Programació al Punt Òmnia Salut Alta | Xarxa Òmnia\nInici > Notícies > Programació al Punt Òmnia Salut Alta\nAl Punt Òmnia Salut Alta fan un munt d'activitats:\nDilluns migdia: Oferim un espai d’ajut a tràmits amb cita prèvia, per ajudar a fer tràmits en línia a persones que ho necessitin. També oferim suport en format telefònic. Col·laborem amb el Servei d’ocupació fent classes (tutoritzades individuals), així mateix col·laborem amb el programa Jugar i Descobrir.\nDimarts matí: Seguim Caminant junts i juntes. Cada vegada som més caminants. Fem exercici, parlem i també investiguem amb diferents App que conten passes i recluten informació sobre calories que cremem o la ruta que fem.\nDimecres matí: comencem el taller de memòria amb eines digitals en format en línia.\nDijous: seguim amb el taller mòbil.\nDe forma imminent: tornarem a obrir la sala per fer la prova Actic individual i sempre respectant les mesures que dicta el Procicat.\nAquesta setmana amb motiu de la Diada de Sant Jordi hem dissenyat Roses 3D. Us fem a mans un vídeo amb el resultat.https://youtu.be/Fsspv6A8nRg\nactivitat s 2trimestre La Salut Alta


FAD | Nota legal\nTITULARITAT I OBJECTIUS\nEn compliment del deure d'informació previst a l'article 10 de la vigent Llei 34/2002, de l'11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de comerç electrònic, comuniquem que el responsable i propietari del present lloc web accessible a través de l'adreça electrònica www.fad.cat (en endavant, el Lloc Web), és el FAD (Foment de les Arts i del Disseny), amb el NIF G-08746976, Pl. de les Glòries Catalanes, 37-38 08018 Barcelona, titular del lloc web, i que atén les Comunicacions dels usuaris o interessats per mitjà de l'adreça: fad@fad.cat\nEl Foment de les Arts i del Disseny (FAD) és una associació privada, independent i sense ànim de lucre, que té l'objectiu de promoure el disseny i l'arquitectura a la vida cultural i econòmica del país. El present document només fa referència a les condicions d'ús del Lloc Web www.fad.cat, excloent altres activitats o llocs web de FAD.\nDe conformitat amb el que disposa la Llei Orgànica 15/1999, de 13 de desembre, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (LOPD), amb el subministrament de qualsevol dada de caràcter personal a través dels diferents formularis d'aquest Lloc Web, el FAD entén que l'usuari ha llegit i accepta la informació relativa al tractament de les seves dades personals i a les condicions generals d'ús expressades en el present document.\nEl FAD es reserva el dret de modificar o canviar el present document amb l'objecte d'adequar-lo a la legislació vigent aplicable en cada moment, a les novetats jurisprudencials i a les pràctiques habituals de mercat. El FAD es reserva també el dret de modificar la presentació, configuració i / o disseny d'aquesta plataforma, així com alguns o tots els serveis, i a afegir serveis nous.\nEl FAD es reserva el dret de l'ús i tractament de les dades de caràcter personal així com a l'enviament de comunicacions informatives realitzades per mitjans electrònics, ajustant-se a la normativa aplicable en matèria de protecció de dades de caràcter personal, així com a la regulació dels serveis de la societat de la informació i de comerç electrònic.\nSi no desitja que les seves dades siguin tractats per a la finalitat aquí descrita, podrà exercir el seu dret d'oposició seguint el procediment descrit en la clàusula EXERCICI DE DRETS D'ACCÉS, RECTIFICACIÓ, CANCEL·LACIÓ I OPOSICIÓ del present document.\nL'accés accés i la utilització dels serveis continguts en aquest Lloc Web comporta la plena acceptació de les condicions generals d'utilització expressades en el present document.\nL'usuari es compromet a utilitzar els continguts (entenent per "continguts" els textos, gràfics, plànols, dibuixos, dissenys, guies, codis, programari, fotografia, música, vídeos, sons, bases de dades, imatges, informacions, enllaços o qualsevol altra creació protegida per les lleis nacionals i els tractats internacionals sobre propietat intel·lectual i industrial), així com els serveis oferts, de manera correcta i lícita, d'acord amb la llei, la moral i els bons costums generalment acceptades. En aquest sentit, l'usuari es compromet a no reproduir, distribuir, transformar, modificar o manipular els continguts així com els dispositius tècnics de protecció o de configuració del Lloc Web; en conseqüència l'usuari, en cap cas, utilitzarà mitjans diferents dels que el Lloc Web hagi posat a la seva disposició amb la finalitat d'obtenir qualsevol classe de material, informació o arxius inclosos a la mateixa.\nEl FAD no autoritza la reproducció, transformació, modificació o manipulació de les seves marques i signes distintius pels usuaris ni la utilització dels mateixos per a promoció de la seva pròpia activitat ni, en cap cas, creant situacions de confusió al mercat.\nAixí mateix, l'usuari s'abstindrà de realitzar activitats que puguin malmetre, inutilitzar, sobrecarregar o deteriorar les pàgines, o impedir l'ús normal o gaudir del Lloc Web i dels serveis per part dels altres usuaris.\nL'usuari accepta l'ús de les galetes. El FAD utilitza galetes i arxius web log per fer un seguiment de l'ús de la plataforma.\nUna galeta és un arxiu petit de dades que resideix a l'ordinador de l'usuari i permet al FAD reconèixer-lo cada vegada que s'accedeix a la plataforma amb el mateix terminal i navegador web.\nEl FAD no es fa responsable de les pàgines web aliens als que pugui accedir mitjançant els enllaços oferts des del Lloc Web, ni de qualsevol contingut posat a disposició per terceres persones. Qualsevol ús d'un enllaç o accés a un web site aliè es fa per voluntat i risc exclusiu de l'usuari. El FAD no garanteix cap informació obtinguda través dels esmentats enllaços o accéssos, ni es responsabilitza de cap pèrdua, reclamació o perjudici derivat del seu ús, o de la informació obtinguda, de la interrupció del servei o de l'accés, o el simple intent d'usar un enllaç, tant des del Lloc Web de FAD com a l'accedir a la informació d'altres llocs web accessibles des del Lloc Web del FAD.\nEXCLUSIÓ DE RESPONSABILITAT DEL FAD\nEl FAD no es responsabilitza de l'utilització que els usuaris fan del Lloc Web, i en concret, no es responsabilitza de qualsevol acte que hagin pogut realitzar els usuaris incomplint el previst en aquest document.\nEl FAD no garanteix l'absència de virus en el seu Lloc Web o en el Servidor que subministra el servei, ni la de cap altre element que pugui produir alteracions en el sistema informàtic de l'usuari per actes de tercers, ni l'establiment per tercers d'hiperenllaços no autoritzats.\nEl FAD no pot garantir l'exactitud dels seus continguts ni la continuïtat dels mateixos, reservant-se el dret a fer variacions o modificacions en els mateixos de forma unilateral, total o parcialment, així com interrompre o suspendre l'accés quan així ho consideri.\nL'Usuari podrà exercir els drets d'accés, rectificació, cancellation i oposició dirigint-se per escrit a: FAD (Foment de les Arts i del Disseny), Pl. de les Glòries Catalanes, 37-38 08018 Barcelona.\nA la sol·licitud d'exercici de drets d'accés, s'haurà d'incloure, a més de la petició en què es concreta la sol·licitud i la data, el nom i cognoms de l'interessat, correu electrònic i telèfon de contacte.\nL'exercici dels drets d'accés, rectificació, cancelació i oposició tenen caràcter personalíssim, pel que qualsevol sol·licitud que es dirigeixi a FAD a tal efecte haurà de realitzar-se bé pel titular de les dades, bé pel seu representant legal en cas que l'usuari es trobi en situació d'incapacitat, acreditant tal condició, o bé pel seu representant voluntari expressament designat per a l'exercici del dret. En aquest últim cas, haurà de constar clarament acreditada la identitat del representat, mitjançant l'aportació de còpia del seu DNI o document equivalent, així com la representació conferida per aquell.\nPer a la resolució de qualsevol conflicte derivat de la interpretació, aplicació o compliment de les presents condicions d'ús del Lloc Web, les parts es sotmeten expressament, amb renúncia als seus propis furs, si els tinguessin, a la jurisdicció i competència dels Jutjats i Tribunals de Barcelona.


«Jo sóc el pa que ha baixat del cel» – Càritas Sant Julià\n← No ens conformem\nNo n’hi ha prou en voler fer →\n«Jo sóc el pa que ha baixat del cel»\nPublicat el 11 d'agost de 2018 per adminjuliol 30, 2018\nText de l’Evangeli (Jn 6,41-51): En aquell temps, el jueus es posaren a murmurar d’Ell perquè havia dit: «Jo sóc el pa que ha baixat del cel», i es preguntaven: «Aquest, ¿no és Jesús, el fill de Josep? Nosaltres coneixem el seu pare i la seva mare, ¿i ara diu que ha baixat del cel?». Jesús els digué: «No murmureu entre vosaltres. Ningú no pot venir a mi si el Pare que m’ha enviat no l’atreu. I als qui vinguin a mi, jo els ressuscitaré el darrer dia. En els Profetes hi ha escrit: ‘Tots seran instruïts per Déu’. Tots els qui escolten el Pare i acullen el seu ensenyament vénen a mi. No és pas que algú hagi vist el Pare: només l’ha vist el qui ve de Déu; aquest sí que ha vist el Pare.\n»Us ho asseguro: els qui creuen tenen vida eterna. Jo sóc el pa de vida. Els vostres pares van menjar el mannà en el desert, però van morir. Aquest, en canvi, és el pa que baixa del cel perquè el qui en mengi no mori. Jo sóc el pa viu que ha baixat del cel. Qui menja aquest pa, viurà per sempre. I el pa que jo donaré és la meva carn per a la vida del món».\n«Jo sóc el pa que ha baixat del cel» — No hi ha comentaris


Febrer 2015 | Kitxalla\nCentre educatiu: _____________________________________\nViatge virtual per la via verda de la Val de Zafán.\nData inici: ___________ Data acabament: ____________\n1.- Cadascuna de les imatges es pot traduir per una paraula en la qrdita. Esbrineu quina paraula és la correcta en cada cas. Trieu entre les tres opcions que es proposen i després comproveu quin terme s'ha representat amb la imatge.\n2.- Penseu en una altra imatge per representar algun dels tres termes indicats i justifiqueu la vostra proposta.\nTrobeu la imatge a internet o bé inserteu-la en un espai web. Genereu el codi QR que permeti visualitzar aquesta nova imatge.\n3.- Quina dita s’hi amaga? Trobeu tots els missatges amagats en les cares del dau i ordeneu-los per trobar la qrdita.\n4.- Ara, com que ja coneixeu la qrdita ha arribat l’hora de difondre-la per twitter. No oblideu afegir aquestes dues etiquetes: #espurna #qrdita\nVisualitzeu el vídeo a través de l'escaneig del codi QR. De quin vegetal estem parlant...\nQuant temps tardarem per recórrer aquesta distància a peu (4km/h)?\n6.- Com s'elaboren les punyetes?\nConsulta la recepta\nActivitat d'autocompletar en línia\nPer fer la crema d'__________________, poseu al foc un cassó amb 3 ________________ i el ___________________. Comenceu a batre-ho, i quan el ___________________estigui una mica dissolt, tireu-hi un raig de ___________________ calenta.\nSense deixar de remenar, espereu que arrenqui el bull i llavors afegiu-hi la resta de la___________________calenta i l'___________________ mòlta. Manteniu-ho al foc, sense deixar de remenar, fins que us quedi una crema espessa i consistent. Un cop la tingueu a punt, traieu-la del foc, tapeu-la amb un drap i espereu que es refredi.\nMentrestant, prepareu la massa. Poseu en un bol el ___________________, la ___________________, l'___________________i l'___________________, i bateu-ho fins que tot quedi ben barrejat i dissolt. Tot seguit, comenceu a afegir-hi la ___________________de mica en mica i aneu treballant la massa amb les mans fins que la tingueu ben lligada. Deixeu-la reposar 15 minuts.\nPer elaborar una punyeta, feu una bola petita amb la massa, estireu-la i poseu-hi una mica de crema d'___________________ al damunt. Feu una altra bola, estireu-la i feu-la servir per tapar l'altra, tot evitant que hi entri aire. A continuació, doblegueu les vores cap endins, i ja tindreu la punyeta feta. Col·loqueu-hi una ___________________ al damunt, pinteu-les amb rovell d'___________________ i coeu-les al forn, a 190 graus i durant 25 minuts.\nTroba els ingredients per preparar punyetes:\nEn aquesta sopa de lletres\nWed del programa Cuines de TV3 amb la recepta de les “punyetes”\nActivitat en línia elaborada amb Educaplay: completar paraules en la recepta de les “punyetes”\nActivitat en línia elaborada amb Educaplay: sopa de lletres amb els ingredients de les “punyetes”\nVídeo YouTube del canal Tomás de la Guitarra interpretant “La balada del garrofer”\nElaboració de codis QR, que implica la selecció d'informació i la utilització d'Internet per publicar i cercar informació.\nUtilització didàctica dels dispositius portatils per a la realització d'activitats educatives en línia: sopa de lletres, emplenar buits.\nFormulació de propostes obertes per part dels diferents membres del grup de treball: proposar diferents imatges per representar un mateix significat...\nResponsabilitat en ajustar-se a la tasca assignada.\nPreses de decisions col·lectives i recerca del consens a l'hora d'elaborar produccio i redactar missatges i justificacions que es demanen.


Història | Formigueig Digital\nPosted: gener 30, 2016 by vrnike7 in 4t ESO\nEtiquetes: Història, Pla Lector, sortides, tecnologia\nEl dimecres passat dia 27 de gener, el grup d’alumnes de quart d’ESO que fem l’optativa de Tecnologia vam fer una sortida per documentar-nos per al treball que teníem. Vam sortir a les 11:30 i va tenir una durada de dues hores, vam arribar justets per anar cap a casa. Consistia en una visita a l’arxiu d’Horta, que es troba actualment a la Caserna de Girona, al carrer de Lepant que neix a la Ronda del Mig. Aquesta caserna antigament pertanyia a les forces militars i era una de les més grans qui hi havia a la ciutat, se’n va acabar la construcció a principis del segle XX.\nEn realitat el que queda ara només es l’entrada ja que la caserna en si era tota l’illa i fa pocs anys enrere van d’enderrocar l’últim edifici que no utilitzaven. Actualment, com ja he dit, és l’Arxiu d’Horta, ja que Barcelona no en té un de propi i cada districte en té el seu. L’activitat en si consistia en una visita a aquest edifici i poder consultar plànols per fer el treball. El grup d’alumnes es va dividir en grups per treballar i primer de tot es va explicar com aniria l’activitat, junt amb una petita descripció del que era un arxiu i per a què s’utilitzava. Privilegiadament es va tancar aquelles dues hores l’arxiu per la plena atenció al grup i afortunadament ens van deixar veure els interiors de les càmeres on guarden els documents.\nRealment es com si fos una pel·lícula, ja que hi havia aquells característics prestatges amb les maniveles en forma de volant per desplaçar-los. Els alumnes van poder treballar amb l’acompanyament de dos especialistes que anaven assessorant i explicant com funcionava tot. Això va fer que fos molt interessant aquesta sortida.\nAniversari de la proclamació de la Segona República: 14 d’abril del 1931.\nPosted: Abril 13, 2015 by vrnike7 in Uncategorized\nAvui dia 14 d’abril de 2015 celebrem 84 anys de la proclamació de la Segona República Espanyola. De fet, la societat espanyola fins al moment de la proclamació de la Segona República estava prou al marge de tot el que trasbalsava la societat europea des del 1914. La Monarquia Espanyola amb prou feines podia oferir als seus habitants una transició entre un règim oligàrquic i un règim reformista i democràtic. La caiguda de la Dictadura de Primo de Rivera el 28 de gener de 1931 va accelerar el procés de radicalització política i una eufòria republicana. Tothom gairebé ara va decidir abandonar el rei Alfons XIII, des dels més conservadors i els republicans de tota la vida, fins als republicans nous o socialistes. Tots tenien clar que calia desvincular-se del rei, però la via insurreccional es considerava inoportuna a banda que ja havia fracassat a Jaca el 1930. Varen ser les eleccions municipals del dia 12 d’abril de 1931 les que van esdevenir un autèntic plebiscit Monarquia/República. El rei és forçat a abdicar i es crea un Comitè Revolucionari presidit per Niceto Alcalá Zamora.\nEl dia 14 d’abril es proclamava la Segona República arreu de l’Estat i el Comitè Revolucionari es convertia en govern provisional de la República amb l’objectiu immediat de democratitzar l’administració i convocar eleccions legislatives.\nA Catalunya Francesc Macià tornava de l’exili, és acollit com un heroi, com l’home més popular de Catalunya; havia esdevingut un mite, un home carismàtic, pel seu idealisme i la seva irreductible defensa dels drets de Catalunya. Era ja l’Avi.\nDesprés d’aquesta victòria municipal, Lluís Companys proclamava la República a Barcelona, hissant la bandera republicana i, a l’altra banda de la Plaça Sant Jaume des del balcó de la Generalitat, Francesc Macià proclamava l’Estat Català dins la República Federal Espanyola. La decisió de Macià va forçar el govern de Madrid a reconèixer immediatament la Generalitat de Catalunya en substitució de la república catalana. Les primeres poblacions que van proclamar la República van ser Eibar i Barcelona, dues ciutats industrials.\nAlfons XIII havia abandonat el país corrent cap a Cartagena en un cotxe Hispano Suiza conduït per ell mateix. Des de Cartagena s’embarcà en un vaixell que el portaria a Marsella. Semblava arribat el moment en el qual tothom frissava perquè la república arreglés tot allò que la monarquia (amb la Dictadura de Primo de Rivera inclosa) no havia pogut solucionar.\nPerò la República tampoc va poder resoldre els problemes pendents.\nPrimer per les divisions entre dretes i esquerres, que s’anaren agreujant, i pels problemes derivats de la crisi econòmica i la ineficàcia d’algunes de les solucions aplicades. En segon lloc, per les circumstàncies internacionals desfavorables que li va tocar viure a la República: la crisi econòmica dels anys 30 i l’ascensió dels règims totalitaris no ajudaren en res a la voluntat dels republicans, especialment els d’esquerra, de crear un règim democràtic estable.\nParticularment nosaltres gaudim de la nostra “joia republicana” ben a prop de l’institut. Es tracta de la reproducció del Pavelló de la República, obra dels arquitectes Josep Lluís Sert i Luis Lacasa, realitzat com a pavelló d’Espanya a l’exposició del 1937 a París.\nLa reconstrucció d’aquest edifici tan simbòlic es va portar a terme amb motiu dels Jocs Olímpics de Barcelona el 1992. El Pavelló de la República és un crit contra la guerra que en aquell moment assetjava Espanya i Barcelona. En ell s’hi van exhibir obres tan destacades i compromeses contra la situació política del moment com el “Guernika” de Picasso o “El Segador” de Miró. Al costat del pavelló, a París, s’hi trobava la “Font de mercuri” d’Alexander Calder, que actualment pot veure’s a la Fundació Miró.\nEl Pavelló de la República fou construït amb una gran limitació de materials donades les circumstàncies del moment i, com a resultat, es concebí com un gran contenidor buit, gairebé sense parets, a través del qual es marcava un recorregut. L’estructura metàl·lica tanca els compartiments de vidre a la primera planta i de fibra-ciment a la segona. Actualment alberga una biblioteca.\nPosted: Abril 9, 2015 by vrnike7 in Uncategorized\nAvui, 9 d’abril del 2015, es compleixen 77 anys de l’execució de Manuel Carrasco i Formiguera, polític que honora el nom del nostre Institut.\nManuel Carrasco i Formiguera va néixer l’any 1890 a Barcelona i fou un reconegut advocat i polític català durant els anys precedents de la Guerra Civil.\nDe jove milità a la Joventut Nacionalista de la Lliga Regionalista i l’any 1920 va ser escollit regidor per aquest partit a l’Ajuntament de Barcelona. El 1922 participà en la fundació d’Acció Catalana i aquest mateix any creà “L’Estevet”, setmanari nacionalista on es van publicar unes caricatures crítiques amb la dictadura de Primo de Rivera, fet pel qual va ser empresonat. Va ser un dels fundadors del Partit Unió Democràtica de Catalunya, partit de caire catalanista, democràtic , cristià no confessional.\nL’any 1931, en proclamar-se la República, va ser nomenat Conseller de Sanitat i Beneficència del Govern de Catalunya (sota la presidència de Francesc Macià) i mesos desprès fou escollit diputat a les Corts Espanyoles en les eleccions generals on destacà per la seva defensa de la integritat de l’Estatut de Núria i la llibertat religiosa.\nIniciada la Guerra Civil (1936), Carrasco i Formiguera es mantingué lleial a la República sense abandonar la seva ideologia democratacristiana, fet que va forçar-lo a traslladar-se al País Basc per veure’s en perill en ser perseguit per alguns sectors anarquistes i comunistes.\nAmb la conquesta franquista de Guipúscoa al febrer de 1937 , Carrasco i Formiguera decidí tornar a Catalunya, on tornarà a ser assetjat. Al cap d’un any es va veure obligat a exiliar-se de nou, aquest cop amb la seva família, però la marina franquista interceptà el seu vaixell i fou traslladat a Burgos i empresonat; allà va ésser condemnat a mort en un Consell de Guerra realitzat el 28 d’agost de 1937. En aquest consell sumaríssim va prevaler el testimoni de 8 catalans que després varen ocupar càrrecs alts a l’administració franquista.\nL’execució de la sentència es va demorar vuit mesos, i es va produir tal dia com avui, 9 d’abril, fa 77 anys, essent afusellat malgrat les gestions del Vaticà.\nSegons diversos autors, l’execució la va ordenar personalment Franco, en reacció a la protesta de diversos governs estrangers, entre ells el del Vaticà, contra els bombardejos amb objectius civils.\nDavant la injustícia, la seva dona sempre va mantenir viu el testimoni fins que el 2005 el Parlament de Catalunya anul·lava el Consell de Guerra.\nManuel Carrasco i Formiguera fou enterrat al cementiri de l’Església de Sant Genís dels Agudells, molt a prop del nostre Institut fins a l’any 2001, quan les seves despulles es van traslladar al cementiri de Montjuïc.\n2n Batxillerat Humanístic-Social\nPetit passeig per la història\nPosted: Abril 5, 2015 by vrnike7 in Uncategorized\nAvui, primer diumenge d’abril, el Museu Marítim de Barcelona ha obert el Portal de Santa Madrona i els Jardins del Baluard. Bé, en realitat el Portal no l’han obert, perquè, segons han dit, les portes estaven acabades d’envernissar i era millor no tocar-les. Molt amablement, el personal del museu ens han conduït fins a la plaça de Blanquerna i per allà hi hem pogut accedir. Tot flanquejant les portes, uns soldats de l’Associació de Recreació Històrica de la Coronela de Barcelona semblaven donar-nos la benvinguda.\nEl Portal de Santa Madrona és l’únic que es conserva de la muralla medieval original de la ciutat. Un cop travessada la porta, es poden visitar els Jardins del Baluard, que es troben damunt la muralla. Són uns jardins petits, però ens permeten observar el mar i la ciutat des d’una perspectiva diferent.\nTambé es pot admirar l’escultura de la Santa Madrona que dóna nom al portal i la devoció de la qual va començar quan, pels volts del segle X, un fort temporal marítim va obligar uns comerciants francesos a desembarcar a Barcelona les relíquies de Santa Madrona que duien a Marsella. Un cop amainada la tempesta, els va ser impossible retornar-les al vaixell i van decidir deixar-les a la nostra ciutat. A partir d’aleshores, es va convertir en patrona de mariners.\nSi avui no heu pogut fer aquesta visita, no us preocupeu, perquè durant tot el 2015 la podreu fer els primers i tercers diumenges de cada mes.


EL RACONET D'ENRIC: Acomiadaments d'Ercros Flix\nAcomiadaments d'Ercros Flix\nJa tenim els acomiadaments i les suspensions temporals d'Ercros Flix, aquí. L'empresa ja ha començat a cridar als treballadors afectats per l'ERO per tal d'informar-los de la seva afectació dins d'aquest ERO.\nHi han tal i com és va dir, 34 acomiadaments i 26 suspensions. Tots ells seran efectius a començament de setembre i haurà treballadors que s'incorporaran a la feina en un parell de dies i altres tardaran 2 anys, depenent del lloc de treball. Però el que l'empresa ha garantit és que tots tornaran a treballar.\nEvidentment no ens queda altra que creure amb el que ens diuen.\nEl criteri que s'ha seguit pels acomiadaments, ha estat el de menor antiguitat a l'empresa ( excepte tres casos en els que s'hi esta lluitant) i per les suspensions , el criteri ha estat molt més complicat ja que és tracta de una jugada a tres bandes difícil d'explicar.\nEvidentment, ara cada afectat és fa la pregunta del perquè a mi i no a aquell altre?. I reconec que és una posició lògica, ja que jo també me l'he fet.\nPerò és el que hi ha i sabíem que a algú l'hi tocaria. No es tracta de ser conformista, sino realista.\nPerò el que si vull deixar ben clar i des d'aquí vull destacar, és la gran feina que han fet els nostres negociadors del comitè a la taula negociadora, ja que han fet tot el que han pogut i més per a que aquells 51 acomiadaments inicials sense cap opció a reincorporar-se, s'hagin convertit en 34 acomiadaments i 26 suspensions que és reincorporaran tots en un plaç màxim de dos anys. I no hem d'oblidar que això s'ha aconseguit amb la pressió social que hem fet els treballadors i treballadores de la Fàbrica, les seves famílies i tot el poble de Flix que ha estat en tot moment lluitant per a que els acomiadaments fossin el menys traumàtics possibles. I en especial als negociadors del nostre comitè, que no oblidem ho han deixat tot per poder treure lo millor pels seus companys. Els he vist lluitar, patir i fins i tot plorar per no poder treure més coses positives de les negociacions, però ells s'hi han deixat la pell i els nervis.\nJo no m'he pogut salvar de la crema, però igualment vull donar el meu suport i el meu agraïment a aquestes persones per la seva tasca feta.\nJoan, Jaume, Joaquin.....Gràcies!\nPublicat per enric a 16:12:00\nMolt maco l'article!! ara ja ho entenc una mica més com ha anat tota la història!!\nés difícil d'entendre i sobretot d'acceptar!!\nMoltíssimes famílies afectades i cada cas és una història!! desgraciadament a nosaltres també ens ha tocat!! i també a molta gent coneguda!!\nPer tant, solament em queda donar-te ànims i ja saps que em tens al teu costat pel que et convingui!! crec que no cal dir-ho però per si de cas!!\n25 d’agost de 2009 a les 9:12\nBé, hi ha una cosa que no entenc prou bé, si ets membre del comité d’empresa com és que t’han elegit a tu?\nHas pensat en el fet d’acollir-te al dret que tens com a membre del comité d’empresa?\nSi els membres del comité d’empresa sou la representació dels treballadors i per tant treballeu tots plegats, no os fa més vulnerables si vosaltres sortiu a la llista?\nBon dia anònim!\nla meva situació dins de l'empresa m'ha portat a que fos inclòs dins de l'ERO. La meva planta s'ha tancat i m'he quedat sense lloc de treball.Hi han hagut quatre companys acomiadats i s'havien de fer dues suspensions que s'han fet per estricte ordre d'antiguitat. I m'ha tocat a mi!\nLegalment, els membres d'un comitè estem protegits i som totalment "intocables" davant d'aquestes situacions. De ben segur que si ho denuncies, jo no hi aniria a la llista, però al meu lloc hi aniria un altre company i no vull fer-ho. M'ha tocat i així ho accepto.\n25 d’agost de 2009 a les 12:07\ngràcies Eva pel teu suport!!!\nsoc Jordi de Riba-roja,es de lloar la teva actitud com a membre del comité (tot i que molta gent no ho entengui així).\nfa molt anys que ens coneixem i es difícil trobar gent tant integra com tú, ha d' esser dificil encaixar una decisió com la teva.Vaig tenir l' honor de compartir hores amb el teu pare als meus temps d' ajuntament i estic segur que es deu sentir molt orgullos de la teva decisió; ell de ben segur hagues fet el mateix.\n25 d’agost de 2009 a les 14:47\nAnimo Enric, te puedo decir por experiencia que el mundo no se acaba aquí y con la ayuda de tus familiares y amigos, los de verdad, saldrás adelante.\n25 d’agost de 2009 a les 15:04\nmoltes gràcies pel teu comentari i el teu suport. M'ha fet emocionar el comentari que fas respecte al meu pare.\n25 d’agost de 2009 a les 15:30\n25 d’agost de 2009 a les 15:31\nFina Massip ha dit...\nDes de Lleida es fa difícil saber el que es respira a Flix aquests dies, només m’ho puc imaginar. No tinc ni idea de qui ha acabat a la fatídica llista, però ara mateix he llegit al facebook el comentari de la teva germana i he seguit aquest enllaç.\nNomés dir-te que em sap molt greu el que ha passat i que pots comptar amb tot el meu suport pel que calgui. Ens coneixem de fa molts anys, de fet ens coneixem de tota la vida i tinc claríssim que sortiràs endavant amb força. Diuen que quan una porta es tanca se n'obre una altra. Per experiència pròpia se que és dur assumir una cosa així a segons quina edat i amb càrregues familiars, però de vegades s'acaba convertint en una oportunitat per créixer. Admiro la teva actitud davant l'oportunitat que tens pertanyent al comitè, digna del meu bon amic Enric de tota la vida. Ja se que és poc consol però per posar el meu granet de sorra et diré que m’has fet sentir ben orgullosa d’haver compartit un trosset de les nostres vides i d’haver-te recuperat a través d’internet.\n25 d’agost de 2009 a les 20:06\nLa primera quinzena d'agost ha estat força distre...


Trilla creu que «és complicat» el desconfinament per territoris\nTambé creu que el passaport d'immunitat hauria de ser voluntari\nper Redacció dilluns, 20 d’abril 2020 - 09:00h\nEl coronavirus segueix sent el principal cavall de batalla als centres hospitalaris d'arreu del país. | ACN\nEl cap d'Epidemiologia de l'Hospital Clínic, Antoni Trilla, ha considerat que el passaport d'immunitat que planteja el Govern hauria de ser voluntari i «mai obligatori», «amb garanties» i acordat en el conjunt de l'Estat i d'Europa. A més, sobre la nova proposta estrella del Govern, creu que el desconfinament per territoris pot ser «complicat» i apunta alguns hàndicaps, tot i reconèixer que s'han de prendre mesures per avançar-hi.\nEn declaracions a Catalunya Ràdio, Trilla ha alertat dels «inconvenients» del passaport pel que fa als drets dels ciutadans i ha instat a garantir que l'aplicació no suposa una «intromissió a la vida de les persones». Segons Trilla, cal «discussió» de tots els actors, també juristes i bioètics. A més, ha apuntat que si s'implanta «ha de ser una decisió europea». «No m'entra al cap que a Catalunya tinguem passaport immunitari i a França no o a Andalusia un de diferent», ha manifestat sobre el passaport d'immunitat.\nUn dels problemes principals: la dependència entre territoris\nSobre el desconfinament per territoris, Trilla ha indicat que hi ha «dependència» entre territoris i que també s'ha d'evitar que un territori que es comenci a desconfinar no rebi casos de forma que faci que es descontroli la seva situació. «Però alguna cosa s'ha de fer, no ens podem quedar tancats amb barreres perquè nosaltres podem sortir a passejar i ells no», ha manifestat.\nPer últim, ha insistit en la necessitat d'un «acord» entre tots els agents per establir un marc sobre com s'han de permetre les sortides dels nens i a partir d'aquí «cadascú pugui decidir el calendari o la manera d'implementar-ho». Han alertat però que el contacte amb els avis encara trigarà pel risc de contagi i que el col·lectiu de gent gran pugui també sortir al carrer dependrà de com evoluciona l'epidèmia.


recomana.cat - Crítica de l'obra: Uncanny Valley | La intel·ligència artificial ja és de làtex per Jordi Bordes\nLa intel·ligència artificial ja és de làtex\nL'actor en l'època de la seva reproductibilitat tècnica\nMartin Valdes – Stauber\nUn robot amb la veu i el cos de l’escriptor Thomas Melle. Aquest serà el protagonista d’Uncanny Valley, un espectacle del prestigiós col·lectiu alemany Rimini Protokoll —que arriba per primera vegada a Temporada Alta— que vol reflexionar sobre la relació entre homes i màquines. Què passa quan es fa una còpia d’una persona? Les còpies i els originals competeixen o s’ajuden entre si? El títol d’Uncanny Valley prové, de fet, d’una hipòtesi en el camp de la robòtica que afirma que, quan les rèpliques robòtiques s’acosten massa a l’ésser humà, causen rebuig i desconfiança.\nCrítica: Uncanny Valley\nEl futur ja és aquí. Avui, un androide pot posar en escac el pensament racional de l'home. Ho fa, de moment, a partir del raonament d'un dramaturg (Thomas Melle) que decideix enfrontar-se a la seva ombra. Com si juxtaposés la seva realitat a la d'un dels fundadors de la informàtica, Alan Turing, en què ha de discernir si s'està comunicant amb una altra persona o amb una màquina. Un espai inquietant, com aquesta vall que descriu el propi autor (personificat en android) i que permet imaginar les profunditats de la seves depressions psíquiques. La màquina ha arribat per quedar-se, inicialment com a ajuda dels mortals. Però, si avui els robots, ja desplacen els treballadors en les cadenes de muntatge, qui no s'atreveix a pensar que també el pot excloure de la línia d'evolució humana, quan aprenguin a superar el botó que els desconnecta. Ens trobem en un cas palpable del que planteja Alba (o el jardí de les delícies). El robot que posava en escac el drama de Les tres germanes en versió androide ja no té la forma preciosa i idealitzada. Ara es presenta a imatge i semblança de Melle, amb les seves reflexions filosófiques i preguntant-se qui és més fictici si l'androide-actor o el públic que procura comprendre'l. On queda el codi de la ficció? Com una escena mimèticament idèntica projecta mons diferents en els espectadors, dia a dia.\nEl col·lectiu Rímini Protokoll s'havia cuidat de parlar de comunitats més aviat invisibles. Com els camioners de l'Europa de l'Est que transporten mercaderies per tot el continent (Cargo). Més tard, es va atrevir a convertir la platea en un Parlament amb una decisió absoluta (Deutschland2) Roger Bernat s'hi va voler aproximar amb la seva versió de Hamlet (Please continue, Hamlet), en què els testimonis i l'investigat eren actors però fiscal i jutge procedien de la carrera judicial. Uns membres del públic exercien de jurat i decidien, a partir del que es dictaminava a l'escena, si se'l declarava innocent o culpable. Ara, Stefan Kaegi ha deixat de donar llum als oficis amagats, puntualment (ja prepara una altra peça sociològica a l'Havana amb familiars de revolucionaris cubans). I decideix il·luminar sobre la condició humana amb un androide. Sense la incertesa que pronostica Isaac Assimov amb la seva literatura de ciència ficció, desperta interrogants sobre la humanitat. Introduir un robot a escena ja no és una excentricitat, ja no és un joc d'algoritmes (Teatronika, TNT 2017) o una provocació com el No future yes (TNT 2018), si no que és un veritable debat filosòfic sobre els límits de la humanitat. Qui desconnecta el futur que ja és aquí, si es descobreix que pot ser anihilador? Aquesta és la pregunta situat en una vall inquietant, a l'espectativa del proper movment d'escacs de Deep blue.\nFunció el 25/11/2018 a les 20:30 hores.


11 d'agost de 2002\nEl VIII Mercat Medieval de Guimerà desafia el mal temps i reuneix 25.000 persones\nNi el fred ni el vent han restat públic aquest cap de setmana al VIII Mercat Medieval de Guimerà. L'Ajuntament ha informat que seguremant s'han superat els 25.000 visitants en dos dies. Una edició que ha estat marcada per l'augment en un 20% del nombre de parades i per l'espectacularitat de l'obra "La història de Guimerà a través del temps", que han representat més de 100 veïns del poble.\nEl llegat monumental de Guimerà, com ara la Torre de Guaita, és sens dubte l'atractiu més gran del que disposa aquest mercat. Un conjunt arquitectònic declarat Bé Cultural d'Interès Nacional que el visitant ha pogut recórrer al llarg d'aquest dies amb les visites guiades. En canvi, 2.000 usuaris han preferit conèixer aquesta vila de la Vall del Riu Corb a través de la pàgina web Guimerá.info, una de les novetats d'aquesta edició.\nL'Ajuntament d'aquest municipi iniciarà l'any vinent les obres de restauració del carrer situat a la zona més alta, al costat del Castell. Aquesta actuació forma part del Pla Directori existent per recuperar les edificacions destruïdes en les guerres carlistes


Llegeix més:Carnaval 2013\nLlegeix més:Els Lluïsos al TN Comarques\nLa proposta Cinema de Valors de Lluïsos d'Horta haq estat guardonada amb el primer premi en la 23ena edició dels Premis Ateneus d'enguany, primer premi a la Innovació.\nEl passat dilluns 17 de desembre vam recollir el premi en l'acte que es va celebrar en l'auditori de l'Once-Catalunya. Van recollir el premi en Salvador Casals, membre de Cinema de Valors, i en Miquel Angel Aguilar, Vicepresident dels Lluïsos.\nLlegeix més:Premi Ateneus a l'Innovació\nReportatge de BTV sobre Dimonis i Pastorets dels Llïsos d'Horta, publicat el 23 de desembre de 2012, Els veïns d’Horta pugen a l’escenari convertits en ‘Dimonis i pastorets’.\nPublicat el 24 Desembre 2012\nExposició Catalunya, Terra d'Ateneus. Passat, present i futur del moviment ataneístic.\nEl proper dimarts 11 de desembre a les set del vespre, al Museu d'Història de Catalunya\nLlegeix més:Catalunya, Terra d’Ateneus\nEntrades per We will rock you\nGala benèfica Catacram


Aula de Cultura Clàssica: Tallers de cultura clàssica i música\nTallers de cultura clàssica i música\nEl darrer dia de classe els departaments de llatí, cultura clàssica, música i valencià del nostre institut i els departaments de llatí i valencià de l'IES Botànic Cavanilles amb la col·laboració de l'associació Ludere et discere van organitzar uns tallers didàctics de mitologia, mosaic romà, ceràmica grega, escriptura antiga, indumentària i la creació d'un monocordi. Les dues hores que va durar l'activitat van ser molt positives.\nVolem agrair la col·laboració del nostre alumnat en especial al alumnat del PDC de 3r que va ajudar en tot moment al responsable del taller de mitologia, a les alumnes de 2n de batxillerat de llatí Sofia Estrems i Mª José Franco que es van preparar a fons i van ser les responsables absolutes del taller de mosaic romà i a l'alumnat de 1r de batxillerat de llatí perquè es van responsabilitzar del taller d'indumentària i a més van col·laborar en tot el que va ser necessari.\nGràcies també a tot el professorat que va recolzar l'activitat i a l'equip directiu que en tot moment va col·laborar en tot el que se li va demanar perquè sense ajuda de tots no haguera pogut realitzar-se.\nACÍ pots veure totes les fotos.


L’Esclat de Festa dóna la benvinguda a la setmana de Santa Quitèria a Almassora | Notícies Dígitals\n20/05/2022 almassora, esclat de la festa\nAlmassora ja està en festes. L’Esclat de Festa donarà la benvinguda aquesta nit a l’esperada setmana de Santa Quitèria, la primera edició sense restriccions després de la pandèmia. La reina, María Gonell Esteve, i les seues dames, Nerea Montanos Sabiote i Alba Pesudo Luis, anunciaran l’inici de les festes locals amb el tret de la carcassa des de l’edifici Ca la Vila de la localitat.\nLa Junta Local de Festes espera a milers de persones als carrers de la Vila coincidint amb la reobertura de penyes i colles i l’espectacle previst en la plaça Major abans de la inauguració del Recinte Fester. No obstant això, els actes previs al tradicional ‘chupinazo’ arrancaran a la vesprada amb la inauguració de l’exposició de pintura de Miguel Ángel Lacal García ‘La atmósfera en la acuarela’ i la de l’exposició de ceràmica, manteletes i mantilles.\nA continuació tindrà lloc l’obertura de la fonda del vi en Pere Cornell i l’actuació musical del grup El Sombrero de Color abans que arranque el sopar de pa i porta organitzada per la ACT La Picaora i l’activitat es concentre a la Vila per a l’inici oficial de les festes de Santa Quitèria.\nEn aquest sentit, la regidora de Festes, Isladis Falcó, ha visitat aquest matí el barri antic al costat de l’alcaldessa, Merche Galí, i el president de la Junta Local de Festes, Santiago López, així com la Policia Local per a la revisió de les barreres per part dels tècnics especialistes. El recinte està llest per a obrir demà el cicle taurí de Santa Quitèria amb el tancament de bous salvatges d’Aurora Algarra.\nAl marge de la programació taurina, el llibret recull més d’un centenar d’actes entre els quals figuren el nou Festival 0,0 destinat a menors de 18 anys, que es repetirà demà i l’últim dissabte de festes, així com els esdeveniments més tradicionals. De fet, en la jornada de demà coincidirà el tancament taurí amb l’ofrena floral a Santa Quitèria, que tornarà a la normalitat després de la suspensió dels últims anys pel COVID.\n← Almassora traslladarà al Consell les sol·licituds de cremes per a evitar desplaçaments\nBurriana avalua l’evasió de despesa de residents a comerços d’altres poblacions de l’entorn →


< Torna als Enigmàrius novembre 2014\nL'Enigma d'avui era: Distracció de documentalista, de 6 lletres.\nLa resposta era BADADA i avui el truc era adonar-se que una badada, sinònim de distracció, conté un dels elements de treball d'un documentalista, una dada.\nHem rebut 1268 respostes, de les quals 506 han estat correctes i 762 NO. Per tant, dóna 15 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: Molta gent ha contestat "ERRATA", també ens han dit lapsus, recreu o esplai\nGuanyadora: Núria Milà, de Barcelona\nL'edulcorant dels moderats, de 7 lletres.\nLa resposta era ESTÈVIA i avui el truc era adonar-se que aquest edulcorant, que ja recullen els diccionaris terminològics del Termcat, defuig els extrems del fred i el calor per homofonia de és-tèvia amb ve baixa amb tèbia amb be alta.\nHem rebut 1086 respostes, de les quals 827 han estat correctes i 259 NO. Per tant, dóna 12 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: espartà, glucosa o mesurat\nGuanyadora: Montse Peypoch, d'Andorra La Vella\nL'èquid de pas més visible, de 5 lletres.\nLa resposta era ZEBRA i avui el truc era associar aquest èquid africà amb els passos de vianants que, per analogia amb el dibuix del seu pelatge, coneixem com el pas zebra.\nHem rebut 1928 respostes, de les quals 1682 han estat correctes i 246 NO. Per tant, dóna 4 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: cebra amb "c", trotó o galop\nGuanyador: Bartomeu Guardiol, de Tivissa\nAgradable com la tasca d'un dermatòleg, de 5 lletres.\nLa resposta era GRATA i avui el truc era adonar-se que una cosa grata és agradable i el verb gratar sovint ens porta a cal dermatòleg.\nHem rebut 761 respostes, de les quals 610 han estat correctes i 151 NO. Per tant, dóna 14 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: tacte, tòpic o rasca\nGuanyador: Jordi Güell, de Reus\nUs esforceu com ho faria un bàrbar, de 4 lletres.\nLa resposta SUEU i avui calia recordar el poble sueu va ser un dels pobles germànics, amb vàndals i alans, que els romans anomenaven bàrbars. El truc és que el seu nom coincideix amb una forma del verb suar.\nHem rebut 1278 respostes, de les quals 1209 han estat correctes i 69 NO. Per tant, dóna 8 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: fort, uniu o rude.\nGuanyador: Francisco Guillen, de Les Borges Blanques\nCopsant que cal relativitzar-ne la gravetat, de 6 lletres.\nLa resposta era NOTANT i avui calia recordar que notant és sinònim de copsant, i si cal relativitzar-ne la gravetat és que no és tant, és a dir, no-tant.\nHem rebut 739 respostes, de les quals 374 han estat correctes i 365 NO. Per tant, dóna 17 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: caient, tomant, pesant o parant.\nGuanyador: Carles Rovira, de Castelldefels\nInflamació glandular iemenita, de 8 lletres. La resposta era ADENITIS i avui calia calia esbrinar que l'adenitis és una inflamació glandular i relacionar-ho amb el port franc del Iemen anomenat Aden\nHem rebut 602 respostes, de les quals 338 han estat correctes i 264 NO. Per tant, dóna 17 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: mastitis, muscaria o tibantor.\nGuanyador: Joan Manel Martínez, d'Esparreguera\nTropes atacades per Lord Megabyte, de 5 lletres.\nLa resposta era HOSTS i avui el truc era associar les hosts, que són les tropes d'un exèrcit, amb els hosts pronunciats amb hac aspirada a l'anglesa, que designa els proveïdors de servidors informàtics.\nHem rebut 641 respostes, de les quals 266 han estat correctes i 375 NO. Per tant, dóna 18 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: blocs, files o virus.\nGuanyadora: Maria Llopis de Barcelona\nEl paràsit que et fa canviar d'estat, de 4 lletres.\nLa resposta era FONG i avui el truc era adonar-se que el fong, un organisme que pot ser paràsit o simbiòtic, sona com la primera persona del singular del verb fondre, fonc, que fa canviar les coses d'estat sòlid a estat líquid.\nHem rebut 823 respostes, de les quals 413 han estat correctes i 410 NO. Per tant, dóna 16 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: poll, corc, puça o fill.\nGuanyador: Jordi Tristany de Sabadell\nDona que et subvenciona per mantenir la línia, de 5 lletres.\nLa resposta era PRIMA i avui calia recordar que primar és sinònim de subvencionar i una dona que manté la línia és una dona prima.\nHem rebut 924 respostes, de les quals 550 han estat correctes i 374 NO. Per tant, dóna 15 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: dieta, marca o tieta.\nGuanyadora: Montse Pujol, de Vallvidrera\nLa data màxima per desprendre's d'un material de construcció, de 9 lletres.\nLa resposta era VENCIMENT i avui calia adonar-se que, si separem la primera síl·laba de la "data de venciment", trobarem que "ven-ciment".\nHem rebut 1244 respostes, de les quals 1000 han estat correctes i 244 NO. Per tant, dóna 10 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: caducitat, tancament o demolició.\nGuanyadora: Gemma Mensa, d'El Masnou\nMesura de força contra la fumera, de 8 lletres.\nLa resposta era TABACADA i avui era difícil; una "tabacada" és un terme mallorquí per referir-se a un cop de puny. Calia associar-lo al tabac.\nHem rebut 428 respostes, de les quals 12 han estat correctes i 416 NO. Per tant, dóna 20 punts a la copa!\nAvui també tenim moltes respostes que ens han dit "gravetat o xemeneia" també "extinció o moviment" entre moltes altres.\nGuanyador: Miquel Roig, de Barcelona\nPren cura del futur pollet com un troglodita, de 4 lletres.\nLa resposta era COVA i avui el truc era associar el verb "covar" amb les coves on vivien els troglodites.\nHem rebut 2006 respostes, de les quals 1768 han estat correctes i 238 NO. Per tant, dóna 3 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: eleva, cria o coba amb b alta\nGuanyador: Hugo Ruelas, de Vallfogona de Balaguer\nL'Enigma d'avui era: Llit ideal per practicar-hi una doble parella a la francesa, de 5 lletres.\nLa resposta era CATRE i avui el truc era associar aquest sinònim de "llit", "catre", amb el número "quatre" en francès.\nHem rebut 1252 respostes, de les quals 1103 han estat correctes i 149 NO. Per tant, dóna 9 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: divan, turca o doble.\nGuanyadora: Marina Vilar, de Barcelona\nL'Enigma d'avui era: Llàstima que pot ser de mort, de 4 lletres.\nLa resposta era PENA i avui el truc era relacionar la "pena" amb la pena de mort.\nHem rebut 2074 respostes, de les quals 1844 han estat correctes i 230 NO. Per tant, dóna 2 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: petó, llit o gust.\nGuanyadora: Laura Giralt, de Blanes\nL'Enigma d'avui era: Rosega els ossos de xai mentre enfila un pendent, de 5 lletres.\nLa resposta era ROSTA i avui calia associar la forma verbal demanada del verb "rostar", sinònim de "rosegar", amb la forma femenina de l'adjectiu "rost, rosta", que significa "costerut".\nHem rebut 600 respostes, de les quals 319 han estat correctes i 281 NO. Per tant, dóna 17 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: costa, corca o ataca.\nGuanyadora: Elena Rocha, de Barcelona\nL'Enigma d'avui era: Tresorer amb martell, de 7 lletres.\nLa resposta era CLAVARI i avui calia recordar que el càrrec de clavari és el de tresorer d'una corporació i el truc era adonar-se de la proximitat d'aquest nom amb el verb "clavar".\nHem rebut 1197 respostes, de les quals 977 han estat correctes i 220 NO. Per tant, dóna 11 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: pagador, picador o cabaler.\nLa mainada més dolenta, de 7 lletres.\nLa resposta era CANALLA i avui calia recordar que "Canalla" és sinònim de "mainada", però també designa algú dolent.\nHem rebut 1964 respostes, de les quals 1758 han estat correctes i 206 NO. Per tant, dóna 3 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: escamot, dimonis o diables.\nGuanyadora: Lluisa Bretón, de Torroja del Priorat\nCop imprescindible per fer castells, de 5 lletres. La resposta era PINYA i avui calia recordar que una "pinya" és un cop i també el conjunt de gent que dóna suport als castells des de la base.\nHem rebut 1893 respostes, de les quals 1671 han estat correctes i 222 NO. Per tant, dóna 4 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit: aleta, folre o força\nGuanyadora: Teresa Tersa, de Valls.\nEl combustible menys apreciat al món casteller, de 6 lletres.\nLa resposta era LLENYA i avui el truc era saber que quan un castell cau es diu que "ha fet llenya".\nHem rebut 2191 respostes, de les quals 1911 han estat correctes i 280 NO. Per tant, dóna 1 punt a la copa!\nAvui també ens heu dit: pinyes, agulla o menjar.\nGuanyador: Joan Milà, de Barcelona,\nL'Enigma d'avui era: Menes d¿animals que piquen , de 8 lletres.\nLa resposta era ESPÈCIES i avui calia associar que espècie acabada amb e, entre altres coses, vol dir mena, i espècia acabada amb a és una substància aromàtica o picant, com el pebre; el plural espècies les designa a totes dues.\nHem rebut 1353 respostes, de les quals 1073 han estat correctes i 280 NO. Per tant, dóna 10 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit : mosquits, tanoque o picapoll.\nGuanyadora: Mireia Puertas de Barcelona\nL'Enigma d'avui era: La coca que va per terra , de 5 lletres.\nLa resposta era BAMBA i avui calia recordar que la bamba, amb dues bes altes, és una mena de coca feta amb pasta bamba, bufada, i remet a la marca de calçat esportiu que ha passat a genèric: les vambes.\nHem rebut 1.242 respostes, de les quals 1.072 han estat correctes i 170 NO. Per tant, dóna 10 punts a la copa!\nAvui també ens heu dit un munt de coses : CAPTA, ROSEC, PIZZA, PONTÓ, CACAU, VIDRE , MASSA, PLANA I PASTA\nGuanyadora: Teresa Coma, de Vic.\nL'Enigma d'avui era: Tropes que no van amb talons, de 8 lletres.\nLa resposta era EFECTIUS i avui calia recordar que els efectius d'un exèrcit són els seus soldats, i quan es paga en efectiu no cal portar talonari\nHem rebut 504 respostes, de les quals 287 han estat correctes i 217 NO. Per tant, dóna 18 punts a la copa!\nEl número 314 que ha dit l'Arnau Riera no era correcte, el número correcte més a prop correspon a Bep Masdeu , de Barcelona,\nConsulta els Enigmàrius setembre 2014 >


Servint senyor qui jamés fon vassall: de maig 2014\nVia - Llibre de fra Bernat\nFrancesc de la Via (c.1380-c.1443)\nLlibre de fra Bernat (fragment)\n—Frare, digueu per vostra fe:\nde quin monestir\nsou vós, i com es fa dir?\nNo m’ho amagueu.1\n—Senyor, si saber ho voleu,\nno en faig secret:\nfrare sóc de Sant Belluguet,\nAquest sant, pel seu noble seny,\nal Paradís, i col·locat\nenmig dels sants;\naquest fa miracles molt grans,\nque allà on ell fer2\nno pot curar-ho cap barber:\ntampoc cap metge.\nQui això no cregui serà heretge\ni home badoc,\ncar allà on fereix son estoc3\nno hi val metgia,\nni tota l’art de cirurgia\nno ho pot cosir.4\nEl sant sofreix sempre martir\ni els dóna ajuda i socors\ntant com ho pot,\ncar vol conduir-los al lloc\non sovint entra.\nMes, quan el beneit sant és dentre5,\ndeixen el dit sant gloriós\ndel tot solet;\ni ell roman dintre, en molt destret,\nfent-se gran dol,\nper tal com la presó li tol6\ni per congoixes i fatics7\nli ve suor;\ni aquest beneït senyor\ntan fort en plora,\npel desplaer que en ell mora\ni per l’afany.\n[Adaptació lliure de R. C.]\nFrancesc de la Via va ser un prohom gironí de començaments del segle XV; se sap que va ser sotsveguer de la ciutat de Girona entre 1403 i 1425, i va deixar escrits diversos textos lírics i narratius en vers. Autor de diverses cançons i cobles, seguint la moda dels fabliaux francesos —novel·les morals o satíriques escrites en octosíl·labs apariats—, va escriure extenses obres narratives en vers, com Lo procés de la senyora de Valor contra Bertran Tudela (3.000 versos apariats; també conegut com Lo procés de Corona d’Aur), on retrata diversos personatges gironins del seu temps; A bella Venus, elegant text en prosa i vers sobre l’amor a una dama; i aquest Llibre de fra Bernat, de més de 2.000 versos, escrit en codolades —apariats que combinen un vers de vuit síl·labes amb un de quatre, amb algunes irregularitats mètriques.\nEn aquest llibre, l’autor ens conta de forma desimbolta una divertida història eròtica. El protagonista és el mateix Francesc de la Via, qui es troba amb un frare, fra Bernat, que li explica —amb jocs de paraules de doble sentit— de quin convent procedeix, el convent de «sant Belluguet», i narra els miracles d’aquest sant: que allà on fereix, el forat ja no es pot apedaçar; que va amb dos companyons, però quan cada dia entra en una presó estreta, tot i esforçar-se perquè els seus companys hi puguin entrar també, no ho aconsegueix; així, els companys es queden a fora, mentre ell, a dins, tot sol, sofreix un martiri tan gran que el fa suar i plorar.\nEl frare es troba amb una monja molt atractiva, els favors de la qual es disputen un cavaller i un canonge. Aquests dos li fan regals molt valuosos, que ella accepta contenta; i els cita, separadament, per al vespre, fent-los creure que accedirà als seus desigs. També fra Bernat se li insinua, però quan ella li demana algun regal, ell —que és pobre i avar— s’hi nega, adduint que el seu regal és la seva virilitat (en uns versos que per força ens recorden la divertida Balada de Fra Rupert, de Josep Maria de Sagarra):\nDiu fra Bernat: —I quin barber\nvoldríeu vós, segons que em par8,\nque us donés paga?—\nLlavors ficà mans a la braga,\nmostrà son rave.\nLa monja es mostrà molt brava\nveient son matràs ben format\nque estava dret,\ncar feia un gran pam i tres dits,\namb gran esquena.\nSí que li clarejava la vena\nd’un tret de dard,\nque no hi havia cap embarg,\n—Tenen tal bec, vostres gallines?—\ndiu fra Bernat,\nqui li ofereix de molt bon grat\nque estava aixecat fermament,\nmés dur que ferre.\nLes palles llevà de terra\nper gran calor [...]\n—Senyora —diu—, voleu escriure\namb eixa ploma?\nLa monja cita fra Bernat també per aquell vespre. Arriba primer el cavaller, i la monja li demana que es despulli i s’esperi ficat dintre una bassa que hi ha a tocar del monestir, perquè quan serà fosc li obrirà una portella per on el farà entrar a la seva cambra. Fra Bernat, disfressat de metge i acompanyat per Francesc de la Via, truca al convent i demana per la monja; aquesta el rep i li dóna un beuratge (un lletovari) dient-li que és per reforçar la virilitat («el confit fa bé percudir»). El frare s’ho creu i s’ho beu; però en realitat era una purga, de manera que li agafen uns forts cargolins de ventre que l’obliguen a sortir, bo i despullat, del dormitori:\n[...] es va tot ben nu despullar\nper fer la lluita;\nmes el ventre li donà tal cuita\ni tal dolor,\nque hagué d’eixir del dormidor\ncontra el seu grat [...]\nEl soroll que fa el frare desperta les monges, que l’empaiten i el colpegen:\n[...] el ventre li dava dolor:\nLes monges el varen sentir:\nse’n són llevades\ni donen grans bastonades\nqui semblava un gat mullat,\ntal com saltava,\ncar amunt i avall anava\ncom hom perdut,\ni es tingué molt per decebut:\nno sap què passa.9\nLa portera li pegà amb la maça\nper los ronyons;\ntotes li daven amb bastons\nsobre l’esquena [...]\nUna monja li va trencar\npel mig el braç;\nfra Bernat, desfet i las,\nles monges amb son esmirlar10;\ntan lluny va anar,\nque les va totes esquitxar [...]\nFinalment, el frare salta per una finestra i cau a la bassa just davant del cavaller. Aquest, a les fosques, s’espanta, pensant que no sigui una aparició; quan el frare li explica que estava amb la monja, el cavaller s’indigna i agredeix fra Bernat. Mentrestant, el canonge havia entrat al convent pel terrat; les monges, encara armades amb bastons, el descobreixen i l’ataquen fins que salta a la bassa:\nAl cap de poc vingué el canonge,\nque era al terrat.\nLes monges, havent-lo trobat,\nli començaren a percudir\namb grans bastons:\nsí que no li valien raons\nni el seu bon dret.\nAviat li fan passar el fred:\ntant l’han cascat,\nque si de cop no hagués saltat,\ncar les monges no hi miren tort,\nni dret ni invers.\nEl canonge, a la bassa, es baralla amb el cavaller i el frare, fins que ve la força pública i els arresta tots tres. Com que el cavaller i el canonge tenien recursos, són alliberats de seguida; en canvi, el pobre fra Bernat, apallissat i amb el braç trencat, és condemnat a estar-se uns dies a la picota, amb el cos nu untat de mel perquè les abelles el piquin:\nUn saig el pren encontinent;11\nli va lligar\nles mans, i ben fort l’estacà\ndalt del costell.12\nLlavors va venir un gran tropell\nque el fiblaven a meravelles\nper totes parts.\nAquí es va estar fins al dimarts\naprés dinar [...]\nAixí la religiosa es va desfer dels tres borinots que la rondaven. I mentrestant, què feia Francesc de la Via? Doncs quan va veure que fra Bernat sortia corrents del dormitori urgit per necessitat peremptòria, es va esmunyir a l’habitació de la religiosa i la va satisfer de franc amb gran plaer per part de tots dos:\n[...] car la monja volia tancar\nla porta amb balda:\njo la vaig agafar per la falda.\nMe’n vaig entrar\ni la vaig començar d’abraçar\ni no us penseu que en cap moment\nli sabés greu,\nans m’acollí com home seu\ni em va besar.\nI jo de cop li vaig saltar\nsobre el paner,\ncontornant-li el seu broquer13\namb grans estocs [...]\nI jo em vaig estar amagat\nde la monja, qui em féu servir\nigual que un rei,\ni home del món jo no crei14\nfos tan pagat:\nque els altres no han pas caçat\nel que jo he pres;\ni cadascú havia despès\ni a mi no em va costar res [...]\namb ella dormir.\nQuan he volgut marxar d’allí,\nn’he pres comiat;\ni molts cops ella m’ha pregat:\n(1) amagueu... voleu: l’original diu celets... volets: he pogut regularitzar les terminacions verbals mantenint-hi una rima; (2) fer: fereix; (3) estoc: espasa, cop d’espasa (tant aquí com cap al final, en sentit figurat); (4) dentre: dintre; (5) cosir: l’original diu clausir ‘cloure, tancar’; (6) tol: pren, lleva; (7) fatics: l’original diu destrics ‘danys, perjudicis’; (8) par: sembla; (9) passa: l'original diu faça 'faci' (no sap què fer); (10) esmirlar: cagar (amb perdó); (11) encontinent: tot seguit; (12) costell: picota; (13) broquer: escut rodó amb una cavitat al mig per posar-hi la mà (aquí, en sentit figurat); (14) crei: crec.\nL’original del Llibre de fra Bernat va circular en còpies manuscrites (n’hi ha referències en testaments i inventaris del XV) i va ser imprès almenys una vegada, el 1482; se sap que al XVI encara hi havia llibreters a Barcelona i a València que el tenien a la venda. El 1914, Ramon Miquel i Planas en va publicar una edició parcial (Bibliofília I, col. 547-580). El 1935, Antoni Llorens va publicar A bella Venus (Estudis Universitaris Catalans, XX)\nArseni Pacheco (1932-2011) el va editar el 1968, al segon volum de l’obra completa de Francesc de la Via en dos volums (Biblioteca Catalana d’Obres Antigues, Barcelona 1963-1968); es va reeditar a Blandín de Cornualla i altres narracions en vers dels segles XIV i XV (MOLC 96, Edicions 62 i La Caixa, Barcelona 1983); i més endavant, amb text revisat, a Francesc de la Via. Obres (Quaderns Crema, Sèrie Gran 20, Barcelona 1997).\nL’obra de Francesc de la Via s’inscriu en una literatura d’àmbit burgès que satiritza la societat del seu temps amb referències a personatges segurament identificables pels lectors (o oients) de l’època. Més que amb intenció crítica, que no podria descartar, l’autor fa paròdia de les tradicions literàries del seu temps, amb plena llibertat i molt d’enginy, amb la intenció de divertir el públic. No cal adduir referents clàssics (el Decameró, els Contes de Canterbury), sinó els abundosos fabliaux de l’època i altres obres catalanes coetànies, com ara el Testament de Bernat Serradell o la Disputació de Buc amb son cavall, que algun dia penso recordar també.\nHe tret algunes d’aquestes dades de la ressenya que Josep Pujol va fer de l’edició de Quaderns Crema, ressenya publicada a Llengua i Literatura, 2003, pàg. 495-505:\nPujol assenyala la disparitat de criteris d’edició entre els texts de 1963-68 i el de 1997.\nJo, tanmateix, no transcric de cap de les edicions de Pacheco, sinó que m’he permès la llibertat d’adaptar el text de Miquel i Planas al català modern, llevat dels mots-rima, que he intentat d’explicar en nota. He tingut, això sí, a la vista l’edició de MOLC per a escatir algun punt en què l’edició de 1914 em semblava dubtosa.\nSobre el Llibre de fra Bernat podeu veure aquest interessant article de Josep Antoni Ysern, A propòsit del Llibre de fra Bernat:\nSobre Lo procés de Corona d’Aur, podeu veure l’interessant article d’Anna Alberni El procés de Francesc de la Via, una nota de societat gironina de l’any 1406, dins Actes del tretzè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes. Universitat de Girona, 8-13 de setembre de 2003, volum III. Biblioteca Abat Oliba, Publicacions de l’Abadia de Montserrat, 2007):\nEl quadre que encapçala l'entrada és El frare i la monja (1591), de Cornelius van Haarlem. Franz Hals Museum, de Haarlem. Els dibuixos La monja i El frare són de Wenceslas Hollar (1607-1677): Wenceslas Hollar Digital Collection, Thomas Fischer Rare Books Library. La miniatura del còdex d'aquí a baix és de Simon Marmion (1425-1489): La glòria dels bons monjos i monges (1475), Paul Getty Museum, Los Angeles. Totes són de Wikimedia Commons, de domini lliure.\nPublicat per KRT a 01:24 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Poesia medieval, Via\nCapellà de Bolquera - Pert-se qui ffemna xastia\nEl capellà de Bolquera (segle XIV)\nPert-se qui ffemna xastia\nPert-se qui ffemna xastia,\nfoll es qui·ls és amichs\ne pus foyl qui s’i fia.\nFfemna tostemps pren la reversa,\nço fa que hom no vol;\ntart val e tost fall, eu és perversa;\nsopta plora si·s vol;\nseny per volentat cambia;\nde res no la castichs,\nque a mal fer se’n pendria.\nFfemna és avara per natura\ne li plats que hom li do;\ndesconexent sens mesura,\ntart ret bon guasardó.\nNe secrets no·t selaria,\nans diu tots mals antichs,\nsi morir ne sabia.\nFfemna qui lonch temps és aymada\nben tost és fayta vil,\ne pus dos l’an enguanada,\nsi·s farien mil.\nUn ne té, altre·n volria,\ne ab sos fals presichs\nço que·n veus negaria.\nEs perd qui amb dona s'alia\nEs perd qui amb dona s'alia;\nqui se’n fa amic és un foll,\ni és més foll qui se’n refia.\nLa dona t’és sempre adversa,\nfa tot allò que hom no vol;\nva tard, és vana i perversa\ni sovint plora, si vol.\nSeny per voluntat canvia;\ni no li causis fatics,\nque malament s’ho prendria.\nÉs avara per natura,\ni li plau rebre algun do;\nmalagraïda sens mesura,\nmai no et torna res de bo.\nCap secret no et guardaria,\nans xerrarà mals antics:\nni morint no callaria.\nDona que és massa estimada\naviat es torna vil;\ni si dos l’han enganyada,\ntambé ho podrien fer mil.\nSi en té un, més en voldria,\ni amb els seus falsos predics\nfins el que és clar negaria.\n[Adaptació de R. C.]\nConeixem el Capellà de Bolquera a través d’uns comentaris de Francesc Eiximenis al seu llibre Terç del Crestià (de cap a 1384), on el tracta de «famós coblejador» i li cita un parell de poemes misògins, alhora que dóna referències de dos altres «coblejadors») que no anomena, els quals comenten, l’un a favor i l’altre en contra, l’obra del Capellà.\nEl text que reprodueixo —modernitzant-ne l’accentuació— és, segons la classificació de Riquer, una dansa. El cito sobre la transcripció d’Eiximenis (foli 79r, col. 1-2), excepte l’última paraula del penúltim vers, que en el text esmentat apareix com «cembeys» (mot que no sé traduir), i que Martí de Riquer substitueix conjecturalment, basant-se en la rima, per «presichs» («precs»).\nDe l’autor ens diu Eiximenis que era xantre (canonge encarregat de dirigir el cant del cor) i arxiprest, i que a més de ser capellà a Bolquera (Alt Empordà, avui Catalunya Nord), va estar a Carcassona. Tot i això, el poeta que en parla malament, i que també l’anomena «xantre», quan el critica perquè era un gran bevedor, afegeix que aquest vici «està mal a un clergue, si no és de Berga». Segurament el topònim ve imposat per raons de rima, però hom ha especulat que no fos nascut a Berga abans de ser capellà a Bolquera. Aquest crític que el titlla de beverri també el tracta de descortès i mentider perquè diu mal de les dones, i ho atribueix al fet que «llurs aires jamai no pogué tastar», ja que devia ser enamoradís però no aconseguí d’ésser correspost. En canvi, l’altre poeta, el que el defensa, l’anomena «arxiprest» i diu que parlava inspirat per Déu i que deia paraules sàvies i justes.\nEiximenis (foli 79r, col. 2) encara cita del Capellà de Bolquera una altra estrofa d’un poema diferent:\nQui ffemna amar vol,\nla mor desija,\nne pot viure sens dol\n(Qui dona estimar vol,\nés com qui vol morir;\nno pot viure sens dol,\nque es consumeix tot sol\ni a tothom fa avorrir.)\nAl Cançoneret de Ripoll (manuscrit del segle XIV, posterior al 1346, que es troba a l’Arxiu de la Corona d’Aragó) hi ha dos poemes atribuïts al Capellà de Bolquera, diferents d'aquests dos que apareixen al Terç del Crestià; Lola Badia els ha publicat tots quatre al seu llibre Poesia catalana del segle XIV.\nPortada del Terç del Crestià. Biblioteca Nacional de Madrid\nBibliografia: Martí de Riquer, «Poetes de la primera meitat del segle XIV», dins M. de Riquer – A. Comas, Història de la literatura catalana, vol. I. Ariel, Barcelona 1962 (2a. ed. 1980, pàg. 510-512). Cito el poema, no pas d’aquesta edició d’Ariel —on Riquer corregeix, encertadament, un parell de versos mal transcrits a fi d’ajustar-los a la mètrica; jo no ho faig—, sinó del text transmès per Eiximenis al Terç del Crestià, excepte els «presichs» del penúltim vers, que sí que prenc de Riquer. L’accentuació i puntuació és meva, com els maldestres intents de traducció; Riquer en fa traduccions literals en prosa, que tampoc no transcric.\nFrancesc Eiximenis, Terç del Crestià, cap. 944, foli 79r. Manuscrit núm. 1794, del s. XV. Biblioteca Nacional de Madrid.\nTambé l’ha editat Lola Badia: Poesia catalana del s. XIV. Edició i estudi del Cançoneret de Ripoll. Quaderns Crema, Barcelona 1983; edició que tampoc no faig servir (ella, per exemple, tradueix «xastia» per «amonesta»; Riquer proposa «aconsella». Tots dos copsen bé el sentit del vers; jo me'n faig una versió ben lliure).\nÉs curiós notar que Joan Coromines va proposar una lectura diferent de la tercera estrofa: ell creia que hi havia una «rima trencada» que, si la seva lectura fos correcta, suposaria una gran modernitat. Coromines creia que el vers s’havia d’entendre partint la paraula lonch de manera que la l- inicial, darrere del pronom qui, fos final de vers i rimés amb vil i mil, així:\nE la femna qui l-\nonch temps és aymada,\ntost és feyta vil;\ne, pus dos l’han enganada,\nsí·s farien mil.\n(Coromines, «Palatalització de la L- inicial», dins Entre dos llenguatges, I, Curial, Barcelona 1976, pàg. 78 i 229-230). El manuscrit del Terç del Crestià d’Eiximenis (fol. 79r, col. 2), que és d’on cita l’eminent filòleg, ho transcriu sense el començament «E la» i tota la frase seguida en un sol vers. A més, per lògica, si el capellà de Bolquera hagués volgut fer aquesta partició, el primer vers de les estrofes primera i segona també haurien d’estar partits i contenir una rima interna (amb –ol i -òr, respectivament). Coromines ho vol salvar adduint que els versos són de mètrica irregular i proposant millores ex novo per ajustar el que diu el text al que ell voldria que digués. Llàstima, perquè la seva idea de rima partida per la consonant inicial era tan genial com immerescuts són els epítets que dedica a Martí de Riquer, a qui —com a altres erudits— li tenia un fòbia declarada.\nSobre el tòpic dels «maldits» contra les dones, és interessant l’estudi de Robert Archer: La tradición del vituperio de las mujeres antes y después de Ausiàs March. Biblioteca Virtual Luis Vives, Alacant, 2010.\nNo tenim cap imatge del Capellà de Bolquera. La il·lustració que encapçala aquesta entrada representa Francesc Eiximenis, i és a la portada de l'edició incunable del seu llibre Regiment de la Cosa Pública (València, 1499). Imatges i textos són de domini públic.\nEtiquetes de comentaris: Capellà de Bolquera, Poesia medieval\nPróixita - Lo cor e·ls huelhs\nGilabert de Próixita (s. XIV)\nLo cor e·ls huelhs m'an lo cors mis en pena\namb fin’amors que s'i és enardida,\nque·ls huells han fait tant que mon cor entena\nen amar vós, qu·etz de tots bés garnida;\nqu·als prims qu'yeu vi vostra gentil bellesa\ndona, que·n mor lo vostre cavalher.\nAyssí·m destreny fin’amor e·m desena,\nqu·al llit, cant dorm, mantes vets me reixida;\ncant m'esbandesch, d'un esmay grieu m'estrena,\ncant vuelh parlar, trob ma llengua represa,\ne planh e plor cant xançós vuelh mover;\nQue·l desir fort qu·amor coral amena\nha dins mon cor fayta mortal ferida,\ntant que languesch e no say qui·m defena,\nsi doncs mercè no·m pren de sa partida.\nMas si bé·us vey en tots bos fayts cortesa,\nja no m'albir mercè·m vulhatz haver,\nEl cor i els ulls m'han posat pena al cos\nEl cor i els ulls m'han posat pena al cos amb l’amor noble que s’hi ha encès; els ulls han fet que el meu cor aprengui a estimar-vos, vós que esteu de tots els béns guarnida. Car tan bon punt vaig veure la vostra gentil bellesa, el meu cor va ser pres d'un amorós desig, del qual en mi l’amor es va encendre tan fort, senyora, que el vostre cavaller en mor.\nAixí l’amor noble m’assalta i em fereix; al llit, quan dormo, molts cops se m’apareix; quan em desperto, em pren un greu desmai i sovint perdo l’oïda quan algú em crida; quan vull parlar, em trobo la llengua travada, i gemego i ploro quan vull cantar cançons; fins a tal punt Amor ha posat el seu poder mi, senyora, que el vostre cavaller en mor.\nQue el desig fort que l’amor cordial provoca ha fet una ferida mortal en el meu cor; tant, que llangueixo i no sé qui em defensarà, car la pietat no es posa de part meva. Però, malgrat que us veig cortesa en totes les vostres bones accions, jo ja no espero que em vulgueu tenir pietat, perquè cada dia em trobo amb un nou refús, senyora, que el vostre cavaller en mor.\n[Assaig de traducció de R. C.]\nJoan I. Rotlle genealògic del monestir de Poblet (c. 1400)\nSe suposa que Gilabert de Próixita devia néixer a la Plana de Castelló, a mitjan segle XIV. Apareix documentat entre 1392 i 1405, any en què va morir a Nàpols. De família noble, descendent de l'italià Giovanni di Procita, es va passar la vida combatent en empreses militars o bé en les bandositats del Regne de València, on va lluitar amb el bàndol dels Centelles contra els Vilaragut, dues bel·licoses famílies rivals.\nEn temps del rei Joan I «l’Amador de Tota Gentilesa», Gilabert va obtenir el càrrec de tallador reial, és a dir, l’encarregat de proveir la carn i el peix a la taula del rei; un ofici ben definit a les Ordinacions Reials, i que va continuar exercint en temps de Martí I «l’Humà». Suposo que, en funció d’aquesta delicada tasca, devia acompanyar el monarca en els seus viatges i, per tant, possiblement també li devia omplir la copa a Balsareny, en aquell festí en què, en paraules del mateix rei Joan I, bisbes i nobles van agafar una llufa tan memorable que van acabar parlant en hebreu, grec i llatí:\n«N’Andreu de Peguera, de qui és lo castell, ha tengut tinell a nós e a tots los que són venguts ab nós, així prelats, ço és l’archabisbe d’Atenes, bisbe d’Urgell e abat de Ripoll, com altres; e ha donat de fort fin vi vermell aytal com lo de Beuna, e vin cuyt que ha XIV anys que és fet, e és estat cascun vin així amorós, que de tots estaments n’ich ha qui parlen ebrayce, grece et latine, que peça no se’n té ab altra.»\n[Carta de Joan I a la reina Violant de Bar, el 12 de maig de 1392, publicada per Daniel Girona Llagostera, Itinerari del rei en Joan I (1387-1396), ‘Estudis Universitaris Catalans’, XIV, 1929, pàgs. 115-126; citat per Josep M. Sabala, Antoni Pladevall i Pere Català-Roca a «Castell de Balsareny», dins Els Castells Catalans , vol. V, Rafael Dalmau editor, Barcelona 1976, pàgs. 496-518; i per Josep M. Sabala i Sanfont, Estudis d’Història de Balsareny, ‘Col. Pau Bròquil’, 8, Cercle Cultural de Balsareny i Ajuntament de Balsareny, 1994, pàgs. 23-24].\nAutògraf del rei Joan I\nCom a poeta, Gilabert de Próixita segueix l’estil dels trobadors occitans, en un provençal acatalanat, com era encara costum en la lírica de l’època. Va formar part dels organitzadors dels Jocs Florals de Barcelona el 1392, a instàncies de Joan I i a imitació dels prestigiosos Jocs de la «Sobregaya Companyia del Gay Saber» del Consistori de Tolosa, fundats el 1323. La seva obra conservada, vint-i-un poemes de temàtica amorosa, la va aplegar i editar Martí de Riquer (Poesies de Gilabert de Próixita a cura de Martí de Riquer. ‘Els Nostres Clàssics’ 76, Ed. Barcino, Barcelona, 1954).\nJoan I, imaginat per Manuel Aguirre Monsalbe (1885)\nEl manuscrit de l'encapçalament és una esparsa de Gilabert de Próixita (Puys he d'amor ço qu·aver ne solia), al foli 26 del Cançoner Vega-Aguiló (Biblioteca de Catalunya). Totes les il·lustracions són de domini lliure.\nPublicat per KRT a 20:33 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Gilabert de Próxita, Poesia medieval


Bressol Casteller: 11/11/2012 Diada 40è Aniversari dels Bordegassos de Vilanova. Tràmit de la Vella i Vilafranca en la darrera sortida de la temporada a Vilanova\n11/11/2012 Diada 40è Aniversari dels Bordegassos de Vilanova. Tràmit de la Vella i Vilafranca en la darrera sortida de la temporada a Vilanova\nS’ha acabat la temporada a la zona tradicional. Vilanova, en una macrodiada per celebrar el 40è aniversari dels Bordegassos, ha estat testimoni de l’última trobada del 2012 entre la Colla Vella dels Xiquets de Valls i els Castellers de Vilafranca. Una sortida per ambdues agrupacions conservadora, de mínims i amb l’objectiu de fer-la àgil per així desar el més aviat possible la camisa a l’armari fins l’any vinent. A més de Bordegassos, Vella i Vilafranca també han pres part a la cita els Minyons de l’Arboç i els Nens del Vendrell.\nLa diada s’ha celebrat a la plaça del Mercat perquè a la plaça de la Vila hi havia els estands de la Fira de Novembre que se celebra durant aquests dies a la capital del Garraf. Una actuació que la directiva dels Bordegassos va plantejar fer-la amb un sistema de rondes ràpid, fent que abans de les tres de la tarda és pogués donar per acabada. Per tant, s’ha previst una primera ronda simultània, una ronda en solitari, una segona ronda simultània i una quarta ronda de millora o de repetició per les agrupacions que ho necessitin.\nLa Colla Vella dels Xiquets de Valls arribava a Vilanova després d’una clàssica de vuit el dia anterior a Manresa. El plantejament a la capital del Garraf ha estat més o menys idèntic. Han iniciat la matinal amb un 3 de 8 lent, però sense patir en cap moment. Seguidament, han bastit un 4 de 8 millor que el de Manresa, tot i que potser estava un pèl desquadrat a nivell de quints. Això si, la descarregada ha estat còmode. A la tercera ronda han enlairat un 2 de 7 d’execució lenta, degut algunes novetats als pisos superiors. Finalment, a la ronda de pilars, els rosats han bastit un pilar de 6 amb un altre segon nou. Llàstima que només l’han pogut carregar, ja que l’ascens ha estat força bo, però a la carregada, el segon i el terç s’han abocat massa endavant provocant que l’espadat caigués durant la motxilla de sortida. Tot i la caiguda, la Vella ha fet un gran treball amb el pilar provant tres segons en una mateixa temporada. Una bona feina de pilar pels de Manel Urbano, que al 2012 s’han retrobat amb el pilar de 7 amb folre i han fet fins a disset pilars de 6 descarregats. Per tant, la Vella que tanca en conjunt un bon any i s’espera que al 2013 pugui anar més enllà.\nEls Castellers de Vilafranca també han fet acte de presència a Vilanova. S’esperava molt més, ja que fins i tot veus internes a la colla anunciaven que hi podrien haver sorpreses. Però, bé han saldat l’últim bolo de la temporada com un tràmit i per segona vegada a la temporada no s’han emportat la victòria, és a dir, no han estat la colla que ha realitzat els millors castells. No hi havia res en joc, ni tampoc volien forçar massa la màquina després d’un Tots Sants brillant. Una clàssica de vuit amb el 4 de 8, 3 de 8 i 2 de 7 ben construïts i descarregats amb molta solvència. A la ronda de pilars, no han volgut enlairar un pilar superior com ha fet la Vella, ja que el cap de molts castellers tenia ganes de desconnectar una mica després d’un altre any sensacional. Veurem la temporada 2013 com es presenta pels de Pere Almirall. Més d’un expert, afirma que seguiran amb el mateix ritme afegint-hi més insistència als castells de deu pisos.\nEls Bordegassos de Vilanova si que han volgut anar totes. Era la seva actuació de final de temporada i volien recollir els fruits a l’assaig. D’inici, les coses no han començat bé, ja que el 4 de 8 de la primera ronda només ha quedat en carregat. Un carro gros coronat “in extremis” perquè quan l’enxaneta anava a posar el segon peu damunt de l’aixecador, el castell ha fet llenya. Després de la caiguda del primer castell, semblava que els vilanovins no farien cap més pas, però sorprenentment han seguit amb el guió previst intentant a la segona ronda el 2 de 8 amb folre. Però, no ha estat el dia per la colla local, ja s’han hagut desmuntar els dos intents. A la primera temptativa, des de bon inici el castell no s’ha mostrat estable entre terços i quarts, cosa que ha fet que l’aixecador decidís baixar. A la tercera ronda han tornat a provar aquesta estructura, però el constant bellugueig a nivell de quarts ha provocat que la canalla tornés a fer-se enrere. Una verdadera llàstima perquè els Bordegassos ja havien descarregat aquesta construcció en el passat concurs de castells. Veurem si la setmana vinent a Gràcia se’l poden tornar a plantejar.\nEls Nens del Vendrell després de recuperar el pilar de 6 a la Diada de Sant Zacaries, el cap de setmana passat, també s’han pres molt plàcidament l’actuació. Els vendrellencs, han completat de manera senzilla el 3 de 7, 4 de 7 amb el pilar i el 4 de 7. Una gran temporada per la formació del Baix Penedès, que a més de recuperar el pilar de 6, han estat capaços de descarregar dos 2 de 8 amb folre i sovintejar construccions com el 4 de 8, 2 de 7 o 4 de 7 amb el pilar. Ha quedat una taca en format de 3 de 8. Caldrà veure si l’any vinent el treballen amb més intensitat per portar-lo a plaça amb garanties de descarregar-lo.\nHan completat el cartell de Vilanova, els Minyons de l’Arboç, que han sortit força satisfets de l’actuació. Els vermells han aconseguit carregar el 2 de 7, que no coronaven des de la seva festa major de l’any 2007. Els arbocencs l’han pogut carregar, després que a la segona ronda fessin un intent fluix d’aquesta mateixa construcció. A més d’aquest 2 de 7, també han assolit el 3 de 7 i el 4 de 7 amb el pilar. Hem de dir que els Minyons de l’Arboç aquesta temporada han estat capaços de coronar aquesta torre i el 4 de 8. Una bona notícia per una colla que amb prou feines pot reunir vuitanta persones per una actuació. Esperem que de cara al 2013 puguin descarregar-los.\nCom a valoració global de la cita de Vilanova dir que la idea de reunir colles d’aquesta envergadura no ha estat dolenta, això si les condicions meteorològiques i les ganes de marxar de vacances d’alguns membres d’algunes colles no han estat les òptimes per gaudir d’una actuació amb grans castells. Això si, Vilanova ha respost, ja que la plaça del Mercat, tot i el mal temps, ha presentat un bon aspecte.\nPublicado por David Prats en 13:30


Termo per líquids 420ml Twistshake turquesa - Subirana Nadons\n> Alimentació>Termos>Termo per líquids 420ml Twistshake turquesa\nTermo per líquids 420ml Twistshake turquesa\nTermo de Twistshake calents o freds - La nostra ampolla amb material aïllant amb una capacitat de 420 ml es fa de l'acer inoxidable d'alta qualitat. El disseny prim és perfecte per als seus begudes Twistshake i la seva bossa de la cambra! Mantingui les seves begudes calentes o fredes durant fins a 10 hores, gràcies al nostre disseny d'acer inoxidable de paret doble.\n"En calent o en fred" està protegida per una capa de cautxú súper suau que s'adapta perfectament a la mà. L'àmplia obertura fa abocant súper fàcil!\nEspecificacions - Capacitat de 420ml. 22 cm d'alçada i 6,5 cm de diàmetre. El mesurament aproximada interior de l'ampolla és de 5 cm.\nMaterials - acer inoxidable i silicona de grau alimentari.\nÚs i cura - Dish seu calorosos o freds - Ampolla aïllada, abans del primer ús. Tant l'ampolla i la tapa es de rentar a mà. Agitar i netegi la tapa després de rentat ja que l'aigua pot recollir a l'interior de la tapa.\nNo congeli o ús en forn de microones.\nTermo Etna 300 ml Paradise Flower\nTapa apta per a rentaplats\nAcer inoxidable 18/8 aïllat a el buit\nTermo per líquids 420ml Twistshake blanc\nTermo per líquids 420ml Twistshake negre\nTermo per líquids 420ml Twistshake verd menta\nAmpolla d'acer 500 ml Pastel Menta\nTermo sòlids 650 ml Menta\nTermo sòlids 650 ml Rosa\nTermo sòlids 650 ml Inoxidable\nBossa Transport MB Pochette Menta\nAmpolla d'acer 260 ml Monocromo Negre\nAmpolla d'acer 260 ml Pastel Menta\nAmpolla d'acer 260 ml Pastel Rosa\nBossa Transport MB Pochette Rosa\nAmpolla d'acer 500 ml Floral Margarites\nAmpolla d'acer 500 ml Tropical Elefant\nAmpolla d'acer 500 ml Pastel Corall\nAmpolla d'acer 500 ml\nAmpolla d'acer 500 ml Groc Mate\nAmpolla d'acer 500 ml Tropical Flamingo\nAmpolla d'acer 260 ml Tropical Flamingo\nAmpolla d'acer 500 ml Fúcsia Mate\nAmpolla d'acer 260 ml Pastel Corall\nTermo per líquids 420ml Twistshake orange\nPlat + safata black\nRecipient per a llet en pols\nRobot de cuina Twistshake blanc\nRobot de cuina Twistshake negre\nTassa amb nanses Twistshake Baby Blue\nTassa amb nanses Twistshake Gris\nTassa amb nanses Twistshake Negra\nTassa amb nanses Twistshake Pastel Rosa\nTassa amb nanses Twistshake Verd Menta\nTassa Twistshake Negra


El PP sol·licita una reunió de la Comissió de Seguiment del projecte de Regeneració del Front Litoral - Altea Digital\nEl PP sol·licita una reunió de la Comissió de Seguiment del projecte de Regeneració del Front Litoral\nDies després que l’alcalde anunciara l’informe positiu d’Impacte Mitjà Ambiental del Projecte de Regeneració del Front litoral, el Grup Municipal Popular, a través dels seus edils Anabel Zaragoza i Jaime Sellés, sol·licita a alcaldia que reunisca a la Comissió de Seguiment del dit projecte. Per al PP és important conéixer si l’esmentat informe té en consideració les propostes del Ple.\n“És necessari que es convoque la Comissió per a saber quin projecte és el que s’ha concretat, si inclou els propostes aprovades en Ple i exigim a l’alcalde que informe de quin és l’estat concret en què es troba el projecte”, ha indicat la Portaveu del Grup Popular.\nCom ha explicat Saragossa, “el projecte de Rehabilitació del Front Litoral és fonamental per al futur del nostre municipi i en un acord subscrit per tots els grups municipals de l’Ajuntament es va assegurar la convocatòria de la Comissió de Seguiment d’este projecte a fi d’arreplegar distintes opinions, participar, fiscalitzar i formar part de qualsevol tipus de decisions respecte a les obres, defenent en tot moment els interessos dels ciutadans; inclús demanar explicacions quan les decisions adoptades unilateralment pel Govern d’Espanya ens perjudicaren”. A este la Portaveu popular afig que “la Comissió només ha sigut convocada una vegada i fa uns dies l’alcalde va anunciar que l’informe d’impacte ambiental ha sigut favorable i que el pròxim pas és la licitació del projecte. Per això sol·licitem la reunió de la Comissió de Seguiment, perquè el que ens preocupa és saber si s’han tingut en compte les peticions de l’acord plenari, perquè independentment que siga una realitat el projecte, no perjudique els ciutadans d’Altea”.\nPer la seua banda, Jaime Sellés ha recordat que des del Govern de la nació, fins al moment, no s’ha posat a disposició del projecte una partida pressupostària específica i des del Govern Local es defén que el projecte es durà a terme a través una partida genèrica, perquè “ara que ja s’ha anunciat la licitació, volem que s’explique a la Comissió de Seguiment, amb quins fons es va a executar el projecte, entre altres qüestions”.


Comencen els mítings de les presidencials. Taula de diàleg sense referèndum pactat. - Joan Becat\nRÀDIO ARRELS – 7 de desembre del 2021 – Crònica d’actualitat 273\nÉric Zemmour i Valérie Pécresse són finalment candidats. Es comenten la primària de la dreta i els primers grans mítings de campanya. ERC ha acceptat un diàleg sense l’autodeterminació. S’examina perquè un referèndum pactat seria una via sense sallida.


Oscar Gil : Un de cada tres\nJo m'haig de bellugar molt, per la feina. De fet, em passo el dia amunt i avall. I tot sovint agafo el metro; és prou ràpid i t'estalvies de buscar aparcament. Excepte quan hi ha avaria o fan vaga, és clar. L'altre dia, ja era tard i jo tornava cap a casa, quan en una de les estacions va pujar un vell, va plantar-se al bell mig del vagó i va començar:\n-Buenos días, señoras y señores, y perdonen por la molestia. Es triste pedir...\nEl mateix de sempre, vaja. Vaig posar-me la mà a la butxaca, per mirar de pescar alguna moneda. De fa un temps, he agafat la política de donar alguna cosa a un de cada tres. I aquell era el que feia tres. N'hi ha tants, darrerament, que tampoc pots fer més del que et toca.\nEl vell recorria el vagó, però no se'm va acostar, i no vaig poder donar-li res. Tot i això, mentre me'l mirava d'esquena, em va fer l'efecte que el coneixia, que m'era d'allò més familiar. Bé, si era un conegut, encara que només fos algú que tingués vist del barri, la cosa ja era diferent. M'hi sentia obligat, fins i tot una mica incòmode que no vingués. Però se'n va anar fins al davant de tot, vam arribar a la parada, i el vaig perdre de vista.\nEn baixar a la meva estació, el vaig tornar a veure a l'andana, allà lluny. Ben segur que havia anat canviant de vagó per tal d'aconseguir més diners. M'hi vaig acostar, o més aviat, vaig anar cap a la meva sortida, i ell s'estava allà, assegut en un banc, sense mirar enlloc. Duia un abric molt llarg, molt vell i molt brut, però el seu posat i la seva cara no eren rònecs i pansits, sinó més aviat els d'algú que ha pogut envellir plàcidament. Cada cop tenia més clar que el coneixia. Quan ja era a prop, em va mirar, i els seus ulls, jo els havia vist abans. No em vaig poder estar de preguntar-li:\n-Perdoni, no és Déu, vostè?\nVa fer mig somriure i va dir:\n-I tant que sí. Vine, seu.\nVaig seure al seu costat. Em va tornar a mirar, amb un posat una mica burleta, i va dir:\n-T'has quedat parat de veure'm, oi?\nNo sabia pas què dir.\n-Bé, jo... en Nietszche va dir que éreu mort.\nNo era el més adient, però era el primer que se m'havia acudit.\n-Doncs ja ho veus -va respondre-. Ell sí que és ben mort, ja t'ho dic jo. Un bon ensurt que es va endur, quan em va veure. Em va fer tanta llàstima, que vam organitzar el meu funeral: triar el taüt, la baixa al Registre Civil, les flors, la trucada als de "El Ocaso", les misses, tot. Fins i tot va sortir la meva esquela a "La Vanguardia".\nJo estava ben perdut. Tanmateix, encara vaig tenir esma de preguntar:\n-I què hi feu, aquí?\nDe sobte, es va posar seriós i va dir:\n-M'he quedat sense feina.\nvan passar pel davant nostre sense ni tan sols mirar-nos. Quan el metro ja era fora, va seguir:\n-Ja es veia venir. De mica en mica, anava perdent parròquia. Clients de tota la vida, no et pensis, que un bon dia no en sabies res més, i a la llarga t'arribava que s'havien passat a la competència. O que s'ho feien ells mateixos.\n-Què es feien? -vaig preguntar.\n-Sí, home! Jutjar-se, perdonar-se, mirar d'esmenar-ho, tot plegat. El cas era que perdia mercat. Les sectes oferien més espectacle, o bé vivències més primàries; els psiquiatres, més rigor científic. Ara l'un, ara l'altre, tots s'anaven convencent que la consciència, que els havia servit de sempre per tirar endavant, no era més que una malformació psíquica, una mena de defecte de fabricació, i que se'n podien sortir sense. Només calia l'ajut d'un especialista, d'un professional, i prou. Algú que estigués al dia, que seguís els últims descobriments que es feien als Estats Units.\n»El sentit de culpa va esdevenir tan antiquat i pintoresc com els tramvies de cavalls. I va arribar el moment que vaig haver de plantejar-me de tancar la barraca. Home, si hagués pogut fer una reestructuració i reduir la plantilla, encara. Però no ho podia fer. Qui volies que fes fora? Sant Agustí, amb tots els anys que feia que hi era? O bé la mare Teresa de Calcuta? Feia poc que hi era, però no s'ho mereixia. Posats a dir, ningú no s'ho mereixia. Ni tan sols el pobre Sant Eudosi, que ningú es recordava que hi era. Mira, l'última vegada que van posar el seu nom a algú, va ser per allà al setembre del trenta-quatre. I això que ni tan sols era el sant del dia.\nVa fer una pausa, com si rumiés. Vaig gosar de preguntar:\n-I què veu fer?\n-Els vaig explicar com estaven les coses. I molts van decidir d'anar a provar sort en un altre lloc, sobretot els sants. Al capdavall, la majoria eren patrons d'un lloc o altre, i van pensar que això els podria anar bé. Santa Eulàlia, Sant Gervasi i Sant Andreu van anar cap a Barcelona; San Francisco i San Diego, als Estats Units. Sant Quirze dubtava entre el Vallés i el Berguedà. Sant Pancràs deia que potser el voldrien al INEM. Santa Rita, amb més moral que ningú, parlava d’establir-se pel seu compte. Parlar per parlar, tot plegat, perquè si ja no creien en nosaltres, què podíem fer?\n-Però ningú hi podia fer res? No sé, el Papa...\n-Vaja, amb quina em surts tu, ara! El Papa! Em vaig fer farts de trucar-lo al seu mòbil, però no sé, sempre era fora de cobertura. I ben mirat, n'hauria pogut tirar un tros a l'olla, del que em digués. Havíem de plegar, vet-ho aquí, i em vaig estimar més fer-ho abans no es desnonessin per no pagar el lloguer.\n»Al principi, no sabia on anar. On van els déus descartats? Què se n’ha fet, de Jupiter o de Thor? No en tinc ni idea. Vosaltres, quan algú es moria, dèieu que se'n havia anat al cel. Jo, com que ja hi era, al cel, me'n vaig anar al metro.\n-Però, algú com Vos, trobar-vos així, demanant caritat...\n-Què et pensaves, que m'empaitarien els paparazzi? Ja no interesso a ningú, jo. Ara en teniu d'altres, de déus: els diners, l'èxit, el sistema capitalista. Entenem-nos, cadascú és ben lliure de creure el que vulgui, però déus com aquests, que exigeixen sacrificis humans... ho trobo de mal gust, què vols que et digui.\n»Ara no en teniu, de pecats; com a molt, el que és políticament incorrecte. Ara, tot és eficiència, rendibilitat, flexibilitat. Vosaltres mateixos.\n-Al capdavall -vaig comentar-, el dimoni ha guanyat la partida.\nVa esclafir una rialla.\n-El dimoni! Mira, ara m'has fet riure, i pensa que no en tenia ganes. Saps on és, el dimoni? Te'l trobaràs a la línia tres del metro, demanant caritat com jo. Si jo ja no compto, què et penses que li passarà, a ell?\nVa arribar un altre metro, i de la munió de gent que va baixar, una noia de cabell fosc, molt bufona, es va asseure al nostre costat i es va posar a fumar. Fa dies que és prohibit de fumar, al metro, però, què volies que li digués? Altra feina tenia, jo. Vaig dir:\n-Però, voleu dir que no teniu cap més sortida que viure de la caritat?\n-I què vols que faci? Qui vols que em llogui, a la meva edat? D'experiència, en tinc un cabàs, però tant els és. Suposo que no em veuen prou dinàmic, o bé que no se'n refien, d'algú com jo.\n»D'altra banda, no sé de què t'estranyes. Et penses que és la primera vegada que em veus així? Qui et penses que són, els que van com jo, pidolant pels carrers? Són Jo mateix, i tu ho hauries de saber, que bé que t'ho van ensenyar. Jo, aquesta vegada, he sigut el qui en feia tres, però també el numero u i el dos.\nLa noia que fumava ens va mirar com si fóssim bojos, va recollir discretament la bossa que duia i va marxar. És clar, com se'n podia fer el càrrec, d'una cosa així.\n-I tu -va dir Ell-, encara et penses que fas prou.\nEm vaig alarmar. No les tenia totes. Ja me'l coneixia, quan es posava així; eren massa vegades les que m'hi havia trobat. Sense embuts, sense concessions, anant directe al gra, era ben capaç de retallar-te, a tu i les teves falles, i de destriar, de tots els problemes que tenies, la part de culpa que et pertocava.\n-Què me'n diries -va continuar-, si només poguessis sortir-te'n una de cada tres vegades? Que només et responguessin una de cada tres preguntes? Que només et reconegués un de cada tres amics? Què passaria si tan sols poguessis beure, menjar o dormir una de cada tres vegades que tens set, gana o son? Què te'n semblaria, viure només un dia de cada tres?\nS'havia girat cap a mi. Les seves mans, que fins llavors havia amagat a les butxaques, m'agafaven per les solapes, i em sacsejaven. Encara deia:\n-Què penses fer? Què penses fer?\nEls batzacs eren cada cop més forts; tant, que al final vaig despertar-me, assegut al vagó. Era un treballador del metro qui em sacsejava. En veure que obria els ulls, va dir-me:\n-Perdoni, però és que s'havia adormit.\nVaig mirar al meu voltant. El vagó era buit. Havíem arribat al final de la línia, i aquella gent devia voler plegar. Més valia que m'afanyés. Vaig demanar excuses, vaig sortir al carrer i vaig mirar de trobar un taxi que em portés a casa.\nMai més em quedaré fins tan tard mirant-me la tele. I potser també m'ho rumiarè, això de fer-ne un de cada tres.\n© 2001 Oscar Gil


Creant el nou obrador de Mallart Xarcuters - Mas Albornà\nDes de fa mesos l’equip del Servei de Manteniment de Mas Albornà està gestionant la reforma i posada a punt del nou obrador d’embotits Mallart-Mas Albornà.\nParets amunt, circuits d’electricitat preparats, una bona mà de pintura i tota la maquinària a punt d’instal·lar. Aquest és un resum molt ràpid de l’estat actual de les obres, un obrador que no només canviarà d’aspecte sinó també d’ubicació, per a ser més gros i amb més capacitat productiva per fer front als nous reptes que plantegem.\nDesprés d’un any d’activitat amb Mallart ha arribat el moment de créixer per poder assumir més clients, oferint un millor servei al nostre públic. I aquest creiexement passa necessàriament per un obrador nou, ubicat també a la Llacuna però que ofereix majors prestacions.\nBen aviat esperem tenir-lo enllestit i començar a treballar-hi!


Rècord d’hospitalitzacions a Noruega, que espera una pujada notable de contagis de covid\nEnduriment per la variant òmicron\nEl Govern prohibeix vendre alcohol a bars i restaurants i tanca gimnasos i piscines\nEuropa Press / Cornelius Poppe\n13 de de desembre del 2021. 23:26\nNoruega, un dels països europeus menys afectats fins ara, ha notificat aquest dilluns 358 hospitalitzats per covid-19, rècord en tota la pandèmia de coronavirus, mentre que les autoritats sanitàries alerten d’una pujada «notable» del contagi.\nL’Institut de Salut Pública (FHI, per les seves sigles en noruec) ha advertit que la situació és «més greu», que la variant òmicron serà la dominant «en poc temps» i que, en tres setmanes, hi podria haver de 90.000 a 300.000 casos diaris, davant els 4.600 de mitjana en els últims set dies.\nEls ingressos hospitalaris podrien arribar a entre 50 i 200 al dia, adverteix aquest organisme, que recomana adoptar de forma «urgent» noves restriccions.\n«La situació és greu. La transmissió és massa alta. Hem de prendre mesures per frenar-la», ha declarat a la televisió pública el primer ministre, Jonas Gahr Støre.\nRestriccions més severes\nÉs per això perquè el Govern d’Oslo ha decidit endurir encara més les restriccions i accelerar la vacunació. Al presentar la seva quarta ronda de mesures en dues setmanes, el Govern va anunciar la prohibició de servir alcohol a bars i restaurants, el tancament de gimnasos i piscines per a la majoria dels usuaris i normes més estrictes a les escoles, entre altres coses.\n«No hi ha dubte: la nova variant canvia les regles. Per això hem d’actuar ràpid i hem de tornar a actuar», ha assegurat Støre en una roda de premsa. «Per a molts això se sentirà com un confinament, si no de la societat, sí de les seves vides i dels seus mitjans de vida».\nAquest dilluns, el Regne Unit ha registrat la primera mort confirmada públicament a tot el món a causa de la soca que s’estén ràpidament.\nNoruega va reintroduir fa quatre dies les mascaretes en alguns espais interiors i limita a 10 persones el màxim de convidats a les llars (20 a les festes nadalenques), alhora que recomana una distància mínima d’un metre.\nEl país escandinau ha registrat en les últimes setmanes xifres rècord de nous casos i d’ingressos hospitalaris.\nPassió pels dies internacionals: es multipliquen per quatre des del 2019\nLes autoritats han notificat fins ara 317.870 infectats i 1.136 morts, amb un índex de mortalitat de 21,24 per cada 100.000 habitants, un dels més baixos del continent, la meitat que Dinamarca, set vegades menys que Suècia, nou que Espanya i 10 que Itàlia.\nEl 92,1% de la població major de 18 anys ha rebut la primera dosi de la vacuna, i el 88,3%, les dues.\nVariant òmicron covid Bars Noruega Coronavirus Restaurants


Els equips femení i masculí del SantCu i el Mira-sol Baco juguen junts contra la violència masclista - Tvsantcugat.cat\nUn any més, el Sant Cugat FC va organitzar amb motiu del Dia Internacional contra la Violència Masclista el Partit de la Igualtat, un partit de futbol mixt entre els primers equips masculins i femenins del seu club i del Mira-sol Baco.\nEs tracta de la segona edició del partit de la igualtat que es va celebrar aquest 25 de novembre al ZEM Jaume Tubau amb presència de Mireia Ingla, alcaldessa de la ciutat, diversos regidors de l’ajuntament i directius dels clubs.\nEl partit va acabar amb un resultat de 3 a 5 a favor del Mira-sol Baco, després de remuntar un 2 a 1 de la primera part. Un festival de gols on el resultat era el que menys importava. L’objectiu, reivindicar el rebuig d’homes i dones contra la violència masclista i fer un pas més cap a la igualtat de gènere.\nTelevisió Sant Cugat va emetre aquest partit en directe a través del seu portal tvsantcugat.cat i el remetrà durant tota aquesta setmana en diversos horaris. Podreu tornar a veure el partit de la igualtat aquest dimarts a un quart de deu i dimecres a les sis de la tarda o en aquests vídeos.\nSant Cugat enderroca el mur de les violències masclistes