Consells per conèixer Pompeia, la ciutat en runes - Viatjar.CAT\n« 2 dies perquè comenci l’European Ballon Festival\nCanvi d’estació a la Riviera Maya »\nConsells per conèixer Pompeia, la ciutat en runes\nTot i que hi ha edificis i carrers molt ben conservats, la principal atracció turística de Pompeia són els cossos tant ben conservats\nBy César Márquez, on 12 de setembre de 2012\nPompeia sol ser un destí molt turístic un cop es viatja a Itàlia. És una ciutat recordada per la tragèdia que s’hi va viure. En primer lloc, a l’any 62 després de Crist, va haver-hi un terratrèmol que la va destruir pràcticament tota. I després, 17 anys més tard, el 24 d’agost del 79, el volcà Vesuvi va entrar en erupció i va destruir completament tota la ciutat, convertint-la en lava i devastació. Va quedar en l’oblit durant molts anys, fins que al segle XVI s’hi van fer els primers descobriments, però no va ser fins després del 1748 que van començar les obres de reconstrucció, que segueixen fins avui dia.\nUn dels carrers de Pompeia\nPer arribar-hi, el més habitual és fer-ho amb tren. I és que en cotxe és força complicat fer-ho. Per les escoles o les excursions en grup, que van en autocar, es crea una ruta diferent perquè s’entra des de l’altre cantó de la ciutat. En tot cas, la millor opció és fer-ho amb un tren específic, el Circumvesuviana, que surt des de Nàpols cada mitja hora. El preu d’aquest tren és de 2’80€ l’anada i la tornada, baixant a la parada Pompei Scavi per visitar les runes. La durada del recorregut oscil•la entre els 15 i 20 minuts. Un cop allà, només cal comprar l’entrada. La general costa 11€, però hi ha l’opció de comprar-la amb el preu reduït per les persones menors de 25 anys residents a la Unió Europea, costant així només 5’50€.\nÉs recomanable invertir un dia sencer a la ciutat, perquè és enorme i hi ha moltes coses per veure, en poques hores no és suficient. A més a més, cal saber que no hi ha pràcticament cap ombra, de manera que fa molta calor. Així que és millor portar roba lleugera i, sobretot, beure molta aigua. Afortunadament, hi ha moltes fonts per refrescar-se o omplir les ampolles buides i també hi ha un restaurant que fa un menú molt complert per 12€.\nNo es pot accedir directament a les mòmies pel seu fràgil estat i per no ferir la sensibilitat dels turistes\nA Pompeia es veuen els carrers, amb totes les cases. N’hi ha que es conserven molt bé, com les places i els temples. Però, si hi ha quelcom que atrau molt als turistes són les mòmies calcinades dels habitants de la ciutat. Amb la caiguda de la lava, els cossos van quedar sepultats però ben conservats. Quan van ser trobats, van haver de ser tractats amb guix perquè no es desfessin. Malgrat la cendra, es poden veure els cossos amb ple detall, com la roba o les sandàlies que duien. Hi ha grans i petits, en una posició de por i agonia per l’arribada de la lava. La majoria de les mòmies es troben a una zona anomenada Hort dels Fugitius, a les afores de la ciutat. Però no tot és mort i destrucció, sinó que també hi ha l’amfiteatre i el teatre que estan molt ben conservats i que generen un gran impacte visual per les seves enormes dimensions.\nFotos: César Márquez\nThemes: "que comprar", can gonteras servia canto, Consells per viatjar a Brasil, Itàlia, tresors ocults d'Itàlia, turisme a Italia\nComments of “Consells per conèixer Pompeia, la ciutat en runes”


Els alumnes de 1r passen un dia a la prehistòria! - NicoNews\nEls alumnes de 1r passen un dia a la prehistòria!\n13/02/2020 Soraya Roldan Ciència, escola, Esports, Notícies, Sortides escolars 0\nEl dia 9/2/2020 els alumnes de 1r C i 1r A vam anar d’excursió al Parc Arqueològic de Sant Llorenç del Munt l’Obac. El viatge va ser amb autocar, per a conèixer més la vida d’abans. Vam fer una eina i vam visitar una cova a on els prehistòrics feien foc, menjaven…\nQuan vam arribar ens van separar el 1rC i 1rA i els monitors es van encarregar d’acompanyar al grup. 1rC va començar fent l’eina, cadascun tenia una bossa petita amb el material per fer-la: un tronc petit tallat per la meitat, una corda i una pedra afilada.\nEls de 1rA van començar escalant la muntanya de Sant Llorenç per arribar a la cova. A dins la cova van investigar amb llanternes perquè estava molt fosc. També van fer foc de dues maneres: picant pedres i fregant un pal contra una fusta amb forats.\nMés tard 1rA va fer la eina i 1rC van anar a la cova. Per últim ens vam acomiadar i ens vam anar amb l’autocar a l’institut.\nFet per Soraya (1rC)


Aralica Apartmanház Nagyharsany Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 6 allotjaments a Nagyharsany.\nKosuth Lajos 38, Nagyharsany, Nagyharsany, Hongria, 7822 - Veure al mapa\nMés informació sobre Aralica Apartmanház\nDissenyat tant per oci com per negoci, Aralica Apartmanház està situat idealment a Nagyharsany; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Aralica Apartmanház asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, restaurant.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, nevera, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Durant el dia podeu gaudir de l'atmòsfera relaxant de bany, centre esportiu, sauna, spa, jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Nagyharsany, el Aralica Apartmanház és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nAllotjaments a Nagyharsany


Campanya - Hub Campanya : Operation Kingslayer | Cavallers del Cel - Comunitat Catalana de Simulació\nCampanya Hub Campanya : Operation Kingslayer\nStart date 2 Octubre 2018\nArxiu de campanyes\nEls soldats d'èlit Delta Force (DF) de l'exèrcit d'U.S., en plena operació Kingslayer, estan caçant els líders del Front d'Alliberació de Sahrani (FAS) al mateix moment que intenten reclutar (i entrenar) la població local que està encontra d'aquest règim totalitari, que porta governant la península des dels últims 3 anys. Per realitzar aquesta tasca, compten amb el suport dels U.S. Rangers i d'altres branques com l'USAF.\nNosaltres, en el rol dels Rangers (i alguna vegada dels DF també) efectuarem diversos tipus de missions ; rescat dels nostres companys, recuperar Intel, crear distraccions i ajudar a l'exfiltració dels DF, assalt coordinat amb ells...\n·Émeric Kléber : Comandant general i president de Sahrani del Sud\n·René Bocuse : comandant dels Especas (forces especials)\n·Paul Lemaigre : comandant de les forces aèries (tot i tenir una aviació limitada i obsoleta)\n·Arsène Piaget : comandant de la secció motoritzada/blindada\n·Arthur Brunet : comandant de l'exèrcit de terra i de les tropes de suport\n- Bravo Rescue. Rescat de l'equip Bravo dels DF, atrapat en una ciutat rodejats per enemics.\n- POWs. Assalt d'un camp de concentració del FAS i alliberament dels seus captius.\n- Airport Capture. Assalt aèri i presa d'un aeroport.\n- Assault on Paraiso. Repe·ir un atac a la base aèria i, posteriorment, assaltar la ciutat\n- Logistic Cover. Escoltar un comboi de suministres per el recentment format Justos de Sahrani (JdS)\n- No more artillery. Eliminar els vehicles pesats en una emboscada a contrarellotge.\nNota de l'editor : La participació a més del +-80% de les partides rebrà aquesta fabulosa cinta! (La cinta no està 100% assegurada, és a dir, fins a la finalització de la campanya està subjecte a canvis)\nLast edited: 10 Desembre 2018\nEnllaç de missió: Bravo Rescue\nEls Delta Force, durant l'operació Kingslayer, estan buscant i eliminant els líders insurgents que estan guanyant força influencia a l'arxipèlag. En aquestes operacions, que varien desde eliminació d'HVT, com de buscar informadors o inteligència, molts cops necessiten d'un QRF (Quick reaction force, força de reacció ràpida) per poder extreures a ells mateixos o als seus objectius. Avui simularem una missió fallida, en la qual l'equip Bravo ha sigut descobert i sobrepassat, tinguent algunes baixes, i requereixen l'ajuda dels Rangers perquè els puguin salvar.\nAvui la missió serà complicada : serem insertats via UH-60 en una ciutat mitjana de Sahrani, eliminar les forces hostils és un objectiu secundari, primariament haurem de trobar i rescatar/extreure als restants homes de l'equip Bravo dels delta force.\nDesprés de patir tres baixes, l'equip Tango i Yankee han hagut d'exfiltrar la zona. L'equip Bravo sel suposa K.I.A. .Es rumoreja tornar a la ciutat per recuperar els cossos dels aliats caiguts...\nLast edited: 5 Octubre 2018\nEnllaç de missió: POWs\nUns dies després de la fallida missió anterior, els delta force han descobert que uns dels HVT de l'operació Kingslayer, el tinent coronel René Bocuse, farà una visita a una petita FOB al centre de Sahrani, la qual sembla que podria tenir POWS. El comandant de l'operació decideix enviar als rangers amb suport aeri per complir la missió.\nSenyors, avui assaltarem l'objectiu Alpha, ja que inteligència i reconeixement creuen haver identificat un dels tinents coronels del FAS. La missió serà assaltar una petita base enemiga poc defensada, prioritariament eliminar el HVT i secundàriament, rescatar als possibles POWs que s'hi puguin trobar dins. La funció de l'equip LIMA serà reconeixer desde la distància la base enemiga, donar CAS als equips TANGO i YANKEE, mentres cobreix el perímetre de la base, per si venen reforços enemics.\nMissió complerta! Hem recuperat un delta force (capturat a Kingslayer 1), hem rescatat als POWs, amb algun d'ells ferit i hem eliminat el HVT. Bona feina rangers!\nLast edited: 19 Octubre 2018\nEnllaç de la missió Capture the airport\nDesprés d'eliminar HVT a la missió anterior (el tinent coronel René Bocuse, cap dels "Especas"), inteligència ha descobert el nostre primer objectiu Paul Lemaigre, cap de l'aviació del FAS, encarregat de mantenir els UH-1 "Hueys" i l'escassa i obsoleta aviació que té el govern. Aquest estaria preparant, mantenint i rearmant la majoria de vehicles aeris que té l'exercit, sobretot estacionats a l'aeroport de Paraiso.\nLa nostra missió avui serà pendre l'aeroport, en una operació convindada entre ODAs, Rangers i l'USAF. En principi els Rangers seran desplegats a l'aeroport via paracaigudes, des d'un C-130. Mentres això passa, l'equip d'ODAs serà inserit via marítima per desactivar les defenses aèries que pugui tenir l'objectiu. Un cop estiguin neutralitzades, els Rangers, amb la cobertura d'un AC-130 "Spooky", assaltaran la base.\nSi la missió és compleix amb èxit, dos equips d'US Army entraran a controlar l'aeroport, llavors els Rangers seran exfiltrats per Zulu.\nMissió complerta! L'equip de Rangers, amb l'ajuda dels ODA i l'USAF han conseguit capturar l'aeroport. Bona feina rangers!\nLast edited: 29 Octubre 2018\nEnllaç de la missió Assault on Paraiso\nDesprés d'eliminar a Paul Lemaigre , les forces aèries del FAS segur que quedaran molt reduïdes. També la presencia nortamericana es veurà reforçada gràcies a la captura de l'aeroport, lloc on ens establirem a partir d'ara. Els pròxims objectius seran assaltar les principals ciutats restants, eliminar la resta de HVT, i començar a entrenar a les forces locals.\nJust ens acabem d'establir a l'aeroport que les nostres forces de reconeixement ens indiquen moviment a la ciutat de Paraiso. HQ espera un atac de la divisió motoritzada/blindada del FAS, liderada per Arsène Piaget. La nostra missió serà posar trampes al camí, establir defenses i, si és factible, ajudar a l'assalt de la ciutat (destruïnt radars, defenses aèries, eliminant el comandant enemic...).\nL'equip tango ha defensat amb èxit l'atac enemic de l'aeroport. El seguent pas serà eliminar el comandant que va dirigir aquest atac...\nLast edited: 20 Novembre 2018\nEnllaç de la missió Kill Piaget\nDesprés d'eliminar un T-72 i diversos vehicles lleugeres, a més de l'infanteria, els US Rangers es preparen per un contraatac, aquest però, sense utilitzar la força bruta.\nLa missió d'avui recaurà sobre les espatlles del nostre tirador selecte. Un petit equip de Recon acompanyarà a un binomi de tiradors a una de les posibles posicions marcades per inteligència. Primer haurem d'eliminar qualsevol amenaça que pugui haver aprop de la zona, en silenci, i després esperar a trobar el nostre objectiu "Piaget" i eliminar-lo d'un sol cop.\nTot i així, haurem de pensar en alternatives per si el tirador falla. Després d'això, si ho veiem clar, haurem d'exfiltrar la zona i tornar a base ; que els enemics es retirin o tornin a atacar ja és decisió seva... Tot i que tenim preparat unes bateries d'artilleria per si la cosa es posa complicada.\nDesprés de netejar l'objectiu alpha, i patir una emboscada d'un (o dos) UAZ armats, hem capturat un BM-21 Grad i hem destroçat un bunker amb l'aparent comandant Piaget. Estarem atents a les notícies haviam si era ell o no...\nLast edited: 19 Desembre 2018\nEnllaç de la missió Endgame\nDesprés d'eliminar Piaget, el caos s'ha apoderat de l'exercit del FAS. La majoria de les ciutats s'han rebelat contra el govern, o han caigut preses de les tropes nortamericanes. Inteligència creu que, els últims líders de l'antic govern intentaran escapar de l'illa. Serà la nostra missió acabar amb ells.\nA menys de mig click del sur de Corazol es creu que els restants comandants de l'exèrcit del FAS i el propi president estan intentant escapar via marítima de l'illa. El nostre equip es desplaçarà amb un UH-60 per impedir-ho, mentres les restants forces assalten la ciutat per impedir que interfereixin amb la nostra missió. Buscar i destruïr senyors, buscar i destruïr.\nBona feina rangers! Heu destruït unes valuoses peces d'artilleria, però els VIPs han fugit per una altre ruta. Els caçarem a la pròxima.\nEntrega de cintes\nI podem procedir a l'entrega de cintes! Aquesta minicampanya de 6 missions requeria un 80% d'assistència, fent una petita operació sabem que aquest valor és de 4.8, per tant, tothom qui hagi participat a 5 de 6 missions obté la medalla. Qui són aquests afortunats?\nEnhorabona! Aqui teniu la cinteta!


24 JOCS DE HALLOWEEN - Juga gratis a jocs online\nJocss online gratis halloween\nL´equilibri de Halloween\nLa casa de Halloween\nEscapa de la cripta\nEl restaurant dels vampirs\nDecora el Halloween\nAquí trobaràs una selecció de jocs halloween per jugar gratis a SuperJocs.com, la web de jocs gratuïts a Internet. Tria jocs halloween de la llista i juga ara, sense descarregar res. Aquests jocs halloween són gratis.\nJuga a jocs halloween\nMés jocs de halloween\nI per a jugar gratis a halloween\nNo et perdis aquests jocs halloween\nTots els jocs halloween\nJOCS de HALLOWEEN per a jugar gratis i online. Juga ara i sense descarregar res a 24 jocs de halloween a Super Jocs, la millor web de jocs gratis online.. Juga ara a jocs de halloween, és gratis i no has d'instal·lar res si jugues a la web de jocs SuperJocs.com. Aquí trobaràs Jocs halloween. Si vols jugar a halloween gratis, visita'ns cada dia a SuperJocs.com. Tots els dies actualitzem els jocs i no oblidis recomanar-nos als teus amics i amigues!


ᐅ Disseny web Vilada - Disseny de pàgines web Vilada\nDISSENY WEB VILADA 100% PROFESSIONAL\nLi oferim disseny de pàgines web Vilada professionals i 100% responsive per a tot tipus de dispositius,\nExperts en disseny web Vilada\nComptem amb molts anys d'experiència en disseny web Vilada de tot tipus de sectors i activitats. Som experts en la creació de tot tipus de pàgines web potents i elegants, utilitzant les millors eines, tècniques i tecnologia del mercat.\nEl nostre equip professional analitza i confecciona en cada cas una proposta de disseny web Vilada a mida, tecnologia, model i estratègia comercial que millor encaixa amb les necessitats de cada projecte i client.\nRealitzem disseny web Vilada 100% responsive i amb optimització a paràmetres SEO Google inclosa, ja que som experts en aquest tipus de disseny web Vilada parametritzat específicament per a posicionar-se òptimament a Google, tant a nivell d'estructuració del disseny web Vilada com en la dinàmica de continguts.\nDisseny web Vilada. Experts en la creació de pàgines web Vilada.\nEl nostre objectiu alhora de crear un disseny web Vilada és la de transmetre elegància, professionalitat i envergadura a l'empresa, amb l'objectiu de generar imatge de marca i que l'empresa estarà a l'alçada de qualsevol tipologia de client a internet.\nDisseny web Vilada. Molts anys d'experiència en el disseny web Vilada.\nTots els nostres dissenys web Vilada compten amb la base tecnològica adequada per poder evolucionar i millorar sense limitacions, junt amb una potent optimització de sèrie per a SEO en cercadors, és a dir el seu òptim Posicionament web, sobretot Posicionament Google i òbviament, l’optimització a qualsevol tipus de dispositiu com mòbils, tauletes, etc.. 100% Responsive i auto-gestionable!\nDisseny web Vilada. Oferim tot tipus de disseny web Vilada.\nRealitzem qualsevol tipus i model de pàgines web, des del disseny web Vilada comercial corporatiu a portals sectorials, cercadors, directoris, landings, blogs i fins a models de negoci on-line innovadors.. Utilitzem diferents tipus de programació, tecnologia i plataformes CMS, sempre en funció del projecte de disseny web Vilada final a desenvolupar. Amb Gestinet, tot allò que pugui ser imaginat, ho podem traslladar a web =)\nPlanificació de tot tipus de projectes de disseny web Vilada a mida del client.\nDisseny web Vilada i desenvolupament amb llenguatges de programació actuals i escalables.\nEstudi de les necessitats del client amb plantejament estratègic del disseny web Vilada.\nOpcions de disseny web Vilada personalitzades per diferents dispositius.\nDisseny web Vilada, 100% responsive\nEl disseny de pàgines web Vilada responsive o adaptatiu és una tècnica de disseny web Vilada que busca la correcta visualització d'una mateixa pàgina en diferents dispositius. Des d'ordinadors d'escriptori a tablets i mòbils. Avui dia accedim a llocs web des de tot tipus de dispositius; ordinador, tablet, smartphone… pel que, cada vegada més, ens sorgeix la necessitat que la nostra web s'adapti a les diferents grandàries d'aquests.\nA Gestinet ens preocupem de plantejar el disseny web Vilada també per afavorir les conversions utilitzant tots els recursos per crear call to action (trucades a l'acció) eficaços i atractius, d'aquesta manera afavorim la conversió dels visitants en clients, o la conversió de les visites en vendes.\nA Gestinet som experts en disseny web Vilada.


ALUMNES DE BIOLOGIA I GEOLOGIA DE 4T D’ESO PARTICIPEN EN EL PROJECTE CO-RESPONSAVIHLITAT | Institut Cal Gravat\nALUMNES DE BIOLOGIA I GEOLOGIA DE 4T D’ESO PARTICIPEN EN EL PROJECTE CO-RESPONSAVIHLITAT\nAlumnes de biologia i geologia de 4t d’eso participen en el projecte co-responsavihlitat per definir una agenda de recerca en prevenció del vih/sida.\nÉs un projecte pilot que s’emmarca dins del projecte europeu EnRRICH i el programa educatiu Xplore Health.\nLa innovació que aporta el Co-ResponsaVIHlitat és que per primera vegada es té en compte l’opinió de la comunitat educativa en la presa de decisions.\nEl projecte compta amb la participació de més de 650 estudiants i docents de secundària, incloent l’alumnat de Biologia i Geologia de 4t d’ESO de l’institut Cal Gravat, que col·laboraran amb investigadors/es de les Universitats Pompeu Fabra (UPF) i de Barcelona (UB), 2 institucions públiques, 2 centres de recerca i 7 entitats de la societat civil. Conjuntament, elaboraran un llistat de prioritats de recerca en matèria de prevenció.\nEls nostres alumnes en treballaran una vessant concreta; amb la informació recollida a través d’entrevistes i recerca bibliogràfica, elaboraran un informe escrit i un vídeo que compartiran amb els altres centres participants. El maig es farà acta de cloenda al CosmoCaixa.


Inici > Donar gas vuit mesos després\nDt., 24/11/2020 - 00:15\nLa pilot Margot Llobera, que no competia des del mes de febrer, va participar en la Baja TT Dehesa d’Extremadura i va acabar onzena.\nA inicis de febrer, Margot Llobera va competir a la Basella Race. Amb la seva KTM 450 EXC va assolir la primera posició en categoria femenina i després ja no va tornar a competir. Vuit mesos han passat de l’última vegada que va donar gas a nivell competitiu. Del febrer al mes de novembre. I divendres va tornar a tastar l’adrenalina de la competició participant per primera vegada en la Baja TT Dehesa d’Extremadura. Una de les proves més importants del calendari de Bajas i puntuable per al Campionat d’Europa. Una prova que va servir també per estrenar la KTM 450 Rally.\nLa primera de les etapes va comptar amb un total de 480 quilòmetres de recorregut, dels quals 303 van ser contra el crono, un 63% del total. Al quilòmetre 50, Margot Llobera va patir una forta caiguda, tot i així, va decidir continuar. “Literalment vaig volar. Vaig rebre un cop bastant fort en una zona amb una mica de fang en saltar cap a l’altre costat, on va anar la moto. Refent la direcció vaig poder continuar, però força contracturada”, va recordar Llobera, que dissabte va haver de fer front a 98 i 55 quilòmetres respectivament i diumenge, la més exigent, amb 150 quilòmetres. Per acabar en onzena posició. “En aquesta prova corren molt i jo no em sento còmoda. Sort que al final vaig poder trobar el meu ritme, perquè si no hauria patit una mica. Em vaig sentir còmoda i molt bé”, va dir Llobera, que encara està pendent de poder tancar el pressupost i competir en el seu primer Dakar. La situació ara per ara és complicada, però encara no ha descartat cap opció. “El que farem serà seguir amb la línia de sempre.” Ara ella només pensa a recuperar-se del fort cop. És el moment de sessions de fisioterapeuta amb Théo Rogue. “Només tinc traumatismes, però s’han d’anar mirant”.\nMargot Llobera no té encara cap competició assenyalada al seu calendari. La Covid-19 ho ha posposat quasi tot. De fet, la Baja Dehesa d’Extremadura la van organitzar de miracle i fins a l’últim moment no ho van decidir. “Feia temps que volia competir a aquesta prova i m’ha agradat. La Baja Aragón és més tècnica i aquesta és més ràpida”. Sigui com sigui, als despatxos hi continuen havent les pitjors dunes possibles.\nURL d'origen: https://www.bondia.ad/esports/donar-gas-vuit-mesos-despres


Just fa uns anys recollíem en aquest post alguns casos en què creiem que el microlearning i els microcontinguts era ideal per a les organitzacions.\nDesprés de posar-ho en practica amb diferents empreses, d’àmbits diversos amb necessitats molt variades, hem obtingut una experiència que volem compartir amb vosaltres.\nQuan vam començar a dissenyar Snackson veiem el microlearnign com una estratègia ideal per a la formació. Recentment, hem vist a través dels projectes que hem dut a terme que les possibilitats van més enllà. A continuació resumim 9 idees per aplicar el microlearning a una organització:\n1. Formació comercial\nPots crear fitxes de producte i avaluar el coneixement que l’equip comercial té dels teus processos.\nA més, tens l’avantatja de poder actualitzar fàcilment el contingut. Si un producte queda descatalogat o canviant les característiques, et serà molt més senzill modificar-lo i mantenir sempre actualitzada la teva força de vendes\n2. Plans de benvinguda\nVols que els teus treballadors coneguin millor la seva nova empresa?\nCrea un microcurs per donar-los la benvinguda. Prepara un contingut que duri una setmana i envia’ls la informació clau que necessiten per conèixer l’organització: un vídeo corporatiu, dades econòmiques principals, marques i pes en les vendes, distribució geogràfica…\n3. Suport a una formació presencial\nHas organitzat unes sessions on reuneixes a clients, treballadors o col·laboradors.\nQuè et sembla que els assistents puguin conèixer els temes que es tractaran?\nI avaluar prèviament el grau de coneixement per així ajustar la sessió?\nPots crear un petit curs basat en microlearning unes setmanes abans de la formació, per garantir que la sessió sigui un èxit. I passades unes setmanes, pots crear un curs per avaluar l’èxit de la mateixa i mantenir la presència de marca.\n4. Complement a una formació\nHi ha matèries que no es poden explicar de forma correcta a través del microlearning i microcontinguts necessiten una formació online o presencial de major duració i profunditat.\nEn aquests casis el microlearning es una solució ideal per crear formacions mixtes (b-learning) i combinar les avantatges d’una formació més densa amb les del microlearning.\nEn complementar una formació amb microcontinguts pots ajudar a reforçar conceptes, consolidar coneixements i enclòs, donar-li una volta al plantejament i aplicar un model de classe invertida (flipen classroom).\nA més, podràs anar avaluant el seguiment i tenir informació de què els conceptes estiuin clars i quins necessiten una explicació més detallada.\n5. Eina de comunicació interna\nLa teva organització té molts treballadors repartits per tota la geografia. Necessites comunicar de manera periòdica els canvis en normativa, notícies claus de l’empresa o llançaments de nous productes.\nCom una modalitat de comunicació basada en Mobile learning, com Snackson, no sols pots formar al teu equip, sinó també mantenir-los al dia i assegurar que el teu missatge arriba a tots.\n6. Suport en esdeveniments\nEl pròxim mes, celebres unes jornades claus per a la teva empresa.\nAmb petits microlearning i microcontinguts podràs comunicar la informació clau que els participants necessitaran perquè sigui tot un èxit: informació sobre la seu, calendari de les sessions, documents de suport… I uns dies després, crees un petit curs per fer-los arribar un resum del més destacat (vídeos, presentacions, idees clau, fotos de l’esdeveniment…).\n7. Formació d’equips en desplaçament\nTransportistes, instal·ladors d’electricitat o de telecomunicacions, manteniment d’ascensors, repartidors…\nTots tenen alguna cosa en comú: poc temps, no tenen a prop un ordinador, necessiten formació i la majoria tenen mòbil.\nAprofita aquesta tecnologia per crear continguts a mida per a ells i que puguin actualitzar el seu coneixement, les característiques dels serveis que ofereixin, etc. I tot a través d’un mitjà que tenen a mà.\n8. Comunicació al públic en general\nLa teva institució no tindria sentit sense el públic general, prescriptors, usuaris, col·laboradors… L’activitat de la teva organització està pensada per a ells. Per això és tan important que entenguin bé què estàs oferint. Alguns exemples:\nEmpreses: iniciatives de responsabilitat social amb un públic general.\nMuseus: microcontinguts per explicar una determinada exposició, millorant així l’experiència del visitant.\nAjuntaments: formar als seus ciutadans sobre una determinada actuació o normatives.\nAquesta comunicació la pots fer a través de canals molt diversos. Recordes el nostre post “El microlearning està per tot arreu?” Aprofita eines com Twitter o Instagram perquè els teus usuaris coneguin millor la teva organització i els teus serveis.\n9. Com eina de formació\nPer últim i no menys important, els microcontinguts tenen un gran sentit en formació, per això l’anomenem microlearning.:D\nSi es vol es pot utilitzar com un canal de formació convencional: formació en idiomes, PRL, protecció de dades, normatives internes…\nPots adaptar moltes de les formacions més habituals al format (microlearning) realitzant un procés de disseny pedagògic. Tan sols has de preguntar-te “realment què vols que recordin i aprendran els meus usuaris”.\nAquí et donem alguns trucs.\nEsperem que aquestes idees despertin la vostra creativitat i sorgeixin noves metodologies per millorar la comunicació interna i la formació en les vostres empreses.\nSi vols que et donem un cop de mà, posa’t en contacte amb nosaltres i junts farem realitat aquest projecte que tens en ment.


Trespass Cantero Negre comprar i ofertes a Trekkinn\nEnhorabona, has trobat la millor oferta per Trespass Cantero. A trekkinn trobaràs el millor equipament esportiu de muntanya. I també podràs rebre els millors consells i recomanacions del nostre equip d’experts en muntanya. Posem al teu abast tota la informació dels productes, característiques tècniques, opinions d’altres clients, etc. perquè puguis escollir exactament el producte que necessites. I et facilitem varis filtres perquè comparis les ofertes en milers de productes de Botes.


Menjar una poma al dia prevé malalties cardiovasculars | Canal Reus TV\nMenjar una poma al dia prevé malalties cardiovasculars\n10:31 - 27 febrer 2020\nInvestigadors del grup NFOC-Salut de la URV determinen que qui ingereix una poma sencera al dia durant un any, redueix en un 14% el risc de morir per qualsevol causa, en un 27% el risc de morir per ictus i en un 25% el risc de morir per un infart cardíac i de patir un ictus\nInvestigadors del grup NFOC-Salut de la URV han analitzat de manera integrada els efectes de menjar una poma sencera al dia i de quina manera el consum es troba associat amb el risc de patir malalties cardiovasculars, com ictus o infarts.\nLa prova científica proporcionada pels estudis observacionals, demostra que els individus que ingereixen almenys una poma sencera al dia (aproximadament 100 g) durant un any com a mínim redueixen en un 14% el risc de morir per qualsevol causa, en un 27% el risc de morir per ictus i en un 25% el risc de morir per un infart cardíac i de patir un ictus.\nA més, es redueix en un 9% el risc d’hipertensió i en un 24% el risc que l’aorta, una de les artèries més importants del cos, es calcifiqui de manera greu. D’altra banda, l’efecte del consum de pomes, demostra que tenen un efecte beneficiós en els nivells lipídics sanguinis.\nAixí doncs, menjar una poma al dia durant almenys vuit setmanes redueix els valors de colesterol total i de colesterol de baixa densitat (LDL o “colesterol dolent”). A aquests beneficis s’hi afegeix que consumir una poma al dia fa augmentar els nivells de colesterol d’alta densitat (HDL o “colesterol bo”).\nDe la mateixa manera, la ingesta de 200 grams de poma sencera provoca la reducció de la pressió arterial sistòlica i millora la funció arterial durant les dues hores després d’haver-ne consumit.\nAquests avantatges es van demostrar consumint una poma al dia sense importar-ne la classe, però, com explica l’equip investigador, una gran part de la magnitud dels efectes depèn de l’origen geogràfic de les pomes consumides.\nAixí, els components d’aquesta fruita s’han convertit en punt clau per explicar les diverses propietats de les pomes sobre la salut humana, en particular, en la prevenció de les afeccions cardiovasculars, que són la causa més freqüent de malaltia i de mort en el món occidental.\nAquests resultats formen part del projecte AppleCor, que ha rebut el suport del Ministeri d’Economia, Indústria i Competitivitat, l’Agència Estatal d’Investigació i el Fons Europeu de Desenvolupament Regional.\nDins d’aquest projecte s’emmarca la tesi doctoral d’Andrée Sandoval, un dels doctorands cofinançats per la Fundació La Pedrera, que també forma part dels 45 doctorands contractats a través de el programa Martí i Franquès COFUND de la URV.\nLa URV organitza a Reus el cicle La ciència del vi\n12.03 per Redacció


Finalització període d'afectacions TDT. | Ajuntament de Navàs\nFinalització període d'afectacions TDT.\nCom ja vam anunciar el mes d'agost passat començaven un seguit d'actuacions en els operadors prestadors de serveis de comunicacions electròniques mòbils, que feien referència al servei de telefonia mòbil de 4ª Generació (4G en la banda de 800 MHz), aquest servei podia produir afectacions en la recepció de la Televisió Digital Terrestre (TDT).\nPer solucionar aquestes afectacions i garantir que la posada en servei de les estacions base de telefonia mòbil no afecti a la TDT, l'entitat LLEGA800 porta a terme les actuacions tècniques necessàries en les instal·lacions de recepció dels usuaris de TDT. Aquestes actuacions són de caràcter gratuït per la ciutadania afectada.\nD'acord amb l'Orde Ministerial que regula aquest procés, el plaç per solicitar les actuacions en cas d'afectació per part dels usuaris de TDT, és de sis mesos des de la data de posada en servei de les estacions de telefonia mòbil. Van començar l'1 d'agost, com ja vam informar.\nSe'ns informa que aquest plaç de 6 mesos està a punt de finalitzar, des de l'encesa de totes les estacions en el nostre municipi, per tant s'acaba el període per resoldre incidències en la recepció de la TDT sense despesa per a la ciutadania.\nNo obstant, s'informa que el 31 de gener, finalitzarà definitivament el plaç per solicitar les actuacions gratuïtes, per part dels usuaris de la TDT, per les possibles afectacions ocasionades pels nodes 4G en la banda 800 MHz.\nEn el futur, en el nostre municipi s'hi podrien encendre noves estacions base de telefonia mòbil, en la banda de 800 MHz, si així ho consideren necessari les operadores per millorar aquest servei, llavors tornarien a informar a l'Ajuntament i s'atendrien de forma gratuïta les incidències que es produïssin obrint-se un nou plaç de sis mesos des de la data d'encesa.\nEn cas de qualsevol dubte sempre es pot trucar al telèfon gratuït de l'Oficina Tècnica d'Ajuntaments de LLEGA800, 900 831 902, des d'on es facilitarà tota la informació referent a les possibles afectacions ocasionades per estacions base de telefonia mòbil en el seu municipi o en municipis del voltant.\nDarrera actualització: 16/01/2019 14:18 Total visites: 246


La colla dels dimecres: F.Font de Gayà,\nPublicat per Fernando Font de Gayà a 11:09\nPep 25 de maig de 2018, a les 11:59\nSensacionals Fernando! Jugues una altre lliga!\nLa Rescassa pesa-me-la que me l’emporto\nÀngels 25 de maig de 2018, a les 17:21\nJoan Mª. Ja et vaig dir que era impactant la teva obra i molt divertits els peixets\nLeena Ranki 27 de maig de 2018, a les 6:27\nHasta los peces troceados palpan vida!\nJavier Franquet Batlló 27 de maig de 2018, a les 11:00\nOle Fernando, genio y figura, i un bon grapat d’inventiva artística, i aquests peixos...!!!


Política de privacitat – Finca Les Serradetes\nFinca Les Serradetes\nMétodo de vinificación\nFinca les Serradetes S.C., com a responsable del tractament, li informa que, segons el que disposa el Reglament (UE) 2016/679, del 27 d’abril, (RGPD) i a la L.O. 3/2018, de 5 de desembre, de protecció de dades i garantia dels drets digitals (LOPDGDD), tractarem les seves dades tal com reflectim en la present Política de Privacitat.\nEn aquesta política de privacitat descrivim com recollim les seves dades personals i per què els recollim, què fem amb ells, amb qui els compartim, com els protegim i les seves opcions pel que fa al tractament de les seves dades personals.\nAquesta Política s’aplica al tractament de les seves dades personals recollides per l’empresa per a la prestació dels seus serveis. Si accepta les mesures d’aquesta Política, accepta que tractem les seves dades personals com es defineix en aquesta Política.\nDenominació social: Finca les Serradetes S.C.\nNom comercial: Finca les Serradetes\nDomicili: Plaça Nova 10, 12589 Càlig (Castelló)\nCorreu electrònic: fincaserradetes@gmail.com\n3. PRINCIPIS CLAUS\nMinimització de dades: Limitem la recollida de dades de caràcter personal a que és estrictament rellevant i necessari per als fins per als quals s’han recopilat.\nAccés i Rectificació: Disposem de mitjans per a que accedeixi o rectifiqui les seves dades quan ho consideri oportú.\nEl tipus de dades que es poden sol·licitar i tractar són:\nSempre que sol·licitem les seves dades personals, l’informarem amb claredat de quines dades personals recollim i amb quina finalitat. En general, recollim i tractem les seves dades personals amb el propòsit de:\nPer existir un interès legítim que no es vegi menyscabat pels seus drets de privacitat, com ara l’enviament d’informació comercial, bé per subscripció a la nostra newsletter o per la seva condició de client.\nPer ser necessària per a la prestació d’algun dels nostres serveis mitjançant relació contractual entre vostè i nosaltres.\nLes dades poden ser comunicades a empreses relacionades amb Finca les Serradetes S.C. per a la prestació dels diversos serveis en qualitat d’Encarregats de Tractament. L’empresa no realitzarà cap cessió, llevat per obligació legal.\nAccedir a les seves dades personals i a qualsevol altra informació que indica l’Article 15.1 del RGPD.\nRectificar les seves dades personals que siguin inexactes o estiguin incompletes d’acord amb l’Article 16 del RGPD.\nSuprimir les seves dades personals d’acord amb l’Article 17 del RGPD.\nLimitar el tractament de les seves dades personals d’acord amb l’Article 18 del RGPD.\nSol·licitar la portabilitat de les seves dades d’acord amb l’Article 20 del RGPD.\nOposar-se a el tractament de les seves dades personals d’acord amb l’article 21 del RGPD.\nPot exercir aquests drets enviant comunicació, motivada i acreditada, a fincaserradetes@gmail.com.\nLa marca Finca Les Serradetes garanteix als nostres clients un producte de qualitat i exclusivitat com a conseqüència de la seva limitada producció, i tot a un preu raonable. Vins que transmetran al consumidor la seva personalitat i complexitat, a més de tradició.\nPlaça Nova, 10 – 12589 Càlig (Castelló)\n(+34) 627 542 314 – (+34) 657 826 357\nFincaLesSerradetes © 2021


Escrita per Òscar - de febrer 02, 2012\nDes de ben menut m’havia cregut una història que ens contaven a l’escola, segons la qual fa 2.000 anys un esquirol podia recórrer la península, des de Gibraltar fins a Pirineus, d’arbre en arbre i sense necessitat de xafar el sòl. Segons la faula, Espanya era un verger arborat, un infinit paradís vegetal; però què faria hui dia el nostre esquirol? Doncs sembla que no tindria més remei que xafar sòl, ja que la història és falsa, la península mai va ser una superfície boscosa ininterrompuda, i fins i tot hi havia zones menys arborades que en l’actualitat.\nLa llegenda del nostre rosegador és atribuïda al grec Estrabó (segle I a. C.), però la cita és apòcrifa, ja que al tercer llibre de la seua Geographica, dedicada a Iberia, no hi ha menció a cap esquirol, encara que, això si, descriu la península com “una gran extensió de muntanyes i boscos”. El famós naturalista i divulgador Fèlix Rodríguez de la Fuente, al seu programa “El Hombre y la Tierra”, va reforçar la idea afirmant que en aquella època un àguila podia sobrevolar la península per damunt d’un infinit mant verdós (imagineu el següent text amb la peculiar veu de l’amic Fèlix):\n“En tiempos históricos España fue un paraíso forestal. Un águila imperial, la reina de las aves de nuestros bosques, hubiera podido sobrevolar la península Ibérica sin dejar de sobrevolar un infinito manto verde. Hubiera viajado sobre pinares, sobre encinares, robledales, sobre bosques de coníferas, mediterráneos o caducifolios. Hoy, las últimas masas de nuestros bosques, en la cordillera pirenaica y cantábrica, permiten que las águilas puedan aún sobrevivir en un paisaje que debió constituir la generalidad de la Península Ibérica.\nUn esquirol que em vaig trobar al Madison Square Park (NY).\nNo és espanyol, però tampoc podria creuar la península\nd’arbre en arbre i sense necessitat de xafar el sòl.\nAquella afirmació va passar ràpidament a mans d’una cultura popular que solia pensar que qualsevol temps passat era millor. Però els boscos verds i infinits deurien correspondre a temps prehistòrics, ja que la coberta vegetal de la península ha tingut els últims milers d’anys un aspecte més o menys semblant a l’actual; anàlisis de pol·len, de vegetació i de distribució de la fauna insinuen l’alternança de boscos amb grans extensions de sabanes. Així, sembla que fa uns 30.000 anys al mediterrani abundaven els boscos de pinassa (Pinus nigra) i les estepes àrides mentre que al nord el Quercus i les estepes humides serien la tònica dominant, una situació que aniria degenerant a finals de la glaciació Würm, trobant-nos un màxim de temperatures extremes fa uns 20.000 anys i una vegetació arbòria (principalment boscos caducifolis) escassa i amb abundància de planes i extenses estepes, un món on les savines o els ginebrers (gènere Juniperus) colonitzarien les zones geogràficament més inhòspites i el nostre esquirol ja ho tindria be subsistint. Però amb l’Holocè arribarien temperatures més benignes, que provocarien la presència de grans boscos de roures amb un predomini dels gèneres Quercus (enzines, carrasques, sureres, etc.) i Pinus al mediterrani.\nL'esquirol es fregaria les patetes i començaria a preparar la maleta, però continuaria trobant-se aiguamolls i grans prats, sabanes i estepes, l'hàbitat d’un altre simpàtic rosegador molt familiar, el conill, un fet que ja destacaren els romans atorgant al topònim fenici “Hispania” el significat de “terra de conills”. El conill (Oryctolagus cuniculus) és una espècie endèmica ibèrica des del Pleistocè inferior i mitjà, molt abundant en l’antiguitat i clau per al desenvolupament de l’ecosistema mediterrani, tant per ser un gran devorador de biomassa com per constituir la dieta de depredadors com les àguiles, els linxs o els llops (hui dia quasi extingits, entre altres motius, per falta de conills); un animalet que busca i afavoreix uns espais oberts rics en matollar, arribat als quals el nostre esquirol no tindria més remei que baixar dels arbres. Per altra banda, el nostre clima mediterrani, tan sec i àrid a l’estiu, és molt propens als incendis forestals naturals, un element que forma part de l’ecosistema cíclicament (no la barbaritat provocada que tenim en l’actualitat) i que regenerava i obria clarianes als boscos.\nSembla evident doncs que ni teníem la coberta selvàtica que anomenava Estrabó ni tampoc l’afirmació de Plini el Vell quan deduïa irònicament que “les muntanyes de Hispània, àrides i estèrils i en les que cap altra cosa creix, no tenen més remei que ser fèrtils en or”.\nFe de ratas, JM Nieto. El Mundo\nPerò a aquestes altures és impensable parlar d’ecosistemes sense considerar la profunda transformació que han patit de la mà de l’home. La manipulació dels boscos es va iniciar fa uns 10.000 anys al Neolític, molt abans del viatge del nostre esquirol, amb les creixents necessitats de fusta i terres per a l’agricultura i la ramaderia. El progressiu increment de la població demandaria la tala massiva dels boscos per a cuinar i calfar les cases, per al carboneig o per a la creixent indústria metal·lúrgica. Els primers incendis provocats per l’home es correspondrien de fet amb la necessitat d’obrir noves zones de conreu i pastura. Al nostre territori la desforestació va ser especialment forta durant l’època del conreu de la canyamel al sud de València o amb l’arribada de la revolució industrial al interior de les comarques centrals, quan les necessitats de fusta i carbó per a les màquines de vapor arrasarien amb bona part dels nostres carrascars. Les poques muntanyes que s’arribarien a salvar serien venudes per l’administració per a subvencionar les guerres, sent talades per uns nous propietaris que buscaven un benefici econòmic directe. La situació dels nostres boscos a inicis del segle XX era més que preocupant, trobant-se la gran majoria dels vessants de les muntanyes desarborades, substituint-se les escasses i exigües carrasques per oliveres i garrofers sustentats per laboriosos marges de pedra. Només indrets com el carrascar de la Font Roja restarien miraculosament salvats.\nA mitjans del segle XX va aparèixer un senyor baixet amb bigotet i molta mala idea, Franco, el qual possiblement commocionat per la llegenda de l’esquirol i amb la pretensió de dependre menys de les importacions de fusta (per allò de “en España tenemos de todo”), va iniciar a la dècada del 1950 un ambiciós però costosíssim programa de repoblament de la península utilitzant, segons zones, espècies com el pi blanc (Pinus halepensis) el pi insigne o pi de Monterrey (Pinus radiata), o l’eucaliptus (Eucalyptus globulus), totes espècies de ràpid creixement, bones per a la indústria de la fusta, però que desplaçarien a les autòctones alterant profundament els ecosistemes, prevalent el principi de quantitat abans que el de qualitat, el principal problema dels nostres boscos con desprès veurem. Dècades desprès un altre senyor baixet, amb bigotet i també amb molta mala idea, Aznar, també es va sentir molt afectat pel trist destí del nostre rosegador, pel que va decidir minimitzar les polítiques forestals a canvi de impulsar el boom de la rajola per a que l’animalet poguera travessar la península botant de grua en grua.\nPinedes de repoblació al barranc de Malafí vistes des del barranc de Paet (Tollos)\nHui dia, si vos desplaceu per la península observareu que la majoria del territori es troba desforestat, trobant-nos zones on durant quilòmetres no veureu un sol arbre; travessar els interminables camps de cereals manxecs o aragonesos, les deveses andaluses i extremenyes, les cremades, desertificades i massivament-urbanitzades muntanyes d’Alacant i Múrcia, o les monoconreades zones de secà del sud només ajuda a fer-nos una falsa idea d’una Espanya eixuta i erma.\nTossal desboscat a la serra d'Almudaina (Benimassot), amb el Mondúver al fons a la dreta\nPerò la lògica ens diu que gràcies a les reforestacions, i una vegada desapareguts oficis tradicionals com el carboneig, la tala de fusta, la ramaderia o l’agricultura, allà on la pressió urbanística i els incendis ho permeteren els boscos deurien tornar a créixer recuperant els terrenys guanyats a l’home. I així ha segut, segons es desprèn del Inventari Forestal Nacional: durant els últims 20 anys la massa forestal ha augmentat en 400.000 hectàrees. Els arbres que més han crescut han segut el pi insigne o pi de Monterrey (Pinus radiata) amb un 86% d’increment i el pi blanc (Pinus halepensis) amb un 71% addicional d’exemplars, seguits del massivament reintroduït eucaliptus (Eucalyptus globulus), és a dir, arbres productes de repoblació. Però els arbres autòctons també han augmentat notablement, com la surera (Quercus suber L.) en un 50%, l’alzina (Quercus ilex) amb 49% o el roure. Més sorprenent encara resulta saber que Espanya és el país d’Europa amb major superfície forestal, un país amb contrasts radicals, des de la verdor de Pirineus i del Cantàbric, a la grogor dels camps de cereal castellans, els aiguamolls de Doñana, la blancor de serra Nevada, zones desèrtiques con les d’Almeria o extremes com Rio Tinto, totes amb un destacat paper per a definir la península ibèrica com una de les regions més riques en biodiversitat del món.\nFalagueres, carrasques i sureres al barranc de Manesa (Barx)\nPerò el gran problema dels nostres boscos malgrat algunes excepcions no és la quantitat, és la qualitat. Un bon exemple és el País Valencià, on tenim una vegetació típicament mediterrània, acostumada a precipitacions poc abundants i estius secs i calorosos, una vegetació formada per arbusts i arbres de tipus perenne, amb fulles menudes i normalment dures i punxoses per a minimitzar l’exposició al sol i l’evaporació; en fi, crec que tots coneixem les argelagues, esbarzers, coscollars i demés plantes que ens deixen les cames al caminar fetes un Crist. La regió mediterrània té un equilibri ecològic molt fràgil, ja que els llargs períodes de sequera dificulten la regeneració forestal, mentre que les estacionals pluges torrencials provoquen pèrdua de sòl. Al País Valencià deuríem comptar amb frondosos boscos de carrasques, roures, pins i sureres, però hui dia es troben tan degradats per l’acció de l’home i els incendis que s’han transformat en gegantescs coscollars barrejats amb estepes i argelagues, trobant-se els carrascars reduïts a taques aïllades i molt degradades. Com hem vist abans, aquest procés es va iniciar amb l'arribada de l'home: després de la última glaciació les espècies més càlides de pins, aïllades pel clima a les regions més meridionals, començarien a envair els espais desforestats per l’home de carrasques, especialment a les zones costaneres.\nLa substitució natural de carrascars per pinedes, reforçades per les repoblacions, convertirien el pi blanc (Pinus halepensis) en el rei d’uns boscos dominats per molt poques espècies, uns boscos tan degradats que la seua evolució cap a una major biodiversitat és molt, molt lenta, tant que quan s’arriben a veure “brots verds”, com deia l’anterior govern, arriba un incendi forestal, arrasa amb tot i com a resultat tenim un sotabosc molt menys diversificat, dominat de nou per l’estepa, l’argelaga o el coscoll, de nou envaït amb el pas dels anys pels pins, uns arbres de creixement ràpid que limiten la presència d’altres espècies. Estem davant no d’un cercle viciós, sinó dins d’una espiral inquietant.\nConseqüències d'un incendi: argelagues, coscollars, cepells i pins aillats al corral de Foquio (Mondúver)\nPensareu que li tinc mania al pi. Tot el contrari, un bosc d’esvelts pins estètica i paisatgísticament és preciós, i a més ajuden a recuperar sòls degradats evitant l’erosió, l’escorrentia i la desertificació al poder créixer tant vora la mar com sobre sòls pobres, secs i amb fortes pendents. Gràcies als pins tenim moltes muntanyes erosionades i àrides, hui dia completament entapissades per un mant de verdor. Però tot això té un preu: les acícules o fulles del pi augmenten l’acidesa del sòl, impedint el creixement d'altres espècies, envaint àrees no natives i limitant el desenvolupament del sotabosc al tapar també els rajos de sol. Així mateix, el pi per ser ric en resines és una espècie altament inflamable davant dels incendis, tenint a més les pinyes la característica d’esclatar com a bombes incendiàries (per això hi ha tanta veu crítica davant dels tallafocs), propagant més encara els incendis; a més, no sol sobreviure als mateixos. Molts diuen que la culpa no és del pi, és de qui encén el misto, i tenen raó, però el resultat no és el mateix que si s’hagueren utilitzat per a les repoblacions altres espècies com les del gènere Quercus, espècies que han desenvolupat mecanismes d’adaptació per a resistir el foc, como pot ser la presència d’abundants gemmes latents que garanteixen la producció de brots quan l’arbre es crema. És molt interessant anar al Mondúver, 6 anys desprès d'aquell devastador incendi, i veureu quines espècies han rebrotat i quines no.\nPineda a Marxuquera (senda del Portalet)\nEl que necessiten les nostres muntanyes és biodiversitat, i això és el que estan intentant fer al Parc Natural de Sot de Xera, on un interessant projecte pretén introduir i reforçar la presència de determinades espècies d'elevat valor ambiental; en lloc de repoblar els boscos, acció que no sempre funciona adequadament; pretenen introduir espècies que “espanten” als pins, que aporten flors i fruits que criden a les abelles per a que pol·linitzen i a les aus per a que dispersen les llavors, facilitant així la diversitat d'espècies. Sot de Xera forma part d’un projecte de l’ONU, anomenat casualment “Ardilla”, i que pretén generar un Corredor Mediterrani però d’arbres, entre Tarifa i Pirineus. Aquest particular corredor, passant per Múrcia, accedirà al País Valencià per la serra Escalona en direcció al Parc Natural del Fondo d’Elx, pujant pel Maigmó, Font Roja, Mariola, el Caroig, els parcs naturals de Sot de Xera, del Túria, Calderona, Espadà, Desert de les Palmes, Penyagolosa i eixint per la Tinença de Benifassà.\nEn fi, una bonica llegenda més que desapareix, que malgrat ser falsa al menys és interessant guardar-la com a reflexió i com a lliçó a recordar, per a que els caiga la cara de vergonya als nostres polítics quan, desprès de tota la barbàrie que ha patit el medi ambient, encara insistisquen en fer camps de golf i carreteres a les contades marjals que ens queden, en construir urbanitzacions a les ja extingides platges verges, en canviar la Llei de Costes per a poder riure de la “milonga de l’economia sostenible” i un llarg etcètera. És bonic somniar en recuperar els hipotètics temps d’Estrabó, imaginant corredors verds per on els esquirols del futur pogueren campar tranquil·lament (i que nosaltres ho vegem).\nMiquel 2 de febrer de 2012, a les 22:54\nxe xe, m'habeu desmuntat un mite. jo que quan vaig a la muntanya sempre conte als que m'acompanyen la història de l'ardilleta... Ara quedaré fatal, jajaja\npep 4 de febrer de 2012, a les 19:41\nBonica la llegenda de l'esquirol, de ser veritat li passaria alguna vegada allò de la fabula de l'esquirol i el lleó ja que els animals són molt intel.ligents i per això no baixava dels arbres.\nLA FABULA DE L'ESQUIROL I EL LLEÓ:\nDurant tot el matí la esquirolet havia caminat per les copes dels arbres, saltant de branca en branca i sacsejant per apoderar-se de les nous. En la branca més alta d'un om es va aturar per fer un gran salt i després, amb sobtat impuls, solc l'aire. Però, per desgràcia, errors de la punteria, va caure a terra, donant voltes en l'aire, com una virolla. A l'ombra de l'om, dormia la migdiada el lleó, còmodament estirat, roncava al seu aire. Tot d'una, va sentir que alguna cosa el colpejava. El atordit animal es va aixecar d'un salt i d'una urpada va subjectar a l'esquirol, atrapant la peluda cua de l'animalet. Aquest es va estremir de terror, sospitant la seva fi. - Oh rei Leon! -va dir, plorant. No em mates. Va ser un accident. - Bé, està bé! -va grunyir el lleó que, en realitat, no es proposava fer-li mal-. Estic disposat a deixar-. Però abans m'has de dir per que ets sempre tan feliç. Jo sóc el Senyor de la selva, però he de confessar que mai estic alegre i de bon humor. - Oh gran senyor! -va exclamar la esquirolet, mentre s'enfilava cap a l'alt de l'om-. La raó és que tinc la consciència neta. Recullo nous per a mi i per a la meva família i mai faig mal a ningú. Però tu vagues pel bosc, a l'aguait, buscant només l'oportunitat de devorar i destruir.Tu odies, i jo estimo. Per això ets desgraciat, i jo sóc feliç. I movent la seva bufona cua, l'esquirol va desaparèixer entre les branques.\n"Si ens apliquéssim a nosaltres el treball de l'esquirol i no la del lleó, aquest món seria diferent",\nÒscar 4 de febrer de 2012, a les 22:38\nGràcies per l'aportació, Pep, no coneixia la faula\nMaría 6 de febrer de 2012, a les 15:03\nVeig fotos de Tollos i Benimassot... ¡¡¡tinc família a Benimassot!!!. Vorem quan parleu de rutes per aquelles terres, boniques pero llunyanyes


Regals enmig de la crisi\nInici Època històrica Història contemporània Què van regalar Khruixtxov i Castro a Kennedy durant la crisi dels míssils de Cuba?\nTot i que la relació entre els presidents va ser tensa, es van fer regals com una gosseta i cigars havans com a mostra de bona voluntat\nReunió de Kennedy amb Khruixtxov Wikimedia Commons\nKennedy i Khruixtxov tenen el mèrit d’haver frenat just abans de l’abisme. Fins a quin punt homes tan impulsius van accelerar, però, la tensió? La historiadora Louise Fitzsimons apunta que, marcat per Cochinos i Berlín, Kennedy es va prendre la crisi dels míssils com una prova al seu lideratge, de manera que va descartar la solució diplomàtica\nNikita Khruixtxov també era un home de caràcter. Durant la seva primera visita als Estats Units es va escriure que irradiava “energia, però no intel·lecte”. Després, durant una sessió de les Nacions Unides, el món el va veure picant sobre la taula amb la sabata. El triangle es completava amb Castro. Aquest, com que no va ser consultat per Khruixtxov a l’hora de retirar els míssils, va reaccionar fet una fúria i fins i tot es va negar a rebre la carta del líder soviètic en la qual se li comunicava la decisió. Als carrers de l’Havana, la gent, sens dubte incitats per ell, cridaven: “¡Khruixtxov maricón!”.\nLa gosseta Pushinka...\nAquesta història de testosterona també té moments, però, de distensió, i els seus protagonistes es feien regals com a gest de bona voluntat. Just després de la seva trobada a Viena, Khruixtxov va enviar la gosseta Pushinka a Caroline, la filla de Kennedy. Es tractava d’una filla de Strelka, una gossa que havia estat a l’espai amb una nau soviètica. Abans de ser lliurada a la nena, va passar tot tipus de controls. Pushinka, però, es va adaptar bé a la Casa Blanca i es va aparellar ràpidament amb Charlie, el terrier gal·lès del president. De la unió, en van néixer quatre cadells, als quals Kennedy anomenava Pupniks. En els moments més tensos de la crisi sembla que el president va prendre decisions acaronant Charlie i no pas Pushinka.\nCastro solia regalar cigars havans. Deia que, com que fumar mata, el tabac fins i tot és un bon regal per fer als enemics. Potser per això el Che en va fer arribar a Kennedy, a través del seu assessor Richard Goodwin. No sabem pas si el president se’ls va fumar. Per la seva banda, l’advocat nord-americà James B. Donovan, com a representant de les famílies dels presoners de Bahía Cochinos, va estar a Cuba negociant directament amb Fidel Castro.\n...i un equip de busseig\nAllà, l’advocat, com que va veure que Castro era aficionat al busseig, va dir que li regalaria un bon equip que li portaria dels Estats Units. Sembla que la CIA va especular amb la possibilitat de contaminar el sistema de respiració de l’equip amb virus de tuberculosi. Finalment, però, Donovan va regalar-li un equip sense contaminar comprat a Times Square, a Nova York.


Blog de Batxillerat Institut Montgrí: March 2017\nNova plataforma d'informació del Gencat sobre Universitats i les PAU\nAra ja podeu consultar totes informacions sobre les PAU, l'accés a la universitat entre d'altres informacions , a la nova plataforma del Gencat, "Canal Universitats". Podeu accedir clicant a la imatge de sota.\nPodreu trobar-la també a la barra lateral dreta sota la llista d'adreces ORIENTACIÓ ACADÈMICA.\nPosted by Teresa Ràmia at 08:12 No comments:\nLabels: 2n batxillerat, accés, PAU, universitat\nII Intercanvi Cultural amb Grècia Més Informacions\nPresentació amb informació de la reunió de famílies que es va fer el dilluns 8 de març a les 20.00 a l'Institut Montgrí.\nIntercanvi presentació reunió pares from triaalbiol\nPresentació amb informació util sobre Atenes.\nAtenes 17 19 març 2017 from triaalbiol\nPosted by Teresa Ràmia at 00:54 No comments:\nLabels: 1r Batxillerat, grec, Grècia, intercanvi, llatí\nFòrum Treballs de Recerca 2017 Can Quintana\nJudit Recacha, Adrià Rubert, Genís Puig, Lluïsa Puig, Aleix Pujol, Aina Garangou i Kawtar Bittit\nRoser Benet i Pugés, exprofessora de l'Institut Montgrí i redactora del periòdic dígital "Emporion" , ha publicat un article sobre la presentació dels Treballs de Recerca 2017 que es van celebrar el 8 de febrer a Can Quintana.\nPodeu gaudir de l'article clicant a la imatge de sota.\nPosted by Teresa Ràmia at 07:54 No comments:\nLabels: 1r Batxillerat, 2n batxillerat, fórum, treball de recerca, Tutoria\nDimecres 22 de febrer de 2017 al matí , els alumnes de llatí de primer i segon de batxillerat de l'institut Montgrí, vam fer un recorregut de més dues hores per la Barcino romana.\nTal i com havíem treballat a classe vam poder resseguir els carrers principals, el cardo i el decumanus que es corresponen als carrers de la Llibreteria i al carrer del Bisbe respectivament. També vam creuar l'antic fòrum , actual plaça de Sant Jaume i en el carrer Paradís vam poder descobrir les restes de l'antic temple dedicat a l'emperador August. Tots vam quedar molt sorpresos de la grandària de les columnes. La fotografia que acompanya el text ens la vam fer al peu del temple.\nLa Colonia Iulia Augusta Faventia Barcino -aquest era el nom de Barcelona quan va ser fundada pels romans l'any 14 a.C., tenia un perímetre emmurallat que encara avui dia es visible en molts carrers i places.\nEl passeig va acabar al MUHBA, museu d'Història de Barcelona, on vam poder caminar pel subsòl de la ciutat al costat de les restes romanes de factories, tintoreries, cellers i cases.\nEl més interessant de tot va ser poder provar l' aplicació de mòbil Barcino 3D, una aplicació geolocalitzada, que permet passejar pels carrers de Bàrcino i contempla r els seus detalls en època romana en un espectacular recorregut 3D en primera persona.\nCRÍTIQUES TEATRALS D'SCARAMOUCHE\nEl professorat sovint ens interroguem sobre el què i el com ensenyem. Moltes vegades ens plantegem sortir de les programacions prescriptives de les matèries per poder oferir altres materials i altres metodologies. Sortir de la norma, del que toca, sempre és un risc i moltes vegades la mateixa rutina, l’obligació o la comoditat ens tenen enfaixats. Les activitats complementàries ens permeten, pel fet de fer-se fora del centre, ensenyar d’una altra manera i per això molts de nosaltres persistim per anar-les organitzant.\nPortar l’alumnat a teatre també és una proposta que sovint és debatuda: Tant necessari és que vegin una obra? Cal que els hi portem nosaltres? No hi poden anar pel seu compte o amb les seves famílies?\nMentre es facin obres interessants, el nostre alumnat tingui un comportament exemplar i es pugui aprofitar una classe per debatre tots els elements que conformen una obra teatral per tal que puguin fer una crítica de qualitat, estic convençuda que sí, que és una activitat que cal que seguim organitzant.\nA continuació, podeu llegir tres crítiques teatrals de l’alumnat de 2n de batxillerat.\nPer Lluïsa Moner. 2n A .\nL’obra ha estat sorprenent. El teatre implica molts factors, en aquesta obra molt ben coordinats. La feina de coordinar les parts vives del teatre; actors, orquestra i encarregats de canvis de decoració i llums és la del director. S’ha de reconèixer, que en aquest cas, el professional Joan Lluís Botzó ho va fer extraordinàriament bé.\nUn altre aspecte molt treballat va ser la posada en escena; l’escenografia i el vestuari. Aquest segon, era potser un dels millors elements de la representació. Tots els vestits eren molt adequats a cada personatge i al moment històric; tots molt detallistes i realistes, igual que els decorats. Personalment em va sobtar la fluïdesa amb que canviaven l’escenografia aconseguint sempre crear efectes concrets i específics segons la localització d’aquella escena particular. Dins aquesta fluïdesa, cal també destacar la gran feina dels actors, que ni van fer cap error, o si el van fer va quedar molt ben dissimulat, ni van tardar a fer els canvis de vestuari. L’atrezzo també era molt interessant d’observar. En tot moment els actors tenien present el detallisme a l’hora d’interpretar, quan menjaven, parlaven i es barallaven.. Tot molt realista. Una curiositat que crec que mostra el refinament i cautela que van tenir és l’aparició del gosset que bordava. Una altra cosa esplèndida va ser la recreació de les baralles d’espasa. En aquests termes s’ha de reconèixer l’esforç dels actors per aprendre l’art de l’esgrima, tot i que segur que ells mateixos han notat la recompensa de l’esforç ja que coses com aquestes, augmenten exponencialment la qualitat de les obres.\nDins tota aquesta magnífica posada en escena, que definitivament va aconseguir captar l’atenció del públic, es representava una trama clàssica i històrica de revolució. No podria deixar de mencionar tampoc les picades d’ullet dels autors, com quan van anomenar-nos al públic porcs o quan van emparar frases fetes quotidianes, força fora de guió i context com “per si les mosques” o “molta merda”. Aquestes expressions, col·locades de manera burlesca, ajudaven a la creació d’una bona interacció espectador-artista.\nEl guió teatral de Scaramouche és força complex però no difícil d’entendre. Es basa amb la revolució del poble, presentat amb el grup teatral La comèdia del teatre contra l’aristocràcia francesa. El símbol d’aquesta revolta és Scaramouche, que s’identifica amb el retall de roba republicà. Scaramouche és el personatge principal, i seguint l’exemple d’alguns clàssics com el de La comèdia dels errors, pren formes diferents; la de Loui i la de René. Cadascú tindrà una història d’amor, força paral·leles, l’un amb Olympia i l’altra amb Camila respectivament. El personatge de Scaramouche i les seves relacions també es pot relacionar amb Robin Hood i la seva princesa, amb Tirant lo Blanc i Carmesina i amb Tristany i Isolda.\nFinalment dins la complexitat de l’obra trobem moments de doble actuació. Això contribueix a la ja descrita fluïdesa que es va aconseguir. Una d’aquestes dobles actuacions va ser la de trobar teatre dins el teatre; la companyia teatral respresentant el poble francès es rebel·lava contra l’aristocràcia que eren “el teatre real”.\nÉs una obra que jo recomanaria als meus amics i als meus avis. Apta i distreta per tots els públics. M’ha agradat molt.\nPer Adrià Rubert Renard. 2n A .\nL’obra de teatre que vam anar a veure dimecres passat a Barcelona, titulada Scaramouche, està ambientada a la França revolucionària del segle XVIII. S’hi reflecteix l’actitud de superioritat de les classes benestants i la ràbia que senten les classes oprimides pel sistema contra el qual faran la revolució.\nL’argument tracta de dos germans bessons separats al naixement, Louis i René. Louis acabà treballant per un marquès i essent el preceptor de la seva promesa. René acabà en una companyia de teatre que subsistia anant de poble en poble fent riure a la gent. Paral·lelament a la seva activitat teatral, René també és Scaramouche (tot i que ningú ho sap), un justicier anònim que ataca els rics per afavorir els pobres oprimits. La promesa del marquès s’hi ha de casar contra la seva voluntat, ja que és la manera que el seu pare trià per saldar un deute que tenia pendent amb el marquès, i Louis, com a preceptor de la promesa, li recomana que no ho faci si no és això el que vol, però la promesa dóna a entendre que no pot triar. El nus de la història comença quan la companyia de teatre arriba al poble del marquès i Scaramouche comença a fer-hi de les seves. Una nit, després d’una batalla d’espases amb el marquès, Scaramouche acaba malferit, i el marquès l’obliga a treure’s la màscara. Resulta que sota la màscara s’hi amaga la cara de René, que és idèntic a Louis i el marquès, pensant que es tracta d’una traïció, el fa fora i li diu que no es torni a acostar mai més a la seva promesa. L’endemà, al palau, quan Louis se li acosta com si res, el marquès, fet una fúria li diu que com gosa ser tan descarat. Li ordena que es tregui la camisa, però no té cap ferida a l’espatlla, i el marquès, tot i estar-hi enrabiat, no pot recriminar-li res perquè no té proves que sigui ell amb qui havia combatut la nit passada. En un altre enfrontament entre Scaramouche i el marquès, aquest acaba ferint de mort Scaramouche. En arribar Louis al lloc dels fets, descobreix que Scaramouche és el seu germà, el qual li diu que ell sigui el “successor” de Scaramouche, perquè, al cap i a la fi, els dos germans no són dos, sinó un, Scaramouche. Louis accepta ser Scaramouche per venjar la mort del seu germà i acabar el que havia començat.\nEls actors que representaren l’obra aconseguiren assimilar molt bé el paper dels seus personatges, i es notava que en actuar aconseguien sentir-se dins la seva pell, ja que tots tenien l’actitud pròpia del seu personatge: el marquès actuava amb superioritat i creient-se l’amo de l’univers, Louis amb serenitat i innocència, la promesa del marquès actuava amb resignació i frustració, Scaramouche descaradament i elegant a la vegada... L’actriu que crec que cal destacar és la que interpretava l’actriu de la companyia de teatre de només dotze o tretze anys ja que, tot i ser adulta, va aconseguir interpretar molt bé el paper d’un personatge infantil.\nPel que fa a l’escenografia i el vestuari, em semblaren molt treballats i molt sofisticats. L’escenografia era espectacular, ja que grans conjunts d’elements pujaven i baixaven del sostre mitjançant cordes, fet que implica una sèrie de mecanismes molt sofisticats per fer pujar i baixar aquests conjunts. Això demostra el treball, dedicació i perfeccionisme dels organitzadors de l’obra. El vestuari era adequat a l’època i cada personatge vestia d’acord amb la seva condició social. La música de fons feu l’obra més intensa i interessant, però en la meva opinió el text cantat pels actors va ser proporcionalment excessiu i s’arribava a fer tediós.\nFinalment, i des del meu punt de vista, em semblà una obra molt ben interpretada, preparada i amb una trama interessantíssima, que combina denúncia social, acció i amor. És una obra que recomano molt anar a veure i que posaria la mà al foc que no decebrà a ningú ja que, en el meu cas, tot i ja haver vist l’obra uns quants mesos abans, em va agradar igual o inclús més tornar-la a veure una altra vegada.\nPer Jalal Douiri. 2n A.\nScaramoche és un obra teatral que representa la història de dos germans bessons René i Louis, que van ser separats al néixer. René és el germà que viu en una companyia de teatre de la “Comedia de’ll Arte” y es l’amant de Camil·la, una jova actriu amb una gran bellesa. Per l’altra banda Louis va ser adoptat pel Marquès i gràcies a això li proporcionarà un gran coneixement. Louis viu enamorat de la futura promesa del Marquès.\nL’obra transcorre en un context de revolta y canvis a la societat, i Scaramouche, serà l’heroi emmascarat que defensarà el poble i s’enfrontarà a l’aristocràcia per aconseguir la revolució\nL’obra teatral es representada al teatre Victòria de Barcelona, amb una escenografia impressionant, és a dir, amb un vestuari el qual semblava de l’època, amb moviments i canvis d’escena a l’escenari que deixaven meravellat el públic, amb batalles d’esgrima que semblaven reals.\nDes del meu punt de vista he trobat a faltar en aquesta obra un punt d’emoció, ja que en el meu cas no ha tingut aquell punt o aquella màgia que toques el punt feble del públic com la màgia que va tenir Mar i Cel. De l’obra tampoc m’ha agradat que s’estiguessin la major part del temps que ha durat l’obra cantant, però, això sí, els personatges tenien una fabulosa veu.\nPer Esther Estanyol. 2nB .\nPer gaudir com un nen!\nAquesta obra teatral està ambientada a França, l’any 1789. Just abans de la revolució francesa on la població s’està morint de gana i estan oprimits a causa de la noblesa.\nEls francesos a causa d’aquesta situació busquen un altre alternativa per sortir de la misèria.\nLa història es centra en dos germans bessons separats al néixer Louis i René. On la vida els porta a camins completament diferents; per una banda Louis és un intel.lecutal que va ser adoptat pel Marquèsde l’Echalonne i per altre banda, René és un actor d’una companyia ambulant que es busca la vida per sobreviure.\nEn aquest context de revoltes apareix una figura clau Scaramouche, un heroi de la revolució emmascarat que donarà un gir de 360ºC en aquesta història.\nRealment aquesta obra teatral em van enganxar des del primer moment que va sortir el primer actor fins a l´ultim aplaudiment del públic.\nAquesta trama és molt interessant i tot i no tenir una franja d’edat especifica Dagoll Dagom va saber adequar-ho a tots els públics.\nDes d’un punt de vista més artístic la decoració era molt creativa, on els acabats estaven perfilats fins al més mínim detall, el vestuari i l’atrezzo van ser un dels factors més sorprenents de la trama.\nLa música en tot moment anava ben sincronitzada amb el fil argumental però pel meu gust la lletra va ser bastant monòtona. Tot i això, l’ambient que creen els actors amb els públic és molt acollidor i et sents com un més de la història.\nAquesta obra la recomanaria a tots els públics perquè és enriquidora en molts sentits.\nPer tornar a repetir, una experiència de 10!\nPosted by Teresa Ràmia at 09:39 No comments:\nLabels: 1r Batxillerat, 2n batxillerat, català, llatí, sortida, teatre, Tutoria\nNova plataforma d'informació del Gencat sobre Univ...\nII Intercanvi Cultural amb Grècia Més Informacions...


Diputació de Girona - Subvencions - PROGRAMA D2. Suport a l'activitat esportiva escolar (2022)\nPROGRAMA D2. Suport a l'activitat esportiva escolar (2022)\nAquest programa té per objecte donar suport als ajuntaments, els centres educatius, les associacions esportives escolars o entitats esportives sense ànim de lucre de les comarques gironines per cobrir les necessitats derivades del desenvolupament de l'activitat esportiva extraescolar emmarcada dins el calendari escolar. El pressupost mínim de despesa ha de ser de 3.000 € .\nEls ajuntaments, els centres educatius públics i els privats concertats o les seves associacions escolars de la demarcació de Girona que imparteixin educació infantil o primària.


Ajuntament de la Garriga/Presentació del llibre Plus Ultra de Jordi Borràs\nData i hora oficials: 04/07/2020 16:19\nPresentació del llibre Plus Ultra de Jordi Borràs\nÚltima revisió 24-07-2015 09:58\nEl proper dimarts dia 28 de juliol a les 8 del vespre, es presentarà a la Fundació Maurí el llibre Plus Ultra. Una crònica gràfica de l’espanyolisme a Catalunya. La presentació comptarà amb les intervencions de Jordi Borràs, l’autor, i Roger Prims, prologuista i regidor de la Garriga.\nEl llibre que es presenta és una obra a cavall de la fotografia documental, el periodisme d’investigació i la recerca històrica que parla del moviment reaccionari que s’ha originat com a resposta dels que no volen que els catalans puguin decidir el sue futur. És un retrar de l’espanyolisme en la seva màxima expressió i els vasos comunicants entre un moviment unionista que no es considera nacionalista i l’extrema dreta.\nJordi Borràs és il·lustrador i fotoperiodista. Compagina professionalment totes dues disciplines –il·lustració i fotografia– estant especialitzat en qüestions socials. Ha publicat il·lustracions a una gran varietat d'editorials i revistes, sent autor i coautor de diversos títols il·lustrats i col·labora com a fotoperiodista freelance a NacióDigital.cat, el Setmanari Directa o l'agència Demotix. En el camp de la fotografia cal destacar el seu primer llibre: Warcelona, una història de violència publicat el 2013\nllibre plus ultra


Tres punts d’or - UE Sant Andreu\nEl Sant Andreu ha aconseguit aquest matí davant el Dénia un triomf més que important que li permet consolidar-se encara més en el lideratge. I és que, a falta de deu jornades per acabar la lliga, els andreuencs ja tenen al segon classificat, el Barça Atlètic, a onze punts. A més, la classificació per a la fase d’ascens ja és a tocar…\nEl partit ha començat molt igualat i els dos conjunts s’han repartit la possessió de la pilota, si bé cap ha gaudit d’ocasions clares per avançar-se en el marcador. La primera oportunitat de gol ha estat dels locals. Lanzarote ha endarrerit des de la banda esquerra cap a Héctor Bueno, que des de fora l’àrea ha buscat porteria amb un potent xut que anava un pèl desviat i que Amarilla no ha arribat a tocar per poc per fer-la entrar dins la xarxa (12′).\nEl Dénia ha començat a pressionar la porteria de Morales i, tot i que els davanters han rondat l’àrea, la defensa andreuenca ha aconseguit evitar que poguessin rematar a porta. I després d’una falta servida per Lanzarote i de diversos rebots, la pilota ha caigut a peus de Moyano, que ha intentat superar a Ivan Vidal amb un xut que ha marxat alt (33′).\nPerò després de dues arribades, el Sant Andreu, en la tercera ocasió que ha tingut, ha aconseguit superar el porter dels alacantins. Luso ha fet una excel·lent jugada per la banda dreta i ha centrat al segon pal on estava Marcos que, de cap ha fet el primer gol del partit (39′). A les acaballes de la primera part, en una jugada a pilota aturada, el Dénia podria haver empatat en la primera oportunitat clara que ha tingut. A la sortida d’una falta, Juan Carlos de cap ha rematat fora (43′) abans del descans.\nLuso, en la primera ocasió de la segona meitat, ha rematat massa alt (47′). El Sant Andreu ha passat a tenir el domini del partit, tot i que els alacantins han començat a fer faltes per tallar el joc o per evitar que els andreuencs aconseguissin el segon. En una d’aquestes faltes que l’àrbitre ha xiulat, Lanzarote ha enviat una pilota fregant el pal dret de la porteria d’Ivan Vidal (65′).\nManolo Bueno, de cap a la sortida d’una falta, ha rematat en fora de joc de cap, tot i que Morales ja havia aturat la pilota (85′). Però en la segona que ha tingut, consecutiva i molt similar a l’anterior, l’ex del Sant Andreu ha rematat al fons de la xarxa de cap (86′). Això sí, la reacció andreuenca no s’ha fet esperar i just en la següent acció, Lanzarote ha fet una gran jugada per la banda dreta i ha centrat cap al segon pal, on Tarradellas ha aconseguit superar de nou Ivan Vidal (88′), provocant el deliri del Narcís Sala.\nEl resultat del Narcís Sala, unit a la resta de resultats de la jornada, fa que els andreuencs es distanciïn a onze punts del segon classificat, el Barça Atlètic, quan tan sols resten deu jornades per acabar la competició regular.\nSANT ANDREU: Morales, Luso, Amarilla, Moyano, Abraham, Héctor Bueno (Dani Martí 78′), Xavi Moro (Rueda 89′), Tarradellas, Lanzarote, Máyor i Marcos (Miguélez 64′).\nDÉNIA: Ivan Vidal, Aceitón, Seco, Mendoza, Pepín, Juan Carlos (Dani González 57′), César (Kuki 89′), Borja, Dani Fernández (Gerica 65′), Manolo Bueno i Vinuesa.\nGOLS: 1-0 (39′) Marcos. 1-1 (86′) Manolo Bueno. 2-1 (88′) Tarradellas.\nÀRBITRE: De Burgos Bengoetxea (col·legi basc). Targetes grogues: al local Amarilla, i als visitants Dani Fernández, Aceitón, Manolo Bueno i Dani González. Targetes vermelles: al segon entrenador del Dénia, Guillermo Santos Juanes (89’).


EDUcació per a la Mobilitat Segura: Anem a la policia en bus! 3r B Antoni Gaudí\nAvui hem fet l'activitat 'Anem a la policia en bus!' amb els nois i noies de 3r de l'escola Antoni Gaudí. Han vinguts acompanyats per la seva tutora l'Elisabete.\nAvui els participants han posat en pràctica com buscar una parada de bus, escollir la línia adequada, com parar-ho quan s'apropa a la parada, com pujar, com validar el bitllet, a seure o agafar-se a la barana amb seguretat, a portar adequadament la motxilla, a sol·licitar la parada amb antelació i a baixar correctament. Però sobretot han posat en pràctica com comportar-se cívicament dins d'un transport públic, cosa que han fet molt bé a la tornada mantenint silenci i no molestant la resta de passatgers. També han deixat lliures els seients reservats i han ofert els seus a persones que els necessitaven.


TAC12 TV - Salou reforçarà la presència policial durant l'estiu\nSalou incrementarà durant l’estiu la presència policial a la via pública. En l’última reunió de la junta de seguretat del municipi, amb presència de representants dels diferents cossos de seguretat, s’ha fixat la planificació per fer front a les necessitats del període estival.\nSalou també és un dels punts estratègics on es reforçarà la seguretat durant els Jocs Mediterranis, com a seu de la vila olímpica. El municipi s’inclou dins el pla específic de seguretat per aquets esdeveniment, en què els diferents cossos de seguretat treballen plegats. En aquest sentit, Granados ha apuntat que aquesta complicitat és bàsica per poder reduir els delictes al municipi. Una xifra que els últims dos mesos s’ha rebaixat en un tres per cent.\nL’alcalde ha volgut destacar també l’actuació conjunta de policia local, mossos i policia nacional contra la venda de droga a l’avinguda Carles Buigas la setmana passada, en el marc de la qual es van realitzar mitja dotzena de detencions.\nMés en aquesta secció: « Montagut encapçalarà una llista del PDeCAT a Salou oberta a diverses fórmules El Síndic de Greuges, favorable al tramvia i ambigu sobre el desmantellament de les vies »


La Fundació Apel·les Fenosa presenta la nova exposició "Coco Chanel, Apel·les Fenosa i el Ballet Bacchanale"\nIniciInformacióLa Fundació Apel·les Fenosa presenta la nova exposició "Coco Chanel, Apel·les Fenosa i el Ballet Bacchanale"\nEl proper dissabte 17 de juny, a les 12.30h, la Fundació Apel·les Fenosa acollirà la inauguració de la mostra “Coco Chanel, Apel·les Fenosa i el Ballet Bacchanale”, en un acte obert al públic on es celebrarà també la concessió del Premi Nacional de Cultura 2017 a la Fundació.\nL’exposició reprodueix alguns dels objectes del Ballet, realitzats sota la coordinació de l’escultor Philippe Lavaill, director de l’Aula d’Escultura de Recerca Fenosiana del Vendrell, i els seus alumnes.\nEl dia de la inauguració de la mostra es farà una performance amb actors que duran aquests objectes sota la música wagneriana triada pel Ballet.\nEn el mateix acte, la Fundació Apel·les Fenosa compartirà amb els assistents el PREMI NACIONAL DE CULTURA 2017. També es farà la inauguració de la restauració de la GÀRGOLA de la torre medieval de la Casa del Portal del Pardo.\nEl Ballet Bacchanale de Salvador Dalí (fragments extrets del Catàleg)\nEl Ballet s’havia d’estrenar a Londres el setembre de 1939, però la declaració de Guerra ho va complicar. Finalment es va estrenar a Nova York al novembre de 1939. Dalí no volia, ja que Chanel no va deixar viatjar el vestuari que ja estava fet. Finalment va ser un èxit a Nova York i Dalí ho va acceptar.\nEl projecte ha investigat tot el que ja estava fet abans de l’estrena a Nova York i com Dalí i Chanel ho preparaven, i com Fenosa va col·laborar en els objectes i com un altre exiliat, Antonio Canovas del Castillo, també hi va col·laborar.\nEn concret, Apel·les Fenosa col·labora en l’execució dels objectes del Ballet al costat de Coco Chanel i d’aquesta relació neix un amor que els farà conviure junts al mes de setembre de 1939.\nDalí s’estava a Font Romeu i donava instruccions des de la distància.\nUna de les figures executades per tots dos és el cap de la figura de “Leda”, que és una imatge molt daliniana. Fenosa va realitzar un dibuix preparatori i en una fotografia de la mostra apareix Coco Chanel posant el casc amb el cigne al mateix Fenosa.\nTotes aquestes figures s’executen als tallers de Chanel, a la Rue Cambon de París, l’agost de 1939. Fenosa s’ instal·la a l’ Hotel Ritz el mes de setembre i, després, cedeix l’habitació de l’hotel a Jean Cocteau i aquest cedeix a Fenosa el seu apartament. D’ aquesta manera tots dos són prop de la Rue Cambon.\nUna de les figures centrals del ballet és el “Cavaller de la Mort”: Dalí imagina un ballarí dins d’un paraigua gegant. Aparentment és un esquelet dins d’un paraigua invertit. Fenosa dibuixa diverses opcions per una peu d’ au. Aquests dibuixos i fotografies són l’únic testimoni que existeix. Chanel troba una solució original per aquest peu incòmode pels ballarins: el fa fictici i es mou mentre el ballarí du les cames negres i l’espectador només veu una cama ortopèdica en moviment.\nA començament de setembre de 1939 tanquen l’Hotel de Font Romeu i els Dalí tornen a París. França declara la Guerra a Alemanya. El dia 10 de setembre els Dalí són a París, després marxen a Arcachon. La Companyia dels Ballets Russos suspèn l’espectacle i el dia 14 de setembre Massine arriba a New York. És el primer que arriba i comença a fer càsting a 6 nois i 6 noies amb la voluntat d’estrenar el Ballet a Nova York. Tres setmanes després de la declaració de Guerra, Chanel tanca els tallers. Chanel es nega a deixar viatjar els seus vestits i objectes a Nova York si no viatgen amb Dalí. E. James escriu als Dalí per dir que Barbara Karinska podria fer els vestits a Nova York. E. James escriu als Dalí dient que un criat seu duria els vestits de Chanel. Dalí escriu a Edward James demanant-li que parli amb Massine per ajornar l’estrena de la Bachannale. James li diu que és impossible ja que Massine en té tots els drets.\nFinalment, Karinka fa els nous vestits i el 9 de novembre s’estrena la Bacchanale a Nova York, amb un gran èxit.


Exteriors publicarà un informe sobre la "il·legalitat" de la consulta a Catalunya\nEl ministre d'Afers exteriors i Cooperació, José Manuel García-Margallo, ha afirmat que el seu Ministeri publicarà al llarg d'aquesta setmana a la seva pàgina web un informe jurídic sobre la "il·legalitat de referends de secessió unilateral contraris a la Constitució" d'un país, en referència a la consulta sobiranista que planteja el president de la Generalitat, Artur Mas.\nAixí ho ha afirmat el ministre aquest dimecres a Pamplona, abans de participar en la presentació del llibre de l'eurodiputat navarrès del PP Pablo Zalba 'Reflexions europees a mig camí. Una visió sobre Europa'.\nA preguntes dels periodistes sobre la seva comparació entre la consulta sobiranista a Catalunya i els referends separatistes a les regions ucraïneses de Donetsk i Lugansk, Margallo ha insistit que "un referèndum de secessió unilateral contrari a la Constitució no té cabuda en la legalitat internacional".\n"Quan l'informe es pengi en la web estaré disposat a discutir-ho amb qualsevol. Al llarg d'aquesta setmana aquest informe estarà penjat, és dens, jurídicament molt sòlid, però bastant irrebatible", ha assegurat.\nEl ministre ha incidit que "l'única cosa" que ha dit sobre aquest tema és que "uns referends de secessió que siguin contraris a la Constitució interna són il·legals i, per il·legals, no poden ser reconeguts per la comunitat internacional i això és un principi general que s'aplica en tot temps i lloc".\nEn aquest sentit, ha assenyalat que "són diferents les circumstàncies que concorren" a les regions ucraïneses que les que concorren a Espanya, però ha conclòs que "les dues s'assemblen que són absolutament contràries a la Constitució d'Ucraïna i a la Constitució espanyola".


El CDIAP del Maresme va sorgir fa deu anys a Arenys de Mar gràcies a la col·laboració de l'Ajuntament del municipi, que va apostar pel projecte cedint una part del primer pis dels Mòduls de Can Nadal perquè es pogués ubicar aquest servei adreçat a la petita infància i a les seves famílies.\nEl Centre de Desenvolupament Infantil i Atenció Precoç del Maresme ofereix els seus serveis a infants de 0 a 6 anys i en algunes situacions a les seves famílies, que presenten algun tipus de trastorn, discapacitat, disfunció o disharmonia en el seu desenvolupament, o que es troben en situació de risc de patir-la.\nEl centre compta amb un equip format per Fisioterapeutes, Psicomotricistes, Logopedes, Psicòlegs, un Treballador Social i una Neuropediatra que treballen de forma interdisciplinària amb la finalitat d'oferir espais per a la prevenció, el diagnòstic i l'atenció terapèutica.\nAliances i col·laboracions amb entitats del Maresme Nord\nDurant els deu anys que el CDIAP porta en marxa, l'equip ha crescut, s'ha consolidat i s'han establert aliances i col·laboracions amb altres equips d'atenció a la infància i a la família. Juntament amb l'Equip d'Assessorament i Orientació Psicopedagògica (EAP), els equips de Pediatria, el Centre de Salut Mental Infantil i Juvenil (CSMIJ), les Escoles Bressol, els Centres Residencials d'Acció Educativa (CRAE), els equips d'atenció a la infància i l'adolescència (EAIA) i els Serveis Socials de l'Alt Maresme s'ha permès acostar i facilitar l'atenció a les famílies i, per tant, donar una atenció més integral.


'Un monstre em ve a veure' s'imposa als Premis Gaudí amb vuit guardons i 'La propera pell' se n'emporta tres\nJ. A. Bayona guanya l'estatueta a la millor direcció i Emma Suárez i Eduard Fernández les de millors protagonistes\nACN/ Violeta Gumà Barcelona 30-01-2017 8:13 Lectures 2408\nTots els guardonats en la nit del cinema català, la gala dels Premis Gaudí, el 29 de gener de 2017. Ruano Fotografia\nJ. A. Bayona continua sent sinònim d'èxit. La seva última pel·lícula, 'Un monstre em ve a veure', s'ha imposat als IX Premis Gaudí de l'Acadèmia del Cinema Català. La cinta ha guanyat vuit estatuetes de les onze a les quals aspirava, la de millor pel·lícula en llengua no catalana, millor direcció, millor direcció de producció, muntatge, fotografia, efectes visuals, direcció artística i millor so. 'La propera pell', dirigida per Isaki Lacuesta i Isa Campo i que partia com a favorita amb catorze nominacions, s'ha emportat tres premis, el de millor pel·lícula, el de millor protagonista femenina per Emma Suárez i el de millor guió. Eduard Fernández s'ha endut el guardó al millor protagonista masculí pel seu paper a 'El hombre de las mil caras'. '100 metros', de Marcel Barrena, ha recollit dues estatuetes, la de millor actriu secundària per Alexandra Jiménez i la de millor actor secundari per Karra Elejalde.\nL'últim film de J. A. Bayona, 'Un monstre em ve a veure', ha arrasat en la IX edició dels premis de l'Acadèmia del Cinema Català amb vuit estatuetes, dues corresponents als grans premis de la nit, incloent el seu segon Gaudí a la millor direcció. En aquesta categoria, el cineasta català s'ha imposat a Albert Serra per 'La mort de Lluís XIV', al tàndem format per Isaki Lacuesta i Isa Campo a 'La propera pell' i a Marc Crehuet per 'El rei Borni'.\nEl film, basat en una novel·la homònima de Patrick Ness i amb Sigourney Weaver i Felicity Jones en el repartiment, narra la història de Conor, un nen de tretze anys que intenta afrontar la malaltia de la seva mare amb l'ajuda d'un monstre. Nit rere nit, Conor inicia una aventura a través de les històries que li explica el monstre per fugir de les seves pròpies pors, fins a aconseguir tenir el valor d'enfrontar-se a la veritat. Es tracta del tercer llargmetratge del director que culmina la trilogia d'històries al voltant de les relacions entre mares i fills.\n'La propera pell', dirigida per Isaki Lacuesta i Isa Campo i que partia com a favorita amb catorze nominacions, s'ha emportat tres premis però de categories importants. El film és un 'thriller' dramàtic protagonitzat per Emma Suárez, Sergi López, Alex Monner i Bruno Todeschini. La cinta ofereix una relectura del gènere 'thriller' passant pel sedàs d'uns personatges quotidians amb vides convencionals. Un noi torna a casa després de vuit anys desaparegut. El misteri i el drama apareixen quan, al seu entorn, comencen a dubtar sobre si és qui diu ser o un intrús.\nL'última proposta d'Albert Serra, 'La mort de Lluís XIV', nominada en set categories, s'ha hagut de conformar amb dos premis tècnics, el de millor vestuari i el de millor maquillatge i perruqueria. El musical 'Cerca de tu casa', dirigit per Eduard Cortés, ha estat distingit amb el guardó a la millor música original per Sílvia Pérez Cruz.\n'Alcaldessa' i 'Timecode', entre els premiats\nPel que fa al millor documental, la cinta premiada als Gaudí ha estat 'Alcaldessa' , de Pau Faus, escrita a quatre mans amb Ventura Durall. El guanyador competia amb 'Bigas x Bigas', de Bigas Luna; 'Priorat', dirigit per David Fernández de Castro; i 'Sexe, maraques i chihuahues', escrit i dirigit per Diego Mas Trelles.\nEl millor curtmetratge ha estat per 'Timecode', de Juanjo Giménez, que corona així una setmana d'èxits, després d'aconseguir la nominació als Oscars. Competia, en aquesta categoria, amb 'Graffiti', de Lluís Quílez Sala, que també optava a ser nominada als premis de Hollywood però que finalment en va quedar fora; 'En la azotea', de Damià Serra Cauchetiez, i 'Tiger', d'Aina Clotet.\n'Ebre, del bressol a la batalla', de Roman Parrado, s'ha endut el guardó a millor pel·lícula per a televisió; competint amb 'Fassman: l'increïble home radar', de Joaquim Oristrell; 'La Xirgu', de Sílvia Quer; i 'Laia', de Lluís Danés. Com a millor pel·lícula d'animació només hi havia una nominació, la de 'Ozzy', dirigida per Alberto Rodríguez i Nacho La Casa, que s'ha emportat l'estatueta a casa.\nFinalment, la coproducció de França, Alemanya i Bèlgia 'Elle', dirigida per Paul Verhoeven, ha guanyat el premi a la millor pel·lícula europea.\nUna gala reivindicativa tenyida d'humor\nLa gala dels Premis Gaudí d'aquesta edició l'ha presentat Bruno Oro i s'ha ambientat en un cinema antic. El director artístic Lluís Danés ha previst una gala amb un marcat aire reivindicatiu i basada en l'humor amb l'objectiu de mostrar la situació de precarietat que viu el sector, advertint que les reivindicacions sobre la independència i contra l'IVA cultural ja "estaven gastades".\nLa gala, de prop de dues hores i mitja, ha inclòs filmets amb situacions quotidianes al voltant del cinema català, els espectadors o la situació laboral dels professionals del cinema. També ha comptat amb actuacions dels Amics de les Arts, Sopa de Cabra i Marina Rossell, entre d'altres.\nEn total, més de 2.000 convidats han assistit a la gala, celebrada a l'Auditori del Fòrum, entre els quals el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, la presidenta del Parlament, Carme Forcadell, l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, i els consellers Santi Vila i Jordi Baiget, entre d'altres autoritats.\nEn el tradicional discurs de la gala, la presidenta de l'Acadèmia del Cinema Català, Isona Passola, ha aprofitat per reclamar ajuts específics per al foment del rodatge en català. Segons Passola, la normalització lingüística "no ha arribat al cinema" i, per això, ha reclamat al president de la Generalitat, Carles Puigdemont, present a l'acte, incrementar els recursos per a la televisió pública perquè fomenti la ficció en català i eviti que el talent marxi a les televisions privades. "La riquesa d'Europa és al diversitat, la llengua d'Europa és la traducció. Volem ser europeus i volem rodar normalment en català", ha conclòs la presidenta.\nJosep Maria Pou, Premi Gaudí d'Honor 2017\nUn dels moments més emotius de la gala ha estat quan l'actor, director i gestor teatral Josep Maria Pou ha rebut el Premi Gaudí d'Honor-Miquel Porter a la seva trajectòria. Es tracta del màxim guardó del cinema català que, fins ara, també ha estat lliurat a Jaime Camino, Josep Maria Forn, Jordi Dauder, Pere Portabella, Montserrat Carulla, Julieta Serrano, Ventura Pons i Rosa Maria Sardà.\nEl seu discurs ha seguit el to crític de la gala pel que fa a la precarietat laboral que pateix el món artístic, malgrat l'enorme talent que hi ha al país. "He llegit en els darrers dies que, malgrat la misèria, som tant collonuts que fem un cinema fantàstic: Mentida", ha dit contundent. Per això, demana que es pugui treballar "amb les condicions necessàries". "Som professionals, no aficionats voluntaristes", ha assenyalat, fent arrencar els aplaudiments del públic.\nPou també ha volgut dedicar al guardó a tots aquells homes i dones de la interpretació que han envellit sense l'oportunitat "de pujar a un escenari com aquest a recollir un premi", i als joves que comencen la seva carrera "amb ganes de menjar-s'ho tot", però que no tindran tampoc "oportunitat de pujar aquí mai".\n2Localitzen els gegants del Vendrell en bon estat a Borriana\n3Vilanova estrena un nou element festiu, l'Àliga de Vilanova\n5L’activitat “Els dilluns al MÀG” amplia sessions davant de la seva bona acollida al Vendrell\n6Els balls de la Festa Major de Vilafranca es planten i no ballaran al carrer de la Palma\n7Troben dues fotos inèdites dels Xicots de Vilafranca\n8Mor Simeó Sendra, president d'honor de l'associació dels Tres Tombs de Vilanova i la Geltrú\n9Antoni Vigó ofereix un pregó de Festa Major sense cap paper, carregat d’emotivitat i humor\n10Hombres G, el triomf d'un estil únic al Festival Terramar de Sitges


Cursos Subvencionats | Oxford House Barcelona\nEl teu curs d’idiomes podria ser gratuït!\nTotes les empreses disposen de crèdit per a la formació dels seus empleats (no autònoms) que després es poden descomptar de les quotes a pagar a la Seguretat Social. Aquest crèdit es calcula i renova anualment. Consulta amb la teva empresa si pots aprofitar el crèdit per estudiar un curs d’idiomes a Oxford House.\nSi les empreses no utilitzen el crèdit abans de finalitzar l’any, es perd.\nEl crèdit de que disposa cada empresa depen de diferents factors, però totes tenen un mínim per treballador. Per verificar la suma exacta amb el qual explica, s’ha d’accedir al sistema de la Fundació Tripartida (FUNDAE) amb les dades de l’empresa, prèvia autorització de la mateixa.\nLa quantitat a bonificar dependrà de:\nNivell de la formació (bàsic o avançat)\nQuè he de fer per bonificar les meves classes?\nConsulta amb el responsable de formació de la teva empresa si pots aprofitar el crèdit o si s’ha utilitzat per altres formacions.\nOmple el formulari d’interés a continuación i el responsable de les subvencions d’Oxford House es posarà en contacte amb tu o la teva empresa per començar el procés.\nTingues en compte que s’exigeix un mínim de 7 dies naturals per efectuar la notificació abans de l’inici del curs.


El govern espanyol no estaria dient les xifres reals de morts per coronavirus\nAlerten que les víctimes per coronavirus a Espanya podrien ser moltes més\nEl recompte només inclou les persones que han donat positiu\nper Daniela De Amorín dimarts, 31 de març 2020 - 17:20h\nEl coronavirus continua fent estralls a Espanya | Catalunya Diari\nEls darrers dies ens hem hagut d'acostumar a un fet esgarrifós i tràgic: seguir diàriament el recompte dels morts per coronavirus al nostre país.\nUnes xifres que cada matí ens posen els pèls de punta, però que segons un informe revelat recentment podrien ser molt més dramàtiques. Els recomptes realitzats en algunes de les comunitats autònomes es podrien estar deixant fora a més de la meitat dels morts.\nAquest seria el cas de Madrid,Castella-la Manxa i Castella i Lleó, algunes de les regions més castigades per la Covid-19 pel que fa a nombre de morts.\nL'informe realitzat per l'Institut deSalut Carlos III -basat en la xarxa de Vigilància dels excessos de mortalitat per totes les causes- monitora les morts diàries que es produeixen a Espanya i les compara amb la mitjana dels ocorreguts des de 2008.\nSegons l'últim informe revelat per aquesta entitat, el virus hauria gairebé duplicat la mortalitat en algunes zones d'Espanya, mentre que a escala general assenyala que l'excés de morts respecte a la sèrie històrica entre el 21 i el 25 de març va ser de gairebé un 17%.\nCrida molt l'atenció el cas de Castella i Lleó. Entre el 17 i el 24 de març, aquesta comunitat va registrar un total de 885 morts, quan l'esperable segons les mitjanes registrades en els anys anteriors eren 500.\nA Castella la Manxa es va registrar un augment de la mortalitat d'un 75,5% en aquest mateix interval de temps, mentre que a Madrid es va registrar un increment del 66% defuncions respecte a la mitjana històrica.\nCada país té el seu propi mètode de recompte\nAquesta manca de fiabilitat de les xifres de morts al nostre país ja ha estat alertada per la comunitat científica i els mateixos sanitaris, que assumeixen que davant l'absència de més proves de detecció dels nombres reals poden ser molt superiors a les xifres oficials.\nAquesta situació és fruit del mètode emprat per a realitzar el recompte, ja que només es tenen en compte aquelles persones que han estat sotmeses a les proves, que en la seva gran majoria es realitzen als hospitals.\nNo obstant això, les morts en residències d'ancians i domicilis, de persones que tot i tenir símptomes de Covid-19 no se'ls va realitzar la prova, no entren en aquest recompte oficial que cada matí ens proporciona el ministeri de Sanitat.\nAquest problema de recompte s'està vivint en altres països europeus com França, Alemanya i Països Baixos. Cadascun proporciona les xifres oficials de morts al seu país seguint uns criteris propis que no tenen en compte a tota la població.\nPer exemple, a França només s'han comptabilitzat les morts en hospitals, no en les residències ni en els domicilis. No obstant això, a l'ésser la població major una de les principals afectades pel virus, el president francès ja va alertar la necessitat de vigilar la taxa de mortalitat a les residències.\nLa reina Letícia criticada per una imatge del seu confinament\nSanitat Govern Espanyol Defunció