Laura | Desar un tren\nEl viatge en tren, Bèlgica viatges amb tren, El viatge en tren Dinamarca, El viatge en tren França, El viatge en tren Alemanya, El viatge en tren Itàlia, El viatge en tren Escòcia, ...\nEl viatge en tren Alemanya, Europa viatges\nEstalvia Un Tren està portant 5 Més Encantadores Joies Amagades A Bèlgica per visitar! Hi ha més a Bèlgica que la cervesa. Descobreix castells extravagants, escultures secretes, i les ciutats que encara no estaven en el seu radar, però totalment ha de ser! Bèlgica no té escassetat…\nBèlgica viatges amb tren, Europa viatges\noceans, rius, i llacs no són només belles meravelles naturals que són la pena planificar una festa al voltant de. Som la nomenclatura de la nostra 5 Millor Natural Hot Springs a Europa, que són més que digne d'una visita amb l'ajuda dels bitllets de tren Desar un tren….\nEl viatge en tren, El viatge en tren Àustria, El viatge en tren Bretanya, El viatge en tren França, El viatge en tren Hongria, El viatge en tren Itàlia\nSi s'acaba de mudar als Països Baixos o està pensant en saltar en un tren per visitar per uns dies, que probablement s'està preguntant el que el 10 La majoria dels esdeveniments especials als Països Baixos estan. Se li complau saber que hi ha molt…\nMillor valorats Viatges per el dia per prendre de Berlín són una necessitat tot i Berlín en si és un lloc fantàstic per visitar! Hi ha prou llocs a Alemanya capital per mantenir ocupat durant dies. malgrat això, excursions d'un dia des de Berlín als pobles veïns i el camp…\nEl viatge en tren, El viatge en tren Alemanya, Europa viatges\nEl viatge en tren França, El viatge en tren Alemanya, El viatge en tren Itàlia, El viatge en tren Noruega, El recorregut del tren Holanda, Europa viatges\nSi es troba a Amsterdam per primera vegada o tornar a explorar els canals magnífics de nou, vostè voldrà saber sobre les majoria de les coses úniques que fer a Amsterdam! Si vostè està preparat per buscar aventures més enllà de l'avinguda Damrak a Amsterdam, aquest…\nNo importa la durada del viatge - ja sigui una escapada a la platja o un cap de setmana de tres setmanes de l'Himàlaia Trek - que haurà de portar una bossa, i vostè voldrà saber com organitzar el seu equipatge de mà. There is a lot to consider…\nEls viatges de negocis a Tren, consells de viatge en tren, Europa viatges


Elter, el portal d'Osona - Vilanova de Sau acull diumenge la XVII Fira d'Herbes Remeieres\ndivendres 30 de maig de 2008 18:39h\nLa fira compta amb seminaris, conferències i també concursos de tuites i de rams\nVilanova de Sau, | Un any més, i ja en són 17 el primer diumenge de juny Vilanova de Sau es converteix en l’escenari de la Fira d’Herbes Remeires. Gairebé 40 firaires entre herbolaris i artesans es donen cita a Vilanova. L’objectiu de la fira és donar a conèixer l’enorme patrimoni natural de la Vall de Sau, i en concret de la flora medicinal autòctona.\nLa fira compta també amb un ampli ventall d’activitats, des de seminaris i conferències fins a activitats lúdiques pels més petits o concursos de truites i de rams. La mostra comptarà amb una quarantena d’expositors vinguts sobretot d’arreu de Catalunya i també alguns de les illes o del País Basc.\nCombinant la vessant lúdica amb la científica i tècnica s’organitzen diverses activitats. Entre les més destacades s’hi torba una conferència tècnica sobre “Els usos de l‘àloe” a càrrec d’en Joan Carles Álvarez. També destaca el pregó que enguany anirà a càrrec del periodista i escriptor Mathew Tree i una exposició en gran format de fotografies. També hi haurà els tradicionals concursos de truites o de rams els quals compten amb un gran nombre de participants.\nJoan Carles Álvarez destaca que un municipi com Vilanova de Sau és ideal per acollir una mostra d’aquesta característiques ja que, gràcies a la seva condició d’aïllament, el municipi disposa d’una llarga llista d’espècies naturals.\nAl llarg d’aquests 17 anys la mostra s’ha fet sempre durant el primer diumenge de juny. L’organització, degut al gran èxit de participació no descarta l’opció d’ampliar-la al llarg d’un cap de setmana en properes edicions.\n- Participants del «Temps x Temps» van visitar espais històrics de Manlleu (30 de maig de 2008)\n- El XXVI Premi de Narrativa Ciutat de Manlleu ja té guanyador (30 de maig de 2008)\n- Can Puget acull l'acte de veredicte del XXVI Premi de Narrativa Ciutat de Manlleu 2020 (30 de maig de 2008)\n- Arnau Tordera i Magí Canyelles presenten a Manlleu l'espectacle «Les cançons seran sempre nostres» (30 de maig de 2008)\n- El Museu del Ter presenta un documental dedicat al bosquerol Jaume Bruguera (30 de maig de 2008)


CHILLAX LOUNGE - Informació sobre la marca\nMarca CHILLAX LOUNGE a Espanya\nInformació sobre la marca CHILLAX LOUNGE amb el nombre M3659434(2)\nLa marca CHILLAX LOUNGE amb el nombre M3659434(2) va ser sol·licitada el 03/04/2017. Es tracta d'una marca a Espanya pel que aquest registre no ofereix protecció en la resta de països. La marca CHILLAX LOUNGE amb el nombre M3659434(2) va ser sol·licitada per ACHRAF ELGAZZAR ELRHAFIKI.\nRenovació de la marca CHILLAX LOUNGE amb el nombre M3659434(2)\nAltres marques sol·licitades per ACHRAF ELGAZZAR ELRHAFIKI\nÉs possible conèixer totes les marques sol·licitades per ACHRAF ELGAZZAR ELRHAFIKI, entre les quals es troba la marca CHILLAX LOUNGE amb el nombre M3659434(2). Si es desitgen conèixer més marques sol·licitades per ACHRAF ELGAZZAR ELRHAFIKI clicar aquí.\nÉs possible conèixer totes les marques publicades a Espanya entre les quals es troba la marca CHILLAX LOUNGE. El nostre portal www.patentes-y-marcas.com ofereix accés a les publicacions de marques a Espanya. Conèixer les marques registrades en un país és important per saber les possibilitats de registrar una marca a Espanya.


l'assassinat d'Andreu Nin\nEls estalinistes del PCE i del PSUC: l’assassinat d’Andreu Nin i les persecucions contra els comunistes del POUM (III)\nLa direcció del PSUC va ser activa en la campanya de criminalització del POUM preparant la població i els sectors de treballadors sota influència estalinista per a la repressió que es preparava. El paper de Treball, òrgan del PSUC, va ser decisiu en la tasca d´intoxicar els sectors antifeixistes i de preparar-los psicològicament per a l’extermini i persecució que s’anava ordint. Dia 25 d’abril de 1937, és a dir, pocs dies abans de l'inici de la repressió contra el POUM i la CNT, el diari del PSUC escrivia: "Los trotskistas [...] saben que están definitivamente desacreditados entre las masas; saben que ahora las masas les reconocen como los enemigos más obvios de la clase obrera; saben que todo el mundo se da cuenta de que no sólo son asesinos –como lo prueba el caso de Kirov [el líder comunista ruso, cuyo asesinato fue atribuido oficialmente a una conspiración trotskista]—sino saboteadores y partidarios de la guerra. Han visto que los obreros los rechazan, que les escupen en la cara, que les denuncian como a los más asquerosos de sus enemigos".\nI és que aquests moderns defensors de l’estalinisme i el neoestalinisme l´únic que fan és seguir la línia marcada pels dirigents del PCE i el PSUC d’ençà els anys de la guerra civil. Els Fets de Maig, la repressió contra el POUM, la il·legalització d’aquesta organització revolucionària, els desapareguts –com Andreu Nin, com Camillo Berneri, entre molts d’altres— no surten en els llibres que durant prop de quaranta anys han escrit els dirigents del PCE i del PSUC. I si surten són per exculpar el paper del PCE i per continuar criminalitzant el POUM i la CNT. En aquest aspecte no res d’aclaridor podem trobar en els llibres "beatíficos y edulcorantes o tendenciosos y poco fiables", com defineix l’historiador Josep Termes les memòries de diversos dirigents estalinistes espanyols en el pròleg al llibre de Francesc Bonamusa Andreu Nin y el movimiento comunista en España (1930-1937). Aquests llibres "beatíficos, edulcorantes y poco fiables", els mateixos que amaguen la memòria històrica de l’esquerra revolucionària de Catalunya i de l’Estat espanyol, són els de Dolores Ibárruri (El único camino, París, 1965), Juan Modesto (Soy del Quinto Regimiento. Notas de la guerra española, París, 1969), Enrique Líster (Nuestra Guerra, París, 1966), Antonio Cordón (Trayectoria, París, 1971), Montserrat Roig (Rafael Vidiella. L’aventura de la revolució, Barcelona, 1976), Jesús Hernández (La grande trahison, París, 1953), Valentín González "El Campesino" (Vida y muerte en la URSS, Buenos Aires, 1951), Castro Delgado (Hombres made in Moscú, Barcelona, 1963), M. Sánchez (Maurín, gran enigma de la guerra y otros recuerdos, Madrid, 1976) y J. "Gorkin" (El revolucionario profesional. Testimonio de un hombre de acción, Barcelona, 1975).\nA tall d’exemple podem constatar el que "diuen" del POUM i d’Andreu Nin les memòries –626 pàgines!— de Dolores Ibárruri, la "Pasionaria", màxima dirigent del PCE en temps de la guerra civil. Com escriu l’historiador Antonio Rubira León en l’article "Historia de la memoria del POUM", que es pot trobar en el web de la Fundació Andreu Nin: "Veinte años después de la Guerra Civil, Dolores Ibárruri en su exilio estalinista, escribe un libro de memorias, El único camino, donde hace un ejercicio de autobombo personal permanente y se muestra muy satisfecha de sí misma, de su labor agitadora. Como dice Payne de ‘apología personal’, Ibárruri en sus 626 páginas del libro no nombra a Andreu Nin en ningún momento. Pero no deja pasar la ocasión para seguir llamando fascista al POUM. No es de extrañar, ella estaba en las reuniones con Orlov cuando el asesinato de Nin".\nUn altre dels volums que explica a fons la participació dels agents de Stalin i de la col·laboració dels estalinistes espanyols i catalans en la repressió contrarevolucionària anterior i posterior als Fets de Maig del 37 es pot trobar en el citat volum II d’El marxisme a Catalunya, la Història del POUM. Ja en la presentació del volum, l´historiador Víctor Alba ens adverteix: "En aquest volum han estat inclosos documents importants, el més notable dels quals és el text íntegre de la sentència contra el POUM dictada l’octubre de 1938 pel Tribunal Especial d’Espionatge i Alta traïció –car els comunistes [Víctor Alba anomena ‘comunistes’ els estalinistes ] imposaren per servir la seva política, que hi hagués jurisdiccions especials. Hi ha també diversos informes oficials sobre la persecució contra el POUM, assassinat d’Andreu Nin, la indiferència de Manuel Azaña, la submissió de Joan Negrín, la solidaritat de la CNT i el moviment independent internacional i la tossuderia dels poumistes a continuar essent ells mateixos, políticament, quan els envoltaven agents indígenes i estrangers de la NKVD soviètica. Es donen els noms dels torturadors d’Andreu Nin i dels assassins d’altres poumistes. L’autor, que tenia vint anys en els moments dels fets que relata –no pas com a records personals, sinó amb imparcialitat d’historiador polític-, considera que pot ser objectiu perquè, tot i ser poumista, no tenia en el seu partit càrrecs importants que l’obliguin a justificar la seva actuació".\nUns anys abans de la seva mort, l’historiador Víctor Alba escrigué un article molt interessant i que palesa a la perfecció l’ambient que encerclava la persecució governamental i estaliniana contra els revolucionaris del POUM. L’article porta per títol "On és Nin?" i també es pot trobar en el web de la Fundació Andreu Nin. L’article, que reproduesc íntegrament a causa del seu interès, diu: "Aquell 16 de juny, a migdia, Andreu Nin —camacurt, rabassut, cabells rinxolats i ulleres gruixudes—, arribà al local central del POUM, a les Rambles, al costat del cafè Moka. El milicià de guàrdia li digué que havia passat un militar i li havia advertit que hi havia ordre de detenir-lo. Però Nin no en féu cas. Potser pensà que Barcelona no era Moscou. Uns moments després, uns policies vinguts de Madrid es presentaren amb una ordre de detenció signada pel cap de policia de Barcelona, el coronel Burillo, nomenat poc abans per Negrín. Portaren Nin a la comissaria de la Via Laietana. Aquella mateixa nit se l’endugeren a Madrid. I ja mai més no se’n va saber res.\n‘Començà així la persecució contra el POUM. L’havien reclamada a crits, des de feia mesos, Carrillo, la Pasionaria i Pepe Díaz, que afirmaven que els poumistes eren agents de Franco. La calúmnia continuava encara, en boca de la gauche divine, durant la transició, però ara com a ‘agents de la CIA’. Molts militants de base comunistes i psuquistes se la creien de bona fe i es convertiren, pensant complir un deure, en delators i confidents de la policia. Els dirigents del POUM foren detinguts aquell mateix 16 de juny i durant mesos hi hagué poumistes assassinats al front i donats oficialment i amb falsedat com a ‘muerto cuando intentaba pasarse al enemigo’. Es formaren comitès de protesta a Anglaterra i a França, que enviaren comissions a investigar i reclamar. No aconseguiren que els diguessin on era Nin. Calgueren anys per aclarir les coses. El mateix ministre de la Governació, Julián Zugazagoitia, digué en les seves memòries que sospitava que s’havien endut Nin a l’URSS. En realitat, era en una presó privada de la NKVD a Alcalá de Henares. Allí el torturaren per aconseguir que firmés una confessió en la qual ell, els seus companys i sens dubte Largo Caballero, Companys i qui sap qui més, eren agents de Franco. Si l’haguessin obtinguda, el PCE i Moscou haurien tingut un mitjà per obligar els dirigents els noms dels quals figuressin en la confessió a fer el que Negrín, la Pasionaria i Stalin volguessin. Però Nin no signà res i morí sota tortura. Sembla que el seu cadàver fou enterrat en un camp prop d’Alcalá de Henares. Mai no s’ha cercat la tomba clandestina. Largo Caballero, en la vista del procés contra el POUM, digué que ‘Nin nos salvó a todos’. Per cert que en aquest procés, a les darreries del 1938, els jutges reconegueren que el POUM i els seus dirigents tenien una clara i llarga història antifeixista i que d’agents de Franco, res de res. La intervenció d’agents soviètics al costat dels policies madrilenys, la frustració dels jutges republicans que tractaven de treure l’entrellat del cas, i la pretensió de Negrín que es cregués que Nin havia estat salvat per homes de la Gestapo (ni Azaña s’ho cregué), es conta molt gràficament a L’operació Nikolai, el programa de TVE de Dolors Genovès i Llibert Ferri que caldria veure de tant en tant per curar-nos en salut. Nin, que tenia realment més vocació d’intel·lectual que de polític i que, des de jove, entrà en la política sobretot per sentiment del deure, ajudà considerablement a depurar el català. Retornat de l’URSS, portava una llengua no contaminada per l’ús diari barceloní. Traduí les obres mestres de la literatura russa i els seus pròlegs són assaigs valuosos sobre aquesta literatura. Mentre intel·lectuals anglesos i francesos reclamaven on era Nin, a Catalunya ni un —repeteixo, ni un– dels intel·lectuals catalans, que el coneixien personalment i el tractaren, alçà la veu per preguntar què passava amb Nin. Fou un silenci clamorós. Els paquets de llenties que rebien d’una associació d’escriptors sotmesa al PSUC valien més que la vida de Nin. I quan els poumistes feien pintades preguntant: ‘Govern Negrín, on és Nin?’, els psuquistes hi afegien la calúmnia: ‘A Salamanca o a Berlín’. Nin, que fou uns mesos conseller de Justícia del govern de la Generalitat, féu més per Catalunya que tots aquests intel·lectuals silenciosos. Amb els seus decrets, donà a Catalunya funcions de sobirania, quan abaixà la majoria d’edat als 18 anys, quan establí els jurats populars per acabar amb el desgavell del Palau de Justícia, quan atribuí al president de la Generalitat la potestat de commutar les penes de mort, quan legalitzà els matrimonis del front, o quan signà, amb d’altres, el decret que estenia a totes les empreses de més de cent obrers el sistema de propietat de les col·lectivitzacions. Eren coses que, constitucionalment, corresponien només a l’Estat espanyol i que, així, sense negociacions ni falòrnies, passaren a la Generalitat. Quan acabà la Guerra Civil, els que havien calumniat Nin anaren a l’exili. Hi passaren també els que no alçaren la veu per defensar-lo. Nin es quedà enterrat a les proximitats de Madrid. I els seus companys foren entre els primers que es reorganitzaren clandestinament i recomençaren la lluita, al cap de pocs mesos de la victòria franquista. Era quan els que havien acusat Nin i els seus de ser agents de Franco aplaudien l’aliança de Stalin amb Hitler".


SeeBook: ¿de què fa olor, la tinta electrònica? - Llibre Digital\nAvui, les obres culturals, i podeu pensar en literatura, però també en música, cinema o fotografia, han deixat de ser aquell objecte físic que palpàvem i col·leccionàvem, que teníem a les mans mentre en gaudíem, que transportàvem amb nosaltres i no deixava de recordar-nos-ho, per l’espai que ocupava a la cartera, a la butxaca, a la maleta, o pel pes que arrossegàvem! Avui, dèiem, aquell objecte físic ha estat substituïda per dispositius de lectura, reproducció i visualització, sovint força freds i impersonals, uns dispositius que amaguen l’obra en el seu interior i la tornen invisible, que ens allunyen, d’alguna manera, de la relació de proximitat que hi teníem. Perquè podem tenir estima per un llibre imprès, per les seves cobertes, pel paper i l’olor de les seves pàgines, per un disc en vinil i la seva caràtula, per una fotografia i cadascun dels rebrecs o taques que hi ha anat deixant el pas dels anys. Però, ¿de què fa olor la tinta electrònica?; ¿quin tacte té la pàgina digital?; ¿quin pes físic, els llibres, la música o les pel·lícules digitals?; ¿quins lloms guarneixen la nostra biblioteca, discoteca o fototeca digital?\nL’objecte cultural ha anat sempre acompanyat d’un embolcall, un revestiment que hem pres com una part indissoluble de l’obra. Ambdós, contingut i embolcall, obra i suport, han estat percebuts com un tot. La digitalització ha trencat aquest paradigma. Més enllà d’apreciacions sensitives, nostàlgiques o sentimentals, és obvi que aquesta separació suposa un reguitzell d’avantatges que no convé obviar i dels quals, de ben segur, ningú no en voldrà prescindir. Ara podem crear i gaudir de l’objecte cultural en i des de diferents suports i formats, i, per seguir amb allò del més repetit i comunament acceptat, podem accedir a un volum d’obres com mai no hauríem imaginat, des de i en qualsevol lloc. En àmbits com el de la fotografia i el de la música, aquests avantatges han estat ràpidament assumits per la indústria i pel públic.\nEn el sector editorial, tanmateix, el llibre digital ha de vèncer, encara, unes inèrcies que frenen la seva implantació definitiva –i per “definitiva” no volem dir arribar a substituir el llibre imprès, sinó que fem referència al fet que la seva comercialització i adopció assoleixi una normalitat com caldria esperar–. Parlem d’inèrcies –i no de preu, de percentatge d’IVA, de pirateria, de drets d’autor, etc.– per referir-nos a la resistència a modificar alguns del usos i costums que han acompanyat i acompanyen el llibre imprès i que semblen molt més arrelats que no pas els que acompanyaven –i ja parlo en passat– la música o la fotografia.\nLes editorials que tenen voluntat de fomentar la lectura en digital s’han empescat diverses fórmules per superar aquesta inèrcia. L’Editorial MalPaso, per exemple, acompanya la compra d’un llibre imprès amb la seva versió en format electrònic. Podem dir que “el regala” per acompanyar els seus clients en aquesta transició cap al món digital. Però no només les editorials estan caminant en aquesta línia. Hi ha també empreses d’altres sectors que s’ocupen d’oferir solucions per facilitar el pas entre ambdós entorns. Aquest és el cas DigitalTangible, una start-up que té per objectiu impulsar i fomentar la distribució de llibres digitals.\n¡Últimos dias de matrícula! 10 d'octubre de 2015


Logopèdics - Logopèdia infantil i adults Lleida\nInici Infantil Tallers d'estiu\nTallers d’estiu 2020\nAls tallers d’estiu de logopèdics ajudarem a què el teu fill millori el seu rendiment acadèmic i augmenti la seva autoconfiança reforçant aspectes com la lectura, l’expressió oral i escrita, la memòria i l’atenció i la gestió de les emocions mentre passa una estona divertida i prepararem als més petits per a l’inici de la lectoescriptura.\nEls tallers ven adreçats a nenes i nens de cicle infantil, primària, ESO i Batxillerat i es fan en grups molt reduïts d’un màxim de 6 nens/es.\nTots els tallers són impartits pel nostre equip de logopedes i psicòloga i realitzarem una avaluació per prevenir possibles patologies amb l’entrega d’un informe final.s\nSetmana 1: Del 29 de Juny al 3 de Juliol.\nSetmana 2: Del 6 al 10 de Juliol.\nSetmana 3: Del 13 al 17 de Juliol.\nSetmana 4: Del 20 al 24 de Juliol.\nSetmana 5: Del 27 al 31 de Juliol.\nSetmana 6: Del 3 al 7 d’Agost (Només Matins)\nSetmana 7: Del 24 al 28 d’Agost (Només Matins)\nSetmana 8: Del 31 d’Agost al 4 de Setembre.\nTorn de matí: De dilluns a divendres de 9:30 a 11:30 h.\nTorn de tarda: De Dilluns a divendres de 16:00 a 18:00 h.\n90 € per setmana, o 85 € la setmana si es fan 2 o més tallers.\nDe 3 a 7 anys.\nMillorar l’expressió oral i el vocabulari i preparar-se per a la lectoescriptura.\nPrevenir dificultats del llenguatge i l’aprenentatge.\nDe 3 a 17 anys\nMillorar l’expressió oral, el vocabulari, la dicció i les habilitats comunicatives mitjançant la gamificació.\nDe 6 a 17 anys\nMillorar l’expressió escrita, el vocabulari, les estructures i l’ortografia.\nMillorar l’atenció, la memòria tan visual com auditiva i les funcions executives mitjançant la gamificació per tal d’incrementar el rendiment acadèmic i la capacitat de concentració.\nComprendre el llenguatge matemàtic correctament per poder fer una bona resolució de problemes.\nAprendre a identificar i gestionar les diferents emocions de forma positiva per desenvolupar-se de manera òptima en qualsevol situació personal i acadèmica.\nInformació i Reserva de plaça\nPer més informació pots contactar amb nosaltres a info@logopedics.org o trucant al 973238736.\nPots reservar la teva plaça omplint el formulari de reserva\nAvis Legal | Contactar\nEn compliment amb el deure d'informació recollit en l'article 10 de la Llei 34/2002, de 11 de Juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i del Comerç Electrònic LSSICE, es determina que:\nL'empresa titular de www.logopedics.org és Logopedics SL, amb domicili a Carrer Enric Granados nº18 de Lleida.\nL'accés a aquest portal atribueix la condició d'USUARI, que accepta amb el seu accés, les condicions d'ús reflectides en aquest document.\nDes d'aquest portal s'ofereix a l'usuari informació del centre Logopedics, els seus tractaments i serveis, així com la possibilitat d'establir contacte per a realitzar les consultes que l'usuari consideri convenients.\nL'usuari assumeix la responsabilitat de l'ús del portal. L'usuari es compromet a fer un ús adequat dels continguts que el centre ofereix a través del portal ja no emprar-los per incórrer en activitats il·lícites, il·legals o contràries a la bona fe i a l'ordre públic, ni per provocar danys en els sistemes físics i lògics del centre, dels seus proveïdors o de terceres persones, introduir o difondre a la xarxa virus informàtics o qualssevol altres sistemes físics o lògics que siguin susceptibles de provocar els danys anteriorment esmentats.\nEn cas de plantejar alguna consulta, l'usuari es fa responsable de la veracitat i licitud de la informació facilitada.\nEn compliment amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, sobre Protecció de Dades de Caràcter Personal, i del RD 1720/2007, l'informem que les dades personals que faciliti en aquesta pàgina web seran tractades de forma automatitzada per part del centre Logopedics conforme a aquesta llei, garantint la seguretat i confidencialitat dels mateixos.\nPer cedir les seves dades personals en els possibles formularis que hi hagi en aquesta pàgina web, l'usuari haurà d'acceptar la política de privacitat.\nEls drets de propietat intel·lectual del contingut de la pàgina web, el seu disseny gràfic i codis són titularitat de Logopedics i, per tant, queda prohibida la seva reproducció, distribució, comunicació pública i transformació, excepte per a ús personal i privat. Igualment, tots els noms comercials, marques o signes diferents de qualsevol classe continguts en la pàgina web de del centre Logopedics estan protegits per la llei.\nLogopedics no es fa responsable, en cap cas, dels danys i perjudicis de qualsevol naturalesa que poguessin ocasionar, a títol enunciatiu: errors o omissions en els continguts, falta de disponibilitat del portal o la transmissió de virus o programes maliciosos o lesius en els continguts, malgrat haver adoptat totes les mesures tecnològiques necessàries per evitar-ho.\nLogopedics es reserva el dret d'efectuar sense previ avís les modificacions que consideri oportunes a la seva pàgina web, podent canviar, suprimir o afegir els continguts mostrats a través de la mateixa com la forma en què aquests apareguin presentats.\nLa relació entre Logopedics i l'USUARI es regirà per la normativa espanyola vigent i qualsevol controvèrsia se sotmetrà als Jutjats i tribunals de Lleida.\nLa nostra web emmagatzema informació de les adreces IP dels ordinadors gràcies a la utilització de cookies.\nLes cookies són petits arxius de text que contenen informació i que els llocs web envien a l'ordinador de l'usuari quan està navegant pels mateixos. La informació recollida per les cookies ens ajuda a millorar la navegació a la nostra web ia oferir una experiència més personalitzada. En concret, ens permeten:\n1. Emmagatzemar informació sobre les preferències i interessos dels visitants, i personalitzar la web segons aquesta informació recollida.\n2. Donar un millor servei a l'usuari sense emmagatzemar en cap cas dades personals que permetin identificar-lo.\n3. Accelerar les recerques de us usuaris que ens visiten.\n4. Reconèixer l'ordinador quan l'usuari torna de nou a la nostra web.\n5. Recollir dades estadístiques derivades del trànsit i la interacció dels usuaris al nostre web per identificar tendències i comportaments.\nL'usuari pot negar-se a acceptar galetes activant la configuració al navegador que permet rebutjar les galetes. No obstant això, si desactiva les cookies, no tindrà accés a moltes de les funcionalitats del nostre web i alguns dels serveis poden deixar de funcionar.\nEl web www.logopedics.org utilitza diferents tipus de cookies per tal de recollir informació de manera anònima que ens ajudi a oferir un millor servei a l'usuari que ens visita (Google Analytics i sistema de control d'idioma).\nEn compliment amb el que estableix la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, sobre Protecció de Dades de Caràcter Personal, l'informem que les dades personals que faciliti en aquesta pàgina web seran tractades de forma automatitzada i quedaran incorporades en un fitxer el responsable és Logopedics SL, amb la finalitat de prestar els serveis d'assessorament sol·licitats i amb fins comercials i publicitaris relatius a serveis nostres serveis.\nAcceptant aquesta política de privacitat, vostè consenteix de forma expressa que les seves dades siguin tractades pel centre per donar compliment a la finalitat indicada anteriorment.\nLogopedics SL, manifesta complir amb els requisits establerts per la Llei 15/1999 i pel RD 1720/2007 que la desenvolupa, pel que fa a les mesures de seguretat establertes en funció del nivell de seguretat de les dades.\nAixí mateix, l'informem que vostè pot exercitar els drets d'accés, rectificació, cancel·lació i oposició a la nostra adreça postal o enviant un correu electrònic a info@logopedics.org en els termes que indica la Llei.


Salmorejo i gaspatxo, una opció saludable no només per a l'estiu\nHome Nutrició & Consells Salmorejo i gaspatxo, una opció saludable no només per a l’estiu\nSalmorejo i gaspatxo, una opció saludable no només per a l’estiu\nEl salmorejo i el gaspatxo són, sens dubte, dos dels plats estrella d’Andalusia. De fet, són coneguts com les “sopes fredes” més famoses d’Andalusia. El seu consum està molt estès per tot Espanya, i és freqüent trobar-ho com plat habitual en moltes llars. La veritat és que són veritablement desitjables durant l’estiu, a més de refrescar, ens ajuden a estar hidratats durant aquesta època estival. Tot i això, tant el gaspatxo com el salmorejo poden consumir en qualsevol època de l’any, ja que són una gran opció per la nutritius que són i la rapidesa amb què es fan. Tots dos són recomanables i es poden incloure en la nostra dieta, ja que contribueixen a portar una alimentació equilibrada i saludable. Tots els productes emprats per a la seva elaboració són naturals, la recepta es basa fonamentalment en l’ús d’hortalisses (el tomàquet és l’ingredient principal, acompanyat d’altres), aigua, oli i opcionalment pa.\nLes receptes de salmorejo i gaspatxo són senzilles i no requereixen massa temps. No obstant això, actualment, hi ha una gran varietat de gaspatxos i salmorejos ja elaborats en els supermercats que presenten una gran qualitat. Si disposes de poc temps o bé poca paciència per a la cuina, això no serà un impediment per consumir amb freqüència gaspatxo o salmorejo. En els supermercats tens disponibles una gran oferta d’aquests productes, només has de descobrir i triar els millors, els que més t’agradin pel seu sabor i que compleixin amb les teves preferències. El supermercat MAS ofereix tant gaspatxos com salmorejos naturals i molts d’ells són productes andalusos, per la qual cosa podràs gaudir de l’sabor únic i característic dels gaspatxos i salmorejos andalusos.\nCom dèiem, tots ells són naturals, disposes per exemple, de l’gaspatxo fresc i natural García Millán o Alvalle, també el salmorejo natural Artesur o la marca Majao, que compta amb gaspatxos naturals i salmorejos sense pa, si prefereixes que aquest sigui més lleuger.\nUn dels avantatges que ofereix el supermercat MAS és que disposa d’un supermercat online, a què podràs accedir i aquest et mostrarà un catàleg amb tots els productes de què disposa, podent fer la compra de forma ràpida i senzilla. El seu funcionament és molt intuïtiu, ja que amb tan sols un clic envies els teus productes a el carro de la compra i els reps en les pròximes 24 hores a casa teva. A l’igual que quan compres físicament, podràs accedir a promocions, preus baixos i ofertes. A més, si et fas soci, en compres superiors a 100 euros, no hauràs de pagar despeses d’enviaments i accediràs a cupons de descompte així com un altre tipus d’avantatges.\nCom pots veure, disposes d’una àmplia oferta de gaspatxos i salmorejos andalusos, els quals pots obtenir fins i tot sense moure’t de casa, accedint al catàleg en línia de supermercat MAS i fent-te amb aquells productes que més t’agradin. També podràs trobar a la fruiteria en línia de la mateixa supermercat, fruites de temporada d’origen nacional com maduixes, síndries o melons, perfectes per refrescar també en aquesta època de l’any, podent trobar en altres estacions la fruita de temporada de moment.\nArticle en col·laboració.\nDetoxificar a la primavera, per què i com?\nRecepta: Crema d’espàrrecs digestiva, vegana i saludable\nRecepta: Boletes Energètiques. Per Mareva Gillioz\nMenú setmanal fàcil amb productes del mes\n5 aliments que t’ajuden a dormir millor\nHerba de blat: la forma més senzilla d’afegir nutrició als teus sucs verds\nAliments saludables per a l’estiu\nMise en place, l’art de l’ordre a la cuina


Bases dels premis – Fundació Lacetània\nFundació Lacetània > Premis Fundació Lacetània > Bases dels premis\nLa Fundació Lacetània, amb la voluntat de millorar la qualitat en l’elaboració dels Treballs de Recerca de Batxillerat i dels Crèdits de Síntesi i Projectes de Cicles Formatius de Formació Professional entre l’alumnat dels Instituts adherits a la Fundació, obre convocatòria dels premis “Fundació Lacetània”, les bases dels quals s’especifiquen a continuació.\nHi podrà participar l’alumnat de Batxillerat i de Cicles Formatius dels instituts adherits a la Fundació Lacetània.\nEls treballs que es presentin a concurs seran els ja defensats com Treball de Recerca de Batxillerat o Crèdit de Síntesi o Projecte en el cas de Cicles Formatius.\nEls treballs seran seleccionats pels mateixos centres que podran presentar com a màxim:\nCicles Formatius de Grau Mitjà: Dos treballs per cada Cicle Formatiu.\nCicles Formatius de Grau Superior: Dos Treballs per cada Cicle Formatiu.\nBatxillerat: Dos treballs de recerca per cada modalitat\n2 per la modalitat Científico-Tecnològica\n2 per la modalitat Social-Humanística\nEls treballs s’hauran de presentar digitalment en format PDF, sense que hi figurin dades identificatives com l’autoria o el centre, al formulari que es podrà trobar a la pàgina web de la Fundació Lacetània (https://fundaciolacetania.org/). S’hauran d’acompanyar amb un full de participació proporcionat per la Fundació, que també estarà disponible a la mateixa pàgina web. El full podrà ser omplert per mitjans digitals o a mà i ser posteriorment escanejat i convertit a format PDF o d’imatge, i en ell constarà:\nNom de l’alumne/a, nom de l’institut, nom del/de la tutor/a del treball, nom del/de la coordinador/a de batxillerat o FP, estudis cursats (cicle formatiu GM o GS, títol i especialitat de serveis o industrial / batxillerat científic-tecnològic o social-humanístic), títol del projecte i resum amb els objectius, la metodologia i les conclusions del treball.\nSignatura pel tutor o tutora del treball, de la Coordinació de Batxillerat o de Formació Professional i acompanyat del segell del centre. D’aquesta manera es certificarà que els treballs que han estat finalment seleccionats tenen el vist-i-plau del centre.\nEl full també estarà signat per l’alumnat, que d’aquesta manera donarà el seu consentiment a la participació en els premis de la Fundació.\nEl formulari haurà de ser completat per la coordinació de Batxillerat o FP, o alguna persona autoritzada a tals efectes, i s’hi haurà d’accedir amb adreça @xtec.cat.\nNo s’acceptarà cap treball que no estigui acompanyat del full de participació.\nEl tribunal no tindrà accés a les dades identificatives del treball consignades al full de participació fins després d’haver determinat el veredicte dels premis.\nLa data límit de presentació dels treballs serà el primer divendres del mes de juliol de cada any a través de, com ja s’ha comentat, el formulari habilitat a tals efectes.\nEl jurat estarà format per 5 persones:\n1 representant d’una de les patronals que formen part del Patronat de la Fundació, PIMEC o PMCC, que desenvolupen aquesta tasca en edicions alternes.\n1 representant dels Serveis Educatius del Bages.\n1 representant de la Fundació Universitària del Bages.\n1 representant de l’Escola Politècnica Superior d’Enginyeria de Manresa.\n1 representant del Col·legi d’Enginyers Tècnics Industrials de Manresa.\nAls millors treballs de recerca del Batxillerat de la modalitat Cientifico-Tecnològica.\nPrimer premi: 300 €.\nFinalista: 150 €.\nAls millors treballs de recerca del Batxillerat de la modalitat Social-Humanística.\nAls millors treballs dels Cicles Formatius de Grau Mitjà del Sector Serveis\nCicles mitjans del sector serveis: Gestió administrativa, Sistemes microinformàtics i xarxes, Cures auxiliars d’infermeria, Activitats comercials, Atenció a les persones en situació de dependència, Estètica i bellesa, Perruqueria i estètica capil·lar, Assistència al producte gràfic imprès.\nAls millors treballs dels Cicles Formatius de Grau Mitjà del Sector Industrial\nCicles mitjans del sector industrial: Carrosseria, Electromecànica de vehicles, Manteniment electromecànic, Instal·lacions elèctriques i automàtiques, Instal·lacions de telecomunicacions, Mecanització, Fusteria i Moble, Fabricació i Ennobliment de Productes Tèxtils, Construcció, Excavacions i sondatges, Electromecànica de maquinària.\nAls millors treballs dels Cicles Formatius de Grau Superior del Sector Serveis\nCicles superiors del sector serveis: Administració i gestió, Laboratori químic i biomèdic, Gestió de vendes i espais comercials, Animació sociocultural i turística, Educació infantil, Integració social, Condicionament físic, Ensenyament i animació socioesportiva, Màrqueting i publicitat, Il·lustració.\nAls millors treballs dels Cicles Formatius de Grau Superior del Sector Industrial\nCicles superiors del sector industrial: Mecatrònica, Automatització i robòtica industrial, Automoció, Manteniment electrònic, Programació de la producció en fabricació mecànica, Disseny en fabricació mecànica.\nPremi TIC Bages als millors treballs dels Cicles Formatius de Grau Superior del Sector TIC.\nCicles superiors del sector TIC: Administració de sistemes informàtics en xarxa, Disseny d’aplicacions web, Disseny d’aplicacions multiplataforma.\nPremi CTEMdona patrocinat per l’Ajuntament de Manresa per tal de reconèixer, promocionar i sensibilitzar sobre el paper de les dones en la ciència i la tecnologia.\nEntre els treballs presentats als premis de les categories de Cicles Formatius de Grau Mitjà del Sector Industrial, Cicles Formatius de Grau Superior del Sector Industrial, Cicles Formatius de Grau Superior del Sector TIC i treballs de recerca de Batxillerat de la modalitat Cientifico-Tecnològica.\nAquest premi no és acumulable als anteriors. En cas que el treball obtingui reconeixement en aquesta i una altra categoria, serà premiat en la que resulti més beneficiosa. El premi que quedaria vacant serà atorgat al següent millor treball o projecte de la categoria. En cas de ser del mateix nivell, es prioritzarà el guardó en aquesta categoria CTEMdona.\nLa Fundació Lacetània es reserva el dret d’editar els treballs guanyadors de les diferents categories.\nEl veredicte del jurat es farà públic en l’última reunió de l’any del Patronat de la Fundació Lacetània.\nEl veredicte i el lliurament de premis es faran en un acte públic, en una data a determinar.


Mas, als empresaris: "Comptin que es farà la consulta el dia 9 de novembre"\nEl president de la Generalitat, en un dinar a la Cambra de Comerç, sosté que el preu de "no tenir llibertat" és més alt que el de tenir-ne\n4 min. Barcelona 04/09/2014 15:54\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, ha assenyalat en un dinar amb empresaris a la Cambra de Comerç de Barcelona que hi haurà llei de consultes i que la consulta del 9-N es convocarà. "A partir d'aquí, l'Estat no ha d'autoritzar res, simplement ha de no recórrer la llei catalana. Si finalment recorre, pot fer-ho sense demanar la suspensió de la llei. És una opció. El TC pot admetre a tràmit el recurs, o no. Fins i tot admetent a tràmit el recurs i suspenent la norma, pot aixecar la suspensió amb molt poc temps", ha indicat Mas, que ha reiterat que "'consulta' no equival a 'independència'". "Comptin que es farà la consulta", ha reiterat.\n"La determinació del 9-N és total. Políticament hi ha algú més interessat que jo de posar les urnes? Si algú té interès segur, sóc jo. I si algú hi té interès, és el Govern", ha apuntat el líder nacionalista, que no ha garantit que hi hagi urnes al carrer en cas que l'Estat veti la consulta. "Hem de fer-ho bé. Això vol dir no fer el ridícul, fer-ho dins un marc legal, amb reconeixement internacional, no perdre l'esperit pacífic, atendre les majories socials", ha assenyalat, al mateix temps que reiterava que el Govern publicarà el llibre blanc sobre l'estat propi a partir dels informes del Consell Assessor per a la Transició Nacional (CATN).\nPel que fa a la unitat del bloc sobiranista, el president ha apuntat el següent: "Cal molta responsabilitat de tothom. No es pot jugar amb el fet que uns només poden rebre cops i els altres només poden rebre carícies". El líder de CiU ha indicat que el debat sobre la legalitat serà "superflu", perquè la llei catalana estarà en vigor. Mas ha retret als grans partits espanyols que no tinguin "cap proposta" per a Catalunya.\nMas ha indicat que que "complir la legalitat és també complir amb la llei de finançament autonòmic". "Ens deuen 2.019 milions d'euros", ha indicat el president en referència als incompliments de l'Estat. El president ha donat per fet que no hi haurà nou model fins als 2016 perquè la discussió està posposada 'sine die'.\nEn referència al cas Pujol, Mas ha indicat (entre aplaudiments de la sala) que el cas Pujol no l'afectarà a l'hora de tirar endavant el procés sobiranista. Sobre la comissió d'investigació que es posarà en marxa al Parlament, s'ha preguntat si és "seriós" dir a l'expresident que vagi a la cambra catalana just després que hagi confirmat que s'explicarà a la comissió d'afers institucionals. El president ha reiterat que l'exlíder de CiU "fa deu anys que només és expresident, i res més". Mas ha retret a l'oposició que ara s'hagi unit per fer una comissió d'investigació sobre Pujol i no ho hagi fet a Alícia Sánchez-Camacho, que fa més d'un any que evita comparèixer al Parlament pel cas Método 3.\n"És la societat catalana, la societat econòmica, la societat professional, la societat del món del treball, és qui està posant accent català a la recuperació espanyola. La Generalitat és qui més ha contribuït a la reducció del dèficit públic. Liderar la recuperació i ser els que més contribuïm a reduir el dèficit té algun tracte equivalent per part de l'Estat?", s'ha preguntat Mas, que troba més aviat negativa la resposta.\n"Ens vam comportar millor que Espanya en el moment de la recessió, i ara fem el mateix en el temps de la recuperació. Dels 192.000 llocs de treball, més del 50% s'han creat a Catalunya", ha indicat el president, que ha avançat que el 35% de les empreses que exporten regularment des d'Espanya són catalanes.\nPel que fa a la reducció del dèficit, Mas ha indicat que s'ha baixat a la meitat els últims tres anys. "Recordeu que fins i tot aquells que aixequen les banderes més grans de la despesa pública, i en tenim algun exemple ben a prop [en referència a François Hollande, president francès i socialista] són els que han hagut d'aixecar la bandera principal de les grans retallades", ha considerat. Mas ha volgut destacar que més d'un 28% dels ajustos de l'Estat s'han fet a Catalunya. "Ara ja hem arribat més que ningú al final del camí, no es pot reduir més la despesa", ha assenyalat. "Si se'ns exigeix molt més, tampoc podrem fer-ho", ha apuntat.\nMiquel Valls demana millors infraestructures\nL'encarregat d'obrir l'acte ha estat el president de la Cambra de Comerç de Barcelona, Miquel Valls, que ha indicat que Catalunya "és i serà" un país industrial i turístic de primer nivell. En aquest sentit, Valls ha demanat "infraestructures de primer nivell".


Articles - Pàgina 8 - Valls\nDivendres, 22.10.2010 18:58h\nDimecres, 13.10.2010 08:48h\nEsquerra Republicana de Catalunya en les diverses seccions locals organitza actes per commemorar que el 15 d’octubre de 1940 la dictadura franquista va afusellar al castell de Montjuïc el President Lluís Companys, l’únic president democràtic d’un país d’Europa assassinat al segle XX. Enguany se’n commemora el 70è aniversari. A Valls, Esquerra us convida un any més a: 07.00 Tronada a la Plaça del Blat i acte seguit, davant del monument a Lluís Companys (Passeig Lluís Companys), al Fornàs, s’hi llegirà el manifest i es procedirà a l’ofrena floral. Us adjuntem fotos de l'acte de 2009.\nDiumenge, 26.9.2010 19:01h\nPallàs i Gavarró participen a Miravet a la trobada per al programa de les eleccions al Parlament\nJosep M. Pallàs i Núria Gavarró, representants d’ERC de l’Alt Camp a la llista d’Esquerra per Tarragona a les eleccions al Parlament, han assistit avui 26 de setembre a la trobada de quadres de la demarcació i membres de la candidatura que ha tingut lloc a Miravet . Durant la trobada s'han presentat i debatut els eixos bàsics del programa electoral específic per a la circumscripció de Tarragona. Sergi de los Ríos, Lluís Salvador i Empar Pont (número 1, 2 i 3 respectivament de la llista) han presentat aquests eixos. La trobada s'ha clos amb la intervenció de Joan Puigcercós, qui ha explicat els aspectes més importants que ERC vol defensar, en l’àmbit nacional, a la propera legislatura, entre els quals hi ha el dret a decidir com a condició necessària per a qualsevol pacte de govern amb Esquerra. Els candidats de l'Alt Camp han participat en la inclusió de punts bàsics per a la comarca, com el Museu Casteller o el desdoblament de la carretera Valls-Alcover.\nDivendres, 24.9.2010 14:30h\nDiumenge, 1.8.2010 16:48h\nCiU i PSC eviten que Valls se senti moralment exclosa de la Constitució espanyola\nEls regidors sociovergents de Valls van evitar que s’aprovés una moció d’ERC que proposava que el municipi vallenc es consideri moralment exclós de la Constitució espanyola. El resultat de la votació en el Ple del 30 de juliol va ser de 7 a favor, 10 en contra i 2 abstencions. La moció també demanava que l'Ajuntament de Valls instés el Parlament de Catalunya a iniciar un procés democràtic perquè Catalunya assoleixi la independència i es constitueixi en un estat de dret, democràtic i social integrat a la Unió Europea, mitjançant la celebració d'un referèndum on aquest nou horitzó sigui sotmès a la decisió lliure i voluntària del conjunt del poble de Catalunya. La moció, igualment, proposava instar les institucions, forces polítiques, societat civil i ciutadania catalana a implicar-se plenament en la nova etapa històrica que s'obre en el camí cap a l'assoliment de la independència nacional. Així mateix, el text manifestava el rebuig a la vulneració de la voluntat popular que suposa la sentència del Tribunal Constitucional sobre l'Estatut d'Autonomia, i considerava que amb aquesta decisió les institucions de l'Estat han exclòs la voluntat expressada pel poble de Catalunya del marc constitucional espanyol. Esquerra està promovent la presentació d'aquesta moció arreu dels municipis on té representació, després que CiU, el PSC i Iniciativa per Catalunya avortessin al Parlament la via de la iniciativa popular per convocar un referèndum per la independència.\nDilluns, 13.9.2010 09:44h\nDiumenge, 1.8.2010 12:41h\nRebutjada la proposta d'ERC d’instaurar l'oferta de batejos civils i laics\nLa proposta del grup municipal d’ERC de Valls perquè l’Ajuntament ofereixi el servei popularment conegut com a bateig civil, servei de cerimònia civil de benvinguda, a les famílies vallenques amb nounats que ho sol•licitin va ser rebutjat per la sociovergència vallenca al Ple del 30 de juliol. La moció instava, en el marc de la comissió de serveis interns, l’equip de govern elaborés una proposta global de cerimònia civil de benvinguda (protocol, estructura, horaris, preus, etc.) a disposició de la ciutadania vallenca. Aquesta proposta global es presentaria en el termini màxim de sis mesos a partir de l’aprovació d’aquesta moció, per tal de ser debatuda, aprovada i posada en aplicació, com a molt tard, durant el 2011. Tal com va expressar el portaveu republicà al consistori, Josep M. Pallàs, els bateigs civils es basen en la celebració d'un acte social no religiós per donar la benvinguda a un nounat. “Creiem que els pares que per motius religiosos no volen batejar els seus fills a l'església,tenen dret a fer una cerimònia de benvinguda al món per celebrar-ho i expressar públicament el compromís de pares i padrins per educar el fill o filla que acaba d’arribar al món”. Aquest acte no té cap transcendència legal, però és inqüestionable el seu valor simbòlic i és “una fórmula respectuosa de donar a conèixer un nou veí”. El bateig civil -una vella tradició republicana francesa- es van celebrar durant els dos períodes republicans de l’Estat espanyol (1873-1874 i 1931-1939). En l'actualitat són diverses les ciutats d’arreu d’Europa que oficien aquest tipus d'acolliment sota diferents noms; a Liverpool, per exemple, es denominen naming ceremonies, és a dir, cerimònies per donar nom. A Catalunya, el primer consistori a establir i regular el bateig civil fou el d’Igualada, que acollí en una cerimònia digna, laica i plena de simbolisme el nen Marcel Planell, el 22 de desembre de 2004. Des d’aleshores, diversos ajuntaments catalans s’han sumat a la iniciativa: Sant Boi, Sant Feliu de Guíxols, Castellbell i el Vilar, Montcada i Reixac.\nDijous, 30.9.2010 10:29h\n“Puc aportar la meva forma de treballar, mirant de ser positiu, escoltant i compartint idees amb tothom”\nNascut a Valls fa 44 anys, Jordi Cartanyà va ser escollit la setmana passada alcaldable per Esquerra de la ciutat que el va veure néixer. El Jordi des de jove que està implicat en la societat civil vallenca més activa (com a exemple, fundà el grup pacifista Drap Blanc el 1982 i l’Esplai Quatre Baixos el 1985), i darrerament ha estat president de l’AMPA de l’IES Narcís Oller i president de l’Associació de Companyies Professionals de Teatre per a Tots Públics de Catalunya. Diplomat en fisioteràpia, va exercir de fisioterapeuta del 1988 al 1995, però després de demanar excedència per cuidar els fills va professionalitzar-se en el món de l’espectacle, i actualment treballa com a gerent de la Societat Cooperativa Catalana Limitada Companyia Pa Sucat, i estudia Empresarials a través de la UOC. Des de l’any 2005 és el director artístic del Guant, Festival Internacional de Teatre de Titelles de l’Alt Camp, junt amb Eudald Ferré i Jordi Jubany. És casat i té tres fills. 1. Des de quan i quins motius et van dur a militar a Esquerra? Vaig començar a militar-hi l’any 2004, però de fet ja feia temps que m’ho rumiava, des de l’any 2000, quan vaig seguir un debat al parlament entre Carod-Rovira i Pujol. Literalment em vaig sentir seduït pel discurs del Carod. Després vaig anar seguint les accions d’ERC i llegint-ne l’ideari polític, que es pot trobar a la web, fins a fer el pas definitiu. 2. Com valores la feina que ha realitzat el grup municipal d’Esquerra en aquesta legislatura? Molt bona. Hem estat a l’oposició però fent un treball incansable de seguiment i de planteig de propostes positives per Valls. Fruit d’aquest treball han sorgit fins ara 95 mocions que proposaven millores per a la ciutat (una xifra inèdita en la història de la democràcia vallenca), gràcies a les quals s’ha fet realitat, entre moltes altres coses, el nou enllumenat del Pati, el Consell de Política Lingüística, la creació de la Regidoria d’Habitatge, la creació del banc del temps, l’equiparació de les famílies monoparentals a les nombroses quant a les ajudes i reduccions d’impostos.\nDimecres, 29.9.2010 09:27h


Inés Arrimadas i les interpretacions\nBarcelona. Divendres, 28 de Octubre 2016. 21:41\nInés Arrimadas va anar l'altre dia a 13TV. I, contestant una pregunta de Paco Marhuenda sobre Catalunya, va dir el que pot escoltar a partir del minut 29.54:\nAvui, la Mònica Terribas (Matí de Catalunya Ràdio) ha trucat per telèfon a Inés Arrimadas per parlar d'aquestes declaracions. I aquesta ha estat la part de la conversa en què s'ha parlat de la qüestió. Sí, són sis minuts i mig, però li recomano que se'ls escolti.\nPer cert, la piulada de Jordi Turull que cita Arrimadas és aquesta...\nL'argument d’Arrimadas és que se l'ha mal interpretat. Que ella a 13TV va dir que porta escorta, però que en cap moment diu, tal i com han afirmat moltes persones, que a Catalunya hi ha violència. I, efectivament, no ho diu. Diu: “soy consciente de la gravedad porque la vivo. Llevo escolta en Catalunya porque sabemos lo que pasa en Catalunya”.\nSi ajuntem “gravedad que vivo”, “escolta” i “ya sabemos lo que pasa” és evident que, com diu ella, no està parlant de guerra civil ni afirma que això sigui Síria, però la interpretació més probable quan escoltes les tres expressions seguides no és que Catalunya és un immens Port Aventura on hi plou confeti.\nEn canvi si tu dius “escorta” i “protocol de seguretat de la conselleria d’Interior” és molt més fàcil que la gent interpreti que estàs dient que hi ha càrrecs polítics a Catalunya que han de tenir una certa protecció, però no perquè existeixi un clima de violència generalitzada al carrer.\nI també és evident que és més normal que et truquin d'una emissora per parlar del rebombori originat per les interpretacions sobre societat trencada i violència que no per preguntar-te per una proposta sobre llibres de text. Els llibres de text no són importants? Sí, ho són, però no són notícies comparables. I la prova és que un malentès sobre llibres de text no genera el sidral que han generat les declaracions a 13TV.\nPerò tornem als escortes i a la violència. En aquest país hi ha molta gent amb una cara més o menys coneguda que ha estat amenaçada de mort. Per telèfon fix, per mòbil, per sms, amb anònims rebuts a casa seva o de familiars, anant pel carrer... I alguns han hagut de marxar uns quants dies de casa seva per recomanació policial i per si de cas. I qui més qui menys ha estat insultat en públic, en una botiga, pel carrer, en privat... Aquí i passejant per Madrid. I passa amb polítics, amb periodistes, amb famosos en general i amb gent de molts àmbits. I més d'un se sorprendria de la quantitat de gent que va pel món amb seguretat privada que es paga de la seva butxaca.\nAixò vol dir que hi ha violència? Sí, com a totes bandes. Vivim en una societat violenta. Estic dient que no s’ataquen seus de partits? No. Se n'ataquen. Més de les que es diu. De tots els partits. I d'associacions diverses. I són fets condemnables? Evidentment. Com quan s'amenaça de mort periodistes davant de la policia. Com quan s'amenaça de mort gent a Twitter. La violència sempre és condemnable. L'exerceixi qui l'exerceixi.\nPerò, tornem ara a la interpretació. Cada persona és una interpretació. Jo puc interpretar que una senyora em pica l'ullet i s'emociona de veure'm i resulta que la realitat és que li ha entrat una brossa i se li ha irritat l’ull. I si jo li dic que té dues rodes, un parell de pedals, un seient i un manillar, el més probable que vostè em digui que li estic parlant d'una bicicleta i no d'un microones. Després jo puc dir que hi ha microones a pedals i vostè m'ha mal interpretat, però reconeguem-ho: costarà molt de creure'm.\nDoncs això. Que si vols que t'entenguin que estàs parlant de microones, no descriguis una bicicleta.\nPARTITS Arrimadas: "Porto escorta perquè ja sabem què passa a Catalunya"\nMÈDIA CIRCUS El tour de la llàgrima d'Inés Arrimadas Antoni Maria Piqué


En els propers 10 anys poden quedar sense cobrir 520 places de professor de Llengua Catalana i Literatura a Batxillerat en l’àmbit català. I què fan les universitats per capgirar aquesta tendència?\nFa un temps el Diari de Girona es feia ressò d’un estudi de la Conselleria d’Ensenyament de la Generalitat que recull una estadística dels professors funcionaris que en aquest moment imparteixen classes de català, anglès o francès i la seva data previsible de jubilació. D’aquestes dades es desprèn una conclusió preocupant: en els propers 10 anys poden quedar sense cobrir 520 places de professor de Llengua Catalana i Literatura a Batxillerat en l’àmbit català. Aquest estudi pren de nou rellevància amb la recent convocatòria de places de secundària que ha fet la Generalitat de Catalunya.\n“A més a més, aquesta informació de la Conselleria d’Ensenyament també assenyala el nombre de llicenciats que no són funcionaris i estan apuntats a les llistes d’espera o bé estan treballant com a interins en els quatre idiomes esmentats a Batxillerat”, apunta Daniel Bonaventura al Diari de Girona. “La resta de la gent que es jubilarà els propers deu anys menys el nombre de persones que no són funcionaris però busquen feina o ja són interins, dona com a resultat que faltaran 520 persones per omplir les necessitats de professorat de català de la propera dècada”.\nTeresa Iribarren, directora del Màster d’Edició digital i professora del Grau de Traducció de la UOC, troba xocant que en el moment d’inflamació nacional que vivim, hi hagi tan pocs alumnes que vulguin aprendre català, ser professionals de la llengua, però considera que “la literatura catalana ha estat pràcticament escombrada de l’ensenyament secundari, i això fa que pocs sentin la crida a estudiar Carner i Rodoreda a la universitat… a més, fa anys que no es convoquen oposicions per a places de professorat a l’institut”. Això fa que el cos d’interins hagi anat creixent i, no cal dir, encara més el conjunt de llicenciats apuntats a llistes per fer substitucions.\nNadal adverteix que pot arribar un moment que calguin professors de català però no hi hagi gent prou preparada i s’hagi de contractar igualment gent que potser no doni la talla per cobrir les places vacants. Segons Josep M. Domingo, l'”ecologia” dels estudis de llengua i literatura catalanes és ara una altra. “No és exacte que les places d’especialistes en llengua i literatura catalanes jubilats no tinguin un relleu clar: la realitat ens mostra que l’hi tenen: són clarament substituïts per professors que no en són especialistes”.\nRoger Canadell, professor del Grau de Llengua i Literatura Catalanes de la UOC, considera que “l’obligatorietat de cursar el Màster en formació de professorat d’educació secundària obligatòria, formació professional i ensenyament d’idiomes per a poder esdevenir docent ha comportat un major control de les persones que assolien les competències adequades per a fer de professors/es, entre d’altres, en els instituts, però reclama al Consell Interuniversitari que obri a totes les universitats la possibilitat d’oferir aquesta formació de postgrau, que actualment només es pot cursar a la UB i a la UAB.\nSóc llicenciat en filologia catalana (1990) i sóc corrector de català. Abans d’anar a fer classes a un institut, m’ofereixo en una granja de porcs o en un supermercat. ¿De debò que l’única cosa que podem fer els qui tenim aquesta llicenciatura és corregir llibres amb tarifes de misèria o fer classes a la canalla amb casc, armilla antibales i kalàixnikov? ¿La societat no ens pot oferir res més?\nmiquel àngel estévez i torrent\nNoi, aquí hi ha un nínxol de feina impressionant\n“Aquí hay tema, pero vamos!” “La que se avecina” parlant d’això de ser professor de llengua catalana\nFeina segura per a qui té la llengua catalana com a modus vivendi.\nCom l’Òscar Alegret, també tinc la llicenciatura en Filologia Catalana i en el mateix any. A diferència d’ell, només aniria a treballar a un super o a una granja per extrema necessitat; ara bé, segons a quin institut hi vagis (sud del Baix Llobregat, p.ex.), tingues el cotxe ben lluny; els pneumàtics són molt sensibles. També és cert, com diu en Miquel Àngel Estévez, que n’hi ha de tot i que les experiències positives superen a les que més aviat no ho són. I la correcció està mal pagada?, les editorials manen i així anem.\nPer finalitzar: ara ja està admesa la castellanització “donar classes”? De tan que donem (impostos, etc.), ja no fem? Ho pregunto per les paraules del sr. Aulet: “Hi dono classes i això sí que ho conec de primera mà.”\nSí, molt bé, però per poder ser professor has de tenir el Màster, que no es pot fer a distància, i has de tenir disponibilitat matí i tarda per a les classes teòriques i les pràctiques durant un any. I si tens l’entusiasme però no la disponibilitat? Per a totes les altres especialitats pots fer-ho a distància!\nL’enhorabona pel text! Només un breu afegit: sovint constatem que els estudiants que volen fer una carrera “de lletres” topen amb la incomprensió dels pares, que els empenyen a fer estudis “de ciències”, que deuen considerar més seriosos o que els permetran guanyar-se millor les garrofes. També tenim, doncs, un problema cultural que haurem de mirar d’anar resolent entre tots.\nAl darrer paràgraf, on diu “ara més que mai cal formar graduats que coneixin i usin amb excel·lència les TIC” ha de dir ” ara més que mai cal formar graduats que CONEGUIN i usin amb excel·lència les TIC”\nD’acord amb el que diu Neus Nogué, hi afegiria el concepte pèrdua de prestigi. També Antoni Dalmases apunta un fet clau: es prioritzen altres assignatures, l’anglès per sobre del català. Ara mateix, en un concurs de promoció interna a la Generalitat (subgrup A2) en la valoració dels mèrits es valora més el C2 d’una llengua estrangera que el C2 de català. També es valora força més tenir competències tecnològiques (ACTIC) que qualsevol certificat de llenguatge d’especialitat (llenguatge administratiu, jurídic). Incongruent, oi? Aquesta és la realitat que tenim …\nHome, jo diria que tampoc no cal fer d’un professor de literatura un expert en informàtica. Hem de trobar i adaptar la utilitat de les noves tecnologies per a cada sector, però no cal que hagi de ser-ne una matèria d’estudi. Si es tria els estudis de lletres és per alguna cosa, no?\nPerdoneu que canvïi lleugerament de tema. Jo he estudiat el Grau d’Estudis Anglesos però me n’adono que m’he tancat portes, hauria d’haver fer el de Llengües Modernes d’Anglès i Català per poder donar classe de totes dues llengües i literatures.\nSabeu si fent el Màster de Professor amb especialitat Català em permet donar classes de català a secundària? També tindria l’opció de fer Llengües Modernes i veure que em convaliden de l’Anglès però a la meva Universitat no em fan el càlcul de les convalidacions fins que no em pre-matriculi i pagui les taxes (toca’t els ous). El fet és que ja tinc una edat (40 anys) i no em puc permetre tornar a fer un grau quasi des de zero. Algú ho sap? Perdoneu la meva ignorància.\nTambé algú es podria plantejar algun dia permetre donar classes de català als llicenciats en lingüística, oi? Encara que fos amb un complement de formació… O, almenys, prendre’s la molèstia d’explicar per què no podem!\nSegons això (http://aplitic.xtec.cat/pls/apex/f?p=100:5:3311353734237254::NO::P5_TITOL:2931) no puc.\nDoncs ho podrien posar una mica més fàcil crec. No entenc perquè algú que ha fet Art Dramàtic pot donar classes de català i un que ha fet Estudis Anglesos no.\nA la universitat li han importat un rave els estudis de secundària. Hem patit i hem estat damnificats per mefítiques lleis d’educació perpretades per polítics i, sobretot per la pròpia universitat. A demar comptes als ínclits pedagogs universitaris\nSi es fa el relleu amb professors valencians com a Mallorca o Eivissa, la llengua catalana esdevindrà un patués repugnant de la pitjor casta. Per a mostra, el botó de la traducció d’Ubú rei feta per un llicenciat en Filologia Catalana. Hi trobareu més de 160 errades sintàctiques.\n520 llocs per cobrir? i on són? perquè jo estic sense feina i ni en torbo ni perspectives…\nQue no s’aturi la vocació, i tant! Ara bé, encoratjar a les noves generacions a cursar estudis de filologia catalana per assegurar professionals pel 2025 quan les presents (llicenciats el ’12 i ’13, amb el màster del professorat a la butxaca i tot l’amor que vulguis per la cultura) ens veiem obligades a treballar del que sigui perquè ni déu ens contracta com a tals és, pel cap baix, feridor. No es tracta d’aplaudir la vocació?\n– Deu anys? Però si ara ja sóc súper exòtica, sóc filòloga!\n– Filòloga, no filòsofa.\nCom us deia, súper exòtica.\nCarme Vilà Comajoan\nNo entenc per què no s’esmenta la causa principal del fenomen que es comenta: a diferència del que passa en les altres disciplines, no hi ha una distribució normal de professors per edats, perquè fa uns 30 anys es va passar de no haver-hi ni un professor de llengua catalana als instituts a haver-n’hi uns quants de cop (en general, aleshores, professors molt joves). Per tant, en molts instituts tots els professors de llengua i literatura catalanes tenen més de 52 anys (és el cas del meu institut) o n’hi ha un percentatge molt més alt que en les altres especialitats. Aviat, doncs, començaran jubilacions massives de professors de llengua i literatura catalanes (primer, els que ara tenen 56 anys o més, que en general són llicenciats en filosofia, història… i, després, els qui vam ser els primers llicenciats en filologia catalana).\nm teresa molina\nFa anys que em vaig llicenciar en Filologia Catalana i tinc certificat C de tres llengües estrangeres. Treballo de professora d’adults fins a les tantes i em paguen com si fos diplomada. Jo tampoc sota cap concepte aniria a fer classe amb adolescents i si no és treballara preu fet i per sous de misèria per a les editorials per als filòlegs no hi ha gaire cosa. És força normal que no vulguin estudiar filologia.\nTant de bo, aviat sigui possible fer el CAP, o el màster de professor de secundària, a totes les universitats catalanes i també que apareguin estudis com ara aquests que es fan de l’espanyol a la UNED, però per a la llengua catalana ” MÁSTER UNIVERSITARIO EN ANÁLISIS GRAMATICAL Y ESTILÍSTICO DEL ESPAÑOL”\nJ. Andreu Perez Mingorance\nDeixar l’educació ha estat un dels plaers més grans de la meva vida, no dic, com dieu molts aquí, que no hi ha alumnes meravellosos, però no feu sonar gralles i timbals que són faves comptades.\nCaldria, a més, parlar de les directives, Madonna della Saletta, insoportables, insofribles… i els companys que creuen que un llicenciat en Filologia Catalana és un talibà que no coneix res més que la literatura catalana, que només menja calçots i carn d’olla i que està tot el dia vigilant que parla tothom, però que després et venen a suplicar que els hi corregeixis tot… no segueixo, una tortura insuportable.\nI dic jo que importa quants faltin, de professors, d’aquí 10 anys no quedarà res de la nostra cultura, bé de fet no quedarà cultura, els alumnes passaran les proves d’accés universitari demostrant no sé quina qualificació en futbol, Operación Triunfo, o com cremar biblioteques , la cultura, la llengua ben parlada o escrita no l’importen a ningú, no siguem cretins!


Una cookie és un petit arxiu de text que s’emmagatzema en el seu navegador quan Visita gairebé qualsevol lloc web. La seva utilitat és que el lloc web sigui capaç de recordar la seva visita quan torni a navegar per aquesta pàgina. Les cookiessolen emmagatzemar informació de caràcter tècnic, preferències personals, personalització de continguts, estadístiques d’ús, enllaços a xarxes socials, accés a comptes d’usuari, etc. La finalitat de lacookie és adaptar el contingut del lloc web al seu perfil i necessitats, sensecookies els serveis oferts per qualsevol pàgina es reduiria significativament. Si voleu més informació sobre què són les cookies, quèemmagatzemen, com eliminar-les, desactivar-les, etc., si us plau, aneu a quest enllaç.\nCookies de sessió, per garantir que els usuaris que escriguin comentaris al blog siguin humans i no aplicacions automatitzades. Això combat spam\nGoogle Analytics: emmagatzema galetesper poder elaborar estadístiques sobre el trànsit i volum de visites d’aquesta web. En utilitzar aquest lloc web està consentint el tractament d’informació sobre vostè per Google. Per tant, l’exercici de qualsevol dret en aquest sentit haurà de fer-ho comunicant directament amb Google.\nXarxes socials: cada xarxa social utilitza les seves pròpies cookies perquè puguis fer clic a botons d’igual o de compartir .\nEn qualsevol moment podrà exercitar el seu dret a desactivar o eliminar les cookies d’aquest lloc web. Aquestes accions es realitzen de manera diferent en funció del navegador que estigui utilitzant. Heus aquí una guia ràpida per als navegadors més populars.\nEls navegadors web són les eines encarregades d’emmagatzemar les cookiesi des d’aquest lloc ha de fer el seu dret a eliminar-les o desactivar-les. Ni aquesta web ni els seus representants legals poden garantir la correcta o incorrecta manipulació de les cookies per l’esmentat navegador.\nEn el cas de les cookies de Google Analytics, aquesta empresa emmagatzemales galetes en els servidors ubicats als Estats Units i es compromet a no compartir-la amb tercers, excepte en els casos en què sigui necessari per a l’operació del sistema o on la Llei exigeixi aquest efecte. Segons Google no guarda la seva adreça IP. Google Inc. és una empresa que s’adhereix a l’acord de port segur que garanteix que totes les dades transferides seran tractades amb un nivell de protecció d’acord amb la normativa europea. En aquest enllaç trobareu informació detallada . Si desitja informació sobre l’ús que Google dóna a les galetes li adjuntem aquest altre enllaç.\nPer a qualsevol consulta o consulta sobre aquesta política de cookies no dubti en posar-se en contacte amb nosaltres a través de la secció de contacte.


La Copa Catalunya 2014 es decideix aquest cap de setmana | Futfem.cat\nAquesta tarda es disputen les semifinals, i diumenge serà la gran final amb Barça i Espanyol com a favorits\nLes Planes acull aquest cap de setmana la fase final de la Copa Catalunya 2014. Una competició que enguany arriba a la desena edició amb Espanyol i Barça com a favorits indiscutibles. Blaugranes i blanc-i-blaves han protagonitzat vuit de les nou finals disputades fins al moment, amb l'única excepció de la temporada 2010 en la què el Barça es va imposar a l'Estartit.\nLes de Xavi Llorens volen arribar a la final i venjar la derrota als penals de la temporada passada davant l'Espanyol. Pel tècnic català, aquesta competició no té la repercussió que es mereix: "No és important només pel Barcelona i l'Espanyol, ho és per tot el què comporta pel futbol femení, es va jugant a poblacions que, per desgràcia, no tenen el recolzament que tenim nosaltres i això ajuda a què el futbol català femení cada vegada sigui més important". La principal incògnita del conjunt blaugrana serà veure si Vicky i Sònia podran estrenar-se en la seva tornada a casa. El Barça està pendent de rebre el transfer de les dues jugadores que acaben d'arribar del Western New York Flash.\nEl conjunt de Xavi Llorens obrirà la jornada amb la primera semifinal davant l'Europa que començarà aquesta tarda a partir de les 19.00 hores. Les escapulades han hagut de superar fins a tres eliminatòries per arribar a la fase final, eliminant a La Planada, Penya Blanc-i-Blava La Roca i Pallejà.\nL'altre semifinal arribarà a les 21.00 hores. L'Espanyol s'enfrontarà a l'amfitrió de la Copa, el Levante Las Planas, que buscarà el primer títol de la temporada desprès del descens a Segona Divisió. Tot i que les periquites són les vigents campiones, tenen al davant a un conjunt fort, com assegura el tècnic blanc-i-blau, José Antonio Montes: "És l'equip local, tindrà l'afició al seu favor i se sent còmode al seu camp. És un equip que compta amb bones jugadores i ens haurem d'esforçar molt i lluitar per aconseguir superar aquest partit".\nEls vencedors de les dues semifinals es disputaran el títol diumenge al matí (12.00 hores) en un partit que serà retransmès en directe per Esport3 i BarçaTV.


Torna ‘Born Street Food’, la gran festa foodie de Barcelona | Gastronosfera\nInici > Oci > Torna ‘Born Street Food’, la gran festa foodie de Barcelona\nTorna ‘Born Street Food’, la gran festa foodie de Barcelona\nAquest cap de setmana, de l'1 al 3 d'octubre, la Plaça Pla de Palau es vesteix de gala per rebre, després de dos anys d'aturada, el 'Born Street Food'. Fins a 16 restaurants ens presentaran les sevs propostes culinàries, a més a més de showcookings i música en directe.\n‘Born Street Food’, el festival foodie per excel·lència de Barcelona, torna amb més força que mai, i és que alguns dels millors xefs de la ciutat, com Joan Agur (Oaxaca) o Dani Rueda (Tapeo Born), es donen cita a Pla de Palau per cuinar en directe les seves millors propostes gastronòmiques, respectant sempre les mesures de seguretat.\nAmb el producte de temporada com a protagonista, aquest festival a l'aire lliure és una cita obligatòria per als qui vulguin gaudir dels històrics arrossos del 7 Portes, dels formatges de Vila Viniteca, del famós txuletón de vaca vella de Sagardi... 'Born Street Food' és una celebració del producte fresc, dels sabors del barri i de la cuina de veritat, en general, i és que les cuines i els fogons es traslladen a peu de carrer.\nI, com no podia ser d'una altra forma, podrem gaudir de showcookings que estaran amenitzats amb música en directe, que estarà a càrrec de Fred de Guzzo Club, autèntica ànima musical del barri.\nLes jornades les organitza Barcelona Born Gourmet, una associació que reuneix una selecció de restaurants i botigues del Born amb una llarga experiència i vinculació al barri. El seu objectiu és revindicar la qualitat i singularitat de la gastronomia d'aquest històric enclavament de Barcelona.\nAixí que ja ho saps, aquest cap de setmana, de 12 h a 00 h (diumenge fins a les 22 h), tens un pla de luxe a Pla de Palau amb el 'Born Street Food'.


Ramon Sistac i Vicén - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n8 maig 1958 (63 anys)\nSecció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans (membre numerari de l'IEC) (1998–)\nRamon Sistac i Vicén (Barcelona, 8 de maig de 1958) és un filòleg, lingüista i dialectòleg català. Professor a la Universitat de Lleida, és un dels experts més reputats del català occidental, dels parlars de transició cap a l'aragonès, i un dels més importants dialectòlegs de Catalunya. També és molt bon coneixedor de l'occità i sobretot de la varietat aranesa.\nRamon Sistac va néixer a Barcelona el 1958 dins una família originària de Camporrells, poble de la Franja de Ponent. Es va llicenciar el 1980 a la Universitat de Barcelona i s'hi doctorà en Filologia Catalana el 1987. Des de 1988 és professor titular de dialectologia catalana a la Universitat de Lleida.\nÉs membre de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans des del 1998.\nEl ribagorçà a l'alta Llitera: Els parlars de la vall de la Sosa de Peralta (1993)\nEl català d'Àneu: reflexions al voltant dels dialectes contemporanis (1998)\nDe la llengua a les dents (2004)\n↑ «Fitxa a l'Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 30 juliol 2017].\nISNI: 0000 0000 7970 2339\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Ramon_Sistac_i_Vicén&oldid=27549256»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 juny 2021 a les 15:40.


Doha (capital), Al Khor, Wakrah, Al Rayyan, Dukhan, Messaied, Ras Laffan\nRial qatarià. Et recomanem que verifiquis el tipus de canvi amb l'euro (a títol orientatiu, es pot trobar informació clicant aquí).\nQatar és un emirat independent i sobirà. El mes d'abril de 2003, per referèndum popular, es va aprovar l'actual Constitució, que va entrar en vigor el 2005. Entre altres aspectes fonamentals, la Constitució estableix que la religió és l'islam i que l'idioma és l'àrab.\nUn terç dels 45 membres del Consell que assumeix la funció d'autoritat legislativa (Consell de la Xura) són nomenats per designació reial, mentre que els altres 30 són escollits per votació popular. Aquest Consell té les facultats d'adoptar lleis (la Xaria islàmica és la principal font de legislació), aprovar el pressupost, debatre sobre la política del Govern i consultar als ministres.\nAspectes destacats del sistema polític de Qatar són que no hi ha partits polítics, que l'emir té l'última paraula pel que fa als afers legals del país i que el Consell de la Família Governant actua com a òrgan assessor de l'emir.\nQatar és membre d'organitzacions internacionals com les Nacions Unides, l'FMI, el Banc Mundial, la FAO, la UNESCO, l'OIT, l'OMS, la Organització Mundial del Comerç i la INTERPOL, entre d'altres.\nEl territori de Qatar és una península que es troba al Golf Pèrsic i només limita amb un sol país, l'Aràbia Saudita, a través del seu istme.\nEl país esta dividit territorialment en set àrees municipals, que són: Doha, Al Rayyan, Um Slal, Akhnor i Dhekra, Al Wakrah, Al Daayen i Al Shamal.\nPel que fa a la població, gairebé el 50% es concentra a Doha, la capital. La gran majoria de les ciutats estan situades al llarg de la costa, ja que la part central de la península és una plana de terreny desèrtic.


Admet les dificultats del repte assumit, però mostra confiança en el seu equip i presumeix que «a la majoria de la plantilla li brillen els ulls»\n15 de d’octubre del 2021. 14:39\nExactament un mes després que assumís el càrrec de director-gerent de Mataró Audiovisual, EL PERIÓDICO s’asseu amb Oriol Burgada (Mataró, 1982) per conèixer el nou rumb que afronten la televisió i la ràdio de la capital del Maresme. Entossudits a fer millor periodisme, al cap de poques setmanes de la seva arribada, Burgada i l’equip de Mataró Audiovisual ja han aconseguit tirar endavant un acord col·lectiu, secundat pel 96% de la plantilla, per encarar una reorganització interna que els permeti, entre altres qüestions, mantenir l’actualitat informativa de dilluns a diumenge. D’aquesta manera, els treballadors del mitjà públic han acceptat canvis en els horaris laborals o un sistema de torns per seguir al peu del canó els caps de setmana.\n-Vostè ha deixat un càrrec de responsabilitat com a director de comunicació del Departament d’Acció Climàtica de la Generalitat per venir a dirigir una televisió i una ràdio locals. ¿Per què?\nPerquè dirigir la ràdio i la televisió de Mataró també és una feina de molta responsabilitat i tenia moltes ganes de fer-ho. Em fa molta il·lusió. Sé que és un repte i que no serà fàcil, però no es tracta d’anar a fer coses fàcils, sinó d’anar posant-se reptes. A més, jo havia treballat a l’antiga Televisió de Mataró i em venia molt de gust. Per a mi, tornar a treballar aquí és donar continuïtat a una trajectòria professional que va començar fa molt temps. És com tornar a casa.\n-¿Havia quedat alguna cosa pendent?\nÉs un ofici que no t’acabaries mai. Si el dia tingués 50 hores podries estar 50 hores treballant, per tant, sempre queden coses pendents.\n-¿Com s’ha trobat la màquina? ¿Quins són els actius que cal conservar i quines coses cal canviar sí o sí?\nEl principal actiu és que a la majoria de la plantilla li brillen els ulls quan parla de feina. Aquest és un actiu que no es pot pagar. És la principal virtut que tenen la ràdio i la televisió de Mataró. Ara bé, hem de fer molta més televisió, perquè el pressupost d’aquesta casa és el d’una televisió i realment n’estem fent molt poca. De fet, en un mes ha sigut suficient perquè aconseguíssim arribar a un acord que ens permetés ampliar les hores de programació de televisió i de fer una aposta més gran pel directe i la cobertura informativa del cap de setmana. Aquesta és la màxima demostració que aquí hi ha una plantilla implicada, compromesa amb el servei públic i que té ganes de demostrar que encara pot ser més útil del que ho ha sigut fins ara.\n-¿Cap a on va dirigida, doncs, aquesta reorganització interna que heu començat?\nVa dirigida a ser més eficaços i a treure el màxim rendiment dels recursos propis. Durant el cap de setmana, per exemple, nosaltres hem de ser capaços de mantenir el pols informatiu, tenir les xarxes socials i la web actualitzada i fer butlletins per a la ràdio. Hem de ser capaços d’això i hem arribat a un acord entre tots per fer-ho possible.\n-Vostè ha anunciat un reforç de la ràdio al matí i de la televisió al vespre, diferenciant els espais d’un mitjà i l’altre, uns canvis que es posaran en marxa abans de Nadal. En el cas sobretot televisiu, ¿per què es redobla l’aposta per la TDT i l’emissió en directe? ¿No està el futur en els continguts a la carta, que es poden consumir en qualsevol moment?\nUna cosa no treu l’altra. Que la TDT està sentenciada a mort és evident, però que la TDT estigui sentenciada no pot implicar que nosaltres renunciem a fer directe i a estar enganxats com una paparra a l’actualitat. També hem de fer tota la transició cap a la televisió a demanda. Nosaltres, igual que tot el sistema de comunicació de proximitat, hem de tenir un ‘Netflix’, però això en cap cas pot implicar que renunciem a l’aposta pel directe i l’actualitat.\n-¿L’aposta en el cas de la ràdio és més continuista? ¿Seguirà la filosofia d’una ràdio basada en la participació de les entitats de la ciutat i, per tant, poc professionalitzada?\nA la ràdio ens hem d’assegurar de mantenir la participació alhora que garantim un mínim de qualitat en antena. Hem de fer que el sistema de participació sigui compatible amb la viabilitat del conjunt del projecte.\n-¿I això en què es tradueix?\nEn què hem de trobar la fórmula perquè tot això sigui possible, però, sobretot, aquesta fórmula ha d’estar subordinada a la viabilitat del projecte i, ara mateix, necessitem molts recursos per obrir el plató de televisió i per poder cobrir informativament els caps de setmana.\n-En conjunt, ¿anem cap a una fórmula on la televisió i la ràdio siguin complementàries però no barrejades? Com es feia fins ara, sota la fórmula d’un únic canal amb emissions conjuntes.\nLa ràdio ha de fer de ràdio i la ràdio la podem ensenyar per la tele, però la tele no pot fer de ràdio. Continuarem fent el simulcast, l’emissió en paral·lel per ràdio i televisió amb el programa matinal, però el programa de la tele de la nit només el farem per televisió i no l’ensenyarem per la ràdio. Hem de fer televisió 100%, i la televisió 100% no s’entén per la ràdio. Així, el programa que començarem a fer, de dues hores cada dia per televisió, serà cent per cent televisiu i no serà compatible amb la ràdio.\nAquest nou programa el farem al plató, que està tancat des de fa un any i mig. Passarem de 40 minuts diaris a dues hores de televisió en directe, de les 20 h a les 22 h. En aquestes dues hores hi haurà també una explotació permanent de l’antiga televisió de Mataró, perquè hem d’explicar i reivindicar 40 anys de televisió a Mataró. Hi ha molt pocs llocs on tinguin 40 anys de televisió. Vam començar abans a Mataró que TV-3, vam arribar a tenir la segona televisió local de Catalunya. Això vol dir que tenim el millor arxiu d’imatges de totes les televisions locals de Catalunya. El millor. Hem de fer que aquest arxiu surti cada dia per la tele, perquè és un element que ens diferencia de les altres televisions locals de Catalunya.\n-Per cert, la gent de Mataró continua dient «la Televisió de Mataró» i «Ràdio Mataró, en comptes dels noms oficials que han donat als dos canals, que són Mataró Televisió i Mataró Ràdio. ¿És necessari fer un canvi en el naming?\nDeixarem de dir-li «Mataró Audiovisual» i ens tornarem a referir a una televisió i a una ràdio. Mataró Audiovisual és el nom d’una empresa, que és un instrument, però les marques són la d’una ràdio i la d’una televisió. Si tothom diu «Televisió de Mataró», ¿per què hem d’esforçar-nos per canviar-ho? Lluitar contra una marca com Televisió de Mataró és una batalla que és absurda i que està perduda.\n-¿Quin futur té un canal de televisió i de ràdio de proximitat? ¿Al món globalitzat en què vivim no és cada vegada una cosa més anecdòtica?\nEstem fascinats per la tecnologia des que es va inventar la impremta i és una fascinació cíclica, però és només un instrument que hem d’utilitzar per transmetre missatges. Mentre hi hagi comunitats, aquestes necessitaran identitat, necessitaran cohesió i necessitaran llocs on reconèixer-se. Mentre això sigui necessari, faran falta mitjans de comunicació de proximitat. D’aquesta crisi de model, en què les xarxes socials ens han tret el monopoli, el canvi en els hàbits de consum, la dificultat per ser presents en plataformes digitals... només ens en traurà el periodisme. Si volem sortir d’aquesta crisi hem de fer més periodisme i millor.\n-¿Què salvarà els mitjans locals?\nEns salvaran els continguts, no la tecnologia. Hem de pensar quins continguts hem d’oferir a través d’aquests canals, perquè si som capaços de fabricar continguts que siguin útils, tenim el futur assegurat i serem més necessaris que mai. Sempre serà necessari que aportem elements de judici perquè la gent pugui aplicar el seu criteri. Sempre hi haurà eleccions municipals, cavalcades, festes majors..., i sempre es necessitarà algú que es dediqui a explicar-ho.\nPerò no ens hem de quedar només a Mataró. Hem de fer una aposta important per la comarca. El nostre criteri ha de ser periodístic, no administratiu. És indubtable que Mataró està envoltada de ciutats de les quals fa de capital, i això s’ha de reflectir a la nostra antena. Hem d’exercir la nostra capitalitat des dels mitjans de comunicació.\n-¿Es pot cobrir un territori comarcal amb la plantilla actual?\nI tant. El que hem de fer és anar a explicar aquells fets que ens expliquen com a comarca. Per tant, tots els continguts comarcals han de fer referència al turisme, als espais naturals, a qüestions econòmiques o al transport. Hem de sortir de Mataró per explicar allò que és comarcal, no allò que és local de fora de Mataró.\n-I a Mataró, ¿quins són els continguts que cal anar a buscar?\nHem de ser més exhaustius amb Mataró que amb els municipis de la comarca i, per a nosaltres, no té interès la inauguració d’un carrer d’un municipi de fora de Mataró, però, en canvi, segur que té interès un accident a l’autopista que ha col·lapsat el trànsit a tota la comarca. I si nosaltres al mercat de la plaça de Cuba tenim peixos que han sigut pescats a Arenys, també ens interessa tot el que passi al port d’Arenys. I si hi ha hagut un problema a l’estació de trens de Premià de Mar que ha fet que la gent de Mataró arribi tard a treballar..., això també ens interessa.\n-Així, ¿quins són els principals reptes que s’han d’aconseguir?\nHem de ser líders informatius indiscutibles, hem d’incrementar les audiències i hem de fer créixer els ingressos.\n-¿Com s’incrementen els ingressos? Perquè entenc que en depèn poder implementar plans com la televisió a la carta.\nAl final, tot el que hem d’aconseguir només ho aconseguirem si som capaços de refer antigues complicitats i crear-ne de noves. Hem d’aconseguir que tota la ciutat i la comarca ens identifiquin com a patrimoni. Així, l’altre gran repte que tenim és el de recuperar el gran públic perdut i de conquerir el jove.\n-¿I com s’arribarà al públic jove? Un sector molt més adaptat als nous llenguatges audiovisuals.\nEls joves i els petits han de tenir molta més presència a la ràdio i la televisió. Sense concretar-ho en programes, han de ser protagonistes. És un dels objectius, i ho hem d’aconseguir al més aviat possible.\n-Mirant més ‘cap enfora’. Vostès participen en una nova aposta metropolitana de La Xarxa, un espai que es fa cada tarda. ¿Fins a quin punt és compatible l’aposta pels continguts locals i alhora tenir protagonisme com a productor de continguts per a La Xarxa?\nÉs totalment compatible. El que hem d’exportar a La Xarxa és Mataró i Maresme, i Mataró i Maresme és el que ens dediquem a explicar nosaltres. Per tant, diguem que La Xarxa és una oportunitat per produir continguts, és una oportunitat per exportar Mataró i exportar la comarca i, a més, ens permet fer economies d’escala, perquè allò que expliquem per a La Xarxa són coses que també expliquem a la nostra audiència directament. Tots aquests programes d’àmbit metropolità no són un més a més, formen part de la nostra programació i són programes molt importants. No és un treball afegit ni és una tasca que col·lideixi amb el que nosaltres fem, al contrari, és una oportunitat de poder explicar el que nosaltres fem als altres.\n-¿I ara mateix s’està aconseguint?\nHo estem fent, però cal fer-ho molt més.\nElegint i proposant millors temes i posant en marxa una redacció que estigui especialitzada per àrees. En definitiva, fent periodisme, fent més periodisme cada dia.\n-El regidor Juan Carlos Jerez, el dia de la seva compareixença, li va demanar també inserir-se de veritat amb les dinàmiques de TecnoCampus, el parc tecnològic on estan situats els estudis de la ràdio i la televisió, tant respecte a la relació amb els estudiants del grau de Mitjans Audiovisuals com amb les empreses. ¿Com ho farà?\nAra el TecnoCampus i la Ràdio de Mataró comparteixen pis. Han de passar de compartir pis a dormir al mateix llit. I això es tradueix que Mataró Audiovisual tingui, per exemple, un paper actiu en tota la formació del grau de Mitjans Audiovisuals. Existeix una altra única experiència a Catalunya que tingui un mitjà de comunicació en una facultat on s’ensenyi comunicació. Per tant, és una singularitat que el TecnoCampus pot explotar i que podem explotar nosaltres. A nosaltres ens dona una pàtina acadèmica que ens dona prestigi i, en el cas del TecnoCampus, el gran objectiu de la majoria dels estudis universitaris que tenen més a veure amb un ofici, com ho són el periodisme i la comunicació, és el del contacte del món acadèmic amb el món professional.\n-Un altre repte que té és donar joc a les productores privades de la ciutat i en general incentivar tot l’element audiovisual a la ciutat. ¿Com desplegarà aquesta línia de treball?\nUn dels objectius és que això no sigui competència de ningú, sinó que sigui un tipus de pedra angular, però això és una línia encara per desenvolupar, perquè el gran problema que té aquesta casa és que pràcticament tot el pressupost serveix per pagar nòmines. Llavors, hi ha molt poc marge per fer segons quines inversions en produccions. Forma part d’un canvi de concepció que ha d’estar inclòs i treballat en el pla estratègic que hem de començar i que hem de tancar aquest mes de febrer.\n-En la seva compareixença davant els mitjans locals, una vegada firmat el contracte que el lliga per quatre anys amb Mataró Audiovisual, vostè va admetre que probablement aquesta és «l’última oportunitat per reflotar els mitjans públics de la ciutat». ¿Tem per la continuïtat del projecte?\nRoger Mas, Marina Rossell i Miquel Gil encapçalen el cartell de la segona edició del Posidònia Fest\nMataró recuperarà aquest estiu la figura del sereno per reforçar la seguretat a la ciutat\nNo, el que tinc és una enorme confiança en l’equip d’aquesta casa. Amb l’acord col·lectiu que hem tancat amb el recolzament del 96% de la plantilla, l’equip d’aquesta ràdio i d’aquesta televisió ha alçat la veu per reivindicar el seu treball i ha dit tres coses: que estam compromesos amb el servei públic, que hem de ser més útils i que volem ser líders. És una manera de reivindicar els mitjans i la seva funció, una manera de dir: «Ep, que aquí estem i estem disposats a anar més enllà per demostrar que això és un servei públic irrenunciable».\nMataró Emissores de ràdio


Identifiquen un circuit cerebral que podria determinar el risc de desenvolupar Alzheimer - Diari de Girona\nIdentifiquen un circuit cerebral que podria determinar el risc de desenvolupar Alzheimer\nLes alteracions en la connectivitat entre dues regions del cervell podrien ser un possible biomarcador de vulnerabilitat a favor de patir la malaltia\nIdentifiquen un circuit cerebral que podria determinar el risc de desenvolupar Alzheimer barcelona\nUn grup d'investigadors ha identificat un circuit cerebral que podria assenyalar en persones sanes el risc de desenvolupar Alzheimer. Els casos que apareixen més enllà dels seixanta-cinc anys són els més freqüents. De fet, suposen el 90% del total. Els primers canvis cerebrals associats a l'Alzheimer poden aparèixer anys abans que els primers símptomes siguin evidents, però la falta de marcadors de risc clars dificulta que es posin en marxa estratègies de prevenció adequades per a usuaris amb major vulnerabilitat. Ara, aquest estudi ha proporcionat la primera evidència que una connexió neuronal deficient entre el tronc de l'encèfal i el cerebel pot ser predictiva del risc de desenvolupar la malaltia.\nL'article, publicat a la revista Journal of Psychiatric Research, compta amb la participació d'investigadors de l'Institut d'Investigació Biomèdica de Bellvitge (Idibell) i del Consorci d'Investigació Biomèdica en Xarxa de Salut Mental (Cibersam), la Universitat de Barcelona i l'Hospital Universitari de Bellvitge, en col·laboració amb investigadors del centre Fleni de Buenos Aires i del Consorci d'Investigació Biomèdica en Xarxa de Malalties Neurodegeneratives (Ciberned).\nTot i que el component hereditari d'aquest tipus d'Alzheimer és molt menor que el de la forma primerenca de la malaltia, tenir antecedents familiars d'inici tardà incrementa lleugerament el risc de patir-lo. És per això que l'estudi se centra en un grup de fills de pacients amb malaltia d'Alzheimer d'inici tardà per mirar de trobar marcadors de risc primerencs. Els individus, en bon estat de salut i amb una edat mitjana de cinquanta anys, van mostrar un pitjor rendiment en tests de memòria, encara que dins de la franja de la normalitat, en comparació amb voluntaris sense història familiar d'Alzheimer.\nEstructura del control d'equilibri\nEls investigadors van descobrir que aquesta pitjor memòria s'associava al funcionament d'un circuit cerebral que connecta una regió del tronc encefàlic coneguda com a Locus Coeruleus amb el cerebel. Una estructura tradicionalment relacionada amb el control de l'equilibri i altres conductes motores, però que recentment s'ha associat també amb la capacitat de recordar a llarg termini.\nAquest circuit cerebral s'estableix com una base neurobiològica de dèficits neurocognitius primerencs i subtils, i el seu estudi podria identificar aquells subjectes amb un major risc de desenvolupar la malaltia d'Alzheimer en edats avançades. Igualment, el desenvolupament d'intervencions i estratègies terapèutiques que potenciïn la connectivitat entre el Locus Coeruleus i el cerebel podria, en un futur, retardar l'edat d'aparició dels símptomes o ajudar a minimitzar el seu impacte i alentir la seva progressió.\nAixò obre la porta a estudis en què seria d'interès determinar de quina manera l'adopció d'hàbits de vida saludables podria modular l'activitat d'aquest circuit cerebral.


TURQUIA – les joies d’Istanbul – Sant Salvador en Chora (06) | el Contrapunt\n← TURQUIA – les joies d’Istanbul – la Yerabatan Sarayi (05)\nTURQUIA – El Gran Basar d’Istanbul (07) →\nAquest segon matí de la nostra estada a Turquia, ens dirigim a conèixer una altra de les joies d’Istanbul, l’Església de Sant Salvador en Chora, del segle XI, que ara és el Museu Kariye. Compta amb una de les millors col·leccions de mosaics bizantins del món, i està considerada com un dels més bells exemples d’Església bizantina que es pot contemplar en l’actualitat.\nEl nom de Chora significa “en el camp”, perquè estava situada fora la muralla.\nLa història de l’edifici i la distribució dels mosaics i frescos està molt ben explicat en aquest enllaç i per tant no ho repetiré aquí. Només destacar que l’església es va transformar en mesquita a finals del segle XV, agafant el nom de Kariye Camii, i que els treballs de restauració iniciats el 1948 per l’Institut Bizantí Americà, van acabar el 1959.\nEn poso aquí uns quants exemples per tal que en pogueu apreciar la seva bellesa…\n(l’adoració dels Mags)\n(Cúpula amb la Verge Maria i el nen Jesús i rodejada d’àngels)\n(tota l’església és una filigrana de mosaics)\n(un altre Crist pantocrator al dintell de l’entrada)\n(i un arcàngel…)\nCom heu pogut comprovar, la quantitat de mosaics amb representacions bíbliques és tant gran que gairebé mareja. Cada tros de pared, cada bòveda o gran cúpula estan profusament decorades amb aquests mosaics bizantins, prodigi d’un treball de filigrana dels artistes, tenint en compte el milers de petites peces (tessel·les) de que es composen cada un dels conjunts.\nPer acabar, aquesta mervella…\nAcabada la visita a Sant Salvador, i de retorn a l’autocar, anem assaborint tanta bellesa mentre ens traslladem cap al centre de la ciutat on visitarem ara una cosa ben diferent… el Gran Basar d’Istanbul.\nCanvi radical que ens farà baixar del núvol bizantí del que hem gaudit aquest matí…,\nperò això serà en el proper post…\nLa crònica del viatge continua aquí (07)…\nAquesta entrada s'ha publicat en General i etiquetada amb Istanbul, mosaics, Sant Salvador en Chora, Turquia. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\nUna resposta a TURQUIA – les joies d’Istanbul – Sant Salvador en Chora (06)\n10 Novembre 2009 a les 10:04 pm


Mocadors de joc de cotó orgànic de 1 metre.\nInici > Les Joguines>Joc simbòlic>Disfresses i complements>Mocadors de joc de cotó orgànic 1 x 1 m.\nMides producte: 100 x 100 cm.\nDescripció de Mocadors de joc de cotó orgànic 1 x 1 m.\nUn material d'inspiració Waldorf que es distingeix per aportar la qualitat física i estètica que es mereixen els materials de joc infantil.\nAquests mocadors de cotó orgànic són de molta qualitat tant pel material com per la confecció, i acompanyen una infinitat de jocs des del naixement i durant tota la infància.\nNadons: Un mocador és un dels millors joguines per als nadons, poden agafar-los amb facilitat, són lleugers, de colors atractius i de cotó orgànic.\nCaminadors: Als nadons entre 1 i 2 anys i mig, aproximadament, els encanta cobrir coses, tapar i destapar i els mocadors els brinden un recurs genial per aquesta activitat. També podeu posar el mocador dins d'un envàs buit de tovalloletes i ells ho estiraran, aquest joc també els agrada molt.\nDe 3 a 6 anys: El joc simbòlic es desplega amb força en aquesta etapa i aquests mocadors de joc Waldorf els serviran per disfressar fent amb ells capes, faldilles, vels, etc. també poden abrigar nines o crear amb ells escenaris de joc com rius, prats, mars. etc.\nEn la pedagogia Waldorf, també s'utilitzen per explicar contes i en les taules d'estació.\nUn mocador és com una capsa de cartró, un material no estructurat que es pot convertir en el que les nenes i els nens desitgin.\nSón de cotó orgànic, lleugers i tenyits amb colors vius però sense ser estridents.\nUn material d'inspiració Waldorf que també es distingeix per aportar la qualitat física i estètica que es mereixen els materi...