. (També es podria considerar correcta si es diu que s'obté una barreja de totes les sals que contenia l'aigua de mar).\n0,4 per esmentar el residu correctament; si només es parla de sal com a producte residual o bé de clorur sòdic, 0,2 punts.\n2. Si considerem que les necessitats hídriques per habitant i dia són de 250 litres, calculeu quin estalvi anual representaria, per a una ciutat de 150 000 habitants, la utilització de dessalinitzadores de pressió natural, sense tenir en compte el cost de les infraestructures, en comptes de les dessalinitzadores tradicionals.\n250 l/habitant i dia · 150 000 habitants · 365 dies = 13 687 500 m3/any\nCost amb dessaladora tradicional = 13 687 500 m3 · 0,52 €/ m3 = 7 117 500 €\nCost amb dessaladora de pressió natural = 13 687 500 m3 · 0,06 €/ m3 = 821 250 €\nEstalvi anual = 7 117 500 € - 821 250 € = 6 296 250 €\n1 punt (si el procediment és correcte però el resultat és erroni com a conseqüència de no haver fet correctament un canvi d’unitats, 0’4 punts). Si la resolució del problema fos incomplerta, a tall orientatiu, es podria puntuar.\n0'25 punts per cada un dels 4 passos detallats en la solució.


Inici > L a nostra Ràdio\nEnviat per isabel  el Dv, 09/03/2007 - 12:09\nLlegeixo un article d'en Quim Doy La ràdio, una vegada més  i en finalitzar penso que té raó quan diu: “No s'hi val amagar el cap sota l'ala”. De fet, és pràcticament l'única frase que comparteixo i la que em decideix a escriure. Crec que el camí que ja va emprendre la nostra Ràdio fa mesos és equivocat i perillós, fins i tot per la seva continuïtat i també penso que s'ha realitzat de la mà dels responsables polítics, no només de l'equip de govern, sinó també dels que formen part del Patronat, és a dir, tots. Les coses que s'han anat fent han estat possibles en moltes ocasions bé amb el suport d'ells (parlant de vots diríem a favor) bé amb el seu consentiment (abstenció).\nSi es parla de la programació i del pressupost aprovats el 18 de desembre passat cal recordar que es van tirar endavant com diu la mateixa Ràdio pels pèls  i amb el vot en contra d'ICV i l'abstenció de la resta de grups. Insòlit, una cosa t'agrada o no t'agrada, estàs a favor o en contra, o bé supedites el teu recolzament que es tinguin en compte les teves propostes. Perquè al Patronat no es va a fer política sinó feina. Quines aportacions van fer aquells que es van abstenir? quina és la seva contraproposta? O en tot cas, i perquè de ben segur se m'escapa alguna cosa, quina és la raó de l'abstenció i, per tant, la manca d'opinió respecte el pressupost i programació de Ràdio Arenys. Sé que la majoria dels qui parlo llegeixen arenyautes i per tant m'agradaria conèixer de primera mà les seves impressions.\nDir que l'emissora ha d'estar formada per professionals i col·laboradors a aquestes alçades és com dir que una truita de formatge porta ou i formatge. Dir que la gestió de l'equip de govern pel que fa a Ràdio Arenys ha estat trista i incomprensible, al meu entendre, és també una constatació. Sinó, com es pot justificar que no es recolzi un director quan presenta un pressupost o una programació i en canvi no es faci explícit aquest desacord amb ell a l'hora de fer la votació? Evidentment, la responsabilitat de qui governa és més alta, de fet en aquest i en molts casos caldria dir respecte a la gestió del govern municipal que “qui espera desespera”. Però un cop dit això, quin és el paper de la resta de grups? Estan contents amb el funcionament de l'emissora? Els agrada la programació? Confien en els seus responsables?. No cal oblidar que mentre passem el temps dubtant anem pagant un pressupost  que aquest any és de 293.000 euros aproximadament (gairebé 49 milions de les antigues pessetes) dels quals 240.000 corresponen a despeses de personal.\nURL d'origen: http://arenyautes.cat/content/l-nostra-r%C3%A0dio


Llibertaris (Antoni Trobat)\n4 min. 01/04/2017 18:10\nNo som anarquista. No venc de cultura llibertària. Tota la vida, però, han estat a prop meu. Són part indissociable, elles i ells, de la meva educació sentimental i política. Des dels catorze. Quan amb l’amic de l’ànima pujàvem aquella escala fosca –ben enfront de l’antic Círcol Mallorquí reconvertit en suposada seu de la sobirania dels pobles de les Illes– i anàvem a culejar llibres i fanzines a l’Ateneu Estel Negre. Del sioux Leonard Peltier i l’afroamericà Mumia Abu-Jamal a Escohotado i les seves drogues; de les dones indígenes a la memòria del 37 –Homenatge a Catalunya d’Orwell!– i dels camps nazis. De l’antifeixisme de barriada, futboler i de combat a les subcultures musicals, mestisses i anglosaxones, que, curiosament, triomfaven a la Part Forana (necessit una tesi ja que expliqui el boom punk al Llevant nostrat!). El moviment insubmís i antimiltarista. Naturisme i veganisme i molts ismes. SHARP i RASH i acrònims que ja no tenia dins el cap –putes anys noranta!–. Aquella murciana pèl-roja de la CNT que milfejava i pul·lulava per la UIB. L’okupació com a escola. I S’Eskola (Sant Lluís Gonzaga!) o Ses Vies com a experiència. L’Assemblea d’Estudiants de Ciutat i la forja de valors compartits entre 'indepes' i ells. Tenir amics punks (heu llegit ja la inflamant 'Breu història del punk a Mallorca' de l’admirat Tomeu Canyelles?) encara que tu no ho fossis. N’Ignasi de Llorenç. N’Aina. El xilè exiliat, i torturat pel pinotxetisme, Héctor Pavelic. N’Albert Herranz i les seves estimulants curolles editorials. L’eivissenc Evarist. El meu estimat Peter de Echave, de la seva cresta com a portaveu del Moviment d’Objectors de Consciència a documentar els darrers dies del migrant Alpha Pam, assassinat per l’anterior Govern. En Carlos, l’asturià. El crack de n’Iñaki Aicart. En Xe Mas, entranyable vell amic, i el seu anarcoecologisme irreductible que ara pren cos, també, a Terraferida. N’Andreu. Un feminisme autònom que ens va marcar camí quan eren hores baixes. Projectes comunicatius que han acabat quallant en Contrainfo.cat. Bibliotecaris, carters, cuiners, treballadors de missatgeria ecològica i, sempre, beneït segle XXI, algun intent de pagès (vull una altra tesi sobre les tipologies d’oficis que els he conegut!). Una munió de personatges i fets i sensacions que m’han estat transcendents i útils. Que m’han fet millor.\nCertament, les dues tradicions, les dues ànimes llibertàries, 1977 i 1936, la punk i la milicianaenciclopedista, han estat ben presents per als mallorquins polititzats de la meva generació. I ens han fet bé. Lluny està Mallorca, malgrat el pes anarcosindicalista a alguns indrets del Raiguer i de Palma els anys vint i trenta –estudiats pel col·lectiu Els Oblidats – i malgrat figures com el mític bakuninista llucmajorer Francesc Tomàs i Oliver, de territoris germans com Catalunya. Però tanmateix, crec que pot dir-se que l’hegemonia del món juvenil contestatari illenc des de la segona meitat dels noranta fins al segle XXI va ser fonamentalment en dues mans: l’esquerra independentista i els anarquistes. L’historiador Xavier Díez explica que el vertader fet diferencial català és l’anarquisme. No li manca raó. En un marc més ample, de Països Catalans, cas principatí al marge, segurament encerta en clau antropològica. Hi ha quelcom de profund, d’íntim, que lliga amb una individualitat antiestatista que a pics he esmentat i que fa que una part significativa, possiblement de forma inconscient, del nostre ser civil, se senti còmode en l’essència llibertària.\nEn ocasions m’han irritat ferm, els anarcos. La tendència al caos i el defugir l’ordre pel que fa a l’organització, que se’ls col·loca com a santbenet, com a tòpic –i que molt sovint no es correspon gens amb la realitat– és quelcom que vaig viure intensament en etapes militants anteriors. L’anar per lliure en excés o l’allunyar-se d’estratègies comunes o unitàries ens posava negres als que veníem del sobiranisme d’esquerres. El fet que alguna singularitat del seu món, de la franja vella, no entengués la causa de l’emancipació nacional quan parlàvem de casa nostra em crispava, també. Però a la fi, amb pros i amb contres, és infinitament més el que m’han donat, el que m’han ensenyat. Perquè sempre hi són. Perquè són lleials, a més. Un valor indispensable, a la vida.\nEn dies de merda, poc estimulants per als que tenim vocació col·lectiva, política en el sentit més hel·lènic que pugueu trobar a aquest terme, tenir present els anarcos et salva. La seva tendresa, la seva bonhomia una mica de salvatge originari i bo, roussonià, la seva convicció fresca, fora de tota cobdícia, em retorna la confiança en les persones. Contra l’estupidesa i els mesquins. Contra el càlcul fred i el renunciar massa aviat al món nou. Ells, tots ells, amb les seves complexitats, són un bon antídot.


Amb els nens i altres coses: Encàrrecs.\nAquests tres dies, a més a més de llegir, he pogut acabar alguns encàrrecs que tenia pendents. La sort d'estar de baixa però només per fer repòs, sense moure'm gaire per que no em fes mal la panxa, però podent fer un munt de coses asseguda al sofà.\nEl primer aquest, uns portaamulets dels colors dels txakres. Ja estan de camí cap a les persones que me'ls van encarregar.\nEl Sotaescala 08 de juny, 2013 09:16\nqueden molt monus\ntina 09 de juny, 2013 20:36\nJa saps que pots fer amb el teu perlé ;)\nelhadadepapel.com 09 de juny, 2013 20:12\nQue chules y que be aprofitat el temps ! ( urg mi valenciano no llega :-)\nSi ho fas molt bé!!! I sino... si vols, ja te'l corregirem, ok?


XV Jornada Ernest Lluch. Autoritarisme i populisme, avui.\nEl Museu de la Mediterrània i la Fundació Ernest Lluch organitzen la XV Jornada Ernest Lluch, enguany sota la denominació Autoritarisme i populisme, avui, dissabte 6 d’octubre de 11 a 14 h a l'auditori del Museu de la Mediterrània.\nEn aquest XV edició de la Jornada Ernest Lluch de Torroella de Montgrí, ens plantegem analitzar l’impacte de l’onada autoritària al món occidental. L’alarma que s’encenia a la perifèria de la UE amb Rússia i Turquia ha traspassat fronteres i s’està instaurant perillosament dins del cor de la UE amb casos com els d’Àustria i Itàlia. A l’altre costat de l’Atlàntic, la victòria de Donald Trump en les eleccions del 2016 també ha donat ales a les conviccions restrictives i autoritàries als EUA. Unes polítiques que tenen una premissa que es compleix ara i que també es va donar en la intensitat política del període d’entreguerres: la legitimació popular via urnes de posicionaments marcadament autoritaris i retrògrad en llibertats.\nAquestes i moltes altres qüestions seran abordades en les dues ponències i la taula rodona posterior que comptaran amb la participació de la politòloga Paola Lo Cascio, l’historiador Xavier Casals i el periodista Josep Martinoy.


ENTREVISTA A ROSA Mª MIRÓ | 17/02/2010 RuralCat\nRosa Mª Miró "Gestionar bé l'aigua no és una feina senzilla"\nRosa Mª Miró, tècnica de la Comunitat de Regants de Carrassumada\nLa Rosa Mª Miró és Tècnica de la Comunitat de Regants de Carrassumada, formada per 380 partíceps amb un total de 1.495 hectàrees. La Rosa Mª va estudiar Enginyeria Agrònoma i és Agent d'Ocupació de Desenvolupament Local a l'Ajuntament de Torres de Segre. A continuació ens parla de la seva feina i altres qüestions del reg. L'objectiu de la Comunitat de Carrassumada és gestionar una concessió de 900 liltres per segon i garantir el subministrament d'aigua i de pressió necessàries, controlant el consum i fent que el cost del metre cúbic sigui el més barat possible.\nPer què és important la presència d'un tècnic en les Comunitats de Regants?\nDoncs precisament perquè gestionar bé l'aigua no és una feina senzilla, ja que les Comunitats de Regants cada vegada tenen nivells de tecnificació més grans. La pròpia Junta no pot, per si sola, controlar tots els elements anteriors (garantia de cabal, pressió, optimització del cost de l'aigua). Aquesta activitat de gestió que realitza el tècnic requereix una dedicació que els membres de la Junta no poden aportar.\nQuin és el sistema de programació de reg a Carrassumada?\nÉs un reg a la demanda, però controlat. És a dir, el regant pot decidir quant i quan vol regar, però sempre supeditat a les condicions de la Comunitat de Regants, que bàsicament tenen com objectiu fomentar l'estalvi energètic (bombeig en hores vall, agrupació de regants per tal de garantir un cabal mínim a les bombes i millorar el seu rendiment,...). La Comunitat de Regants compta amb una xarxa automatitzada de control de reg via cable, amb la que es fan els programes de reg prèviament concertats, i es controla el volum d'aigua consumit i el cabal instantani circulant.\n"La tasca d'un tècnic és la de donar suport als regants, minimitzar costos i provocar i fomentar l'ús eficient de l'aigua i energia"\nQuina hauria de ser la tasca d'un tècnic d'una comunitat de regants?\nServir de suport als regants quant assessorament i informació, així com vetllar per les garanties que la Comunitat ha donat als seus regants pel que fa al subministrament d'aigua. També, minimitzar costos, provocar i fomentar l'ús eficient de l'aigua i energia.\nUtilitzes les estacions agrometeorològiques per desenvolupar les teves tasques? I l'eina d'assessorament en reg de RuralCat?\nSí, de fet abans d'existir RuralCat utilitzava les dades de les estacions del Segrià, observant l'Eto i la pluviometria per tal de fer recomanacions a través d'un full de càlcul, donat que les recomanacions sempre són més acurades amb les dades reals setmanals, que amb dades mitjanes de molts anys. Després amb RuralCat, ho vaig fer creant els perfils més freqüents de cultius, fent sempre un seguiment d'ambdós mètodes.\nQuè pensen els empresaris agraris de tenir un assessor en regs?\nEn general crec que pensen que dóna un servei, sobretot en situacions on les fonts d'informació són diverses i funciona molt el boca a boca, ja que llavors tenen algú a qui consultar els dubtes. Tot s'ha de dir, però, que amb la difusió de noves tecnologies i eines de recomanació de reg com la de RuralCat, el pagès guanya molt en autonomia. Però continua sent necessari algú per resoldre dubtes que encara li queden.\n"L'empresari ha de conèixer la dotació i condicions de subministrament d'aigua, la seva instal·lació i saber aplicar les dosis de reg"\nQuines qüestions creus que ha de conèixer l'empresari agrari per a regar correctament?\nEn primer lloc, la seva dotació i condicions de subministrament d'aigua, així sabrà si té limitacions en el cultiu que vol fer. En aquest cas és la Comunitat de Regants qui li facilita la informació. En segon lloc, la seva instal·lació, aquesta ha d'obeir a les directrius marcades per la Comunitat de Regants i estar ben dimensionada, cal ser conscient de quins materials han instal·lat i com utilitzar-los correctament. Per això, s'haurien de posar en mans d'instal·ladors professionals. En tercer lloc, a l'hora d'aplicar les dosis de reg, ha de saber discriminar la informació que li arriba per diferents bandes, fet que s'aconsegueix amb el suport tècnic adient.\nEl pagès està conscienciat de la importància de gestionar correctament l'aigua de reg?\nEn comunitats on el reg és a pressió i es paga el metre cúbic consumit, sí. En regs tradicionals a tesa, potser no tant, donat que no s'és conscient del volum consumit, i com que aquest no té un cost econòmic directe, és molt difícil valorar l'aigua mentre n'hi ha. Ja veurem aquest any.\nEs poden millorar les pràctiques en els regs a pressió existents?\nEn el cas del reg per degoteig, si l'agricultor fos conscient de l'obra que se li lliura, un cop pot començar a regar els seus cultius, veuria com aquesta és diferent a la del veí, i que no pot comparar les hores de reg, ja que segurament tenen diferents tipus d'emissors, i que aquests emissors potser no apliquen l'aigua que diu el catàleg, donat que s'han obturat. En aquest sentit, s'hauria d'incidir en la formació, fet que s'està duent a terme des de diferents vessants, aprenent a fer avaluacions d'emissors, i fent un bon manteniment abans, durant i després de la campanya de reg. Tot això, partint d'una bona instal·lació, estalviarà molts mals de cap, diners, i el més important, els cultius tindrien l'aigua que necessiten.\nL'automatització del reg facilita la gestió de l'aigua?\nSí, donat que permet, tant a nivell de comunitats com a nivell de particulars, tenir control i mesura sobre l'aigua consumida. Concretament en la Comunitat de Regants de Carrassumada, aquests automatismes són imprescindibles, donat que part de la superfície es rega amb bombeig directe, la qual cosa implica treballar amb franges horàries de tarifa elèctrica en les quals cal controlar el consum. A més a més, permeten tenir control del cabal consumit per cada regant i a través de la programació de regs saber quan s'utilitzarà l'aigua. També avisen a través d'alarmes de les incidències que es poden donar durant el reg, així es pot garantir el correcte subministrament d'aigua.\n"És necessari dotar a l'agricultor d'eines per poder seguir endavant i el reg és una de les més importants"\nCom veus el futur de les instal·lacions de reg en el Canal Segarra-Garrigues?\nUna transformació com aquesta és impossible que no tingui problemes i per el que es llegeix avui en té tres d'importants: la definició de les ZEPES, la inversió a càrrec de l'agricultor i el cost per metre quadrat que haurà de pagar durant el seu funcionament. Finalment, dir que és bàsic una tasca de formació i informació des d'aquesta etapa de la transformació a fi i efecte que quan l'agricultor hagi de prendre les decisions sobre què plantar i com fer el reg interior, tingui alguna idea de per on ha d'anar. El futur de la transformació, dependrà bàsicament del convenciment i la voluntat del propis agricultors i evidentment del compromís de l'Administració respecte al finançament. L'agricultura està en un moment difícil i les perspectives futures tampoc pinten gaire bé, és per tant necessari dotar a l'agricultor d'eines per poder seguir endavant i, el reg és una de les més importats. És per això que crec fonamental la transformació del Canal Segarra-Garrigues.\nEina Recomanacions de reg