Glòria per a Movistar, Lexus, CAM i Quum\n22 abril 2021 22:50\nForen els vencedors finals en les categories IMS 600, Transpac 52, IMS 500 i IMS 670\nEuropa Press | 08 agost 2005\nELexus, en la categoria Transpac 52, eCAM, en IMS 500, també eMovistar, en IMS 600, i eQuum, en IMS 670, es proclamaren vencedors finals de la 24a edició de la Copa del Rei de vela, que ahir visqué la seva darrera jornada en aigües de la badia de Palma.\nL'atenció del darrer dia en el trofeu se centrava en el duel de la novedosa TP52, en què Movistar, Lexus i Atalanti XV es jugaven el títol. El guardó caigué al final del costat dels de Russell Coutts.\nEl vaixell de Campos i Vascotto tenien la Copa del Rei pràcticament a la butxaca, però una errada en l'arribada d'spi al final de la primera popa féu que aquest caigués a l'aigua, amb la mala sort que se submergí i s'embolicà en el bulb de la quilla. Això obligà un tripulant a haver de tallar la vela i es perdé en l'operació un temps que al final fou impossible de remuntar.\nAquesta situació no fou desaprofitada pels seus més directes rivals. ELexus de Russell Coutts i l'Atalanti de Paul Cayard, que anaven endarrerits fins llavors, sobrepassaren l'embarcació gallega. El primer aconseguí acabar per davant del segon i s'adjudicà la Copa del Rei per només un punt de diferència.\nAquesta mala notícia es va veure compensada a la categoria IMS 600, on eMovistar de Lorenzo Bressani fou el gran triomfador final per davant deForum Filatélico i de l'Andalucia te quiere. El vaixell de Gonzalo Araujo se la va jugar en la darrera prova, però no pogué amb la bona feina de l'embarcació de Sanxenxo.\nPer altra banda, en la categoria IMS 500 tot estava decidit des de dissabte en favor deCAM, però l'embarcació de Fernando León es volgué acomiadar per la porta gran i ho féu adjudicant-se el triomf en la regata del dia per davant deTAU Cerámica de Javier Banderas i eCodorniu de Noluco Doreste. La superioritat del vencedor final durant tota la Copa del Rei fou aclaparadora i quedà clara veient la classificació, en la qual dominà amb una renda de 14 punts al segon vaixell, l'Azur de Puig.\nFinalment, en la categoria IMS 670, eQuum Sevilla de Sergio Llorca revalidà el títol que aconseguít en l'edició del 2004, mentre que la segona plaça se la va quedar eMovistar de Jesús Pinto. La tercera posició va ser per aMutua Madrileña de Manuel de Toma.\nLa jornada va posar el punt i final amb la tradicional entrega de trofeus als millors vaixells de mans del rei Joan Carles.


L'Aemet preveu temperatures altes i tempestes localment fortes per a aquest dissabte - Diari La Veu\nEscriba el número 259792\n6 juliol 2019 10:57h\nTots els observatoris de la xarxa de l'Aemet superaran sobradament els 30 graus. / EFE\nVALÈNCIA. Les temperatures seran "significativament altes" en un dissabte amb un oratge agitat al País Valencià, ja que s'espera que de cara a la vesprada es generen tempestes que podran ser localment fortes i fins i tot donar lloc a ratxes de vent molt fortes i molt localitzades tant en qüestió de temps com de lloc.\nSegons la predicció de l'Aemet per a aquesta jornada, a l'interior, hi haurà probabilitat de tempestes localment fortes a la vesprada que podrien portar associades ratxes de vent fort.\nNo obstant això, durant el matí, els cels estaran poc nuvolosos amb intervals de núvols alts i nuvolositat d'evolució diürna a l'interior i amb probabilitat de tempestes localment fortes a la vesprada que podrien portar associades ratxes de vent fort.\nQuant a les temperatures, tots els observatoris de la xarxa de l'Aemet superaran sobradament els 30 graus i, fins i tot, a Ontinyent (la Vall d'Albaida) i Oriola (el Baix Segura) es fregaran els 40 graus, amb 39 i 38 respectivament. També seran significativament altes les temperatures d'Alcoi (l'Alcoià), amb 37, i Requena (la Plana d'Utiel-Requena) i Gandia (la Safor), amb 36.\nLes tres capitals de demarcació registraran temperatures altes, encara que seran de les més baixes del territori. De fet, la màxima més baixa del dia seran els 31 d'Alacant, que també serà la temperatura a la qual s'arribarà a Vinaròs (el Baix Maestrat). A Castelló de la Plana tindran 32 graus i a València, 33.\nPel que fa a les mínimes, es mantindran per damunt dels 20 graus en tot el País Valencià excepte a Requena, on es quedaran en 19, mentre que a València i a Gandia tindran la mínima més elevada, amb 23 graus. Tant Alacant com Castelló de la Plana tindran 22 de mínima.\nEscriba el número 571048


Web Sindicatura (Valencià) - Publicacions Sindicatura\nWeb Sindicatura (Valencià) / Miscel·lània / Publicacions Sindicatura\nD'ALTRES PUBLICACIONS SINDICATURA\nEL CONTROL DE LOS FONDOS EUROPEOS\nSOMETIDOS A GESTIÓN COMPARTIDA (2015)\n"La auditoría de sistemas de información integrada en la auditoría financiera.\nLa perspectiva del sector público" (2010)\n"EL MAESTRE RACIONAL" (1989)\nEn el treball s’explica, per una banda, la funcionalitat social de la institució i les coordenades que delimitaven les seues activitats. D’altra banda, tracta de ressaltar la visió dinàmica, tot explicant tant el procés de creació de l’ofici, com l’evolució fins a principis de l’Edat Moderna.\n"DEL MAESTRE RACIONAL A LA SINDICATURA DE COMPTES" (1997)\nEn 1997, amb motiu de la inauguració de la nova seu de la Sindicatura, es va publicar aquesta obra, que ofereix una visió general de les característiques i funcions de la Sindicatura, així com una breu presentació del seu antecedent històric: el Mestre Racional.\n"QUINZE ANYS DE LA SINDICATURA DE COMPTES" (2000)\nMemòria que recopila les activitats i els treballs realitzats per la Sindicatura durant els primers quinze anys de funcionament.\nLa memòria es divideix en cinc apartats, que recullen el marc legal y els antecedents històrics, l’activitat en la funció fiscalitzadora i en la funció jurisdiccional de la Sindicatura, la seua organització i el règim interior, les relacions institucionals i, finalment, el règim pressupostari i la dotació material.\n"EL CONTROL DE ECONOMÍA, EFICIENCIA Y EFICACIA" (1989)\nRecull el curs impartit per Giles Bédard i Jean-Luc Ferland, del Vérificateur Général du Québec, sobre el control d’economia, eficiència i eficàcia.\nDetalla, des de la pròpia definició dels conceptes, passant per la planificació de l’auditoria, les fases de l’examen, el mateix informe, fins a les conclusions.\n"JORNADAS SOBRE LA CONTRATACIÓN PÚBLICA EN LA UNIÓN EUROPEA Y EN ESPAÑA" (1995)\nRecull les ponències que es presentaren en aquestes jornades.\nLa conferència inaugural es va centrar a exposar els principis bàsics que van inspirar la reforma de la contractació administrativa a Espanya, així com els aspectes fonamentals que van necessitar d’una adaptació a les directrius comunitàries.\nLes ponències es dedicaren a l’estudi de diversos aspectes del dret europeu de la contractació pública i el seu control (Regne Unit, Alemanya, França, Suècia i Itàlia); a aspectes concrets, com el control de la qualitat i les mesures cautelars, i a la situació espanyola, analitzant la reforma de la contractació administrativa; així com els aspectes concrets de la fiscalització i gestió dels contractes públics.\n"PRINCIPIOS Y NORMAS DE AUDITORÍA DEL SECTOR PÚBLICO" (1992)\nDavant la necessitat d’establir criteris de coordinació entre els distints òrgans de control extern, es crea la Comissió de Coordinació del Òrgans Públics de Control Extern de l’Estat Espanyol, que elabora aquest “Principios y normas de auditoría del sector público”, que recullen els criteris fonamentals que han d’observar tant els òrgans institucionals de control extern, com els experts independents, amb la finalitat que els seus informes puguen ser assumits per aquells. Tot això està adreçat a dissenyar un marc normatiu uniforme, que permetia disposar d’informes homologables entre si i conforme als principis, normes i procediments generalment aplicats per professionals de l’auditoria.\n"MANUAL Y DISPOSICIONES TÉCNICAS APLICABLES A LA FISCALIZACIÓN EXTERNA DEL SECTOR PÚBLICO VALENCIANO "(2003)\nAquesta obra recull, per una banda, la Llei de la Sindicatura de Comptes i el seu Reglament de Règim Interior, actualitzats després de les diverses modificacions introduïdes des de la seua aprovació, i d’altra, la normativa d’aplicació en la fiscalització externa que realitza la Sindicatura: “Principios y normas de auditoría del sector público”, elaborats per la Comissió de Coordinació dels Òrgans Públics de Control Extern de l’Estat Espanyol i les “Normas técnicas de auditoría de la ICAC”.\nÉs, doncs, un manual que permet disposar d’una eina de treball actualitzada, compilada, útil i pràctica.\n"LAS SUBVENCIONES Y SU CONTROL EN EL ORDENAMIENTO ESPAÑOL" (1996)\nEn aquesta obra, la investigació es centra en l’estudi del model normatiu sobre les subvencions en l’ordenament jurídic espanyol. L’estudi exposa els elements identificatius de les subvencions públiques i els controls financers, tant interns com externs.\nAl mateix temps pretén exposar part de les deficiències que presenta la regulació de la despesa pública de les subvencions, alhora que suggereix algunes línies de reforma, especialment en el seu control.\n"LA MEDIDA Y EL CONTROL DE LA EFICIENCIA EN LAS INSTITUCIONES UNIVERSITARIAS" (1996)\nAquest treball es centra en l’avaluació i el control de l’eficàcia, l’eficiència i l’economia de les universitats, dintre del marc general de les entitats públiques no lucratives. La metodologia bàsica utilitzada és la del model DEA (Data Envelopment Analysis), que resulta útil per a efectuar estudis en els quals es considera un determinat nombre d’entitats d’activitat i característiques homogènies.\nAquest llibre descriu amb profunditat i rigor les característiques i els possibles usos de la metodologia esmentada, aplicada amb caràcter específic a les universitats i als seus departaments.\n"EL CONTROL ECONÓMICO DE LA GESTIÓN MUNICIPAL. UN MODELO BASADO EN INDICADORES" (1998)\nAquest treball ve a omplir un important buit en matèria d’indicadors de gestió de les corporacions locals. Dóna un pas significatiu per a la concreció i viabilitat del control d’eficàcia, eficiència i economia en l’àmbit de les entitats públiques, en aquest cas de les entitats locals, on la implantació d’aquests controls, adreçats a avaluar els serveis -finançats amb els diners públics- que reben els ciutadans, pot considerar-se pràcticament inexistent.\nEns mostra una aproximació al disseny d’un model general d’avaluació que, recolzat en els indicadors de gestió, puga reportar utilitat a la posada en pràctica del control econòmic, identificat aquest -sense perjudici d’altres accepcions igualment vàlides- amb aquell control a posteriori la missió principal del qual resideix en el subministrament de dades que possibiliten avaluar la gestió, primordialment la de caràcter econòmic, sobre la base dels anomenats criteris d’eficàcia, eficiència i economia.\n"LA CONSOLIDACIÓN DE CUENTAS EN EL SECTOR PÚBLICO" (2002)\nLa consolidació dels comptes és una tècnica comptable la finalitat de la qual és obtenir els comptes anuals d’un grup d’entitats jurídicament independents, però econòmicament relacionades. Els comptes anuals consolidats permeten conéixer la imatge fidel de la situació economicofinancera i dels resultats del grup d’entitats.\nEls autors, tenint en compte que en el sector públic el desenvolupament de la consolidació de comptes es inferior que en el privat, determinen les raons per potenciar aquesta tècnica, delimiten les entitats que han d’incloure’s en el perímetre de la consolidació, i finalment descriuen el mètode aplicable en cada fase i es detenen a analitzar les peculiaritats respecte de la consolidació privada. El manual explica també les experiències dels altres països més avançats que Espanya en aquesta matèria.\n"FORMACIÓN DEL CONTROL EXTERNO DEL SECTOR PÚBLICO EN LA ESPAÑA CONTEMPORÁNEA" (2002)\nL’objecte d’aquest treball és l’estudi historicoinstitucional del control extern del sector públic espanyol, el seu naixement i la seua evolució.\nL’estudi analitza el desenvolupament d’aquesta institució des de l’inici del segle XIX fins la tercera dècada del segle XX.\n"LA COMPARABILIDAD DE LA INFORMACIÓN CONTABLE PÚBLICA EN LA UNIÓN EUROPEA" (2004)\nEn el seu contingut destaca l’evolució del procés de modernització de la comptabilitat pública a la Unió Europea, per a concloure amb unes propostes de classificació dels sistemes comptables públics, tant dels estats centrals, com de la resta d’administracions públiques, regionals i locals. Les trenta-vuit conclusions del treball signifiquen un esforç considerable per a aconseguir una homogeneïtat de la informació comptable a Europa, així com una visió panoràmica de la qüestió plantejada.\nLa publicació d’aquest treball, en què s’inclouen diverses referències internacionals a les reformes comptables en l’Administració local, representa una gran aportació científica, que haurà de servir com a bibliografia en els àmbits universitaris i de l’Administració pública.\n"EL CONTROL EXTERNO DE LA CONTABILIDAD ELECTORAL" (2006)\nAtès que les consultes electorals són freqüents en el nostre sistema polític –des de l’entrada en vigor de la Constitució s’hi han celebrat més de 150 processos electorals- aquest treball adquireix una major significació i utilitat. S’hi aborda l’estudi del control extern de la comptabilitat electoral sobre la base del concepte de fiscalització com a eix fonamental. Amb això, l’autora pretén oferir un estudi de gran actualitat en el qual es consideren tots el elements que la integren com a parts d’una realitat economicofinancera única i, en conseqüència, abordar-la des d’una perspectiva multidisciplinar, en què estan presents tant aspectes comptables com jurídics.


Jo vull ser com Torra, per Xavier Sardà\nSi naixés de nou, m'agradaria tenir la intel·ligència que Torra creu que té. Després de 20 dies ignorant el problema, decideix que la solució és tancar Catalunya. Vaja, que el problema «ve de fora»\n28 de de març del 2020. 21:44\nM'agradaria creure en la reencarnació per a poder néixer amb la coherència i la intel·ligència que Torra creu que té. Amb 180 infectats va dir que aquí no passava res i se celebraven jornades de portes obertes a les escoles, i els consellers continuaven amb la seva agenda normal. Si tornés a néixer m'agradaria tenir la intel·ligència que Torra creu que té. Després de 20 dies ignorant el problema, va decidir que la solució era tancar Catalunya. Vaja, que el problema “ ve de fora”. Després ho va desestimar. ¿De què els ha servit l'aïllament total, als ciutadans d'Igualada i dels pobles de la conca d'Òdena? Un desastre.\nSi tornés a néixer, també m'agradaria tenir la intel·ligència que creuen que tenen els que li van dir a Torra: “«President, tanqui Catalunya»”.\nSi tornés a néixer, m'agradaria tenir la intel·ligència que creuen que tenen els que diuen que Catalunya podria superar en solitari la crisi del coronavirus.\nTítulo del tema (Auto)\nSubtítol del tema (Auto)\nSi tornés a néixer, m'agradaria tenir la intel·ligència que creuen que tenen els que critiquen l'Exèrcit des de la seva suposada superioritat moral. L'Exèrcit ja ha intervingut a Catalunya i diversos ajuntaments, Barcelona entre d'altres, han demanat la seva ajuda. I la de la Guàrdia Civil, en alguns casos.\nSi tornés a néixer, m'agradaria tenir la intel·ligència i el sentit de l'humor que creu que té Clara Ponsatí i el seu “'De Madrid al cel'”. Els morts madrilenys li feien gràcia a aquesta senyora. A Puigdemont també li va agradar el comentari. M'agradaria néixer amb la intel·ligència que creu que té 'Puchi'.\nSi tornés a néixer, m'agradaria tenir la intel·ligència que creu que té Toni Albà, que acusa el PSC de matar catalans. Si tornés a néixer, seria, doncs, intel·ligentíssim.\nSi tornés a néixer, m'agradaria tenir la intel·ligència que creuen que tenen els que han passat de dir que Espanya ens roba, a dir que Espanya ens mata. Si tornés a néixer, m'agradaria tenir la intel·ligència que creu que té Núria de Gispert, expresidenta del Parlament, que ha dit que, si Catalunya fos un estat, moririen menys catalans.\nQuina putada no haver nascut intel·ligent.\nToni Albà Carles Puigdemont Catalunya Coronavirus a Catalunya Quim Torra Clara Ponsatí


La sequera i una gestió poc eficaç ofeguen el parc de l’Albufera | Espanya | EL PAÍS Catalunya\nEls interessos de regants, arrossers i caçadors condicionen el nivell del llac\nValència 1 DES 2014 - 00:36\tCET\nJosep Cavaller, president de la Comunitat de Pescadors del Palmar, amb els arrossars secs al darrere. MÒNICA TORRES\n“Ara hauríem de veure la perellonà [inundació màxima del llac de l’Albufera], s'hauria de poder anar amb barca pels arrossars i mireu, estan secs”, emfatitza Josep Cavaller, president de la Comunitat de Pescadors del Palmar. El nivell del llac, joia del Parc Natural de l’Albufera, va començar a caure a l'estiu però a finals d'octubre, amb l'absència de les pluges de la tardor, van saltar les alarmes: el llac havia retrocedit més de 23 centímetres i necessitava cabal extra per recuperar-se. La típica estampa del llac que, vist des de l'aire, multiplica per cinc la seva extensió per la inundació dels arrossars que l'encerclen, està inèdita a aquesta època de l'any.\n“Si no hi ha prou aigua al llac, no s'hauria de bombar als tancats [els últims camps d'arròs guanyats a l'Albufera i situats per sota del nivell del llac], ni als vedats de caça perquè encara baixa més el nivell”, diu com a resum del que ha passat aquest any. Els interessos de l’Albufera són molt més amplis que els dels arrossers. Hi ha interessos culturals, mediambientals, pesquers i fins i tot turístics.\nAcció Ecologista-Agró (AE-Agró), organització present en la gestió del parc, coincideix amb el president dels pescadors i afegeix més causes del desastre. El bombament d'aigua als tancats, la mala gestió de la gola de Pujol –que comunica el llac amb el mar– i la sequera dels dos últims anys expliquen la precària situació d'aquest paratge d'un valor ambiental incalculable, diagnostica l'ecologista Víctor Navarro. AE-Agró exigeix que es convoqui la comissió de la sequera per adoptar solucions i que la "gangrena" del llac no vagi a més.\nLa situació ha generat alarma i molts –grups polítics, ecologistes, veïns del parc i el mateix Ajuntament de València, propietari del llac– han sortit des del setembre en defensa de l'aiguamoll, sobretot per demanar a la Confederació Hidrogràfica del Xúquer (CHJ), l'única administració competent, que deixi anar cabal per recarregar l'aiguamoll i evitar més riscos a un parc el llac del qual representa només 3.000 de les 21.000 hectàrees de la seva extensió total.\nLa ‘perellonà’ –inundació màxima del parc– es retarda aquest any\nL'equilibri és precari en un espai amb quatre ecosistemes diferents (mar, devesa, aiguamoll i muntanya) en una línia recta de 20 quilòmetres, recorden els habitants del parc. A causa dels anys de contaminació, amb acumulació de metalls pesats als fons, i al fet que els aqüífers estan taponats, si es produeix un descens traumàtic del nivell de l'aigua al llac, es perd oxigen i milers de peixos poden morir.\nPer efecte de la sequera ja no baixa aigua del riu Xúquer al llac, tampoc hi ha recàrrega d'aqüífers –situació a la qual ha contribuït en part la substitució del reg agrícola per inundació pel de degoteig– i a l'aigua depurada que s'envia de Pinedo li falten nutrients.\nUn llac sota mínims i un galimaties competencial\nUn descens alarmant. El llac de l'Albufera, que ocupa 3.000 hectàrees del Parc Natural, es va situar a finals d'octubre més de 20 centímetres per sota de la cota zero, cosa que va provocar l'alarma dins i fora de l'espai natural. Els nivells han crescut durant l'últim mes, però continuen per sota de zero. La Confederació Hidrogràfica del Xúquer matisa que es van registrar valors semblants als del 2006.\nInteressos en conflicte. Tenen interessos al Parc Natural els arrossers, que ocupen 14.000 de les 21.100 hectàrees de l'espai natural; els pescadors, que han pescat al llac durant segles; els ecologistes; el turisme i les comunitats de regants.\nConfederació Hidrogràfica del Xúquer. L'organisme que regula la conca hidrogràfica decideix sobre el desembassament d'aigua a l'Albufera. Ni la Generalitat, gestora del Parc Natural, ni l'Ajuntament, propietària del llac, decideixen en aquesta qüestió.\nDirecció General de Costes. És l'administració responsable de corregir els dipòsits de sorra que, per efecte de les marees i d'obres al port, tapona els desguassos del llac al mar. Cal corregir-los.\nGeneralitat. És responsable de la gestió del Parc Natural de l’Albufera, protegit als anys vuitanta, i que ocupa 21.100 hectàrees. S'encarrega dels controls i les anàlisis de qualitat del llac i del seu entorn.\nL'Ajuntament de València. És el propietari del llac, les ribes i de la Devesa, la zona boscosa. Té delegades competències en matèria de regeneració dunar, conservació del bosc de la Devesa, recuperació del llac, vigilància d'aquests espais, prevenció d'incendis i redacció de projectes de recuperació i supervisió.\nCavaller recorda que els pescadors fa segles que són al parc i recorda els temps en què s'extreien del llac –al qual el peix entra a través de les goles– centenars de quilos de llobarro, llissa, angules i fins i tot gambeta. Ara tot ha canviat. “L'Administració està fent un esforç per recuperar determinades espècies però la gestió de l'aigua s'ha de modificar perquè la dominen els agricultors”, denuncia el president dels pescadors.\nLes comportes de comunicació amb el mar estan tancades més del compte per evitar, amb el nivell tan baix del llac, que les aigües se salinitzin, però alhora impedeixen l'entrada del peix. Per això Cavaller insisteix que no s'ha de buidar més el llac, bombant l'aigua als arrossars. El cicle vegetatiu d'aquest cultiu comença amb la sembra al maig i culmina amb la sega al setembre. Després els camps s'inunden a l'hivern fins que arriba el moment d'assecar-los i preparar-los per a una altra sembra.\nJosé Segarra, director del Parc Natural, explica la importància de la perellonà, que és quan el llac reivindica el seu territori i els límits del llac es confonen amb els dels arrossars. “Aquesta inundació atreu les aus aquàtiques, renta les terres, i, el més important, frena la salinització de l'aigua i de l'ecosistema” perquè la massa d'aigua dolça és més gran i frena la intrusió pel subsòl de la sal marina. Segarra subratlla que aquest any s'ha retardat tot. La campanya de l'arròs i la de caça s'han solapat en el temps, fet que ha generat algun petit conflicte. I els arrossars que s'han omplert ho han fet en detriment del cabal del llac, atès que amb prou feines ha plogut fins aquest cap de setmana. Els tancats perimetrals al llac s'han inundat només amb l'efecte de la gravetat i les aportacions fluvials procedents del Túria (pel nord) i el Xúquer (pel sud) no arriben al llac fins que s'omplen els arrossars confrontants al mar. Els vedats de Silla, Sollana, Sueca i Cullera també han necessitat aigua amb urgència amb els permisos de caça ja pagats i, al final de la cadena, hi ha el llac. “Habitualment els terrenys s'entollen en poc més d'una setmana però aquest any el procés serà més lent”, pronostica el director del Parc, que aposta, junt amb els pescadors i els ecologistes, per una comissió tècnica de l'aigua del parc on estiguin presents tots els actors amb interessos o competències en el paratge natural.\nL’embolic de competències complica el diàleg dels actors\nL'embolic administratiu entorn del Parc Natural de l’Albufera no facilita l'entesa entre els actors del parc. La Confederació Hidrogràfica del Xúquer és l'únic organisme que pot ordenar el desembassament d'aigua, després hi ha els regants, que gestionen el pas de l'aigua per les séquies, l'Ajuntament de València, propietària del llac, i la Junta de Desguàs, que decideix quan es tira aigua al mar. La Junta del Parc, que depèn de la Generalitat, s'encarrega del control i l'anàlisi de la qualitat de l'aigua.\nUn portaveu de la CHJ resta gravetat a la situació. “Els nivells a l'Albufera de finals d'octubre van ser semblants als de l'any passat i no eren els més baixos dels últims anys; eren, de fet, superiors als de l'any 2006”. Al llarg del novembre han crescut els nivells, que, segons reconeix la CHJ, s'han vist afectats pel funcionament de les goles al final de la campanya arrossaire, per l'ompliment dels tancats i les derivacions d'aigua de les comunitats de regants.


Manu Lanzarote causa baixa - UE Sant Andreu\nManu Lanzarote causa baixa\nLa UE Sant Andreu i Manu Lanzarote han rescindit el contracte del futbolista de mutu acord.\nEl Sant Andreu i Manu Lanzarote han donat per tancada de mutu acord la segona etapa del futbolista com a quadribarrat, que ja ha signat la rescissió del seu contracte. Lanzarote va decidir de tornar al Sant Andreu aquest estiu, després d’onze temporades. En aquesta segona etapa, ha jugat set partits de vuit possibles en aquest inici de lliga.\nDurant el primer període com a quadribarrat (2007-2010), va ser un dels futbolistes claus en aconseguir l’ascens a Segona ‘B’ la temporada 2007/2008, en què va marcar tres gols en els quatre partits de la promoció d’ascens, un contra l’Haro i dos enfront de l’Arandina. També va disputar dos ‘playoff’ d’ascens a Segona ‘A’ les temporades 2008/2009 i 2009/2010 com a andreuenc, sense poder pujar de categoria. En aquestes dues temporades a Segona B Lanzarote va disputar 74 partits i va marcar 19 gols.\nDes de la UE Sant Andreu agraïm a Lanzarote la seva dedicació i professionalitat, així com l’estima que sempre ha demostrat pels nostres colors. S’acaba un vincle professional, però persisteix l’emocional.\nEt desitgem molta sort i èxits de cara al futur, Manu!\nGracias @uesantandreu ❤💛 pic.twitter.com/KObsIFjhDg\n— Manu Lanzarote (@ManuLanzarote) December 16, 2020\nOficines tancades pel pont de la Puríssima\nCinc gols i cinquena victòria del Femení (5-0)


La COVID-19 està a nivells mínims a Calella - Calella Comunicació\nLa COVID-19 està a nivells mínims a Calella\nPels carrers de la ciutat es respira la normalitat prepandèmica, només trencada per les mascaretes\nLa nostra ciutat pràcticament està lliure de coronavirus. L’índex de risc de brot se situa als 17.23 punts, considerat molt baix i pintant Calella de color verd. En l’última setmana s’han diagnosticat només dos casos positius de COVID-19, la mateixa xifra de persones que han ingressat en els darrers dies a l’Hospital de Calella. D’aquesta manera, el centre sanitari torna a tenir pacients covid després d’una setmana a zero.\nLa taxa de reproducció de l’epidèmia també es manté baixa, a 0,55, fet que indica que no creix. La incidència acumulada de diagnosticats els últims 14 dies per cada 100.000 habitants és de 31,46.\nLes escoles de Calella estan vivint un curs pràcticament normal, amb molt poca incidència del virus. En aquests moments, només hi ha un alumne confinat per ser positiu a tota la ciutat, però el seu grup no ha hagut de ser aïllat.\nLa flexibilització de les restriccions no ha tingut, de moment, efectes a Calella, una bona senyal que estan vivint també municipis propers com Sant Pol, Canet o la Vallalta. Pineda de Mar, en canvi, té un risc de rebrot alt de gairebé 190 punts amb 14 casos positius diagnosticats en la darrera setmana.


Cant funcional -\nDeixeu un comentari\t/ Cant i veu / Per\tOsona Ioga\nEl mètode funcional de la veu sorgeix als 70 a Alemanya com a resultat del treball del Prof. Rabine en col·laboració amb el Prof. Peter Jacoby, i consta de quatre parts íntimament relacionades:\n• Una teoria sobre la funció vocal\n• Una teoria sobre formes d’aprenentatge\n• Un mètode pedagògic desenvolupat sobre les dues teories anteriors\n• Un entrenament vocal també desenvolupat sobre les dues teories\nA través d’una investigació científica en què es va reunir material bibliogràfic relacionat amb la investigació laringològica i de la pedagogia del cant, es va arribar a la conclusió que els mètodes d’ensenyament del cant pràcticament no tenien en compte els descobriments laringològics de els darrers cinquanta anys, i que aquests mètodes utilitzaven imatges que no coincidien amb els requisits funcionals del sistema fonatori.\nD’altra banda, es van fer mesures bioelèctriques durant el cant i es van traçar corbes d’evolució dels alumnes de cant de l’escola Superior de Música de Colònia durant un període de tres semestres. Això va corroborar la hipòtesi que hi ha tècniques de cant de gran esforç muscular, que no resulten beneficioses ni per a l’alumne en formació ni per al cantant professional.\nAquest mètode, en propiciar el coneixement de les bases anatòmiques i fisiològiques de l’acte de cantar per part del cantant, estimula la creativitat i la cerca de la seva identitat com a artista. En lloc d’intentar imitar el que fa el mestre, el cantant comprèn què li passa a ell mateix, i així pot trobar les imatges o exercicis que va necessitant a cada moment.\nEl mètode Rabine comparteix amb el mètode feldenkrais entre altres coses, la idea que cal utilitzar el mínim d’energia requerida per a cada acció, de manera que la pràctica millori l’instrument (en aquest cas el cos humà) en lloc d’esgotar-lo o deteriorar-lo .\nUn dels objectius del cantant és el creixement i la coordinació dels músculs respiratoris, fonatoris i articulatoris. Aquest mètode parteix de la base que tots els músculs del cos estan relacionats entre si, de manera que només és possible assolir el creixement coordinat d’un petit grup si tots els músculs restants queden involucrats en el procés de creixement.


Medicaments genèrics: Més barats, però igual d'eficaços i fiables | Revista | EROSKI CONSUMER\nMedicaments genèrics: Més barats, però igual d'eficaços i fiables\nLes principals causes del creixement d'aquesta despesa són l'envelliment de la població i l'aparició contínua de medecines noves i costoses que la sanitat pública finança. Tot i que el problema és complex i no té una solució fàcil queda la constància que estendre l'ús dels medicaments genèrics, que costen habitualment entre el 10% i el 25% menys que els de la marca que els va patentar però que són igual d'eficaços i segurs, reduiria notablement la despesa farmacèutica de l'Administració i dels mateixos ciutadans. A partir de l'1 de desembre només es receptaran, si és possible, medicaments genèrics, que vindran etiquetats amb les lletres EQ. Si el pacient vol continuar amb la seva marca habitual, haurà d'abonar la diferència entre el genèric i l'original. En aquest termini de temps també es reduirà el preu de gairebé 200 productes que, de moment, no són intercanviables per genèrics. El desembre de 1999, Sanitat tenia autoritzats 56 principis actius genèrics que cobreixen les patologies més comunes, comercialitzats en unes 350 presentacions.\nEls medicaments genèrics són aquells la patent dels quals (propietat de l'empresa farmacèutica que els va inventar o dissenyar, normalment després de molts anys d'investigació científica molt cara) ha caducat i que laboratoris autoritzats per l'Administració fabriquen i comercialitzen. Aquests laboratoris han de demostrar l'equivalència terapèutica dels seus fàrmacs amb l'original. És a dir, no es tracta de medicaments de rebaixes, sinó de productes eficaços que compleixen totes les garanties. La Llei del medicament estableix que un genèric ha de contenir el mateix principi actiu, idèntica dosi i la mateixa forma farmacèutica que l'original i ha de garantir la mateixa qualitat, seguretat i eficàcia que el medicament de referència.\nLa patent d'un medicament venç en uns quatre o cinc anys. Si un laboratori, abans del venciment de la patent aliena, vol vendre una rèplica d'aquell medicament amb un altre nom comercial, ha de pagar regalies al laboratori que té la patent o comprar-li la matèria primera.\nEls metges tenen la facultat de prescriure medicaments en exclusiva; per tant, si no es recepten més genèrics és perquè ells no volen. S'han mostrat sempre refractaris a qualsevol imposició o insinuació sobre quin medicament han de prescriure. La llibertat de prescripció és sagrada, addueixen. Però, en realitat, hi ha algunes influències que semblen resultar més eficaces. Els laboratoris farmacèutics no dubten a complimentar els metges, a obsequiar-los amb assistències a congressos, regals, viatges d'estudis i reunions científiques (darrere les quals, en ocasions, s'amaguen propostes en les quals el que és primordial són el lleure i el turisme) que promouen en els facultatius el record d'unes marques comercials determinades en el moment d'escriure la recepta. Des de la perspectiva de la prescripció, els genèrics fins i tot faciliten la tasca del metge, ja que no es veuen forçats a recordar marques comercials, que n'hi ha a milers, sinó només el principi actiu i la dosi.\nEls farmacèutics, per la seva part, obtenen els seus beneficis mitjançant un marge fins ara fix (un percentatge) sobre el preu que ells paguen per cada envàs als distribuïdors. Això suposa que com més gran sigui el cost del medicament, més rendible és per al farmacèutic. Per tant, sembla natural que el farmacèutic, en general, prefereixi vendre productes cars que barats i, ja més en concret, que necessiti incentius per expendre per iniciativa pròpia medicaments genèrics, sempre més barats que els de marca coneguda. Però estem en un cercle viciós: si els metges no recepten genèrics, les farmàcies difícilment els podran vendre, almenys els que necessiten prescripció mèdica. Els consumidors poc hi poden fer (a part de demanar als metges que els prescriguin genèrics i de demanar a les farmàcies els productes sense recepta pel seu principi actiu i no per la seva marca comercial) ja que fonamentalment consumeixen el que el metge els recepta. Per vèncer la desconfiança que podrien mostrar els consumidors cap als genèrics és necessària una tasca d'informació eficaç vers els usuaris si es vol generar una cultura d'estalvi i racionalitat en el consum de medicaments.\nVegem alguns exemples de medicaments genèrics i comparem-ne el preu amb el dels de marca coneguda. A la llista següent se cita en destacat el nom del principi actiu. La sigla EFG significa "especialitats farmacèutiques genèriques".\nAmoxicil·lina. Antibiòtic d'ús ampli. Clamoxyl, del laboratori Smithkline Becan, costa 537 pessetes.\nFa poc més de dos mesos, es van fer públiques certes disposicions del Govern central per reduir la despesa en medicaments entre les quals figura la promoció de l'ús de genèrics i la incentivació de la seva venda a les farmàcies. Per aconseguir-ho, el marge d'aquests establiments augmentarà en els genèrics des del 27,9% habitual fins al 33%. Però la tradició en el consum de genèrics és encara escassa al nostre país i, com en altres productes, la marca del fabricant i el seu prestigi influeixen en gran mesura en totes les baules de la cadena: farmacèutics, metges i consumidors. Ja fa tres anys que es poden adquirir genèrics, però les vendes d'aquests productes no representen ni el 2% de la despesa farmacèutica total. A Alemanya assoleixen el 20% i a Dinamarca encara més, el 27%, amb l'estalvi consegüent que això representa per als consumidors i per als tresors públics.\nActualment, més de setanta laboratoris de tot el món fabriquen aquest tipus de medicaments. Les grans empreses farmacèutiques compten amb subdivisions que, dins de la companyia però amb un altre nom, es dediquen a la fabricació exclusiva de genèrics. Aquests preparats ofereixen una garantia equivalent a la del fàrmac original i es presumeix que liberalitzaran en cert grau el mercat farmacèutic i fins i tot, segons algunes opinions, impulsaran una nova competència que incentivarà el desenvolupament de nous productes i fomentarà la investigació. Alemanya i el Regne Unit, que gaudeixen d'una cultura de consum de medicaments genèrics consolidada, poden presumir de les inversions més grans en investigació i desenvolupament (I+D) en el sector farmacèutic.


Llibertat, anarquia i un aforisme cada dia XLIII\nPublicat el 30 de març de 2022 per vicent montesinos\nDedicat a Bruce Willis, el de Moonlighting, Blind Date, Pulp Fiction i The Sixth Sense. Ara que es retira per malaltia.\nLlibertat anarquia i un aforisme cada dia XLII\nPublicat el 28 de març de 2022 per vicent montesinos\nUn poc d’humor:\nJo tinc molt clares les meues apostes! ha ha ha\nPublicat dins de humor | Deixa un comentari\nNoli me tangere, de José Rizal.\nPublicat el 27 de març de 2022 per vicent montesinos\nUn jove filipí torna d’estudiar d’Europa (i dic Europa, no només Espanya) i se n’adona de com es maltractat el seu país pel que en teoria és la “mare pàtria”. La corrupció sobretot de l’església i la guàrdia civil permesa pels representants del govern de Madrid (o potser no tenen recursos per eliminar-la) empobreix i manté la població en la ignorància més extrema. Una vegada allà, intenta canviar la situació i veu que les forces vives no li deixen fer res que faci prosperar la vida del poble i que aquest deixe d’estar sota el control del clergat i dels guàrdies corruptes fins a arribar al dramàtic final que tindrà una continuació en una segona novel·la.\nRizal escriu aquesta novel·la per denunciar la situació del seu país i el poc de cas que fa la “mare pàtria” d’aquest. Com sembla que li va anar passant a ell, al principi el protagonista encara confia en la que a Madrid se n’adonaran de la situació i actuaran per canviar la situació. Però poc a poc es va fent a la idea que això és impossible i va radicalitzant les seues posicions fins acostar-se a l’independentisme, de l’autonomisme a la secessió definitiva. No vos sona la situació? Cuba i Filipines fa més de cent anys, ara a Catalunya.\nCom sempre Espanya enlloc d’afrontar la situació de manera civilitzada, opta per afusellar a l’autor de l’obra, convertint en màrtir de la independència filipina a un que només cercava l’entesa amb la metròpoli per obtenir un futur millor per a tots dos.\nPersonalment vaig recordar una anècdota que vaig llegir fa anys. Quan després de guanyar la guerra els americans s’apoderaren de les illes, varen intentar educar al país i varen portar molts llibres i material escolar en espanyol. La sorpresa que es varen portar va ser que la majoria de la gent, no en sabia d’espanyol, ja que al contrari del que havia passat a Amèrica del Sud i centra, el clergat no s’havia dedicat a ensenyar la llengua als indis, sinó simplement a explotar-los, i evidentment quan més incultes, més fàcil per ells de viure a la seua costa. L’espanyol només era la llengua de les elits i potser per això allà ara l’espanyol no és ni llengua oficial, ho són l’anglès i el modern filipí.\nPublicat dins de educació, Literatura | Deixa un comentari\nLlibertat, anarquia i un aforisme cada dia XLI\nPublicat el 25 de març de 2022 per vicent montesinos\nJa sé que està repetit però l’actualitat mana:\nSí, vull ser maleducat, no m’han donat una altra opció. Més de 30 anys treballant al món de l’ensenyament defensant la meua llengua a les dues ribes del riu Sénia, per a que ara vinguen uns fills de putes de polítics que no volen caure de la poltrona i en uns minuts llencin per terra tota la feina feta per molts professionals durant molts anys. Jo, com diu l’aforisme, no puc tenir educació amb aquests penques, que han demostrar que són uns traïdors al seu país i a la seua llengua: dimitiu i torneu-se’n a casa, fills de putes.\nPublicat dins de educació, el meu país, política | Deixa un comentari\nLlibertat, anarquia i aforisme cada dia XL\nPublicat el 24 de març de 2022 per vicent montesinos\nAquest cartell amb l’aforisme de Fuster hauria d’estar penjat a la redacció de moltes editorials que publique llibres tan dolents (normalment anomenats best-sellers) que fan malgastar el temps i els diners que hauríem de dedicar a rellegir coses més instructives i interessants! Els grans clàssics, per exemple.\nPobles valencians abandonats, d’Agustí Hernàndez.\nAquest llibre que ha estat reeditat recentment és un bonica i útil guia per conèixer i recórrer diferents indrets del nostre país que tenen en comú que ja no estan habitats. A més d’una acurada descripció del lloc amb bones fotografies ens recomana paratges que estan prop del lloc citat per fer la visita més atractiva. I potser és ací on trobe el defecte del llibre per al meu gust, és massa descriptiu i poc literari si per exemple el compare amb el llibre Els pobles oblidats de l’editorial Sidillà on cada autor descriu un indret però exposant el seu punt de vista personal i les seues opinions. És aquest toc més literari el que trobe a faltar en aquest llibre, que no per això deixa de ser recomanable i aconsegueix el seu objectiu.\nLlibertat, anarquia i un aforisme cada dia XXXIX\nPublicat el 19 de març de 2022 per vicent montesinos\nEn un article al diari Ara l’escriptor Vicenç Pagès Jordà deia:\n“Aquest article està dirigit a la gent que sosté que és el mateix llegir un llibre que un PDF. Doncs no. Les mancances dels PDF són considerables. No fan olor, no es superposen en estrats volumètrics, no els podem passar la mà pel llom, no propicien les troballes inesperades. Els PDF no es poden apilonar en columnes salomòniques, no cauen amb la sorollosa alegria del mikado, no els pot queixalar el gos (va per tu, Max). Al contrari que les biblioteques personals, les carpetes d’ordinador amb arxius en PDF no es poden considerar obres d’art, ni tampoc autobiografies en 3D”\nI, personalment, recorde la llibreria Grau de Terrassa i la també egarenca El Cau ple de lletres. I com no, la Geli i la 22 de Girona. I moltes altres més.\nLlibertat, anarquia i una aforisme cada dia XXXVIII\nPublicat el 18 de març de 2022 per vicent montesinos\n“A vostès ja els ho puc dir: m’han cremat en efígie. Literalment, he estat objecte, o víctima, d’un autèntic “auto de fe”. La cerimònia tingué lloc el 9 de març de 1963., s’ajustava a les tradicions del genere: se celebrà a la plaça major de la ciutat de València, va presenciar-a una considerable aglomeració de públic, la presidien les màximes autoritats locals, el simulacre incinerat em representava inequívocament a mi, i el foc que va consumir-lo havia estat encès per mans commogudes de virtuosa i judicial indignació………………………En el meu cas, per fortuna, no mediava la intervenció de cap tribunal amb poders tan imponents com els del Sant Ofici de segles enrere. La intenció, el mecanisme i la fórmula, però, eren idèntics.”\nReflexions d’un ninot de falla.\nA un el cremen i recentment, destrossen el que no els agrada (falla Llepant-Guillem de Castro) o algunes tenen un mal gust deplorable i encara no distingeixen la fina línia de la ironia la sàtira de l’insult més groller. Per no parlar del masclisme de certs ninots que encara continuen igual que quan jo era xicotet (50 anys!).\nLa veritat és que soc molt escèptic respecte a un canvi per a millor al món faller. Porte massa anys esperant-lo i encara no el veig, tret d’honroses excepcions. Porte massa anys veient aquest balafiament de diners, aquest masclisme que continua, aquesta vinculació amb la religió catòlica més retrograda que es diu ofrena (des de 1945 no ho oblidem), o aquesta jerarquització de les comissions que no crec que tinga cap origen popular. Tot plegat fa que no veja cap canvi a millor en un futur proper. Potser hem d’esperar alguna generació més, ja que com passa en aquesta falsa transició que ens han venut no s’ha fet net amb un passat que cal superar per sempre.\nO melhor do mundo são as crianças, Fernando Pessoa.\nDe com el poeta ja escrivia des de ben petit, més concretament 7 anys.\nA Minha querida mamã:\nEis me aqui em Portugal\nNas terras onde eu nasci.\nPor muito que goste delas,\nLlibertat, anarquia i aforisme cada dia XXXVII\nPublicat el 15 de març de 2022 per vicent montesinos\nAvui, dedicat a Gabriel Rufiàn.\nFronteres, de Vicent Partal.\nLes fronteres, tal com s’entén avui aquest concepte, no són naturals, són creades per l’home. El problema és que estan tan malt fetes en la majoria de casos, que en lloc de solucionar problemes en creen més. Potser la solució a molts problemes actuals seria replantejar-nos aquest concepte tan rígid que tenim del concepte frontera i fer-les més flexibles, i assumir que aquestes poden canviar i no ser eternes, com ens volen fer creure des del segle passat.\nBasant-se en aquesta premissa i després d’una llarga introducció Vicent Partal ens conta la seua experiència com a periodista a diferents llocs frontereres o altres llocs que es podrien considerar fronteres, però amb el concepte actual, sinó amb un altre més ample que pot separar o unir mons i societats diferents, no estats. I així van sortint conceptes com la frontera de les paraules, del temps, del no-res, de la ràdio, de la música,…..cadascun vinculat a una ciutat del món.\nPotser llegint-lo vos passe com a mi i de seguida aneu a cercar la ciutat al google maps per veure millor el que el director de Vilaweb ens està explicant!\nLlibertat, anarquia i un aforisme cada dia XXXVI\nPublicat el 14 de març de 2022 per vicent montesinos\nHui no toca Joan Fuster, hui toca Jaume Perich:\n“Un dels inconvenient de ser pobre és que t’obliguen a ser honrat.”\nDràcula, de Bram Stoker.\nPublicat el 10 de març de 2022 per vicent montesinos\nQuan era adolescent vaig llegir Frankenstein (el vaig tornar a rellegir fa uns anys) i em va agradar prou. Però per Dràcula mai m’havia sentit atret fins que fa poques setmanes el vaig trobar prou bé de preu en una d’aquestes col·leccions que només val la pena comprar la primera entrega i que inunden les papereries i quioscs durant els mesos de setembre i gener. Després de llegir-lo he vist que valia la pena la inversió (poca, és clar) i he gaudit prou de la seua lectura. S’allunya molt de les versions cinematogràfiques que he vist (no he vist la versió de Coppola) on en totes es dona un paper més principal al comte, cosa que crec que al llibre no passa. Em sembla que el protagonisme al llibre està més repartit en els seus perseguidors que no pas amb el vampir, però potser per al llenguatge cinematogràfic això no és gaire rendible, ja que els productors venien les pel·lícules fonamentant-se en les seues estrelles del moment. L’altra diferència amb el llenguatge cinematogràfic a les pel·lícules basades en ell és l’absència és la falta de linealitat, el llibre està fet a base de fragments dels diaris dels protagonistes que van enllaçant la trama fins a arribar al final que res té a veure amb el final que rep Christopher Lee a la versió que més m’agrada de totes.\nLlibertat, anarquia i un aforisme cada dia XXXV\nPublicat el 8 de març de 2022 per vicent montesinos\nO una cançoneta:\nil·lumina descarat tot l’espectacle de la gent.\nPublicat dins de Literatura, música | Deixa un comentari\nLlibertat, anarquia i un aforisme cada dia XXXIV\nPublicat el 4 de març de 2022 per vicent montesinos\n“No hi ha cap servilisme que sigui desinteressat.”\nDiccionari per ociosos.\nEs pot traduir com l’actual política autonomista d’uns que abans deien que eren independentistes? quin és el seu actual interès?


Mont-Ral / Comarca: Alt Camp\nTeléfono 977 760 149\nFax 977 760 044\nWeb Oficial Mont-Ral\nWeb de Interés Mont-Ral, turisme i esport\nEl terme municipal de Mont-ral, de 34,65 km² d'extensió, ocupa les terres de la banda de llevant de les Muntanyes de Prades, i es troba, doncs, a ponent de la comarca de l'Alt Camp. Termeneja al N amb l'antic terme de Rojals, incorporat avui a Montblanc. El límit segueix primer la llera del riu Brugent i s'enfila després fins prop del cim de la mola d'Estat, on en el punt dit dels Quatre Termes conflueixen els de Mont-ral, Prades, Vimbodí i Montblanc, i hi coincideixen també tres comarques: l'Alt Camp, el Baix Camp i la Conca de Barberà.\nA la segona meitat del segle XII, el territori de Mont-ral passà a ser domini dels comtes de Barcelona. Després de la conquesta del Castell de Siurana, quedà incorporat al Comtat de Prades, ja des del moment de la seva constitució.\nA començaments del segle XIV formà part de la vegueria de Tortosa i, al principi del segle XVIII, abans del Decret de Nova Planta, va pertànyer a la vegueria de Montblanc.\nLa població no forma un sol nucli agrupat, al contrari, és distribuïda de manera desigual dins el territori. Cal distingir quatre nuclis urbans, Mont-ral, Farena, l'Aixàviga i el Bosquet, i dues zones de masies disperses, Cabrera i la Cadeneta. Hi ha, a més, diferents masos aïllats\nL'església parroquial de Sant Pere ad Vincula, patró de la vila, és al cim d'un turó de 888 m d'altitud. La primitiva construcció és d'estil romànic i conserva en bon estat l'absis i la portalada lateral d'accés al temple. Fou reformada al segle XVIII, època de la qual data la construcció del campanar actual, que ha sofert sovint les batzegades dels llamps. Una balconada, disposada al davant de la porta, permet de contemplar tota la plana del Camp. Darrere l'absis hi ha el cementiri, arrebossat als murs de l'antiga casa parroquial, avui molt malmesa. Les cases s'esglaonen al vessant solà del turó, al llarg del Carrer Major.\nA l'extrem superior del Carrer Major hi ha el refugi Musté-Recasens, bastit aprofitant una antiga casa i donat després al Centre de Lectura de Reus.\nAquests paratges, de tant alt interès espeològic, s'han format a causa dels processos de carstificació que afecta a terrenys calcaris, a causa dels quals es formen grans sistemes de cavitats subterrànies.\nLa Masia “La Torre” es un mas de construcció inicial de finals del segle xv, restaurada en els anys noranta.\nEn les reformes i reconstrucció, s'ha vigilat de mantenir les característiques inicials, i així, les façanes són de pedra igual que les parets interiors amb un gruix de més de 60 cm.\nRecentment, la hem obert al públic amant, del que ella, el seu entorn i nosaltres oferim:\n• Tranquil·litat absoluta per dormir, desconnectar i descansar.\n• Esmorzars exquisits a base de productes casolans.\nTelèfons: 977 26 92 71\n626 24 75 83\nFax: 977 26 92 34\nEl medi natural es el principal atractiu que ofereix el municipi, amb gran varietat de paisatges, amb els rius Brugent i Glorieta i les muntanyes de Montllats, Serra del Pou i les Moles.\nExisteixen interessants coves tant pel seu recorregut com per la seva profunditat.\n• Platges Salou i Cambrils (30 km)\n• Muntanya - Senderisme\n• Riu Brugent (limit finca)\nMont-ral celebra la seva festa major el tercer cap de setmana d’agost.Farena celebra la festa major el segon cap de setmana de setembre.(ftes i fotos ver links de la ficha)


Si no veieu correctament aquest missatge, feu clic aquí\nTot el que necessites saber en clau econòmica\nCaixaBank ha presentat aquesta setmana un benefici el primer trimestre de 4.786 milions que responia a un efecte comptable no desitjat i fruit de la compra de Bankia. Poques vegades s’ha vist una empresa incòmode pel fet de presentar uns guanys elevats, i aquest va ser el cas, potser perquè el banc està en ple expedient de regulació d’ocupació.\nMés discrets i minsos, i segur que molt més celebrats, són els beneficis que va presentar Parlem: 11.000 euros escassos. L’operadora de telecomunicacions catalana ho va fer després d’augmentar la seva facturació un 70% en plena pandèmia, i ho va aconseguir malgrat la incomprensible decisió del govern de congelar la portabilitat entre operadores durant sis setmanes al confinament. El seu fundador, Ernest Pérez-Mas, pensa a treure l’empresa a borsa aquest estiu i realment el seu és un cas per estudiar.\nL’ARA va explicar en el seu dia la cursa per fundar la companyia, l’any 2014, i n’ha explicat els seus esforços i els seus números vermells any rere any. Que Parlem hagi sobreviscut a tot plegat i hagi sortit de pèrdues en plena pandèmia és una tota una fita. La seva serà una d’aquelles històries que caldrà rescatar quan mirem d’explicar com ens ho vam fer treballadors i empreses per resistir al confinament, a les restriccions, a aquest toc de queda que ja queda en el passat.\nQue tingueu tots una molt bona setmana, i que sigui de pocs paraigües.\nLes seus de Naturgy\nAlguns directius del grup La Caixa fan broma amb la possibilitat que el trasllat de la seu de Naturgy respongui a l'interès de Francisco Reynés per no haver de desplaçar-se massa lluny quan ha d'anar a l'oficina. Resident a Madrid, quan Reynés visita la capital catalana no pernocta a prop de la Barceloneta, on estava fins ara la seu de la gasista. La nova seu, a la Diagonal amb Avinguda Sarrià, li cau molt més a prop. Una cosa semblant va passar amb la seu d'Abertis. Quan Reynés va passar a presidir la concessionària, va ordenar obrir una seu específica per a presidència i alguns serveis addicionals a l'avinguda Pedralbes de Barcelona, tot mantenint la seu històrica de la companyia a la Zona Franca, molt més llunyana per al directiu.\nLa reforma ﬁscal, ferida de mort abans de néixer\nTot i les promeses a Europa, la por a la reacció dels votants fa que el govern descarti una reforma que situï la pressió fiscal a la mitjana de la UE\nÀlex Font Manté 4 min\nEl retorn de l’E-58425 dels laboratoris Esteve\nAlbert Martín 3 min\nAdeu al monopoli de Renfe\nLaia Forès 3 min\nL'atur cau per segon mes consecutiu i baixa de la frontera del mig milió de desocupats\nLeandre Ibar Penaba 3 min\n"De desembre a març és infernal"\nElisabet Escriche 3 min\nLa nissaga del fundador de Glovo\nOscar Pierre va ser el primer de quatre cosins amb arrels en la indústria tèxtil que va fundar la seva empresa\nPaula Solanas Alfaro 6 min\nConnecta amb el diari ARA\nSi vols deixar de rebre aquesta 'newsletter' de l'ARA, pots donar-te de baixa aquí.\nTambé pots adreçar-te a la nostra Oficina de Privacitat per tal d’exercir els teus drets d’accés, rectificació, supressió (cancel·lació), portabilitat, limitació o oposició al tractament a través de l'adreça de correu electrònic: privacitat@ara.cat, o consultar la nostra Política de Privacitat.\nEdició de Premsa Periòdica Ara, SL. C/ Diputació, 119 Barcelona Catalunya 08015


Esports - La Penya Blaugrana Sant Cugat, premi a la millor Projecció Social pel Torneig Nocturn Mixt\nLa Penya Blaugrana Sant Cugat, premi a la millor Projecció Social pel Torneig Nocturn Mixt\nel 19/abr/18 Dani Aguilà Altres PDF\nLa Penya Blaugrana Sant Cugat ha rebut el premi a la Millor Projecció Social de la 21a Nit de l'Esport per l'organització del Torneig Nocturn Mixt de Futbol 7, una jornada de sensibilització que aprofita l'esport per fomentar un oci alternatiu entre els joves. Enguany la cita ha arribat a la cinquena edició i, sota el lema 'Enganxa't als bons hàbits', ha volgut fer reflexionar els joves de la ciutat sobre uns determinats hàbits de consum a través de la pràctica de l'esport.\nEl president de l'entitat, Josep Maria Félez, s'ha acompanyat dels membres de la junta directiva del club per recollir el premi. Félez ha destacat el caràcter 'altruista' de la Penya Blaugrana.\nÉs el reconeixement a unes persones que fan un esforç i treball altruistes. Gràcies a tots els esportistes que fan que Sant Cugat sigui cada dia més gran.\nL'esport com a vehicle dels bons hàbits\nJa fa quatre anys que la Penya Blaugrana Sant Cugat, juntament amb Teampartners, va estrenar un format adreçat a adolescents dels instituts i centres escolars de Sant Cugat l'horari del qual fos fins la matinada i que pretenia fomentar un oci nocturn alternatiu a través de l'ús del futbol. Tot plegat, incidint en l'etapa de creixement amb tallers enfocats a la sexualitat, l'alimentació, les relacions personals i l'avís sobre el consum de drogues, entre d'altres.\nUn esdeveniment consolidat que aposta per la partitat\nDesprés de quatre edicions, la cita s'ha consolidat i enguany ha comptat amb 24 equips repartits en dues instal·lacions: Can Magí i la Guinardera. A més, tots els conjunts que hi participen han de ser mixtos, reforçant així un altre dels objectius del torneig: la paritat a l'esport.\nEls clubs santcugatencs potencien les retransmissions en directe dels partits\nSant Cugat acull la ReVolta el 30 de maig, la Volta Ciclista femenina\nEls equips santcugatencs tornen a la competició aquest cap de setmana\nFernández Alá: "Si guanyem portarem la Masia del Barça a Sant Cugat"\nJosep Maria Félez, president de la PB Sant Cugat, rep el guardó


INICI > ACTUALITAT > València Cuina Oberta\nDurant el Cuina Oberta de València es podrà gaudir de menús a preus especials\nQuan: Del 16 al 26 de juliol On: València (Horta)\nVisit València, reprèn la 22 edició de València Cuina Oberta, suspesa durant la crisi sanitària, del 16 a l'26 de juliol. Aquesta iniciativa es va posar en marxa el 2009 i segueix creixent, amb 54 participants. Tots ells compleixen amb l'aforament reduït i les mesures de prevenció, higiene i seguretat establertes.\nValència Cuina Oberta segueix l'exemple de les restaurant week de Londres i Nova York: els millors restaurants de la ciutat ofereixen menús degustació a un preu assequible i fix. L'objectiu és donar a conèixer la qualitat de la cuina valenciana, posant-la a l'abast de totes les butxaques per dinamitzar el consum. A la 22 edició, el menú de migdia tindrà un cost de 24 euros, 32 euros en el cas dels sopars i se sumarà un suplement de 15 euros en restaurants gourmet (aquells amb estrella o qualificació Bib Gourmand de Michelin o Sols Repsol).\nAquest esdeveniment culinari centra la seva atenció en el producte fresc local, amb uns menús basats en els productes de temporada inclosos en el catàleg valencià de varietats tradicionals d'interès agrari de la Comunitat Valenciana. La 22 edició de Cuina Oberta aprofita la campanya de "Mode València On" de Visit València amb l'eslògan: "Activa la Manera Gastronomia On, torna Cuina Oberta".\nA més d'altres premis que es revelaran durant el desenvolupament de Cuina Oberta, els primers 100 comensals de cada restaurant rebran una copa de cava brut El Miracle. A més, els vins Bobal Blanc i Negre, el negre Nebla i Fusta Blanc seran els recomanats per maridar els menús durant aquesta setmana gastronòmica.\nPodeu consultar el llistat de restaurants que participen a la campanya gastronòmica i els menús a www.valenciacuinaoberta.com


Les empreses del Parc Científic de Lleida tenen un dèficit de 170 programadors | VilaWeb\nAMPLIACIÓ:La pluja inunda la N-340 al seu pas per Alcanar i obliga a aturar trens del corredor mediterrani a Vinaròs\tAMPLIACIÓ:La pluja inunda la N-340 al seu pas per Alcanar i obliga a aturar trens del corredor mediterrani a Vinaròs\nLa xifra s'ha posat de manifest en una jornada que busca fomentar les vocacions tecnològiques entre els estudiants de Secundària\nACN Lleida.-Les empreses tecnològiques del Parc Científic de Lleida tenen actualment un dèficit de 170 programadors. La xifra s’ha posat de manifest en una jornada que busca fomentar les vocacions tecnològiques entre els estudiants de Secundària. Un dels principals incentius, per tant, és que els perfils professionals tecnològics són dels més demanats pel mercat laboral i “tenen feina assegurada”, segons ha remarcat l’organitzador de la jornada i coordinador dels laboratoris TIC del Parc, Andreu Ibáñez. Durant tot el matí s’han programat xarrades sobre les possibilitats que ofereix el núvol, els assistents personals, la realitat virtual o l’Internet de les coses. També s’ha dedicat una sessió a l’empoderament de les dones en el món de la tecnologia, on continuen sent minoria. Com a exemple, dels 130 inscrits a la jornada d’aquest dissabte les noies no arribaven al 10%. A la tarda els assistents aprendran a programar les seves pròpies aplicacions de Google.\nLa d’aquest dissabte és la quarta edició de l’esdeveniment, que porta per nom Google Devfest High School Developers Parade Lleida 2017 i l’organitza el Google Developer Group (GDG) de Lleida amb la col·laboració de l’Escola Politècnica Superior de la Universitat de Lleida (UdL). Es tracta d’una jornada d’aprenentatge tecnològic dirigit a estudiants de formació professional i batxillerat, que han estat la meitat dels inscrits, però oberta a tothom qui vulgui aprofundir els seus coneixements de noves tecnologies.L’organitzador i coordinador dels laboratoris TIC del Parc Científic de Lleida, Andreu Ibáñez, ha insistit que “és important que potenciem les vocacions tecnològiques perquè els estudiants que optin per aquest camí tenen grans possibilitats de treball en un futur”. Un exemple són les empreses de l’àmbit tecnològic del Parc, que representen el 50% del total i que ara mateix, si disposessin dels currículums, contractarien fins a 170 programadors i desenvolupadors més. El parc empresarial del turó de Gardeny de Lleida té actualment uns 1.700 treballdors.L’especialista en promoció de la dona en tecnologies de la informació i membre del GDG de Tarragona, Vanessa Galcerà, ha explicat que els esdeveniments tecnològics com els d’aquest dissabte és difícil que atraguin més del 15% de dones mentre que a les matrícules dels graus o dels cicles formatius d’aquest àmbit no arriben al 25%. Galcerà creu que una de les causes d’aquestes dades és que falten referents femenins en aquest tipus de professions i aposta per incentivar les noies a través de la part més creativa, què poden fer amb la tecnologia per resoldre reptes o problemes quotidians. “No tot ha de ser programació, també cal veure que et pots dedicar a crear personatges de videojocs o al disseny gràfic per a aplicacions mòbils, és a dir, tot allò que envolta la programació i que la nodreix”, ha explicat. En aquest sentit, ha afegit que “sempre hi ha equips que han de ser duals i es busca que hi participin dones perquè aporten un punt de vista diferent, amb més creativitat”.Una de les assistents, Beatriu Badia, estudiant de 4rt d’ESO de Lleida, ha explicat que l’assignatura de Tecnologia d’aquest curs era optativa i és l’única noia de 12 alumnes que s’hi ha apuntat. En el seu cas encara no té clar què estudiarà però admet que té més interès pel camp tecnològic que altres companyes seves pel fet, justament, que el seu germà és informàtic. El Ferran Delgado, de 17 anys i estudiant de segon de Batxillerat, ha baixat expressament des de Puigcerdà. En el seu cas sí que ha decidit optar per una enginyeria per continuar la seva formació. “Sempre vull aprendre més sobre tecnologia perquè és cap a on va el futur, d’aquí uns anys tot hi estarà vinculat i orientat, i val la pena formar-se en aquest àmbit”, ha comentat. Entre els més joves, el Pablo Manjón, de 12 anys, que s’ha apuntat a la jornada perquè és un gran amant dels aparells electrònics i té clar que “de gran vull ser informàtic i crear videojocs”.Els participants a la Google Devfest han pogut provar les ulleres de realitat virtual d’última generació. També s’han presentat els programes de Google Code-in, un concurs per a estudiants pre-universitaris que els ajuda a desenvolupar les seves habilitats en programació.Els assistents no s’enduran només més coneixements tecnològics que també es repartiran un centenar de regals de productes Google i Android.


Policia científica de Blanes trinca lladre com CSI de la TV – Diari de Blanes\nby DdB · Published 7 de febrer de 2017 · Updated 13 de febrer de 2017\nRobava en domicilis mentre els propietaris eren a dins dormint.\nForçava les finestres i s’emportava aparells electrònics i diners en efectiu.\nTé 18 anys, és reincident i ha ingressat a presó.\nImatge CSI de la Policia Nacional\nAGÈNCIA CATALANA DE NOTÍCIES.- El jutge de Blanes ha enviat a presó un lladre reincident que entrava robar a domicilis de Lloret de Mar (Selva) mentre els seus propietaris eren a dins dormint. El detingut, que és romanès i té 18 anys, sempre feia servir el mateix modus operandi per accedir als habitatges. Forçava una finestra, s’esmunyia a l’interior i, procurant no fer soroll, s’emportava tots els aparells electrònics que podia i diners en efectiu. Durant la primera quinzena de gener, va arribar a cometre tres robatoris. Després de dies seguint-li la pista, els Mossos d’Esquadra van aconseguir identificar el lladre i el van detenir a Lloret mateix, on resideix. A casa seva, els agents d’investigació hi van trobar diferents dels objectes robats.\nEl jove detingut, de 18 anys i nacionalitat romanesa, és un vell conegut de la policia. Ja acumula més de deu antecedents per robatoris similars com els que, aquest cop, l’han portat a presó. El jove, que resideix a Lloret de Mar, es dedicava a entrar a robar en habitatges del municipi. Només en quinze dies de diferència, va arribar a cometre tres robatoris. El primer va passar la matinada del 8 de gener. El jove va forçar la finestra corredissa de la cuina d’una casa situada al carrer Ponent. Un cop a dins, va agafar dos ordinadors portàtils i 200 euros. El lladre, però, va haver de fugir cuita-corrents perquè el propietari, que estava dormint, va sentir soroll, es va despertar i va sorprendre l’intrús. En veure’s descobert, el jove va obrir la porta principal de l’habitatge i va marxar ràpidament.\nEl segon robatori va tenir lloc entre els dies 5 i 8 de gener, en un domicili de l’avinguda Vidreres de Lloret. En aquest cas, el lladre va forçar la finestra d’una de les habitacions de l’habitatge. De dins se’n va emportar un ordinador portàtil, dues càmeres de fotos, una tele, un disc dur extern i un MP3. En aquest cas, quan es va cometre el robatori, els propietaris eren fora.\nHi torna al cap d’una setmana\nAprofitant que el robatori li havia sortit bé, el lladre no va dubtar a tornar a entrar al mateix habitatge una setmana més tard. En aquesta ocasió, però, els inquilins sí que eren a l’interior quan el lladre hi va tornar. Els propietaris es van despertar perquè van sentir sorolls i van poder sorprendre’l. El jove va fugir corrents, deixant tot allò que havia anat apilonant per endur-se.\nDesprés de rebre les denúncies, els mossos de la unitat d’investigació, conjuntament amb efectius de la policia científica de Blanes (Selva) van començar a recollir proves, que els van permetre identificar el lladre. Els agents el van detenir el passat 31 de gener a Lloret de Mar, on resideix. Durant l’escorcoll a casa seva, els Mossos d’Esquadra hi van trobar diferents objectes sostrets en els robatoris. El lladre reincident va passar a disposició del jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Blanes aquest 2 de febrer. Després de prendre-li declaració, el jutge el va enviar a presó.\nTags: CSIPolicia científicaRobatori


Ontinyent es converteix en la primera ciutat valenciana i la tercera d'Espanya amb servei de préstec de bicicletes elèctriques | Valencia Extra\nJorge Rodríguez destacava que el servei suposa una iniciativa pionera amb la qual el Govern d’Ontinyent “vol seguir avançant cap a un model de ciutat més sana, on cada volta siga més agradable viure i on els cotxes cedisquen el protagonisme a les persones. En aquest cas ho fem amb un servei que ens permet salvar les dificultats orogràfiques i que té un cost quasi gratuït per a les persones usuàries”, explicava. Una línia que ve incloent accions com l’aposta per voreres més amples, potenciar l’ús dels carrils bici i l’adquisició de kits elèctrics o la posada en marxa del servei de bus urbà gratuït. Mesures amb les quals Sayo Gandia explicava que “volem trobar solucions a l’excessiu trànsit de vehicles de motor, sobretot pensant en noves generacions que s’acostumen a utilitzar desplaçaments menys contaminants”, explicava.\nLes 57 bicicletes s’estacionaran en qualsevol dels 14 punts d’aparcament habilitats, que inclouen estacions fixes-punt de càrrega a l’Avinguda Almansa (enfront del parc de Pere IV); avinguda d’Albaida (front l’aparcament del CEIP Vicent Gironés); el pàrquing de Sant Francesc (Paduana); i l’accés al Campus Universitari des de l’avinguda de Torrefiel. A més a més hi haurà estacions virtuals enfront de l’Escola Oficial d’Idiomes; el carrer Magdalena; la plaça de la Coronació; el Carrer Major; carrer Alcalde Paco Montés; el Poliesportiu; l’Estació de ferrocarril; l’accés al Pou Clar pel Camí de l’Alba; el Centre Comercial El Teler i el nou Hospital.\nTant l’alcalde com la regidora animaven a la ciutadania a fer ús del servei donant-se d’alta a www.ontibici.com, on les 30 primeres persones a registrar-se tindran accés a un abonament promocional totalment gratuït per al primer mes.


Kipling Seoul Go S 8L Negre comprar i ofertes a Dressinn\nDescripció Kipling Seoul Go S 8L\nA la botiga de moda dressinn, trobaràs totes les talles de Kipling Seoul Go S 8L i amb una gran varietat de colors. A més a més, pots completar la teva compra amb altres productes que necessitaràs per Kipling Seoul Go S 8L, com per exemple Bolsos i maletes de la nostra botiga online de moda . Llegeix els consells i recomanacions dels nostres experts sobre material de moda , així com també els comentaris dels clients sobre Kipling Seoul Go S 8L.\nCaracterístiques Kipling Seoul Go S 8L\nSostenibilitat Kipling Seoul Go S 8L\nBona qualitat i preu. No crec que tingui capacitat per a 25 litres, no cap un portàtil, al molt un IPADE. gràcies\nMotxilla de gran preu\nSé que la marca és una motxilla fantàstica, bonica i un acabat perfecte. No sé del lloc, mai no he comprat però el preu és excel·lent.\nColor a la imatge, producte de gran qualitat (original), lliurat en el termini indicat.\nMotxilla bonica i pràctica bon producte\nMotxilla molt bonica i practica tal com esperava\nMotxilla bonica i lleugera\n$ 85.62 $60.49


Tallers: Draps de neteja i protectors de seient I MEWA\nSeguretat i neteja al taller: MEWA per a tallers\nEquipament en lloguer\nPer a la neteja li oferim draps de neteja, estoretes absorbents d'olis i rentadores de peces en lloguer.\nReparacions i substitució per desgast inclosos\nEls tèxtils professionals danyats es sanegen automàticament en lloguer i, en cas necessari, les peces desgastades es rebutgen i substitueixen.\nL'oli, la gasolina i el líquid de fre són tipus de brutícia que formen part del dia a dia dels tallers. Les impureses s'acumulen especialment a terra i en les eines. No obstant això, com netejar-los de la forma més eficient? I com protegir els espais interiors dels vehicles contra la brutícia?\nNosaltres ens ocupem. En el nostre sistema MEWA pot llogar fàcilment draps de neteja, rentadores de peces i estoretes absorbents d'olis. El seu gran avantatge: lliurem, recollim, rentem i substituïm els seus tèxtils professionals d'acord al ritme acordat. De manera que sempre disposi dels millors requisits per a la neteja en el seu taller i, així tingui menys del que preocupar-se.\nCom a soci per als tallers, la nostra oferta va un pas més enllà. Les eines pesades, peces de vehicles, etc. són perills que requereixen una protecció especial. Per això, en el nostre catàleg variat d'articles de protecció laboral, també trobarà sabates de seguretat, guants, ulleres de protecció, locions per a protegir la pell i molt més.\nProductes adequats per a tallers


"MENJACAMINS": MOLTA FRED!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nLes previsions de fred que realment s'han complet, han fet que alguns es quedesin al llit ben calentets, tot i aixó, avui 6 hem estat els Menjacamins (Carlos, Ramon, Antoni, Miquel, Xevi i Luigi) que hem fet front a les baixes temperatures de -5, -6, -7 que hem tingut que soportat en bona part del recorregut. Hem començat per anar fins a La Crehueta on en Ramon volia seguir un track que s'havia baixat del Wikiloc. Ja de bon principi ens indicava per un lloc que ens portava de dret cap a una casa, hem suposat que era per el tema dels punts, després en Xevi ha punxat i ens ha servit per recuperar les mans que tots teniem en estat previ a la congelació, posteriorment hem continuat amb el track fins que hem vist que un cop més es tractava d'un track no fiable. Es vergonyós que hi hagi gent que es dedica a penjar tracks que no son reals!. Com que erem a tocar de la pista que surt de Quart i va pujant, marcada amb el nº 11, l'hem seguit fins a sota de Can Mascort on ens hem desviat per anar cap a El Celré i passant per Can Marcó del Clot hem enfilat la pujada d'en Miquel fin a la pista de Montnegre, després a instancies d'en Miquel hem fet una nou camí que ens ha portat fins al que ve de Can Viola. Un cop al Pla dels Vents hem baixat fins al Castell de Palagret per enfilar la pujada a Cal Dineret i després cap a Sant Miquel on hi havia molta gent. Hem baixat i en arribar a l'alçada de la Font del Ferro hem anat a buscar el camí de Els Àngels per anar a Sant Daniel encara que després hem pujat a Torre Gironella i seguint la muralla hem baixat a la Plaça del Lleó. Hem passat fred peró també ens ho hem passat be com es habitual.\nHan estat 39 Km. i un desnivell acumulat de 1.065 m. que van sumant com també suman els zeros.\nEnviat per MENJACAMINS a diumenge, de gener 23, 2011\nNois, vosaltres si que sou bons companys,quan vaig agafar fred a les mans en vau recoltzar tam moralment com físicament, gràcies Miquel¡.Pero unaltra día que foti tanta FREDDDDDDDDDDDDDDDD, jo en quedot al llit.\nMenjacamins,som la hostia ni la fred, l' aigua , la calor , sempre\npeu al cano.\nSalut i força al ?????????????\nANY NOU - COSTUMS VELLES


08/24/2019 04:50:29 AM\nUn nou projecte ofereix a joves i adolescents acompanyament socioeducatiu a peu de carrer\nEl projecte comunitari Espai Públic/Espai Jove es finança mitjançant una aportació econòmica de la Unió Europea\nEls serveis municipals adreçats a joves surten des d'avui al carrer. El projecte Espai Públic/Espai Jove acaba de posar-se en marxa per donar resposta des de la proximitat a les inquietuds i les necessitats de la població juvenil i adolescent de Sant Boi. La iniciativa es finança en un 50% mitjançant una subvenció europea dels fons FEDER.\nQuatre joves dinamitzadors/ores juvenils (més una persona coordinadora) treballen des d'avui a peu de carrer en aquest projecte per tenir un contacte directe amb joves i adolescents de la ciutat i acompanyar-los en un procés de creixement personal i de millora de les capacitats i les oportunitats.\nEls aspectes que es volen reforçar amb aquest projecte comunitari i socioeducatiu tenen a veure, per exemple, amb la capacitat de prendre decisions, gestionar les emocions, generar oportunitats laborals i educatives, orientar els projectes personals cap a la vida adulta, conèixer millor l'entorn o organitzar de manera productiva el temps personal i de lleure.\nLa tasca del nou equip d'agents de dinamització juvenil (contractats per un període de dos anys) permetrà a l'Ajuntament conèixer amb més profunditat la realitat de les persones joves i adolescents del municipi i respondre millor a les seves necessitats i inquietuds, ja sigui posant-los en contacte amb els serveis especialitzats per a joves preexistents, ja sigui mitjançant noves iniciatives sorgides d'aquest contacte de proximitat.\nEquip de dinamitzadors juvenils.jpg


UCPA: avingudes per padel a Reims i Meudon la Forêt\ncategories: Alexis DutourServei de notíciesNacional\nMentre esperava projectes a Paris i Bordeus, UCPA comença a implicar-se molt seriosament en el desenvolupament de padel a França.\nMeudon el bosc\nUCPA Sport Station I Meudon, l’obertura d’un nou centre esportiu. El múltiplex, situat al cor del nou districte de Pointe de Trivaux, permet reunir una gran varietat de públics al voltant d’una aventura esportiva única i accessible per a tothom. Es mobilitza un equip de prop de 50 empleats per oferir als usuaris una experiència única en aquests diferents espais de vida:\nuna pista esportiva de 1560 m²\nuna plataforma de cardio i musculació\nuna zona de formació creuada\nuna sala d’entrenament de bicicletes\nun espai d’entrenament funcional\ndues sales de lliçons en grup\nun recorregut interior d’escalada per arbres de 9,50 m d’altura\nvuit pistes d'esquaix i un padel\nuna zona de restauració.\nUCPA Sport Station I Meudon reuneix principiants i coneixedors, estudiants i famílies, persones treballadores i jubilats que es reuneixen per passar moments de relaxació i compartir, sols o en grup.\nOperació Discovery a 1 € del 9 al 13 de juny. Cada dia, un nou espai per descobrir! UCPA Sport Station I Meudon ofereix entrades a 1 € durant 4 dies per permetre que tanta gent com sigui possible pugui descobrir les diferents zones esportives del nou múltiplex.\n- dimecres 9 de juny : ruta d’aventura de 10 a 11 h per a nens petits (d’1 a 10 m) i d’1 a 30:11 per a tots\n- Divendres 11 de juny : gimnàs amb classes dirigides de 7 a 15 h\n- dissabte 12 de juny : zona de raquetes (pistes d 'esquaix i padel) de 7 a 30 h\n- Diumenge 13 de juny : padel de 10 a 12 h i curs d’aventura de 16 a 18 h.\nFins al 30 de juny, també s’oferiran moltes ofertes promocionals als primers usuaris.\nEl múltiplex reuneix no menys de deu espais oberts a tothom amb un centre aquàtic, una pista de patinatge interior i exterior, un gimnàs, un centre dedicat al benestar, un espai per practicar esports de raqueta (esquaix i padel), un espai per a esdeveniments que es pot ajustar segons les estacions de l'any, els llocs de col·laboració i un snack-restaurant.\n2 pistes de padel\n4 pistes d'esquaix\n1 pista de gel lúdica de 778 m², coberta i una barra de pista\n1 camí de gel d'aproximadament 400 m² a l'aire lliure\n1 piscina olímpica coberta de 50 m\n1 piscina d'aprenentatge de 25 m, dues piscines divertides i un tobogan interior\n1 zona de relaxació i benestar\n1 piscina nòrdica de 50 m exterior i la seva extensió lúdica de 250 m²\n1 pentagliss de 4 carrils\n1 sala d'entrenament transversal\n1 zona de restauració\nUN MULTIPLEX EFICIENT I SOSTENIBLE\nEl multiplex vol ser exemplar i eficient en termes d’eficiència energètica. Situat en un districte decididament orientat cap al desenvolupament sostenible, UCPA Sport Station I Grand Reims consumeix el 40% d’energia renovable a totes les estacions d’energia.\nsegüent Rànquing FFT: el 5 de juliol de 2021 es reprèn el càlcul. "\nanterior "Video: l'himne de Padel Francès de David Marouani\n9 de juny de 2021 11 h 30 min


Els videojocs ‘made in Spain’ es mengen el món\nEl sector nacional es troba entre els deu que més facturen, amb 1.747 milions, després d’haver millorat els seus resultats per la pandèmia, tot i que reclama més suport per consolidar la seva posició\n10 de d’octubre del 2021. Actualitzada 11 de d’octubre del 2021 a les 07:03\nHa sigut pas a pas, xip a xip, estirant el talent i la creativitat, però el cert és que la indústria del videojoc ha anat creixent a Espanya de manera progressiva fins a situar-se entre les 10 que més facturen a nivell internacional, amb ni més ni menys que 1.747 milions d’euros l’últim any i generant fins a 32.000 llocs de treball directes i indirectes. La seva capacitat de progressió ha quedat en evidència fins i tot en plena pandèmia, un període en què ha aconseguit millorar els seus resultats en un 18%. Però, malgrat que les perspectives són més que encoratjadores, hi ha amenaces que podrien acabar frustrant aquesta trajectòria, com la falta de capital inversor, les deslocalitzacions o la fuga de professionals. Per això des del sector es reclama més suport institucional per consolidar i fins i tot millorar el que s’ha aconseguit amb tant esforç.\nLes dades sobre el sector del videojoc evidencien que es tracta d’una indústria digital creativa en continu creixement. Segons les dades de la Federació Europea de Software Interactiu (Isfe), el 2020 es van gastar més de 23.000 milions d’euros en videojocs a tot el continent. Aquesta xifra suposa un augment del 22% interanual i és un creixement significativament més gran que el del 2019, quan va pujar un 3%. A escala europea, Alemanya, el Regne Unit, França, Espanya i Itàlia són els països, per aquest ordre, que van generar un consum més gran. Ampliant més el ventall, la Xina i els Estats Units són els països que lideren les dades de facturació, seguides, ja a més distància, pel Japó i Corea del Sud.\nSigui com sigui, Espanya és entre els 10 països que més facturen, i ha crescut un 120% en l’última dècada. ¿I què és el que l’ha portat a col·locar-se en aquesta situació tan privilegiada? Una de les principals explicacions és la base de 16 milions de videojugadors, dels quals un 53% són homes i un 47% dones, que cada vegada guanyen més quota. Un altre element que crida l’atenció és l’edat mitjana que tenen els jugadors, 31,3 anys, el que evidencia que el videojoc no és només cosa de nens.\nEl director general de l’Associació Espanyola de Videojocs (Aevi), José María Moreno, destaca un altre element que fonamenta la progressió. «A part que a Espanya són presents els principals ‘publishers’ internacionals, comptem amb un teixit empresarial de 450 estudis locals, principalment pimes. Hi ha un enorme talent i bona formació, si bé el repte és que els estudis petits siguin mitjans i els mitjans grans i que tinguem una indústria local professional com la tenen països del nostre entorn».\nRespecte a les tendències actuals, Moreno assenyala que «el catàleg és molt variat i existeixen plataformes com els mòbils o tauletes, l’ús dels quals està cada vegada més generalitzat en tots els rangs d’edat, cosa que està permetent arribar a tota mena de públics en segments com a acció, aventura, esport o rol». Amb tot, afegeix, en el sector «s’està vivint un procés d’hibridació del videojoc i de l’educació, del videojoc i l’ensenyament, del videojoc i la cultura, del videojoc i la salut. Espanya és un referent mundial en àmbits com la sanitat o la cultura i els videojocs són un aliat clau que ens permeten seguir sent aquesta referència».\nEn relació amb la incidència de la pandèmia, Moreno destaca que hi ha hagut un fort creixement de les vendes digitals a causa del confinament, i que el sector no s’ha vist tan afectat com altres indústries culturals, com el cine i les arts escèniques. «No obstant, la realitat és que la crisi ha sigut un pal a la roda per al ‘retail’ i els més de 400 estudis de desenvolupament de videojocs del nostre país, que s’han vist obligats a afrontar inversions no previstes en equips i allotjament al núvol, alhora que no han pogut mostrar els seus projectes a inversors i distribuïdors per la cancel·lació d’esdeveniments a tot el món», lamenta.\nI és aquí on apareixen les debilitats del sector, com la falta de capital inversor, la deslocalització d’estudis en altres països amb millors ecosistemes o la pèrdua de professionals atrets per projectes estrangers. Per això, des de l’Associació Espanyola d’Empreses Productores i Desenvolupadores de Videojocs i Software d’Entreteniment (Dev), es reclama el suport de l’Administració. Valeria Castro, presidenta de l’entitat, advoca per establir un incentiu fiscal a la producció de videojocs, dissenyar el pla Espanya Hub Audiovisual d’Europa perquè hi hagi un punt d’inflexió en la indústria, i fomentar la incorporació laboral de joves professionals, amb especial atenció a la dona.\nEl sector està concentrat principalment a Catalunya i Madrid, amb el 30% i el 25% d’empreses, respectivament, mentre que el País Valencià té un 13%. Una de les firmes amb seu a Catalunya és la multinacional francesa Ubisoft, emplaçada a Barcelona. El seu director executiu, Yves Guillemot, indica que la companyia està creixent conforme al previst, «gràcies a la solidesa de la nostra àmplia i diversificada cartera de jocs. La indústria continua oferint en aquests moments perspectives brillants que cal saber aprofitar».\nMentrestant, des de Madrid, tot i que amb seu també a Santa Cruz de Tenerife, Drakhar Studio, especialitzada en jocs per a consoles de nova generació, s’enfronta a un moment d’adaptació. El seu gerent, Luis Torres, assenyala que «estem vivint canvis forts, com són nous projectes internacionals, però el sector és jove i amb un creixement per davant sense límit. De fet, des del 2018 estem duplicant facturació i augmentant plantilla».\nA Alacant, per la seva part, es troba GGTech i Dodit, integrants d’un grup de projecció internacional dedicat a videojocs d’oci, entreteniment i formació, així com a l’organització d’esdeveniments com lligues universitàries. El director general de les dues firmes, Santos Montiel, ressalta que la facturació «creix de forma imparable des del 2017 en una indústria amb molt futur». També de la província alacantina, en aquest cas de Villena, és Devilish, el responsable del qual, David Ferriz, remarca que la pandèmia «va cancel·lar alguns projectes, però tenim moltes esperances dipositades en el nostre últim llançament».


Professionals de l’educació i pares d’alumnes demanen poder tenir accés a l’informe PISA - Altaveu el diari digital d'Andorra\nProfessionals de l’educació i pares d’alumnes demanen poder tenir accés a l’informe PISA\nGovern manté que l’estudi que s’ha fet per al Principat la pròpia OCDE recomana que no es faci públic\n06/01/2020 (11:30 CET)\nProfessionals de l’educació i alguns pares d’alumnes de l’Escola andorrana voldrien poder tenir accés a l’informe PISA que es va començar a realitzar el curs 2017-2018. Dels resultats, que segons diverses fonts asseguren que deixaria entreveure moltes mancances, només se n’han ofert alguns detalls, i encara molt parcials, als equips directius dels centres per tal que procedeixin a implementar les millores que corresponguin.\nLes informacions facilitades, sense entrar en grans concrecions, només oferint pinzellades genèriques que afecten a cadascun dels centres, s’haurien facilitat ja el curs passat. Les fonts consultades, tant properes a docents com a pares, creuen que s’ha de poder tenir accés al conjunt de dades per tenir una aproximació molt més acurada a la realitat i saber amb exactitud quins són els punts forts i les debilitats del sistema. De fet, els professionals de l’educació consultats afirmen que amb les dades que els han arribat a transmetre, o que han arribat a saber, poc marge d’actuació tenen. Menys encara des d’una perspectiva global.\nDes de Govern, les fonts oficials consultades han explicat que l’informe que s’ha fet al Principat no és el PISA estricte -aquest no es pot fer per les especificitats del país: els tres sistemes educatius i el fet que no hi ha prou escoles. En aquest sentit es remarca que l’estudi que s’ha realitzat és el PISA for Schools. PISA for School avalua la qualitat, l'equitat i l'eficiència dels sistemes educatius i proporciona als diferents països, dades que els permetran revisar regularment les pròpies polítiques educatives i incorporar millores. El període de contractació de l'avaluació és el comprès entre el curs escolar 2017-2018 i el curs escolar 2021-2022.\nSegons les fonts oficials consultades, en el cas de l’informe PISA for Schools, es tracta “d’uns documents de treballs diferents (als del PISA ordinari, per dir-ho així) que l’OCDE recomana que només serveixin com a documents interns per a les escoles i que, per tant, no es facin públics”. L’informe és el resultats d’unes proves que es fan a un grup d’alumnes, que al seu dia es van enfrontar a més de tres hores d’examen. “Els estudiants que van fer aquells exàmens tenen dret a saber els resultats”, afirmen fonts paternes.


Netflix promet incloure 70 produccions amb doblatge i subtítols en català cada any - Aqui Catalunha\nCulturaConeixements i actualitat de la llengua catalanaLa televisió, la ràdio i el cinema català\nNetflix promet incloure 70 produccions amb doblatge i subtítols en català cada any\nLa Generalitat de Catalunya considera "una molt bona notícia" l'anunci de Netflix, però representa "només un primer pas"\n15 de març del 2022\nFins a principis del 2022 només hi havia 30 produccions en català a Netflix.\nEl cinema català és el guanyador del Festival Internacional de Cinema de Berlín\nNetflix estrena la primera pel·lícula amb doblatge al català\nLa plataforma de sèries, documentals i pel·lícules Netflix anunciava que cada any, 70 noves produccions tindran doblatge i subtítols en català. Segons fonts de la plataforma, aquestes produccions doblades i subtitulades al català s'aniran incorporant “de manera progressiva”, i totes estaran disponibles “fins a finals d'any”.\nVal la pena llegir: FilminCAT, la plataforma de cinema i sèries en català\nEl govern de Catalunya considera l'anunci de Netflix "una molt bona notícia"\nActualment, la presència de les produccions catalanes a Netflix és poc més de zero: 0,5%, percentatge que correspon a 30 títols, segons s'informa a la informe del Consell de l'Audiovisual de Catalunya (pàg. 22), publicat l'1 de gener d'enguany. Per tant, l'anunci de la plataforma nord-americana és vist amb bons ulls pel govern de Catalunya, més concretament el Departament de Cultura.\nSegon Natàlia Garriga, assessor d'aquest departament, la inclusió del doblatge i subtítols en català en 70 noves produccions anuals és “una molt bona notícia”, però aclareix que és “només el primer pas”.\nLa promesa de Netflix, que també s'aplica a les llengües basca i gallega, representa, per a Natàlia Garriga, “un exemple per a altres plataformes”. En aquest sentit, la consellera del Departament de Cultura “anima” les plataformes de transmissió per “ser productors i coproductors de projectes audiovisuals d'origen en català”.\nVal la pena llegir: El cinema català és el guanyador del Festival Internacional de Cinema de Berlín\nText anteriorLa celebració de Sant Jordi a Lisboa homenatjarà l'escriptor José Saramago\nText següentBarça Notícias, canal en portuguès sobre el FC Barcelona


Això de l'indult / Allò d'en Barrera - Xavier Bosch\nAixò de l’indult\nUna persona que té un familiar a la presó desitja una cosa per damunt de totes les altres. La seva llibertat. Somia en el dia que en surti i no hi hagi de tornar. Més encara si es considera que ha patit una condemna injusta, per uns fets que es van esbiaixar en un judici que va ser, alhora, escarment i venjança. El millor dels casos hauria estat una sentència absolutòria, però el Tribunal Suprem tenia unes altres intencions. En aquest cas, la segona opció menys dolenta passaria per una amnistia que els alliberés i els rescabalés d’uns delictes que no van cometre. A hores d’ara, però, de l’amnistia no se’n canta ni gall ni gallina i, en el súmmum repressiu, ni tan sols se’ls respecten els drets penitenciaris. La tercera opció, i la menys desitjada, és l’indult. Però si serveix perquè Cuixart i Sànchez, la presidenta del Parlament i tots els membres del Govern recuperin la seva vida i la llibertat i no hagin de tornar més a les respectives presons, segurament la gran majoria de familiars i amics dels presos polítics dirien benvingut sigui. Indult? I tant que sí. Però i ells, què diuen? Des de Lledoners, i per diferents canals, ahir alguns dels presos ja van filtrar la seva indignació. Consideren que l’indult no és la solució, que crearia un greuge amb la resta d’encausats per l’1 d’Octubre, i que la via acceptable seria l’amnistia.\nL’indult, doncs, a canvi de què? Pedro Sánchez no es lleva un dia i de cop i volta veu aquest tràmit amb bons ulls, sabent que tota la dreta –amb el corró mediàtic incorporat– se li tirarà al coll per sempre més. A l’indult no s’hi arriba sense una negociació política efectiva, que és la que s’acostuma a fer amb discreció radical. L’indult, si és a canvi de mirar uns pressupostos amb simpatia, rai. Si és a canvi d’anar refredant el Procés, la decepció seria enorme. A la presó hi ha qui pensa que la seva lluita i els seus anys entre reixes no han d’haver estat en va... I, posant-nos en la seva pell valenta, segurament tenen raó.\nAllò d'en Barrera\nHeribert Barrera no en sap res. Ni va saber que l’Ajuntament de Barcelona li va lliurar la Medalla d’Or de la ciutat en temps de Xavier Trias, ni ha sabut que ara l'hi han retirat sota l’alcaldia d’Ada Colau. Algú d’esquerres de pedra picada com ell –amb desafortunades frases que hauria signat la dreta més desvergonyida– tampoc no sap que la votació sobre el seu cas ha deixat a la fresca el PSC i BComú. La gran paradoxa d’aquesta polèmica és que la proposta de fer marxa enrere ha estat cosa de BCN pel Canvi. La veu cantant la va dur la regidora Eva Parera sense recordar, suposo, que per culpa del seu cap de files, Manuel Valls, França va ser condemnada pel Tribunal Europeu de Drets Humans aquest mes de maig passat. De fet, l’actuació de Valls com a ministre de l’Interior va tenir lloc just l'any després que Barrera rebés la Medalla pòstuma a l’Ajuntament. La gestió de Valls –que no van ser només declaracions de pèssim gust– ha tingut un cost d’imatge i de diners per al govern francès. El 2013, el ministre Valls va ordenar desmantellar un campament de gitanos romanesos i búlgars als afores de París. Després, es va vantar públicament d’haver expulsat 5.000 gitanos de França. El TEDH va considerar que la manera d’actuar contra aquest col·lectiu no va ser proporcional i va condemnar França per haver violat dos articles del conveni europeu de drets humans. No s’havia protegit el dret a la llar, ni es garantia el dret al recurs judicial efectiu. Per tot això, França pagarà 7.000 euros a cadascun dels ciutadans demandants, bàsicament ciutadans romanesos. El partit de Manuel Valls no sembla, doncs, el grup més adient per donar lliçons de com tractar la immigració. Ni a França, ni a Catalunya.\nPel que fa a Heribert Barrera, no puc deixar de pensar en l’absurditat eterna. Et mors el 2011, t’atorguen una Medalla el 2012, te la retiren el 2020, tothom parla de tu, a les xarxes es piulen i repiulen les teves pitjors paraules, i tu no tens dret ni a defensar-te, per al·lusions.\nHeribert Barrera indult amnistia presos polítics


Obrim o no obrim el Monestir? | Sóc de Sant Cugat\nObrim o no obrim el Monestir?, aquesta era la gran pregunta que em feia al principi de la pandèmia. Era clar que no podíem celebrar Misses pel perill del contagi però, calia també tancar l’Església? El Monestir és un símbol per Sant Cugat i crec que tenir les portes obertes era un signe d’esperança i, encara més, en el moment inicial de la pandèmia quan hi havia molta incertesa sobre com aniria tot. Sabia que vindria molt poca gent, ja que només podrien venir les persones a qui els vingués de pas el monestir quan fessin una de les sortides autoritzades però volíem significar que el Senyor està allà amb les portes obertes i que ens acompanya.\nUna temptació com a capellà era fer uns dies de vacances o de reduir molt l’activitat però el sentit complet de què és l’Església demana convocar, aplegar les pedres vives que són les persones que formen part de la parròquia. Església no és un edifici sinó una comunitat que s’aplega. D’aquí la iniciativa de començar a fer les Misses per YouTube.\nHe de dir que aquestes Misses m’han sorprès molt pels comentaris que he rebut de moltes persones. Molta gent gran que estava sola s’ha sentit acompanyada per la parròquia, a d’altres els ha servit per fer una estona de pregària (inclús gent que no anava a Missa a la parròquia, ara, han començat a venir).\nUn dels punts més impressionants d’aquestes Misses ha estat acompanyar el dolor de les famílies que perdien familiars per la Covid-19. No podien fer un funeral a l’església però sí que hem pogut pregar per ells i donar-los un adéu digne i sentit a través d’una cerimònia íntima, en streaming. També ha estat molt maco veure que gent que no coneixia al difunt pregaven per ell a través del xat de YouTube.\nPer als mossens de la parròquia, aquestes misses han estat tot un repte tecnològic. Aquests dies he vist molts tutorials de YouTube per anar millorant l’emissió. Els mitjans tècnics inicials eren pocs i difícils d’aconseguir, ja que no era fàcil poder-los comprar. Però ens n’hem sortit prou bé i és una cosa de la qual estic molt orgullós, ja que ho hem fet per a servir millor a les persones de la nostra parròquia.\nTambé he de dir que s’ha intentat tenir molta cura de les celebracions i hem intentat ser el més creatiu possible, amb algunes idees una mica “boges” com la benedicció de rams des del campanar; l’entrada de la Vetlla Pasqual gravada amb un drone, o fer unes catequesis per a infants que imitessin el format d’un programa infantil.\nUn aspecte que m’ha preocupat molt des del principi és el tema del menjador social i de la recollida d’aliments per a les persones més vulnerables de la nostra ciutat. L’increment de l’activitat de Càritas s’ha disparat. Estem a punt de doblar el nombre de persones que venen habitualment a buscar aliments cada setmana. Això m’amoïna molt, i aquí hem de ser tots molt creatius per ajudar als més necessitats, sobretot, ajudar-los perquè tornin a tenir feina.\nAquests dies he parlat per telèfon i videoconferència amb moltíssimes persones. Han estat uns dies d’escolta i d’acompanyament. Crec que aquesta pandèmia ha estat un motiu de creixement interior per a molts de nosaltres. Ens ha fet aturar i hem pogut reflexionar sobre aspectes importants de la vida. Sobretot, hem pogut pensar si realment estem contents amb la vida que estem vivint. Aquestes preguntes ens són un repte i ens obren a l’espiritualitat. Això ha estat el que ha fet que algunes persones redescobrissin o intensifiquessin la seva relació amb Déu.\nEscric aquest article a l’inici de la Fase 0.5 i demà ja no només podrem tenir l’Església oberta sinó que podrem celebrar la primera Missa amb la comunitat. Serà una Missa especial, no només perquè tots portarem mascareta i guardarem la distància de seguretat, sinó perquè tots ens retrobarem amb un esperit renovat. Quan ens reunim, sumarem totes les experiències que hem viscut durant aquest temps i veurem els seus fruits en la nostra comunitat. En tenim moltes ganes i ho esperem amb prudència i respecte però amb molta il·lusió.\n19 maig, 2020 at 12:47 pm Respon\nA Sant Cugat sempre em tingut bons mosens, rectros, vaja els que porten la directriu de la parróquia de Sant Pere Ostavià.\nLa majoria han estat innovadors, el Mn. Emili treballa amb les últimes tecnologies, …drons, You tube, …si anem fins a Mn Juli, també va ser innovador, … mentre tots els pagesos de la cooperativa de al Rambla del Celler anaen en carro els anys 60 i 70, Mosén Juli ja anava amb Vespa, un vehicle al que no tothom i confiava.\nEra un mossen innovador ja que també volia estar al costat dels que el necessitaven, sobretot en el moment de administrar-los la absolució, … i gracies a la seva Vespa et venia a casa.\nSegur que més d’un cop aquest enguiny de la època li va permetre arribar a temps de donar més d’una absolució en vida.\nAlguns encara el recordem al damunt de la vespa, amb el gas a tope, mirant fixe endavan, fent volar la sotana al vent i sense casc.