monument funerari de l'edat romana que es troba a Roma\nLa tomba dels Escipions (en llatí sepulcrum Scipionum o hypogaeum Scipionum) és un monument funerari de l'edat romana que es troba a Roma, a la Via Àpia, a poca distància de la porta de San Sebastiano. Fou la tomba comuna de la família patrícia dels Escipions durant la República Romana, emprada per als sepelis de començament del segle iii aC fins a començament del segle i aC. A partir de llavors fou abandonada i la seua localització es va perdre durant centenars d'anys.\n41° 52′ 34″ N, 12° 30′ 03″ E / 41.87614°N,12.50075°E / 41.87614; 12.50075Coord.: 41° 52′ 34″ N, 12° 30′ 03″ E / 41.87614°N,12.50075°E / 41.87614; 12.50075\nLa tomba fou redescoberta dues voltes, la darrera el 1780. L'emplaçament pertanyé a un particular des que fou descoberta, però l'adquirí la ciutat de Roma el 1880 després del suggeriment de Rodolfo Amedeo Lanciani.\n4.5 Restes del sarcòfag i inscripcions de l'Asiagé (E)\n4.6 Restes del sarcòfag i inscripcions de Paula Cornèlia (F)\n4.8 Sarcòfag i inscripció de Gneu Corneli Escipió Hispà (H)\nLa creació del sepulcre es remunta al començament del segle tercer, obra de Luci Corneli Escipió Barbat, cònsol l'any 298 aC, el sarcòfag del qual, el sol que va romandre intacte, n'ocupava el lloc d'honor; més tard fou traslladat als Museus Vaticans, amb les inscripcions originàries. Gràcies a nombroses citacions antigues i, sobretot, al testimoniatge de Ciceró, se sap que es va fer servir fins a començament del segle segon aC i que llavors ja estava pràcticament complet. També consta que va custodiar les restes el poeta Enni, de qui Ciceró diu que hi havia una estàtua de marbre. En canvi, cap dels Escipions més coneguts com l'africà, l'asiàtic o l'hispà hi foren enterrats; segons Livi i Sèneca van ser inhumats a la vila de Liternum.\nLes inscripcions sobre els sarcòfags (només sobre set exemplars) permeteren datar l'ús de la tomba fins a l'any 150 aC, quan la capacitat de l'estructura es va ampliar amb una altra cambra adjacent, de forma quadrangular però no alineada amb la primera, dins la qual enterraren també membres de la família, per bé que no més tard del segle segon aC. D'aquella època data la creació una façana "rupestre". La decoració s'atribueix a la iniciativa d'Escipió Emilià i és un clar exemple de l'hel·lenització de la cultura romana durant el transcurs del segle segon. En aquella època el sepulcre esdevingué una mena de museu familiar, que perpetuava i difonia les empreses dels seus membres.\nLa darrera utilització coneguda del sepulcre fou en època de Claudi i Neró, quan la filla i el nét de Gneu Corneli Lèntul Getúlic hi van ser inhumats, lligats a la descendència dels Escipions. Ja al segle tercer de la nostra era el sepulcre va ser destruït i donà pas a altres edificis. Aleshores fou englobat, parcialment, dins d'un habitatge del segle iii, i no fou redescoberta fins molt més tard, malgrat que hom en coneixia la situació aproximada gràcies a les deus circumdants. Sembla que primer fou descoberta el 1616 i, de nou, el 1780, pels propietaris de la part inferior durant les labors de construcció d'un soterrani. L'objectiu principal dels treballs era, sovint, la troballa de tresors, i destruïren part de la tomba; el 1926 es va restaurar íntegrament el sepulcre amb motiu del "X Repartiment de l'Ajuntament de Roma". Hom n'eliminà les obres de paleta realitzades pels descobridors i hom en dugué a terme estudis per a recol·locar-hi rèpliques de les inscripcions antigues i els sepulcres.\nL'habitació central es divideix en quatre grans pilars adossats a un mur; ha estat reparada durant les excavacions per assegurar que l'hipogeu no s'esfondrés, amb quatre grans arcades als costats i dues galeries centrals que s'encreuen perpendicularment, cosa que hi dóna una aparença de graella.\nLa façana principal està orientada al nord-est, encara que només n'ha sobreviscut una petita part a la dreta, amb algunes restes de pintures a la paret. Es va edificar a la part alta d'un podi envoltada de cornises, en què es van crear tres arcs fets de carreus de tova provinent del riu Aniene: un donava a l'entrada de l'hipogeu (central), un altre a la nova habitació (mà dreta), mentre que el tercer (esquerra) tenia un funció purament ornamental (llevat que es preveiés crear una altra habitació més en aquest costat). Aquesta base estava coberta gairebé íntegrament per frescs, dels quals només en resten petites peces, amb tres motius: les dues més antigues (de mitjan segle segon aC) mostren escenes històriques (s'hi poden reconéixer figures de soldats), mentre que la tercera, més recent, té una decoració senzilla de color vermell amb ones estilitzades (del segle primer dC).\nMés espectacular era la part superior de la façana, amb una vista tripartida, semicolumnes i tres fornícules en què (d'acord amb Livi) se situaven les estàtues d'Escipió l'Africà, el seu germà Escipió l'Asiàtic i el poeta Enni, autor del poema Escipió.\nL'anomenat "Cap d'Enni"Modifica\nDos dels caps realitzats amb tova provinent d'l'Aniene trobats a la tomba ara són als Museus Vaticans. Descoberts el 1934, foren immediatament robats. Al primer cap (24 cm d'alt) hom l'anomenà Cap d'Enni, que tenia una estàtua sencera a la façana de l'hipogeu, segons Livi, però aquesta atribució és incorrecta, puix que les fonts estableixen que l'estàtua d'Enni era de marbre.\nLa posició lleugerament inclinada del coll ha provocat que alguns creguen que el primer cap forma part d'una estàtua més grossa, potser una figura reclinada de la tapa d'un sarcòfag, molt comú al sud d'Etrúria a partir de començament del segle iii aC.\nEl modelatge del cap és simple però eficaç, amb una cara arredonida, llavis grossos, nas ampli i grans parpelles. Els cabells s'entreveuen vagament i sobre el cap duu una corona feta amb petites fulles de llorer i fullatge. Els erudits suggereixen que data dels darrers anys del segle ii aC, quan l'estil etrusc del Laci va patir les primeres influències gregues.\nSarcòfags i inscripcionsModifica\nLa calcara, un forn de calç medieval.3\nLa nova entrada principal, vista en les fotografies, antigament amb vista a la Via Àpia.4\nActualment la tomba és buida; les restes van ser enterrades de nou, mentre que els fragments dels sarcòfags s'enviaren al Vaticà.\nLes 30 fornícules corresponen al nombre d'Escipions que van viure entre principis del segle tercer i mitjan segle segon aC, d'acord amb Coarelli. Hi ha dos tipus de sarcòfags: d'una banda els "monolítics" (tallats d'un únic bloc de tova) i "construïts", i d'altra, al qual pertanyen la major part, els que són un forat arcat a la paret, on es col·locava el difunt, i llavors l'obertura es cobria amb una llosa amb lletres pintades de vermell. Els escriptors anglesos solien referir-se a aquests buits com a loculi. Les fornícules es mantenen on eren, però les lloses s'han traslladat al Vaticà. El sarcòfag monolític de Barbat es trobava al final del passadís, en fila amb allò que és possible que fos una finestra, i ara és l'entrada principal. Els altres sarcòfags els hi van afegir després, així com hom hi excavà més espais i habitacions.\nSarcòfag d'Escipió Barbat (A)Modifica\nEl sarcòfag d'Escipió Barbat té una còpia en la tomba, feta de peperino, datat amb relativa exactitud del 280 ae. Va ser-ne l'únic que tingué una elaborada decoració d'inspiració arquitectònica. Es va concebre amb forma d'altar, amb una caixa sensiblement estreta, motllures a la base i a la part superior un fris dòric dentat, tríglifs i mètopes decorades amb diamants roses. La tapadora acaba amb dos coixins a cada extrem (pulvini) que de perfil semblen volutes jòniques. Llavorat sobre el flanc superior pot observar-se un objecte cilíndric que a tots dos extrems acaba amb fulles d'acant.\nSobre la tapadora hi ha una inscripció amb el patronímic del difunt, al costat d'una altra més llarga i tardana (esculpida), en versos saturnis. Per afegir aquesta última es va eliminar una línia i mitja de la inscripció més antiga i aquesta intervenció podria remuntar-se a l'època d'Escipió l'Africà, a començament del segle ii aC. És un extracte de la laudatio funebris.\n« Luci Corneli Escipió Barbat, fill de Gneu, home fort i savi, l'aspecte del qual s'anivellava amb el seu valor, fou cònsol, censor i el vostre edil. Prengué Tauràsia i Cisauna de Sanni, sotmeté tota la Lucània i se n'endugué ostatges. »\nL'esment de la forma del difunt, virtutei parisuma, recorda la motivació que va portar els romans a erigir al Comitium, durant les guerres samnites, les estàtues de Pitàgores i Alcibíades per indicació de l'oracle de Delfos, confirmant la relació entre l'entorn romà i el món de la Magna Grècia i la Sicília grega.\nSarcòfag i inscripció de Luci Corneli Escipió (B)Modifica\nArticle principal: Luci Corneli Escipió (cònsol 259 aC)\nEl sarcòfag del fill de Barbat, Luci Corneli Escipió, cònsol l'any 259 aC, es troba a mà esquerra al passadís central de la tomba paterna i és la segona en antiguitat. El sarcòfag és original, mentre que la inscripció és una còpia. També en aquest cas l'epitafi és doble: un de pintat sobre la tapadora, que reprodueix el nom i els principals càrrecs del difunt; i un altre d'esculpit sobre la caixa, com en el cas d'Escipió Barbat, que reprodueix, en versos saturnis, una part de l'oració fúnebre. Aquesta segona inscripció es remunta probablement just després de la seua mort (prop del 230 aC), i és més antiga que la segona inscripció realitzada al sarcòfag de Barbat. La inscripció relata com el cònsol conquerí Còrsega i la ciutat d'Aleria, i com fundà un temple dedicat a les Tempestats.\nInscripció de Publi Corneli Escipió, Flamine Diale (C)Modifica\nLa inscripció de Publi Corneli Escipió, que fou Flamen Dialis, i fill de Publi, és la tercera més antiga, situada al final del passadís de l'esquerra. Hom ha interpretat que fou fill d'Escipió l'Africà que morís jove, com relata Ciceró, però tal atribució no és acceptada unànimement atesos els pocs testimonias de què disposa. La inscripció que es troba a la tomba (una reproducció) explica com el difunt aconseguí el càrrec de Flamen Dialis, així com la brevetat de la seua vida.\nSarcòfag i inscripció de Luci Corneli Escipió, fill de l'Asiàtic (D)Modifica\nLes restes del sarcòfag de Luci Corneli Escipió, fill de l'Asiàtic, compost per lloses de tova, hom les troba a mà esquerra de l'entrada principal. La inscripció recorda el difunt, que fou qüestor l'any 167 aC i tribú militar; relata així mateix com son pare va véncer el rei Antíoc.\nRestes del sarcòfag i inscripcions de l'Asiagé (E)Modifica\nLes restes d'un sarcòfag format per lloses de tova, encaixat en una cavitat de la paret, a mà esquerra del sarcòfag d'Escipió Barbat, ha estat identificat, gràcies a la inscripció, com Corneli Escipió Asiagé Comat, fill de l'anterior Luci Corneli Escipió. Segons la inscripció va morir als 16 anys, entorn del 150 aC. El sobrenom d'Asiagé confirma la genealogia de la descendència de l'Asiàtic.\nLa posició del sepulcre, en un buit excavat a prou de profunditat a partir d'un petit espai restant, demostra que cap a la meitat del segle II aC el lloc de sepultura ja estava gairebé complet, i calia ampliar-lo.\nRestes del sarcòfag i inscripcions de Paula Cornèlia (F)Modifica\nInscripció de Paula Cornèlia\nPaula Cornelia fou la dona de Gneu Corneli Escipió Hispal, fill de Gneu Corneli Escipió Calb i, per tant, germà de Publi Corneli Escipió Nasica. Les restes d'aquest sepulcre es troben darrere del sarcòfag d'Escipió Barbat, i s'amplià per a tal fi el nínxol. Malgrat que la posició puga donar lloc a dubtes, el sarcòfag de Paula és més recent que el de Barbat, i el bastiment superior d'aquest sepulcre, on es troba la inscripció, es recolza sobre el sarcòfag de Barbat: la façana posterior del sarcòfag de Barbat està pegada directament a aquest sepulcre, a la part inferior. Això indica que a mitjan segle II aC la tomba estava gairebé plena.\nEl sarcòfag està llavorat en travertí i tova de l'Aniene. La inscripció només reprodueix el nom de la finada i el seu marit.\nSarcòfag i inscripció de Luci Corneli Escipió, fill de l'Ispal (G)Modifica\nInscripció de Publi Corneli Escipió Hispal\nEl següent sarcòfag, per antiguitat, és del primer fill de l'Hispal, Luci Corneli Escipió, situat davant del sarcòfag del Flamen Diale.\nSarcòfag i inscripció de Gneu Corneli Escipió Hispà (H)Modifica\nInscripció de Gneu Corneli Escipió Hispà\nGneu Corneli Escipió Hispà era el segon fill de l'Hispal i de Paula Cornelia. El seu sarcòfag, situat a l'ala nova, està fabricat en tova de l'Aniene. La inscripció (reproducció) és l'única que ha sobreviscut completa i reprodueix els càrrecs del difunt (pretor, edil, qüestor, tribú militar en dues ocasions i membre del decenvir) a més d'enaltir l'estirp dels Escipions. La inscripció està en pentàmetre dactílic, una mètrica introduïda a Roma des de Grècia al segle II aC pel poeta Enni.\nL'Hispà va morir cap a l'any 139 aC i per això pot datar-se l'ampliació del sepulcre entre el 150 i el 135 aC, probablement al mateix temps que la remodelació de la façana en la qual es va crear un arc per a l'accés a aquesta segona ala.\nSarcòfag i inscripció de personatge incert (I)Modifica\n↑ Dennie, John. Rome of to-day and yesterday: the pagan city. 5. Nova York, London: G.P. Putnam, 1904, p. 109.\n↑ Plini el Vell, Història natural XXXIV 21 i Plutarc, Numa 8, 20.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Tomba_dels_Escipions&oldid=26892673»


La Garriga se suma al Dia de l'Orgull LGTBI\nPublicat el Dimarts, 28 Juny 2016 12:07\nDes del passat 22 de juny, es pot veure onejar a la façana de l’Ajuntament de la Garriga la bandera de l’arc de Sant Martí, símbol del moviment per a la igualtat de drets de gais, lesbianes, bisexuals, intersexuals i transsexuals (entre d’altres). I això és així perquè, enguany, la Garriga organitza per primera vegada activitats amb motiu del Dia Internacional de l’Orgull LGTBI, que és justament avui dimarts, 28 de juny.\nLa biblioteca acollirà fins el 9 de juliol, doncs, una exposició documental sobre aquesta temàtica i dia 7, al Cinema Alhambra s’hi projectarà una sessió gratuïta de curtmetratges a les 19:30 h, en el marc de la 21a Mostra Internacional de Cinema Gai i Lesbià FIRE!!.\nAlhora, en el Ple Municipal de demà dimecres, s’hi llegirà el manifest titulat “Per un país de respecte als drets de les persones LGBTI i amb tolerància zero a la discriminació”, en una mostra de suport inequívoc a la lluita pels drets d’aquest col·lectiu.\nFotografia cedida per l'OAMC\nAssociació LGTBI la Garriga


Els aliments que fan malbé les dents - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEls aliments que fan malbé les dents\nFruits vermells, vi negre o cafè són alguns dels que més embruten la dentadura\nEl vi negre és un dels productes que taquen les dents arxiu\nEl vi negre és un dels productes que taquen les dents\nUn dels enemics d'un somriure perfecte són les taques a les dents, una coloració a l'esmalt que apareix a causa de diversos factors. El menjar i la beguda, l'hàbit tabàquic, l'edat, un cop en una dent o prendre determinats medicaments són algunes de les causes del canvi de color de les dents, segons l'American Dental Association. Pel que fa als aliments i les begudes, molts d'ús habitual tinten les dents. L'odontòloga de la Direcció Assistencial de Sanitas Dental, Manuela Escorial, ha assegurat que «no cal deixar de gaudir d'aquells aliments que poden tacar la dentadura, però sí que cal tenir en compte una sèrie d'hàbits per minimitzar-ne l'impacte».\nEn aquest context, l'odontòloga apunta que «consumir aquests productes amb moderació, acompanyar-los d'altres que equilibrin els seus efectes negatius, com els lactis, i mantenir una bona higiene bucal» són els principals consells perquè les taques no apareguin a la dentadura.\nA més, afegeix que entre els que més taquen la dentadura destaquen els fruits vermells, la salsa de tomàquet o la remolatxa.\nProductes com els nabius, mores i magranes contenen pigments foscos que poden deixar residus a les dents. «No cal descartar-los, ja que tenen una gran quantitat d'antioxidants, però no cal oblidar raspallar-se correctament les dents després de la seva ingesta», ha apuntat Escorial.\nEs tracta d'una preparació que, a més de contenir un color altament pigmentat, també és àcida, i això pot fer que la capa d'esmalt de les dents s'estovi i fer-les més poroses i susceptibles a les taques.\nLa seva alta pigmentació fa que s'enfosqueixin les dents. Per evitar-ho, cal no oblidar-se de fer-se una bona neteja després de menjar-ne.\nÉs un dels productes que cal vigilar més si es volen mantenir les taques a ratlla. Això es deu als tanins que conté, una substància que decolora les dents i els dona una aparença més fosca. «Es pot gaudir de tant en tant d'una copa de vi, però, un cop més, la correcta higiene bucal després del seu consum és fonamental», ha recomanat l'experta.\nTot i que no causa efectes tan notoris com els del vi negre, la seva acidesa també pot provocar un enfosquiment de l'esmalt dental.\nUn truc perquè el seu impacte sigui menor és utilitzar una palla perquè el contacte de la beguda amb les dents sigui menor.\nÉs habitual acabar els àpats amb un cafè o un te, però cal tenir en compte que tots dos contenen tanins, el que afavoreix l'aparença més fosca de la dentadura. A més, poden alterar l'equilibri de la flora bacteriana i afavoreixen la formació de plaques de tosca dentària. Barrejar-los amb llet en minimitza l'efecte», ha recomanat l'odontòloga.\nL'eliminació de les taques amb blanquejaments dentals és una de les solucions més buscades. De fet, és el tercer tractament d'estètica amb més demanda, després de les higienes dentals i la reconstrucció de peces, segons l'Estudi Sanitas de Salut Bucodental 2019.\nActualment, l'11% dels tractaments estètics en adults són blanquejaments. En aquest sentit, el Consell de Dentistes alerta del perill que pot tenir per a la població usar productes blanquejadors sense la supervisió i prescripció d'un odontòleg.\nEls principals riscos són cremades, alteracions a les mucoses o sensibilitat dental. Els experts adverteixen que aquests efectes augmenten com més gran és la concentració de l'agent blanquejador, així com com més freqüent i prolongat en el temps és el tractament. A més, en cas que es donin algunes d'aquestes alteracions, cal que el pacient rebi el tractament i les pautes odontològiques adequades, aconsellen des del Consell de Dentistes.


Alumnes de l’Escola Folch i Torres visiten la Comissaria de la Policia Local | Ajuntament de Palau-solità i Plegamans\nAlumnes de l’Escola Folch i Torres visiten la Comissaria de la Policia Local\nEls alumnes del grup 4tB de l’Escola Folch i Torres han visitat aquest matí la Comissaria de laPolicia Localde Palau-solità i Plegamans. L’objectiu de la visita és que els nens i nenes coneguin l’equipament, les tasques que fa laPolicia Local, com s’organitza i els diversos equips amb què compta per fer les seves funcions.\nL’Alcaldessa de Palau-solità i Plegamans, Teresa Padrós, ha donat la benvinguda als nens i nenes a l’inici de la visita, junt amb l’Inspector en Cap, Xavier Virgili, el Sotsinspector Joan Gràcia, i el caporal Rafael Reina. Padrós considera que “la visita dels nens a la comissaria és una iniciativa molt positiva i molt pedagògica”. “S’ha de felicitar l’Escola Folch i Torres per la molt bona feina que fa, el seu dinamisme i les activitats que organitza per tal que els nens i les nenes coneguin el poble”, afegeix. L’Alcaldessa subratlla el valor que tenen les opinions i les demandes dels nens i nenes, “per la seva gran sinceritat”. “Moltes de les millores que s’han fet al municipi han sorgit de reclamacions directes que m’han fet els nens i nenes, en especial en temes que els afecten, com els jocs als parcs, les fonts per beure aigua...”, recorda Padrós.\nAntònia Comas, directora de l’Escola Folch i Torres comenta que “la visita apropa la Policia Local i l’escola, de manera que els alumnes sàpiguen que la seva funció no és només repressiva, sinó que fan molts altres serveis per a la població”. Comas especifica que el centre organitza visites a diversos equipaments per a cada curs: “a Can Cortès, al Castell de Plegamans, a l’Ajuntament...”. “Totes agraden molt, però la comissaria, en ser nova i per altres qüestions, encara més”, destaca. En aquest sentit, l’Inspector en Cap, Xavier Virgili, explica que “la policia sempre té un magnetisme especial per als nens, per la uniformitat, els cotxes, les sirenes, les llums, les garjoles... sempre s’ho passen força bé”. Per a Virgili, la visita té molt de valor “perquè no vegin la policia com a quelcom estrany, sinó com un cos completament integrat en la vida del municipi”.\nEl caporal Rafael Reina ha estat l’encarregat de fer de guia per a la vintena d’alumnes. L’agent és força conegut pels nens i nenes del poble perquè és qui els fa les classes d’educació viària. Els ha explicat què fan i com s’organitzen les tasques diàries de la policia i els ha mostrat les instal·lacions i els equips que hi ha a la comissaria. Un dels indrets que més ha despertat la curiositat dels visitants ha estat la garjola, on han fet tota mena de preguntes: si els nens que fan delictes també hi poden anar a parar; quantes persones hi caben; què mengen mentre hi estan tancades; o per què no hi poden tenir una televisió o una consola de videojocs, entre moltes altres curiositats.\nL'inspector Virgili, l'Alcaldessa Padrós i l'agent Reina, donen la benvinguda als alumnes\nRafael Reina mostra els monitors de control


Tea Leoni Bio, Família, carrera professional, marit, afer, valor digne, mesures - Actors\nTea Leoni Bio, Família, carrera professional, marit, afer, valor digne, mesures\nData de naixement: 25 febrer 1966\nLa famosa actriu Bad Boys Tea Leoni va aparèixer com 'Julie Mott' juntament amb l'actor Will Smith i Martin Lawrence el 1995. El mateix any, també s'ha unit al repartiment de The Naked Truth de ABC com a 'Nora Wilde', una fotògraf. A més, també és productora executiva de les pel·lícules 'No hi ha menjar de peix al cel (1988)' i 'Tu em maten' (2007) '.\nLeoni havia interpretat papers femenins al capdavant de pel·lícules com 2000: 'The Family Man', 2001 'Jurassic Park III' i 2004 'Spanglish' on Aimee Garcia va aparèixer com a narradora Christina. Després d'això, va tornar a la televisió per interpretar el paper principal al drama 'Madam Secretary' el 2014. A més, el 1993, l'asteroide 8299 Téaleoni que va ser descobert per Eric Elst a La Silla va rebre el seu nom.\nTan orgullós d’unir-se @earthangelnyc com a ambaixador oficial en la seva missió de reduir la petjada de la indústria del cinema i la televisió! #GreenSet #MadamSecretary pic.twitter.com/4NgfxjXSne\n- Téa Leoni (@TeaLeoni) 12 d’agost de 2019\nTea Leoni: Bio, Família, Educació\nLa reconeguda actriu va néixer el 25 de febrer de 1966 a la ciutat de Nova York, Nova York, EUA. Va néixer com a Elizabeth Téa Pantaleoni als pares Emily Ann i Anthony Pantaleoni. El seu pare era advocat corporatiu amb la firma Fullbright & Jaworski. La mare de Leoni era nutricionista / dietista i neboda de l’actor Hank Patterson. Va créixer a Englewood, Nova Jersey i Nova York juntament amb el seu germà Thomas Pantaleoni. Té una ètnia mixta de polonès, italià, alemany, irlandès, anglès, escocès i gal.\nMirant la seva educació, va assistir a l'escola Brearley i a l'escola The Putney School de Vermont. Després, va assistir a Sarah Lawrence College i no va completar els estudis.\nTea Leoni: Assoliments de carrera i vida\nLa bella actriu va trepitjar a Hollywood la sèrie de televisió de 1989 'Santa Bàrbara' als sisè episodis d'aquest. Abans d'això, havia escollit com a un dels càlculs d'una versió actualitzada de 1970, 'Charlie's Angels', 'Angels 88'. Però el retard de l’espectacle, va ser cancel·lat. Després va aparèixer com a 'Lisa DiNapoli' al sabó diürn 'Santa Bàrbara'. Després d'això, el 1991, va debutar la seva primera pel·lícula amb un paper de comèdia menor a 'Switch', seguida de 'A League of Their Own'.\nEls altres crèdits cinematogràfics són 'Flirting with Disaster (1996)', 'The Family Man (2000)', 'People I Know (2002)', 'House of D (2004)', 'Fun with Dick and Jane (2005). 'i' L'olor de l'èxit (2009) ', entre d'altres.\nMoltes gràcies pel vostre increïble suport! Woohoo, aquí anem! Ens veiem a la tardor, xoxtéa #MadamSecretary pic.twitter.com/2ilJbIJFr7\n- Téa Leoni (@TeaLeoni) 9 de maig de 2019\nDel 1992 al 1993, Leoni va actuar com a 'Alicia', en 22 episodis de la sitcom nord-americana 'Flying Blind' juntament amb Corey Parker. Va aparèixer en 55 episodis de la sèrie 'La veritat nua' com a 'Nora Wilde'. A més, també va actuar com a convidada en el drama com 'Fraiser' i 'Els fitxers X'.\nA més, fins ara, Tea ha rebut 1 victòria i 6 nominacions, entre les quals la millor actriu en Saturn Awards de 2000 per la pel·lícula 'The Family Man'. Les seves candidatures van incloure els premis Choice People’s 2014 a la categoria Actriu favorita d’una nova sèrie de televisió.\nTea Leoni: Vida personal i marit\nL’actriu té una carrera molt reeixida però a diferència de la seva carrera, no té una vida matrimonial estable. S'havia casat dues vegades i també s'havia divorciat dues vegades. Leoni es va casar amb Neil Joseph Tardio Jr., que és productor de televisió. L'ex parella es va casar el 8 de juny de 1991 a l'Església Episcopal de St. Luke en Hope. Però després de quatre anys del matrimoni, la seva relació no va transcórrer així que van decidir separar-se. Per tant, el 1995 van finalitzar el divorci i van recórrer el seu camí.\nDesprés de vuit setmanes de la seva aventura, el 13 de maig de 1997 es va tornar a casar amb l'actor David Duchovny. Des del matrimoni, van tenir dos fills; filla Madelaine West Duchovny i fill Kyd Miller Duchovny. No obstant això, la seva relació amorosa-dovey tampoc va anar bé i va començar a viure per separat durant diversos mesos durant el 2008. A més, la seva separació va provocar l'especulació de la seva addicció sexual a David. Però després d’això, la parella es va reconciliar i van començar a viure junts.\nSi us plau, aneu a veure @maddiecorman L’espectacle, @ABravePlay , al teatre Daryl Roth # DR2 a Nova York. És tan generosa i bonica. Obteniu les vostres entrades aquí: https://t.co/ZUctqy9uFu #AccidentallyBrave pic.twitter.com/gYtPiKq4Hc\n- Téa Leoni (@TeaLeoni) 4 d’abril de 2019\nSegons fonts, el 2011 es van tornar a dividir, però el 2012, es va confirmar que encara estaven casats i vivien per separat. Més tard, Duchovny va presentar divorciats el 2014 i es van separar oficialment aquesta vegada amb un acord acordat a l'agost. Actualment, manté una relació amb el seu co-actor Tim Daly de la sèrie 'Madam Secretary' des de l'any del divorci.\nL’actriu és un nom de renom de la indústria que va començar la seva carrera tant a televisió com a sèries. A més, ha aconseguit grans ingressos amb la seva carrera d’actriu. Fins ara, el seu patrimoni net té una estimació d’uns 20 milions de dòlars.\nLeoni no sembla gaire actiu en diferents llocs de xarxes socials com Instagram i Facebook. Però ella té una pàgina de fans en aquestes plataformes. A més, ha verificat el seu compte personal a Twitter. Ella passa pel mànec @TeaLeoni amb seguidors de 95 quilòmetres.\nAvui és #WomensEqualityDay - celebreu amb vosaltres demanant als vostres representants que donin suport a #ERAnow ! #MadamSecretary pic.twitter.com/hBtoPgS7GO\n- Téa Leoni (@TeaLeoni) 26 d’agost de 2016\nTea Leoni: mesuraments del cos\nLa bella actriu té un cos alt i esvelt que té una mesura de 34-26-34 polzades. Té una alçada de 5 peus de 8 polzades o 1,72 metres i pesa 55 kg. Té uns ulls blaus atractius i tenyida de color ros.\nzak bagans per valor de 2016\npersonatge de bert kish longmire


Detenen dos menors per la violació grupal d'una altra menor a Palma\nPublicat 08/01/2020 11:42CET\nPALMA, 8 gen. (EUROPA PRESS) -\nLa Policia Nacional ha detingut dos menors per participar, presumptament, en la violació grupal d'una menor de 14 anys a Palma aquesta nit de Nadal, en la qual haurien participat tres joves més, segons ha avanat el diari 'Ultima Hora'.\nFonts prximes al cas que ha consultat Europa Press, han explicat que els joves van mantenir un primer contacte al barri de Son Gotleu i que, des d'all, es van traslladar al barri del Camp Redó (Corea), on hauria tingut lloc l'agressió sexual.\nTal com va explicar la menor, no tots els joves van participar en la violació per sí la van consentir. Des que es va fer la denúncia, l'endem, la investigació s'ha saldat amb dues detencions i continua oberta a l'espera que es puguin produir més arrests.


Descobrim una errada jurídica que n’impossiblitat la tramitació parlamentària i demanam a la Mesa no l’admeti\nMés per Menorca hem registrat aquest dijous un escrit dirigit a la Mesa del Parlament on demanam que no s’admeti a tràmit per a la seva votació el Decret llei 8/2020, de 13 de maig, de mesures urgents i extraordinàries que entre d'altres iniciatives, fa possible ampliar els hotels un 15%.\nEl Decret llei encara no ha estat tramès al Parlament per tal que se’n tramiti l’eventual convalidació però com que ja ha entrat en vigor és inevitable que en els propers dies es registri al Parlament de les Illes Balears.\nEn tot cas, Més per Menorca al·legam que l’esmentat Decret llei no és jurídicament vàlid perquè conté una Disposició final novena en la que, en tres dels seus apartats, fa sengles modificacions de lleis de pressuposts generals de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears, la qual cosa no està permesa segons l’article 49 de l’Estatut d’Autonomia, que estableix que els decrets lleis “no podran afectar (...) els pressupostos generals de la Comunitat Autònoma”.\nD’això se’n deriva que el Decret llei 8/2020 “vulnera de forma clara i manifesta aquesta norma estatutària”, ha explicat el diputat Josep Castells.\nPer això, Més per Menorca demanam que tan bon punt el Govern trameti al Parlament el Decret llei 8/2020 i la Mesa hagi de qualificar-lo, en declari la seva inadmissibilitat per no ajustar-se, “de forma evident i palmària”, al que l’Estatut d’Autonomia preveu pels Decrets llei i, en conseqüència, el retorni al Govern per tal que adopti les mesures que siguin oportunes.\nMxMe dubta de la capacitat del Govern per aprofitar els fons europeus\nCastells ha anunciat que, en la seva intervenció de demà, farà propostes per garantir que els fons europeus «arribin a bon port»


Àmbit de la salut. Departament de Treball, Afers Socials i Famílies\nTot i que el concepte de salut s'ha revisat en diverses ocasions en els darrers cinquanta anys, encara queden molts aspectes que cal examinar. Actualment, es creu que l'absència de malaltia no només vol dir que la salut sigui l'òptima, sinó que també s'hagi assolit un benestar físic, psíquic i social.\nEn aquest sentit, hi ha factors que poden fer viure una malaltia amb més intensitat, com l'homofòbia o l'hostilitat en el tracte. Aquesta situació es fa més palesa durant l’etapa de la infància i l’adolescència, en què la manca de recursos, d'habilitats socials o de referents positius poden conduir la persona a l'aïllament.\nD'altra banda, els gais i les lesbianes moltes vegades tenen dificultats per parlar obertament d'intimitats del seu cos amb els professionals de la salut per por del rebuig. Aquesta situació s'agreuja quan parlem de l'atenció sanitària als homes i les dones transsexuals, que tenen unes necessitats força específiques.\nEn l'àmbit de la salut, el Pla interdepartamental per a la no discriminació de les persones homosexuals i transsexuals preveu:\nProposta a) Establir i regular les pràctiques mèdiques en relació a l'homosexualitat de forma rigorosa i segons els indicadors de l'Organització Mundial de la Salut (OMS), evitant en qualsevol cas pràctiques lesives o teràpies aversives que pretenguin modificar l'orientació sexual i/o identitat de gènere.\nProposta b) Consolidar una unitat de referència per a l'atenció a les necessitats medico – sanitàries de les persones transsexuals.\nProposta c) Garantir la disponibilitat de la informació sobre l'homosexualitat i transsexualitat que recull l'OMS a totes les persones que treballen en l'àmbit de la salut.\nProposta d) Promoure campanyes de prevenció i d'assistència sobre el VIH.\nProposta e) Promoure la utilització de preservatius i de barreres de protecció del VIH.\nProposta f) Promoure la recerca de nous fàrmacs i l'establiment de genèrics.\nProposta g) Promoure la recerca en l'àmbit de les noves estratègies preventives com ara el diagnòstic precoç, la recerca de vacunes preventives i la prevenció del VIH mitjançant recursos biomèdics (profilaxi pre i post exposició).\nProposta h) Incorporar el fet lèsbic i transsexual en les mesures preventives i la ginecologia.\nImpuls de campanyes contra la sida\nLa Generalitat ha endegat diverses campanyes per combatre l'estigma i la discriminació de les persones amb sida. D'altra banda, el Programa per a la prevenció i l'assistència de la sida del Departament de Salut col·labora cada any en la celebració del Dia Mundial de la sida.\nPrimera unitat de Transsexualitat\nL'Hospital Clínic de Barcelona disposa des del 2005 d'una unitat especialitzada en la transsexualitat.\nPla d'acció enfront del VIH-SIDA 2010-2013\nDeclaració del Parlament de Catalunya per la qual referma el seu compromís històric d'afrontar l'epidèmia del virus de la immunodeficiència humana a Catalunya i de lluitar contra l'estigma relacionat amb aquest virus".\nVídeo Declaració del Parlament de Catalunya per la qual referma el seu compromís històric d'afrontar l'epidèmia del virus de la immunodeficiència humana a Catalunya i de lluitar contra l'estigma relacionat amb aquest virus".\nSalut es compromet a donar continuïtat al Programa per al tractament mèdic de trastorns d'identitat de gènere


Model de ciutat - Ariadna Alvarez - Blogs de l'indirecte!cat\nDimecres, 6.6.2007. 13:06 h\nA la darrera campanya de les municipals hi ha hagut moments en que ha costat identificar els projectes d'alguns diferents partits, i posant per cas la campanya de CiU, no em va quedar clar si les propostes de X.Trias eren les d’una formació de dretes, de centre o progressista.\nSi CiU va governar a Catalunya a partir del restabliment de la democràcia, es podria dir que el model de ciutat del PSC per Barcelona prové del tradofranquisme. Pel que respecta a la política urbanística, els personatges centrals de la concepció i gestió del que es coneix com a “model Barcelona”, ja treballaven a posicions estratègiques de l’Ajuntament, com el mateix Pasqual Maragall. Durant els períodes d’E.Massó (successor polític de Porcioles entre 1957-73) i S.Humbert (1976-79), es va revisar el Pla Comarcal del 1953, redactar el Pla General Metropolità i la Carta Municipal (aprovada al 2007), i crear l’Àrea Metropolitana.\nAlgunes de les estratègies actuals com les requalificacions i adquisicions de sòl per fer possible una nova imatge de la ciutat, encarregant grans projectes a reconegudes figures internacionals, comencen amb S.Humbert, que va donar pas un important procés de desamortització de sòl industrial.\nEl proper 16 de juny, Jordi Hereu (PSC) serà molt probablement investit alcalde de la ciutat de Barcelona com a llista més votada segons indica el reglament. No serà el primer cop que el PSC “col·loca” els seus alcaldes, tot va començar amb N.Serra, el seguí J.Clos i J.Hereu, que tindrà el mèrit de ser de nou alcalde sense ser escollit pels electors.\nAmb aquest panorama, es d’agrair que un polític que aspira a encapçalar un govern municipal reflexioni sobre el resultat negatiu obtingut per la formació que representa. I que ho faci en clau de programa polític i de model de ciutat, en uns moments en que la ciutadania dubta dels partits i de la seva funció. Es d’agrair que Jordi Portabella parli de la ciutat i de la seva gent i no de quotes de poder.\nSi ERC es manté ferma en la seva decisió d’anar a la oposició, el bipartit PSC-ICV governarà amb 18 regidors quatre per sota de la majoria absoluta. La majoria absoluta que va arribar a tenir el PSC a l’Ajuntament de Barcelona queda enrere, la pèrdua continua de regidors a les dues darreres legislatures evidencien el cansament del seu projecte polític.


Mireia Sánchez i Adrià Hervàs són la nova pubilla i hereu de Manresa - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nMireia Sánchez i Adrià Hervàs són la nova pubilla i hereu de Manresa\nEls joves van ser proclamats nous representants del pubillatge manresà en un acte a Sant Domènec aquest diumenge\nnoemí badrenas manresa 25.08.2019 | 20:00\nL'hereu, Adrià Hervas i la pubilla Mireia Sànchez, a la dreta. Noemí Badrenas\nL'hereu, Adrià Hervas i la pubilla Mireia Sànchez, a la dreta.\nMireia Sánchez Pons i Adrià Hervàs Delgado són la nova pubilla i hereu de Manresa. L'acte de proclamació va tenir lloc aquest diumenge a la plaça Sant Domènec de Marnresa, a partir de les 7 del vespre, i va comptar amb la presència d'una vuitantena de pubilles, dames i hereus de tot Catalunya que van acompanyar els nous representants manresans i els sortints, Anna Giralt i Dani Trujillo.\nL'encarregada de llegir el nom dels escollits va ser Núria Soler, vicepresidenta de l'Agrupació Cultural del Bages, entitat organitzadora de l'esdeveniment. Sánchez té 18 anys, és estudiant del Grau en Química a la UAB i està cursant el grau mitjà de música al Conservatori. Hervàs en té 21 i és estudiant de 2n curs del Grau de Ciències polítiques i gestió pública a la UAB, és casteller i graller de la colla "Els Ganàpies" de la UAB. Enguany, s'han presentat la meitat de candidatures de l'any passat: dues noies candidates a pubilla i només un noi candidat a hereu. El 2018 es van presentar sis candidatures, quatre noies i dos nois.\nSegons Àngels Bonachea, delegada de la Comissió de la Pubilla i l'Hereu de l'Agrupació Cultural del Bages, la disminució no es deu a una falta d'interès per part dels joves, sinó al fet que «a l'agost molta gent és fora de vacances i, a més, hi ha joves que es volen presentar però encara no tenen l'edat». Els requisits per poder presentar-se per a pubilla i hereu és estar empadronat a Manresa com a resident des de fa cinc anys com a mínim, ser solter i tenir entre 17 i 22 anys.\nEls escollits nova pubilla i hereu de Manresa van fer l'examen aquest diumenge al matí, al local de l'entitat. Van haver de respondre un qüestionari de coneixements generals sobre la ciutat, fer una redacció on podien escriure sobre la sardana o sobre un tema lliure, i respondre a una entrevista personal que els feia el jurat. Posteriorment, els membres del jurat van votar qui era per a ells el millor candidat i candidata i han posat en un sobre la seva elecció. Els candidats no van conèixer el veredicte fins que Soler n'ha llegit els noms, en l'acte del vespre a Sant Domènec.\nAbans de l'inici de l'acte, la vuitantena de representants del pubillatge català van fer una cercavila des del local de l'Agrupació, al carrer Talamanca, fins a Sant Domènec, on van ocupar el centre de la plaça. Després de conèixer el veredicte, els nous pubilla i hereu van pujar a l'escenari, on se'ls va col·locar la faixa dels seus predecessors i van dedicar unes paraules al públic. Manresa té pubilla des del 1968 i hereu des del 1996. Durant uns anys, però, del 1977 al 1991, es va interrompre la tradició del pubillatge a la ciutat, que es va reprendre el 1992.\nFOTOS | Trenta-sis bateries retronen a l'uníson durant més d'una hora a Sant Domènec. Manresa


L�Hospital universitari Dr. Josep Trueta de Girona investiga els mecanismes de mort neuronal en ictus\nUna setantena d�experts provinents d�arreu de l�Estat espanyol es reuniran de l�11 al 13 de maig a Girona en la reuni� anual de la Red Tem�tica Neurovascular (Renevas). L�objectiu d�aquesta xarxa �s coordinar l�activitat investigadora dels diferents centres que la integren. Actualment, 17 grups de 6 comunitats aut�nomes formen part de Renevas, entre els quals es troba el Servei de Neurologia de l�IDIBGi (Institut d�Investigaci� Biom�dica de Girona) de l�Hospital Universitari de Girona, Dr. Josep Trueta.\nEl doctor Joaqu�n Serena, coordinador d�aquesta reuni� i neur�leg de l�Hospital Josep Trueta, ha explicat que el seu grup mant� diverses l�nies d�investigaci� en l�ictus, tant isqu�mic com hemorr�gic. Destaquen, per�, la investigaci� de biomarcadors i mecanismes moleculars que provoquen la mort de neurones caracter�stica de l�ictus, o la l�nia sobre estudis gen�tics a pacients amb ictus i a la poblaci� en general, sempre amb l�objectiu de modificar el curs de la malaltia i evitar o disminuir les greus seq�eles d�aquesta dol�ncia.\nAquesta �s el primer cop que Girona acull la reuni� anual d�aquesta xarxa tem�tica Renevas. La trobada s�obrir� oficialment dem� dijous 12 de maig amb la benvinguda a c�rrec de la Dra. �ngels Morales, directora de l�Hospital Josep Trueta, el professor Jos� Castillo, coordinador de Renevas, i el Dr. Joaqu�n Serena, coordinador d�aquesta edici� i neur�leg de l�Hospital Josep Trueta. Posteriorment, els diferents grups investigadors aniran presentant els seus estudis. Les jornades es divideixen en quatre taules tem�tiques a trav�s de les quals els diferents experts presenten el seus aven�os. Les tem�tiques s�n Gen�tica i Ictus, Neuroprotecci�, Apoptosi i isqu�mia i Recanalitzaci� i edema; Neuropreparaci� II. La reuni� se celebra a l�hotel AC Palau de Bellavista de Girona fins divendres 13 de maig.\nDes de Girona es presentaran dues investigacions del servei de neurologia de l�IDIBGi dins la taula Gen�tica i ictus i una pon�ncia a c�rrec del neuroradi�leg de l�Hospital Josep Trueta Josep Puig.\nLa xarxa d�investigaci� cooperativa neurovascular Renevas de l�Instituto Carlos III va n�ixer quan els experts i professionals m�dics d�aquest camp van adonar-se que calia coordinar les diferents investigacions que es duien a terme arreu de l�Estat per tal de sumar experi�ncia i recursos. L�objectiu �s facilitar la recerca de coneixements i portar-los a la pr�ctica cl�nica.


Triatló: Carles Gil i Delphine Justafre-Olive guanyen a Sant Feliu de Guíxols | Atletisme Català\nInici General Triatló: Carles Gil i Delphine Justafre-Olive guanyen a Sant Feliu de Guíxols\nTriatló: Carles Gil i Delphine Justafre-Olive guanyen a Sant Feliu de Guíxols\nEl Club Aquàtic Xaloc va organitzar el passat dissabte 10 de setembre la XVI ena edició del Triatló de Sant Feliu de Guíxols sota les distàncies de 750 metres de natació, 20 km de ciclisme i 5 km de cursa a peu, amb una participació de 224 esportistes. La competició es va segmentar en dues proves, prenent la sortida inicialment les categories absoluta, sub 23 i júnior masculí, per una hora més tard donar pas a la competició a les fémines, als veterans i als cadets. A la primera sèrie Santi Pellejero (C.N. Mataró) va finalitzar la natació en primera posició seguit de Francisco Pontano (C.N. Olot), triatletes que van formar el cap al decurs de tot el segment de ciclisme, tot i que l´actual campió d´Espanya Carles Gil (C.N. Mijas) els va perseguir a uns 20 segons de diferència. Al tercer segment Gil va prendre la primera posició per guanyar la prova amb un temps final de 55 min 13 s, superant a Pontano per només 4 segons, finalitzant Pellejero en tercera posició. Lluís Aguilar (C.T. Vilanova i la Geltrú) i Ignasi de la Rosa (C.N. Mataró) es van classificar a les primeres posicions de les categories de sub 23 i júniors, respectivament.| A la segona sèrie Oriol Pons (C.N. Catalunya) va fer el millor parcial de natació seguit per Mònica Pellejero (C.N. Mataró) que va quedar situada a la primera posició de la classificació femenina, seguida al segment de ciclisme per Xènia Pallarès (C.E. Picornell). Delphine Justafre-Olive (Toc Cesson) en un extraordinari segment de ciclisme va passar a situar-se a la primera posició per guanyar la prova amb un registre final de 1 h 4 min 12 s. Pellejero i Pallarès van finalitzar en segona i tercera posicions, respectivament. El veterà Kernan Heinz (U.E. Castellfollit) va creuar la meta en primera posició d´aquesta segona sèrie, i el cadet Martín Mateo (Prat Triatló) va guanyar a la seva categoria. La classificació per equips va tenir com guanyadors al Centre Natació Mataró (homes) i al Club Natació Reus Ploms (dones).


Alumnes de l'Escola Illa dissenyaran la imatge gràfica - banc d'energia Alumnes de l'Escola Illa dissenyaran la imatge gràfica - banc d'energia\nAlumnes de l’Escola Illa dissenyaran la imatge gràfica\nL’Escola Illa de Sabadell col·labora amb el banc d’energia dissenyant la imatge gràfica per a campanyes de difusió. La col·laboració és una nova oportunitat de fer xarxa i d’amplificar les sinèrgies que es produeixen al voltant de la iniciativa del banc d’energia.\nLa Núria Gomis i l’Aleix Gómez han estudiat 2n curs del Cicle Formatiu de Grau Superior de Gràfica Publicitària, i desenvoluparan la proposta d’estratègia conceptual i gràfica que exercirà de fil conductor i eix de la campanya de difusió. També es proposaran i es generaran elements de suport de comunicació.\nEl treball està tutoritzat pels professors de Projectes, Carina Garrido i Germán Chamorro, amb un equip de suport ampliat format per en Joan Canal, responsable de l’estratègia de comunicació, en Jaume Enciso, coordinador del banc d’energia a l’Ajuntament de Sabadell, i responsables del banc d’energia.\nEl passat 18 de juny es va realitzar la presentació del banc d’energia i de la plataforma de comunicació a tot l’equip de treball. La presentació va permetre contextualitzar la iniciativa del banc d’energia, explicar els eixos principals de comunicació i marcar objectius i criteris bàsics a partir dels quals començar a treballar.\nL’Escola Illa és un centre municipal d’ensenyaments d’art i disseny, de reconegut prestigi en l’àmbit de l’ensenyament públic de les arts i el disseny, que disposa d’una variada oferta educativa relacionada amb el món de les arts visuals, el disseny gràfic, el disseny de moda i la il·lustració, i adreçada a tota mena de públic.


Clinica dental Barcelona: Carrer Numancia - Barri Les Corts\nClinica dental: Carrer Numancia Les Corts\nGrup Doctor Bladé és més que una clínica dental a l’ús. És la teva clínica dental de confiança, professional i on seràs atès amb la millor atenció personalitzada que mereixes. Comptem amb una llarga trajectòria d’èxits, traduïda en més de vint anys treballant a Barcelona. En aquests moments, tenim a la teva disposició un total de tres clíniques dentals, situades en tres zones diferents de la ciutat: Les Corts, L’Eixample i l’Hospitalet de Llobregat.\nContacta amb 93 405 29 29 o [email protected] per demanar cita\nVolem centrar-nos en què coneguis millor, amb més detall, les característiques de la nostra clínica dental de Grup Doctor Bladé que es troba ubicada a la zona de Les Corts, de manera més concreta al carrer Numància número 94-96 baixos.\nLes Corts Limita al sud amb Esplugues de Llobregat i amb Hospitalet de Llobregat; al nord, amb els districtes de Sarrià – Sant Gervasi i l’Eixample; a l’est, amb el districte de Sants-Montjuïc, i l’oest, amb la serra de Collserola.\nL’antic nucli urbà de Les Corts inclou en l’actualitat diversos nuclis de població com Les Corts Velles, Les Corts Noves, Can Rosés, Sòl de Baix o Paca del Centre – Can Novell, a més de la Colònia Castells i el Camp de la Creu, voltant de l’antic torrent de Magòria.\nActualment el Barri de Les Corts té un paisatge que combina edificacions d’origen medieval i d’altres que provenen de les primeres urbanitzacions vuitcentistes i noucentistes, L’arquitectura del Barri ha anat modificant-se a una arquitectura contemporània reconeguda per diversos premis FAD.\nSi no vius en aquest districte, no et preocupis, el carrer Numància, que és on està la nostra clínica, té excel·lents comunicacions amb mitjans de transport públics, per exemple, a pocs metres de la nostra clínica, hi ha parades d’autobús on paren els números 6, 7, V7, 33, 34, 63, 66, 67, 78 L51, L57, L61, L63, L64, L67, L68, L69, N0, N12.\nCom pots veure, estem molt ben comunicats.\nGrup Doctor Bladé sempre està pensant en com arribar al màxim nombre de persones possibles, per atendre de la millor manera la seva salut bucodental. A la nostra clínica dental del carrer Numància tenim unes interessants ofertes, exclusives per als habitants d’aquest barri:


my way: d’agost 2005\nO rei Carlinhos :(\nI no és el Brown, és clar. És en Carles Francino, que marxa a can Polanco. I què faré jo ara les nits electorals sense ell, davant els formatgets i les barres?! Què faré? Abandono en Bassas pel Francino els matins? Em faran triar?\nEn Francino és gran, molt gran! TV3 se li ha quedat petita. Ell va molt més enllà d'aquest petit país nostre. Ell ho farà bé, molt bé, segur!\ndius que ens deixes, te'n vas lluny d'aquí...\nPublicat per Cris a 17:52 Cap comentari:\nCrònica anunciada d'un viatge...anunciat\nJa us havia amenaçat amb un diari detallat dels nostres dies a Portugal. Gràcies a les notes de la Clara serà possible. De fet, Clara, m'he pres la llibertat de mantenir el què tu has escrit i publicar-ho. Trobo que està tot molt ben sintetitzat, i allargar-ho podria resultar farregós... No t'importa, oi?!!!\nAquells a qui us interessi, endavant amb la lectura del post! Els més mandrosos, a otra cosa, mariposa!\nDIARI d’un VIATGE a PORTUGAL.\n- Vol de tarda de Barcelona a Lisboa amb Vueling\n- Retrobament amb l’Esther, que arriba procedent de Madrid amb una sincronització gairebé perfecta i després de no haver cedit a la temptació del money,money,money.\n- Viatge amb autobús fins a l’alberg de joventut.\n- Baixem (o pujem) al Barrio Alto i sopem a la tradicional Cervejaria Trinidade (rua Nova da Trinidade).\n- Descoberta de l’ambient nocturn del Barrio Alto i del metro de la ciutat i les seves estacions (Parque, Picoas, Baixa-Chiado, Restauradores, Rossio...).\n- Passejada pel centre baix de Lisboa. De la praça del Rossio i per la rua Augusta fins a la praça do Comerço. De camí cap al castell passem per la casa dos Bicos, obra d’un indiano excèntric comme il faut, per la catedral i pel primer dels miradors. La vista més impressionat, però, és la que tenim des de dalt del Castelo de Sao Jorge.\n- La baixada per l’Alfama ja la fem amb gana i és així com descobrim l’excepcional terrassa del Chapito.\n- Com que la tarda es presenta calorosa i la nit no ha sigut tranquil·la per tothom decidim refugiar-nos, els uns a l’estufa fria del Parque Eduardo VII (amb remullada inclosa), i l’altre amb una migdiada a l’alberg.\n- El vespre ens porta a buscar les vistes del riu Tejo altra vegada, des del mirador de Santa Caterina, on trobem una terrassa que ens acull en un llarg aperitiu-sopar.\n- És diumenge, i agafem l’autobús per anar fins al barri de Belém, missa de de 12 a l’església del Monestir de los Jéronimos. El claustre ens meravella a tots.\n- El gran i massís edifici del Centro Cultural de Belem que s’encara amb el monestir ens ofereix: a) exposició fotogràfica de l’agència Magnum sobre Portugal i b) aperitiu i dinar a la terrassa sobre el Tajo.\n- Ens acostem a la torre de Belem i al monument dels descubridores, en aquesta desembocadura des d’on salpaven els vaixells cap a Amèrica.\n- Dediquem la tarda a la circulació i ascensió amb tramvies i elevadors: el 28 i el de Santa Justa, respectivament.\n- Sopem amb la Gemma i el David en un restaurant que la Filipa ens havia recomanat per menjar-hi bacallà. Per trobar-lo ens cal endinsar-nos pel desconegut barri de Madragoa, del que només conservarem aquesta imatge nocturna.\n- La nit acaba, altra vegada, a la nostra terrassa preferida, la de Sta. Caterina.\n- Arribem en metro a l’estació d’Oriente, la porta de la nova Lisboa i del Parque das Naçoes, herència de l’expo del 98. El telefèric que segueix en funcionament ens permet adonar-nos de les dimensions i la grandesa del conjunt.\n- Dinem tots junts en una pastisseria d’una plaça (molt romana) del barri d’Areeiro.\n- Després s’organitza una expedició a la platja i una altra d’alternativa a la ciutat. Per arribar a la platja cal agafar un autobús urbà que, creuant el riu pel pont del 25 d’abril, porta fins a Caparica, i allà, un trenet sobre la sorra que recorre la costa durant 8 kilòmetres en un trajecte més fellinià impossible. La visita de Lisboa els porta al parc i la basílica da Estrela i al gran aqüeducte.\n- El grup es retroba per sopar al Barrio Alto, abans que l’Alba sigui pescada pel Gonzalo en la nostra última nit lisboeta.\n- Recollida dels cotxes a l’aeroport. Posem rumb cap a Sintra on ens esperen uns paratges i uns palaus (el de Pena) fantasmagòricament coberts de boira.\n- La màgia del matí es completa amb la troballa d’un restaurant en un petit poble al peu de Sintra on mengem molt bé en un decorat de pel·lícula i amb una conversa de bodevil!\n- Per fer el cafè canviem de vorera (i d’univers!) i després emprenem el camí cap al Cabo Roca, on descobrim unes vistes fantàstiques i ens retratem ben retratats.\n- El camí cap al nord, cap a Obídos, ens porta a parar en una platja (quina? aquí necessito un apuntador!) per fer-hi un bany de tarda, i a petició de l’Héctor!\n- Arribats a la petita ciutat emmurallada d’Obídos, hi fem una passejada tranquila abans de sopar i una passejada d’aventura per tornar a l’hotel.\n- El Joan ja havia quedat felicitat abans d’anar a dormir ahir a la nit. Avui és el seu aniversari.\n- Els més matiners no es perden l’oportunitat de recórrer les muralles de la ciutat d’una punta a l’altra i en dos equips que fan el recorregut en sentit invers però sense ànim de competició.\n- Les ganes d’acostar-nos a la costa altra vegada, a la localitat de Peniche, s’evaporen davant la caravana de cotxes que s’hi precipiten. Enfilem, doncs, directament cap a Évora, amb una parada tècnica, que resulta ser un encert: un dinar a peu de carretera i a la vora del riu. El poble es diu Coruche.\n- Descobrim Évora al capvespre. La seva monumentalitat ens impressiona. Les seves migas, però, més aviat ens embafen.\n- Esmorzem a la plaça major d’Évora. Poc prudent de cara a la visita de després, capaç de remoure l’estómac a més d’un: la capella dos ossos. Ben calçats i provistos de vi, abans de desfilar ens acostem a l’església de Santa Clara, avui que és n’és el dia, però la trobem convertida en museu municipal.\n- Emprenem de nou la ruta que ens ha de tornar a la costa atlàntica. Parem per dinar a Beja i saltem directament a Vilanova de Milfontes. És en trams com aquests en els que els canvis de paisatge, en recorreguts curts, són molt marcats. Imagineu-vos la impressió per a aquells a qui, com el Joan quan no condueix, el son els fa perdre les transicions!\n- Havent resolt el tema allotjament, creuem a l’altra banda de l’estuari del riu Mira on les valentes no dubten a banyar-se.\n- Sopem unes pizzes al pati de casa i ens acostem a la caseta de fusta sobre la platja, la que no coneix els mojitos i serveix el porto en vasos de plàstic.\n- Abans d’esmorzar ens banyem a l’altra riba de l’estuari, la nostra, la del poble. Esmorzem com uns reis i paguem com uns manguis. Deixem les habitacions a l’últim minut i seguim costa avall direcció Zambujeira do Mar i Odceixe.\n- Els aventurers ens condueixen fins a una platja que resulta ser impressionant, per les seves onades i els seus racons accessibles gràcies a la marea baixa.\n- L’esmorzar ens ha permès aguantar sense adonar-nos-en fins a quarts de quatre i aquesta resistència excepcional es veu recompensada amb un cop de sort: el restaurant de la petita població pesquera d’Acenha do mar.\n- Allunyant-nos del turisme de costa arribem fins a Odemira on trobem fàcilment habitacions a casa d’un petit mag gràcies a les indicacions d’un vilatà afrancesat. - Per culminar el que ha estat, sens dubte, el dia dels banys, en fem un últim, aquest d’aigua dolça, al pantà de Santa Clara.\n- Sopem al xiringuito del poble, el mateix on esporzarem demà.\n- Tal com havíem anunciat, esmorzem allà mateix on havíem sopat.\n- Comencem la remuntada cap a Lisboa. Primera parada: Porto Covo. Últim bany: platja del Pessegueiro (davant de l’illa que porta el mateix nom).\n- Continuem la tirada fins a Troia, on embarquem els cotxes en un ferry que travessarà l’estuari del riu Sado (el tercer que creuem durant aquest viatge) fins a deixar-nos a Setúbal.\n- Un cop a terra, comença la travessa del desert fins a trobar el darrer restaurant del viatge.\n- Arribada puntual a l’aeroport, tan per l’avió de l’Esther, com, lògicament, pel nostre.\nBarcelona, 29 d’agost\nPublicat per Cris a 13:34 1 comentari:\nVaig començar les vacances amb un parell de dies a la platja i les he acabades igual... Cap de setmana a Calella de Palafrugell per tancar amb bon sabor de boca els meus 28 dies de relax!\nTorno a ser a El Punt... En deu minuts ja he tornat a estar situada: tot era com sempre, amb la gent de sempre i les bromes de sempre. I encara que el meu to soni a "buff, tornem a la rutina", he de dir que el primer dia de cole, a mi, sempre m'ha fet il·lusió. I més si no hi ha profe, o sigui, jefe! Que si on has anat, que si què morena estàs (ah que sí?!!), que si t'hem trobat a faltar (bueno.... ho poso en dubte), que si fem un cafetó... Aiiiii, que em sembla que els trobaré a faltar!!\nSí, sí. Aquest curs canvio de cole! Coneixeré amics nous, tindré profe nou, amb assignatures noves i més difícils. Però estic molt motivada, o sigui que no crec que tingui cap problema per aprovar els examens! Els papes m'han dit que faig bé canviant de cole, i de fet he estat jo qui ha volgut canviar. Aiiii, quins nervis!\nPublicat per Cris a 12:44 1 comentari:\nAvui mateix un amic m'ha dit que a veure si actualitzava el blog més sovint. "Fa massa dies que no escrius res", m'ha comentat. "És que em fa una maaaaaaaaaandraaaaaaaa", li he respost. Doncs sí, estic passant un petit període de parèntesi en què escriure tot el que em passa pel cap se'm fa una muntanya. Tot és posar-s'hi, suposo!\nDesprés d'uns dies d'inactivitat física i mental absoluta, el meu cap l'ocupa una despedida de soltera. Sí, sí... la gent es casa!! Déu, com ens fem grans! Només us dic que d'avui en un any ja tinc programades 3 bodes, i segur que alguna més caurà. La gent continua casant-se. Això sí, d'aquests tres casaments, només 1 serà per l'església. Sigui d'una manera o de l'altra, casar-se són "palabras mayores", almenys per mi. Per d'altres és la hipoteca. Jo...què voleu que us digui: tot i que al meu voltant aquestes paraules comencen a sovintejar, a mi em queden mooooooooooooolt lluny. Això sí, tot i que de vegades se m'escapi un "jo no crec en el matrimoni", em sembla que sí vull casar-me. Quan tingui amb qui, on i quan, us ho diré. De moment, però, yo a lo mío!\nCom deia, els preparatius del comiat de soltera (vaya, la despedida) de la Laura estan força avançats. Sembla que ens quedin moltes coses a fer, però crec que els temes importants ja els tenim lligats (casa rural a l'Armentera, caiguda lliure a Empuriabrava, i sopars i festes vàries). Ens queda organitzar alguns jocs i fet, tu! No ens estressem, nenes, que tot sortirà bé!!\nQue qui és la Laura?! Aquí la teniu!\nPublicat per Cris a 13:48 Cap comentari:\nSí, sí... l'esperat viatge a Portugal ja ha passat a la història.. :( Tot acaba, diuen. Per sort, però, ens queden un munt de fotografies gentilesa del Joan, la Clara, l'Alba i l'Edu per recordar cadascun dels dies viscuts per terres veïnes. La idea ara és fer una espècie de dietari de l'estada a Portugal. Necessitaré, però, les notes que ha anat fent la Clara aquests dies perquè em facin de guia a l'hora d'escriure. Mentrestant, doncs, us deixo amb un bon tast de fotografies!\nPublicat per Cris a 14:03 1 comentari:\nHo confesso... fa dies que no miro el TN, que no llegeixo diaris (menteixo, he fullejat El Punt, però com molt per sobre, abans d'anar a dormir), que no escolto la ràdio només llevar-me. I sí, m'està agradant. Suposo que en uns dies ho trobaré a faltar, però desintoxicar-se de la necessitat de tenir informacions a l'instant, de saber com evoluciona tal tema o tal altre, de tenir una lleugera idea de tot el que passa el món, és necessari. Una cura de desintoxicació total i absoluta!\nPer cura de desintoxicació, la que necessiten els de la FAES... De debò es creuen tot el que difonen?! Ahir nit, després d'un improvisat soparet amb la Sil pel barri, a una terrasseta fantàstica, vam estar mirant el vídeo que van penjar a la seva pàgina web conmemorant l'aniversari del 11-M. Fa mesos que se n'havia parlat, però encara no l'havia pogut mirar amb calma. Un insult contra la intel·ligència de qualsevol ciutadà, un seguit de mentires, una rera l'altra, vomitives, indignants, que em van posar la pell de gallina. "Quina por!!!", deia la Jóvé. Doncs sí, quina por que la informació, la realitat, els fets, puguin ser manipulats de la manera que millor convingui a uns quants. Per sort, com diu el Ferran tot sovint, ens l'hem tret de sobre. I per uns quants anys, crec!\nJo, de moment, lo dicho! Me estoy quitando de l'actualitat... A veure si ho aconsegueixo! No les tinc totes... marxar de viatge amb uns quants politòlegs no ajudarà massa. Es farà el que es podrà!\nPublicat per Cris a 08:45 2 comentaris:\nOlor a pluja, olor a estiu!\nAcabo d'arribar a casa, de passar una nit amb les chupis, una d'aquelles nits de sopar i cine que tant m'agraden! I l'ambient és fresc, i ara aniré al llit i em taparé, i demà em llevaré taaaaaaaaaaaaaard i esmorzaré amb un amic, amb la calma, i farà sol, i aniré a donar una volta, i tot serà tan fantàstic... i tot això, perquè estic de vacances! Quin gran invent això de les vacances! Coma-ruga, com cada any, ha estat un bon inici... el "never been in the beach so early", el "good place to be, Castefa" i les converses Gemma-Sil-Cris del cap de setmana han fet que el mes d'agost comenci de manera estupenda!!! Ai, com us estimo, chus!!!\nAra, ja, a preparar el viatge a Portugal!!!\nPer això, perquè estic de vacances i aquest mateix divendres marxo no podré escriure massa en aquests dies. Aquells pocs que em llegiu (què durs són els inicis!!!)... fins aviat guapos!\nI ara, a dormir, que sento la Jové com passa les pàgines de llibre que llegeix i m'està fent envejeta... Vaig a llegir El Punt! Nanit si em llegeixes... ;)\nPublicat per Cris a 22:19 1 comentari:


Actes de les IV Jornades d’Art i Història a Xàtiva 2012\nISBN 13 978-84-940327-6-9\nDipòsit Legal: V841-2013\nCoberta i contracoberta: Beatriu Navarro i Buenaventuraq - House Rose Disseny i Maquetació\nQuatre anys sent un aparador de la història i art de Xàtiva i el seu context\nEnguany, 2013, ja estan en marxa les V Jornades d'Art i Història de Xàtiva que l'editorial Ulleye convoca anualment. Elles no serien possibles sense la colaboracióon del seu comité de direcció i fonamentalment per l'interés anual de Josep Lluís Cebrian i Molina en la seua organització així com de Beatriu Navarro i Buenaventura en l'arreplega dels textos i la maquetació del que cada any, com en este, és la seua acta "notarial", estes Actes, que ara el lector té en les seues mans en la seua quarta edició.\nEstes Jornades tenen un format, conferències i visites, que atrau cada any als interessats en la història i art de Xàtiva i la comarca de La Costera.\nEls participants ponents en estes IV Jornades al voltans de “Entre el Compromís de Casp i la Constitució de Cadis” estan reflectits, en el seua majoria, en estes actes. Els que no estan, esperem poder comptar amb els seus textos en una altra ocasió. A tots ells moltes gràcies des d'Ulleye.\nEn estes passades IV Jornades visitarem l'Olleria, la seua església i la Casa Santonja, visites guiades per Toni Grau i Josep Vicent Vidal, a més del Museu de l'Almodi de Xàtiva de la mà del seu director, Ángel Velasco, i la Xàtiva jueva de la mà d'Agusti Ventura i el Convent de Sant Doménec de Xàtiva de la mà de l'arquitecte que dirigix la seua rehabilitació, Vicent Torregrosa, a tots ells els agraïm la seua atenció a estes IV Jornades.\nXàtiva i el seu entorn té records i fets per a omplir milers d'actes com esta. Però a poc a poc continuarem traient a la llum, investigadors de tot origen i Ulleye coma mitja de comunicació, la història d'ella que ha de ser llegida per a conéixer-la millor i saber cap a on portar-la en un futur per a que els seus habitants puguen conéixer on viuen i amb qui es relacionen, una senyora de nom Xàtiva, elegant i amb un gran passat, que ha de ser docent i pacient amb ells per aconseguir una societat lliure i respectuosa amb la seua història.\nDes d'Ulleye només volem agrair a tots aquells i aquelles que cada any fan possible que disfrutem d'unes jornades de conferències i visites en el mes mes important de la ciutat de Xàtiva, agost, entre calor i paisatges de records on molts dels seus oriünds tornen a la ciutat que els va veure nàixer.\nNo oblidant la col·laboració de la Impremta Papiro i del Taller de Ceràmiques Valls 16 de Xàtiva perquè estes Jornades tinguen un millor marc amb què mostrar-se.\nI per que no afegir la vergonya que causa la ignorància a vegades dels responsables de la ciutat de Xàtiva sobre la seua història i com tractar-la perquè els seus futurs habitants la puguen disfrutar com nosaltres ara. No tot és un problema de recursos econòmics, és un problema de respecte a esta senyora anomenada Xàtiva.\nL’opció xativina per Ferran de Trastàmara i l’erecció de l’església col·legial\nEntre la fe i el deure: el paper de les cartoixes valencianes en els assumptes\nde la Corona d’Aragó entre les acaballes del s. XIV i les primeries del s. XV\nXàtiva 1812: una ciutat ocupada pels francesos.\nL’obra d’art com a eina educativa. Una experiència des del museu\nFrancesc Orts Ruiz\nLa primera etapa del Mestre d’Alzira: les taules xativines


No és culpa del 78 - Diari de Girona\ndaniel capó 27.09.2020 | 06:00\nNo és culpa del 78 Diari de Girona\nLa decisió del Govern socialista de tramitar l'indult als presos del procés ha provocat una forta tempesta política. La interpretació benèvola seria que el sanchisme segueix fidel a si mateix: no hi ha cap veritat que compti perquè no hi ha memòria. Aquesta és la lectura que planteja Ciutadans, entestat a no trencar les seves vies de diàleg amb La Moncloa. No, per ara. No, mentre el president jugui a dues bandes o fins i tot a tres, si tenim en compte el pacte tàcit de provocació mútua que manté amb Vox. El PSOE vol el poder a Catalunya amb ERC i els comuns, i el poder al País Basc amb el PNB, i el poder a la Comunitat de Madrid amb Cs, i el poder en el govern de la nació amb qui faci falta. D'aquesta manera, Sánchez no faria més que estirar la corda del temps fins que arribi la primavera amb totes les partides obertes i llavors decidir. A hores d'ara ja ningú dubta que aconseguirà aprovar els pressupostos i mantenir viva la legislatura uns anys més.\nCal, però, una altra lectura menys amable, que exigeix ??interpretar les decisions de govern dins d'un context i no aïlladament. De les declaracions de Pablo Iglesias a la Llei de Memòria Democràtica, de la polèmica absència de Rei en el lliurament de despatxos a Barcelona a la tramitació dels indults, els passos de govern no ens parlen tant d'una conjuntura com d'una estratègia que apunta a dinamitar l'abraçada signada el 78.\nA vegades el que és obvi és obvi i no cortines de fum, tinta de calamar que confon el votant. En aquest escenari ens endinsaríem en una segona Transició, un moment constituent que supera el passat i el nega, el declara anatema, una falsedat, una mentida. L'acostament dels presos etarres, l'indult al procés, la reescriptura de la història al servei d'un canvi profund de la cultura política del nostre país, la demonització de la dreta democràtica i el debilitament de la Corona tracen el perímetre d'unes aliances impensables fa una dècada. I tot això succeeix amb l'aquiescència i la complicitat d'unes elits econòmiques desitjoses de preservar la seva quota de poder. Per descomptat, el principal damnificat, com sol succeir en la història d'Espanya, seria el poble, nosaltres.\nLes dues lectures no són incompatibles ni contradictòries. Sánchez pot voler jugar amb uns i amb altres i de la mateixa manera que les Parques decidir en quin moment es talla el fil del destí. Però un cop oberta la caixa de Pandora difícilment hi ha marxa enrere.\nCreuar el Rubicó marca una estació d'arribada.\nEl 78 sembla arribar a la seva fi i amb això la seva prosperitat, les seves dècades de pau. Ni tan sols una pandèmia amb milers de morts, ni una crisi econòmica encara tot just insinuada, han desviat el curs polític. Tocqueville va saber veure que la substància d'un país és la seva cultura, tant o més que les seves institucions. I és la nostra cultura democràtica la que porta massa temps ferida, fins al punt que ja no coneixem el valor de les paraules. Creure que la Brussel·les burocràtica limitarà els danys causats per la nostra irresponsabilitat té alguna cosa d'ingenu, encara que és cert que sense la liquiditat contínua del Banc Central Europeu seríem un país trencat. Ho som moral i culturalment. Potser és una conseqüència del 78, però em nego a acceptar-ho. Són els seus enemics els que han omplert de rancor el país i no nosaltres. Són els seus enemics els que ens condueixen al desastre i no els que creiem en la llei, la pau i el perdó.


La Cotorra de la Vall: Temps era temps: Sant Llorenç, abans era una jornada de gran festa a la Valldigna\nTemps era temps: Sant Llorenç, abans era una jornada de gran festa a la Valldigna\nLa diada de Sant Llorenç era a Tavernes una de les jornades de més festa de l'estiu, junt al Dia de la Sang (Dia del Clot ) i Sant Jaume. Això fins, més o menys, la dècada dels 70 quan la regulació estatal de les festes va obligar moltes de les que tradicionalment hi havia a tots els pobles, i moltes perdien el caràcter de festa local.\nCal dir abans de seguir que antigament l’ermita de Sant LLorenç s’alçava al Teularet, fins que l’autopista va obligar a tombar aquella ermita construïda al més pur estil valencià rural i de la qual només en queden algunes imatges. En compensació, la concessionària en va construir l'actual, la que ara podem visitar al Racó Joana.\nEl temps han anat canviant la manera de la celebració del dia, però tradicionalment conserva el que era bàsica a la festa: la celebració sobre les 11 hores de la missa al sant, la benedicció del terme valler i el muntatge del porrat on la gent del poble que hi va, pot comprar cacau, tramussos i el torrat, a més d’algunes llepolies per als més menuts.\nCom hem dit, ara ja no és festa local i això ha fet que, fins i tot, la devoció al sant màrtir, un diaca romà que va ser cremat-martiritzat en la graella, ha anat a la baixa. I com no, qui es resenteix més que ningú és el patrinoni cultural valler amb la pèrdua de les nostres tradicions, tot i que i és molt de lloar, hi haurà el grup de gent que arribe a peu a l’ermita.\nSant Llorenç de l'Alcudiola actualment restaurada\nLa primera ermita dedicada al sant que tenim constància és la de Sant Llorenç d'Alcudiola, bastida se suposa en els segles XVI-XVII en la partida del mateix nom, ja molt prop del terme de Favara. El seu origen cal unir-lo al de l'antiga parròquia de l'alqueria d'Alcudiola, que va quedar deshabitat segurament amb l'expulsió dels moriscos i el temple va passar a ser una ermita rural que compartíem amb Favara, abans que aquesta localitat quedara annexionada a la parròquia de Cullera.\nSiga com siga, la devoció a Sant Llorenç va quedar molt vinculada a Tavernes i també a la veïna localitat de Favara, que celebra en aquests dies les seues festes majors. Quan la celebració era comuna, molt antigament, se celebraven processons i romeries per demanar al sant que protegira les collites i els termes, una festa que segurament seria l’origen de l’actual porrat de Sant Llorenç.\nDesprés del despoblament, i amb el pas del temps, sorgiren rivalitats entre Tavernes i Favara pel lloc i al final es va prendre una decisió salomònica: cada poble es va bastir l’ermita pròpia en altres llocs i la d'Alcudiola va quedar abandonada quan cada poble va començar a celebrar el dia del sant pel seu compte.\nImatge antiga de l'ermita de Sant Llorenç del Teularet (desapareguda)\nTavernes va construir l’ermita de Sant Llorenç a un turó de la partida del Teularet, que després i amb les obres de l'autopista es va enderrocar, com ja hem explicat, i se'n va bastir una de nova al racó Joana.


Daniel Fuentes Casado, voluntari de la Fundació Vicente Ferrer | Consumer\nDaniel Fuentes Casado, voluntari de la Fundació Vicente Ferrer\nÉs una experiència transformadora i m'he adonat que aquí ens queixem de vici\nDaniel Fuentes, madrileny i resident a Granada, explica com ha estat la seva experiència com a voluntari al campus de la Fundació Vicente Ferrer en Anantapur (Índia). Aquest professor de secundària de Llengua i Literatura i Idiomes destaca l’amplitud d’aquest projecte que afavoreix a quatre milions de persones de les classes més desfavorides d’Índia. Fuentes, que amb anterioritat va estar en el projecte Imatges de la Immigració a través de la Universitat de Granada, assegura que “Vicente i Ana Ferrer són autèntics filántropos que han treballat durant 50 anys per erradicar la desigualtat i mobilitzar les consciències”. I també reconeix que els seus vuit mesos de voluntariat han estat “una experiència transformadora que sens dubte tornaria a repetir”.\nPer què elegió la Fundació Vicente Ferrer per fer voluntariat?\n“Vaig triar fer voluntariat en la Fundació Vicente Ferrer per la meva admiració cap a la seva labor”Per la meva admiració cap al seu treball i la seva labor. A més, tenia ganes d’una experiència personal, conèixer Índia, treballar al món de la cooperació i fer un voluntariat. Havia vist molt del treball de Vicente i Ana a través dels mitjans de comunicació i volia comprovar si els miracles són certs i, efectivament, sí que ho són.\nQuè destacaria d’aquest projecte?\nDestacaria la seva amplitud i que, començant des de la més absoluta res fa 50 anys, ara tingui quatre milions de beneficiaris en àrees de salut, ecologia, educació, arquitectura, dona, habitatge, discapacitat i esport. És molt valorable i sorprenent que un estranger com Vicente arribés allí fa tants anys i fos capaç d’organitzar aquest gran entramat i treballar amb la població més desfavorida, de castes més baixes i també dones. Això demostra el que pot aconseguir la voluntat humana.\nQuant temps va estar en Anantapur i què feia?\n“El projecte forma a persones de l’àmbit rural amb un baix poder adquisitiu i amb una alta qualificació acadèmica”Vaig estar vuit mesos de voluntari en el projecte d’educació, a l’Escola Professional com a professor d’alemany. És un projecte de capacitació laboral. L’any passat solament hi havia noies. Aquest any estan nois i noies i és el cinquè any que es duu a terme aquest projecte amb un total de 100 alumnes. I és el primer any que, a part d’anglès, francès, alemany i espanyol, s’impartirà portuguès. I s’està plantejant implementar el japonès també. Tots ells tenen graus universitaris, màsters i postgraus, així que aquesta formació els ajudarà a inserir-se al mercat laboral.\nEn què consisteix l’Escola Professional?\nEl projecte pretén formar a persones de l’àmbit rural amb un baix poder adquisitiu però amb una alta qualificació acadèmica, i així convertir-los en caps de família. En el projecte d’educació se’ls forma en un primer idioma com l’anglès i un segon idioma com el francès, l’alemany, l’espanyol o el portuguès. A més, es donen altres assignatures com a Comptabilitat i Habilitats. A l’Escola estudien de dilluns a dissabte, vuit hores de classe al dia. Quant a les dones, és molt revolucionari, perquè de ser una càrrega econòmica familiar (pel tema del dot i ser dona en l’Índia rural) passen a ser el motor de la família per la seva alta qualificació.\nDescrigui el seu dia a dia allí.\n“Treballava de dilluns a dissabte impartint formació en alemany”Treballava de dilluns a dissabte impartint formació en alemany, al voltant de 3-4 hores diàries. L’objectiu és que les alumnes arribin a tenir un B1, segons el marc comú europeu, en un segon idioma: inclou les destreses de comprensió, interacció i expressió oral i escrita. La Fundació té uns quatre o cinc campus i jo vivia al campus principal. Allí estàvem entre 30-50 voluntaris depenent de l’època de l’any.\nCom és la dona a Índia?\nHe conegut una petita part del país, així que no podria parlar de la dona d’Índia en general. Per exemple, la dona de Bangalore (a dues hores d’Anantapur) és molt diferent de la dona d’Anantapur. Existeix gran diferència entre les dones que viuen a la ciutat o les que viuen en el camp. Per exemple, aquestes noies que s’integren al món laboral tindran una vida diferent a la qual han tingut les seves mares. Les noies que es formen a l’Escola provenen de nivells socioeconòmics baixos-mitjans i algunes d’elles han estat apadrinades per la Fundació Vicente Ferrer (amb un padrí estranger); unes altres han aconseguit estudiar pels seus propis mèrits o per les possibilitats de la família.\nAnimació “De Dona a Dona” Societat Cooperactiva from Fundació Vicente Ferrer on Vimeo .\nQuè li ha aportat aquest voluntariat?\nÉs una experiència transformadora. M’he adonat que aquí ens queixem de vici. Em vaig proposar no queixar-me perquè tenim la gran sort de viure aquí. Ho sabem, però no som conscients d’això. Sabem que vivim en el 20% més afavorit del planeta, però fins que no convius amb una altra realitat que viu cent vegades pitjor que nosaltres, no ens adonem.\nPot sumar-se qualsevol persona a fer un voluntariat amb la Fundació?\n“La Fundació Vicente Ferrer busca personal qualificat i amb experiència en la branca que es treballarà” La Fundació Vicente Ferrer busca personal qualificat i amb experiència en la branca que s’impartirà. Així, per treballar en el sector sanitari busquen infermers, infermeres, metges, etc. Encara que l’objectiu de la Fundació és que tots els seus empleats siguin indis i dependre el mínim de l’exterior, en alguns casos es requereix l’ajuda de voluntaris que siguin professionals altament qualificats al seu país d’origen. Si vols formar part del voluntariat, has de passar una entrevista (via Skype) amb el coordinador de l’àrea en el qual treballaries; aquests coordinadors dels projectes són emprats de la Fundació.\nCom conscienciaria a la població espanyola ara que coneix una altra realitat?\nEls diria, com Vicente Ferrer o Ana Ferrer, que anessin allí i ho veiessin. La Fundació ofereix la possibilitat d’anar a Índia com a visitant 4-5 dies amb totes les despeses pagades i veure tots els projectes, conèixer el campus i quedar-se allí amb els voluntaris, cooperants i parlar amb els usuaris de la Fundació. Diria a tots els que viatgin per Índia que es passin per la Fundació i la coneguin. A més, és important que la gent apadrini, ja que la Fundació té 80.000 persones apadrinades i aquesta és la seva força. Qualsevol col·laboració per petita que sigui pot ajudar a contribuir a aquest projecte transparent i honest. Per tan sol 18 euros al mes s’afavoreix que la Fundació segueixi construint hospitals, formant a persones i ajudant a els qui més ho necessiten.\nHa pensat a tornar?\n“Diria a tots els que viatgin per Índia que es passin per la Fundació i la coneguin”Sí, sens dubte. El meu coordinador em va proposar tornar al febrer, perquè fa uns anys es van quedar sense professor d’alemany a meitat de curs i aquesta vegada havia tornat a passar; però ja han trobat una solució, així que de moment no em vaig. M’agradaria poder tornar tots els anys, però depèn de poder tenir un matalàs econòmic per anar i també per tornar. Cal pensar en l’anada i en la volta, perquè et desconnectes del que aquí passa i la volta al teu país és difícil.\nindia-ca mujer-ca voluntariat


Sardines en Escabetx – Anxoves SOLÉS\nAnxoves en Oli d’Oliva\nAnxoves en Sal\nAnxoves en Vinagre\nRecepta Avi Benet\nInici / Recepta de l'Avi Benet / Sardines en Escabetx\nSemiconserva de Sardines en Escabetx\n– Pes Net: 420gr\n– Pes Escorregut: 260gr\n– Nº sardines: 9/11\n– unitats per caixa: 6\nMantenir a la nevera entre 2 i 7ºC.\nConsumir abans de 12 mesos.\nUn cop oberta consumir abans d’una setmana.\nSota el nom de Recepta de l’Avi Benet, Anxoves SOLÉS elabora aquesta semiconserva de Sardines en Escabetx utilitzant només productes de primeríssima qualitat: sardines, oli d’oliva, pebre vermell, vinagre, all, llorer, bitxo, pebre negre i sal. Sense additius ni conservants.\nLes Sardines en Escabetx Recepta de l’Avi Benet estan elaborades de forma tradicional, mitjançant una cocció lenta i una esterilització poc agressiva, que ens permet de conservar tota la potència del gust de les sardines.\nLlestes per servir, obre l’envàs i començar a gaudir!\nquantitat de Sardines en Escabetx\nref: sarescabetx440 Varietat: Recepta de l'Avi Benet\nLes sardines en escabetx són un plat molt versàtil: poden servir-se com a aperitiu, primer o segon plat, guarnició, una deliciosa tapa per matar la gana a mitja tarda o fins i tot en entrepà.\nGust: l’escabetx, aquesta barreja d’ingredients que permeten, d’una banda conservar els aliments, i de l’altra, transformar una sardina en un plaer per al paladar.\nSalut: les sardines són un deliciós peix blau, ric en omega-3, un àcid gras poliinsaturat beneficiós per reduir el colesterol i els triglicèrids.\nSi us agraden les sardines en escabetx, les Sardines en Escabetx Recepta de l’Avi Benet són la vostra elecció! Bon profit!\nSemiconserves Recepta de l’Avi Benet: FES CLIC AQUÍ PER A SABER-NE MÉS COSES\nEncara no tenim cap comentari\nSigues el/la primer/a a comentar “Sardines en Escabetx” Cancel·la les respostes\nLa teva adreça d'email no serà publicada. Els camps requerits estan marcats amb *\nSèpia a la Tinta\nRecepta de l'Avi Benet\nSèpia a la Tinta (caixa 5 unitats)\n11,00€ 10,62€ (9,65€+IVA)\nSardines en Escabetx (caixa 6 unitats)\n12,00€ 11,58€ (10,53€+IVA)\nPop de Roca\nSardines de la Costa (caixa 6 unitats)\nCalamar amb all i julivert (caixa 5 unitats)\nTonyina en oli d’Oliva (caixa 5 unitats)\n12,50€ 12,06€ (10,96€+IVA)\nTonyina en Escabetx (caixa 5 unitats)\nCalamar amb all i julivert\nPop de Roca (caixa 5 unitats)\nTonyina en oli d’Oliva\n07 març Entrevista a Ràdio Estel (II) – Trotamundos\n04 des. Anxoves SOLÉS i les fàbriques d’anxova de L’Escala – entrevista amb Rosa Hostench\n03 oct. Reportatge al programa Fred i Calent d’IB3\nLes cookies estadístiques s’utilitzen per entendre com els visitants interactuen amb el lloc web. Aquestes cookies ajuden a proporcionar informació sobre mètriques, el nombre de visitants, el percentatge de rebots, la font de trànsit, etc.


Hotel Hougue du Pommier Grandes Rocques Guernsey - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHougue du Pommier Road, Les Genats, Grandes Rocques, Guernsey, GY5 7FQ - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Hougue du Pommier\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Hotel Hougue du Pommier és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Guernsey. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Guernsey. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, habitació familiar.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara accés a internet (sense fils), habitacions per a no fumadors, escriptori, despertador, telèfon per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses camp de golf (a 3 km), piscina exterior, jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hotel Hougue du Pommier la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Guernsey.


le petit roc: d’octubre 2015\nENTRE L'ALT CAMP I LA CONCA: COLLS DE LILLA I COLL ROIG\nComença a fer fresqueta pel matí i sortim d'Alcover amb els manguitos i les jaquetes primes para-vents. La proposta d'en Joan és saltar a Montblanc pel coll de Lilla, així que agafem direcció Valls. En arribar a la rotonda d'entrada de la capital de l'Alt Camp girem a l'esquerra per dirigir-nos cap a la residència Alt Camp, des d'on agafarem la pista asfaltada del camí del Bosc fins a la Plana d'en Berga. D'aquí saltem ja a la rotonda on comença l'ascenció al coll de Lilla.\nArribem al coll (583 m) amb una bona calorada tot i que l'asfalt i la carretera són de primera. Al costat de la Conca ens espera una boira espessa que ens obliga a posar-nos les jaquetes de nou. Arribem a Montblanc mig rebajats per la ruada i fent servir les llums degut a la mala visibilitat. Parem a fer una mica d'esmorzar i a esperar que la boira es trenqui, mentre esperem a un company que ens acompanya a carregar les piles.\nPer fi surt el sol, però encara anem abrigats. La temperatura ha baixat força aquests últims dies i es nota amb l'aire fred. Continuem en direcció Sarral i decantem a la dreta cap a Barberà de la Conca, on arribem en 30 minuts. Aquí tornem a treure'ns les jaquetes ja que el bo del migdia es fa notar. El paisatge està començant a agafar aquelles tonalitats de tardor que tan ens agraden. D'aquí uns dies estarà preciós...!!! Continuem cap a Cabra del Camp passant pel coll Roig. Ara ja toca tot baixada fins al Pla de Sta Mª i directes a Valls, des d'on tornem per la mateixa carretera que hem fet servir al matí. Una volta estupenda i no gens dura per conéixer algun raconet més de la nostra geografia propera.


Judici contra 8 independentistes pels fets del 23-abril-97 - Indymedia Barcelona\nJudici contra 8 independentistes pels fets del 23-abril-97\nper Endavant\t 02 feb 2004\n2004-02-11 Judici als detinguts el 23/04/97\nEl 1997 foren detinguts 8 joves catalans a mans del cos de la Policia 'Nacional' Espanyola en la vesprada de la diada de Sant Jordi. Les dotacions de la policia de paisà, els va detenir i acusar d'haver participat en uns enfrontaments directes contra la policia, els que ocorregueren a la finalització d'una manifestació en defensa dels Països Catalans, la qual, se celebra cada any en aquest dia de Sant Jordi pels carrers de la ciutat de Barcelona. Aquest és un resum dels fets ocorreguts en paraules dels propis encausats.\n"Em van detenir uns policies de paisà a les 22:00h aproximadament, des del començament els cops de puny i de peu no van parar, a la poca estona s'hi van afegir els antiavalots donant-me cops de porra per tot el cos.", "Durant la nit, no ens van deixar dormir en cap moment, es dedicaven cada quart d'hora a cridar al costat de les nostres cel·les "arriba españa, polacos de mierda, etc...""(Ll.C)\n"Un home se'm va tirar a sobre per l'esquena. Pocs segons després em trobava al terra esposat i rodejat d'antidisturbis de la Policia Nacional que em va colpejar amb les porres per tot arreu i fins i tot em van pegar cops de peu al cap", "Els seus insults eren: "polaco de mierda, ahora sabrás lo que és bueno""(J.D)\n"A terra, em van començar a agredir amb porres i cops de puny sense rebre cap mena d'explicació ni identificació dels policies", "em van aixecar, esposat, del terra pels cabells; mentre em deien "catalán, que asco!", "Em van voler fer menjar un adhesiu que portava, el que posava "catalana si, espanyola no""(M.S)\n"Jo anava en direcció a la furgoneta, juntament amb el meu germà i la seva xicota. Anàvem per un carreró, on vam veure moviment i contenidors cremant, anàvem caminant a poc a poc, no enteníem res, quan de cop i volta, una sèrie de persones se'ns van tirar a sobre donant-nos cops, puntades de peu, etc...", "A la comissaria de la Verneda no van parar d'amenaçar i insultar: "catalanes de mierda, hijos de puta, os vamos a matar rojos de mierda", "donant cops de porra a les cel·les, i cridant crits com "arriba españa! o putos catalanes!"" (A.A)\n"Caminàvem per una placeta quan de cop i volta vaig notar un cop al cap, vaig caure a terra i uns individus em van començar a donar puntades de peu i cops de puny per tot el cos, però sobretot al cap", "Tot i estar emmanillat em continuaven colpejant i insultant, em deien: "rojo de mierda, catalanista hijo de puta", i més coses que no puc precisar"(F.R)\nAquests són part dels relats dels fets, que part dels joves van fer dies després de la seva detenció. Queda palès la brutalitat demostrada pel cos de la Policia Nacional espanyola, actuant violentament contra tot allò que es mogués i contra tot allò que ensumés a català, un dia, el 23 d'abril, on precisament la catalanitat de la ciutat s'accentua. Les diferents lesions exercides als joves van quedar documentades gràcies als informes mèdics posteriors, ja que els informes del forense van ser lamentables: "el metge va passar de mi com una merda i només em va donar una pastilla pels nervis"(M.S), "els metges ens van tractar molt malament, no van anotar a l'informe policial les lesions que teníem"(F.R) Entre les lesions destaquem: un esquinç de braç, un timpà rebentat i contusions varies a la casi totalitat dels detinguts. Aquestes, van ser motiu de la presentació, dies després, de denúncies per tortures i maltractaments cap a la majoria dels joves. Tot i les proves documentals, totes elles varen ser arxivades.\n"A l'arribar a la comissaria de la Verneda vam ser objectes de més maltractaments, sobretot vexacions i humiliacions", "M'interrogaren il·legalment els de la brigada d'informació, amenaçant-me a mi, a la meva família, a la meva companya i als meus amics. L'interrogatori va durar més de dues hores i en tot moment van demostrar que sabien coses de la meva vida personal"(Ll.C)\n"A la Verneda van substituir les agressions físiques per la humiliació (em van fer despullar i fer flexions mentre reien)"(J.D)\n"Ens van portar a una habitació, i a partir d'allà tot van ser tortures psicològiques"(M.S)\n"Em van fer despullar dos cops, perquè em sentis més dèbil i indefens"(A.A)\n"Em van tancar a una habitació amb dos policies, van tancar les finestres i em van increpar fortament. Caminaven per darrera meu, petant-se els dits com si es preparés per donar-me un cop de puny."(F.R)\nHan passat 7 anys, i la instrucció del cas, així com la petició fiscal, han sobtat per la seva irregularitat i duresa. El jutge instructor a sobrepassat les seves funcions ordinàries per passar a ser un jutge partidista i sentenciador. Les peticions fiscals s'eleven fins els 9 anys de presó per alguns dels joves, amb un total de 48 anys de presó repartits entre 7 dels detinguts, així com la imputació de fins a 5 càrrecs contra els joves, els de manifestació il·lícita, danys, lesions, atemptat a l'autoritat i desordres públics. Els que van ser torturats i maltractats passen a ser culpables de suposades agressions a policies, lesions on hi manquen els informes mèdics. Com s'ha dit, les denúncies per maltractaments i tortures dels detinguts varen ser arxivades, poc després de començar la instrucció del cas, s'hi va interposar recurs, el que també va ser arxivat per l'Audiència Provincial de Barcelona. Una autèntica injustícia de la justícia.\nAquests doncs, són els fets dels detinguts d'aquella vesprada de Sant Jordi, el proper 11 de febrer, a les 10 del matí, la justícia espanyola els jutja.\n-Divendres 6 de febrer a Molins de Rei, Baix Llobregat:\n-Dissabte 7 de febrer a Capellades, Anoia:\n22:00. Concert solidari a càrrec de Berri txarrak, Inadaptats i Familia Tonelli, al teatre la Lliga de Capellades.\n-Dimarts, 11 de febrer a partir de les 10 del matí concentració davant\ndels Jutjats de Barcelona.\nRe: Judici contra 8 independentistes pels fets del 23-abril-97\na espanya es tortura amb el silenci complice de la societat en general\nper grup de solidaritat\t 03 feb 2004\nPractica la resisténcia contra la repressió feixista. UNITAT ANTIREPRESSIVA.


#CONVOCATÒRIA >>> XII Trobada d’Arquitectures Col·lectives [PROGRAMA] – JOVES ARQUITECTES DE MALLORCA\nPublicat el 19 Setembre 2019 20 Setembre 2019 per Coordinació JAM\nLa setmana que ve se celebra a Palma, del 25 al 29 de setembre, la XII Trobada d’Arquitectures Col·lectives, als barris de la Soledat, Nou Llevant i Molinar. Adjuntam el programa, on esteu convidats/des a participar a les activitats programades.\nLa trobada mensual de la JAM serà el dijous 26 de setembre a les 18h a la Nau d’AACC (C/ Siquier, 24 – La Soledat, Palma) on organitzam una taula de debat sobre alternatives d’accés a l’habitatge al context balear. La convocatòria és oberta a tothom. Us hi esperam!\nPer altra banda, AACC ens ha demanat ajuda: necessiten allotjament solidari per la xarxa de col·lectius que venen a la trobada. Si pots acollir, envia un e-mail a aatomic.lab@gmail.com, indicant dies i places disponibles.\nPosted in NotíciesEtiquetat arquitectures col·lectives, convocatòria, trobada


El Parlament de Catalunya reconeix que Israel aplica el ‘crim d’apartheid’ contra el poble palestí – Comunitat Palestina de Catalunya\nInicio Comunitat El Parlament de Catalunya reconeix que Israel aplica el ‘crim d’apartheid’ contra el poble palestí\nNOTA DE PREMSA (english edition | edición en castellano)\nAquest reconeixement s’ha concretat en l’aprovació d’una resolució en la sessió parlamentària celebrada aquest 16 de juny a la Comissió d’Acció Exterior, Transparència i Cooperació (CAETC) del Parlament de Catalunya.\nEl text aprovat ha obtingut el suport dels Grups Parlamentaris Socialista – Units per avançar, Esquerra Republicana de Catalunya, Candidatura d’Unitat Popular i En Comú Podem. La seva aprovació converteix al Parlament de Catalunya en el primer d’Europa en reconèixer públicament que Israel comet el ‘crim d’apartheid’ contra el poble palestí.\nLa resolució afirma “que el sistema que aplica Israel als Territoris Ocupats és contrari al dret internacional i equival, d’acord amb la definició continguda a l’article 7.2, lletra (h) de l’Estatut de Roma de la Cort Penal Internacional, a la consideració de ‘crim d’apartheid’.”\nLes reaccions d’un fet històric com aquest no s’han fet esperar. La Coalició prou Complicitat amb Israel, formada per 16 entitats de la societat civil catalana -entre elles la Comunitat Palestina de Catalunya- i l’impulsora de la resolució, ha reconegut a través de la seva portaveu Alys Samson que “és molt bona notícia que quatre partits polítics a Catalunya diguin el que fa dècades que diu el poble palestí: que Israel comet el crim d’apartheid” alhora que ha afegit, “demostra el creixent convenciment a nivell internacional que s’ha d’acabar amb la impunitat d’Israel”\nPer la seva banda, Luca Gervasoni, president de Lafede.cat, entitat catalana conformada per més de 125 organitzacions que treballen per la Justícia Global ha declarat “el text aprovat serà una eina molt important per demanar coherència en les polítiques al Govern de Catalunya. És el moment d’aplicar a Israel les mateixes respostes que van acabar amb l’Apartheid a Sud-àfrica. La Generalitat ha de suspendre els acords institucionals, comercials i culturals amb les institucions israelianes”.\nLa resolució aprovada afirma de forma contundent que “es compromet i demana al Govern de la Generalitat de Catalunya a no donar suport ni prestar ajuda ni assistència per mantenir aquesta situació. És a dir, a utilitzar totes les eines polítiques i diplomàtiques possibles, dins l’àmbit de les seves competències, per a garantir que les autoritats israelianes implementin les recomanacions formulades en els Informes d’Amnistia Internacional i Human Rights Watch”.\nAixí mateix, afegeixi que “garantirà que els drets humans es posin al centre de tots els acords bilaterals i multilaterals amb les autoritats israelianes, amb la diligència deguda per a assegurar-se que no contribueixen a mantenir un sistema equivalent a l’apartheid”.\nLa resolució va ser registrada el passat 21 de març en el marc de la Setmana contra l’Apartheid Israelià organitzada per la Coalició Prou Complicitat amb Israel. L’acte central d’aquesta setmana va ser una compareixença al Parlament de Catalunya de Bruno Stagno, director d’incidència de Human Rights Watch i Esteban Beltran, director d’Amnistia Internacional a l’estat espanyol per a presentar les conclusions dels informes que cadascuna d’aquestes organitzacions havia elaborat en relació a la situació a Palestina.\nEn aquella ocasió tots dos van coincidir en assenyalar que les autoritats israelianes han creat un sistema legal de crueltat orientat a discriminar al poble palestí que suposa un delicte d’apartheid perquè es basa en l’origen ètnic i racial.\nSobre l’aprovació de la proposta de resolució, Bruno Stagno ha comentat “L’adopció d’aquesta moció per part del Parlament de Catalunya es suma al cor de veus que han reconegut la realitat de l’apartheid i la persecució de milions de palestins i representa un pas important per posar fi a la complicitat amb aquests crims de lesa humanitat comesos per les autoritats israelians. Les Corts Generals, així com els parlaments d’altres països a Europa i al món, n’han de seguir l’exemple. Un diagnòstic correcte és un primer pas indispensable per a una solució. El desmantellament de l’apartheid és vital per al futur de palestins i israelians i la causa de la pau.”\nPer part seva, Esteban Beltrán, director de la secció espanyola d’Amnistia Internacional, ha declarat: “No hi ha justificació possible per a un sistema construït al voltant de l’opressió racista institucionalitzada i perllongada de milions de persones. L’apartheid no té cabuda al nostre món, i els Estats que decideixen fer concessions a Israel es trobaran al costat equivocat de la història. L’aprovació d’aquesta proposta de resolució al Parlament de Catalunya, reconeixent aquesta situació com a apartheid, és un pas més en el camí cap a l’acció per desmantellar aquest sistema”.\nTotes dues organitzacions instaven als estats i a les empreses, seguint les recomanacions d’aquests informes, a revisar els seus acords institucionals i comercials per assegurar que no sustenten el règim d’apartheid i persecució i no cometen crims de lesa humanitat, tal com insta la resolució aprovada.\nNom: Alys Samson Estapé\nTel. 622 651 884\nCorreu electrònic: proucomplicitat@gmail.com / alyssamsonestape@gmail.com\nEntrada anterior\tXERRADA: Resistència a l'Ocupació\nSiguiente Entrada\tMANIFESTACIÓ DIVENDRES 1 JULIOL:✊🏿 Black Lives Matter! Les Vides Negres Importen! 🖤