La Llagosta tindrà una bona representació al Campionat de Catalunya de Judo | La Llagosta informa\nVuit esportistes del Club Judo-Karate la Llagosta participaran demà dissabte en el Campionat de Catalunya Absolut de Judo. El club tindrà representació a tots els pesos, excepte en el de menys de 60 quilos.\nLa competició, que es disputarà a les Llars Mundet de Barcelona, comptarà amb Andrei Ivancea, en més de 100 quilos; Daniel Buendía, en menys de 100; Sergio Gutiérrez, en menys de 90; Iván Buendía i Héctor Roura, en menys de 81; Sergiu Ivancea i Bogdan Ivancea en menys de 73; i Sergio Resurrección en menys de 66.\nSet dels vuit judokes llagostencs són cinturó negre i només Bogdan Ivancea competirà en una categoria que no és la seva, ja que ell és cadet. Des del club, confien a fer un bon paper aquest any, ja que la representació és superior a la d’altres ocasions i els participants es troben en un bon moment.


La globalització del futbol porta la Lliga espanyola als Estats Units (Albert Nadal)\nEl Girona-Barça de la segona volta podria ser el partit escollit aquesta temporada\n3 min. Barcelona 16/08/2018 16:25\n651x366 Ernesto Valverde, dirigint l’amistós que el va Barça va disputar contra el Milan al Levi’s Stadium de Santa Clara, a Califòrnia, el passat 5 d’agost. / FC BARCELONA Ernesto Valverde, dirigint l’amistós que el va Barça va disputar contra el Milan al Levi’s Stadium de Santa Clara, a Califòrnia, el passat 5 d’agost. / FC BARCELONA\nLa bombolla del negoci del futbol sembla que no té sostre. La globalització en la seva màxima expressió ha arribat ja a la lliga espanyola: l’organisme presidit per Javier Tebas va anunciar ahir un acord per 15 anys amb la multinacional Relevent Sports que portarà, almenys, un partit oficial de la Lliga per temporada als Estats Units. No es descarta que aquest mateix curs sigui o el Barça o el Reial Madrid un dels equips que estreni el projecte. Segons TV3, el Girona-Barça de la segona volta, a finals de gener, podria ser el partit escollit.\nDes del club blaugrana, però, afirmen que encara no hi ha res decidit i que és un tema que està en una fase “embrionària”. De moment es descarta que un partit de la magnitud d’un clàssic de la Lliga es jugui als Estats Units, però sí que s’està valorant la possibilitat de jugar-hi un altre partit de Lliga. “El projecte està en una fase molt inicial i s’ha de parlar quin partit seria i quan”, afirmen des del club abans de valorar si seria un partit com a visitant, com a local i com això afectaria els socis, ja que “encara queda molt per parlar perquè és un projecte nou”. Una iniciativa nova que des de l’entitat blaugrana es veu amb bons ulls: “Si serveix per a l’expansió i el creixement del Barça, és positiu”. De fet, l’expansió del club als EUA està agafant embranzida en els últims anys. El 2016 el Barça va obrir una oficina a Nova York i, entre altres projectes de creixement en terres nord-americanes, el club té al cap tenir un equip a la lliga professional nord-americana de futbol femení que podria arribar el 2020. Mentrestant, el Barça segueix fent altres accions d’arrelament i, sense anar més lluny, aquest estiu la primera plantilla masculina i la femenina han anat plegades de gira als EUA, on el club va presentar un acord amb l’empresa nord-americana d’eines i seguretat Stanley Black & Decker com a principal patrocinador de l’equip femení.\nPer la seva banda, Tebas va celebrar ahir l’acord: “Estem bolcats a fomentar la passió pel futbol a tot el món. Aquest acord revolucionari sens dubte donarà un impuls fonamental a la popularitat d’aquest bell esport als Estats Units i el Canadà”. Un impuls que també correrà a càrrec de la multinacional Revelent Sports, organitzadora de la Internacional Champions Cup (ICC). El treball amb aquesta competició estiuenca i l’èxit que va suposar el clàssic amistós entre el Barça i el Madrid de l’estiu passat a Miami han estat arguments de pes per ser l’empresa escollida per tancar l’acord amb la Lliga, segons informa la web especialitzada Palco23.\nL’Associació de Futbolistes protesta\nD’altra banda, ahir no va tardar a arribar la protesta de l’Associació de Futbolistes Espanyols, que, mitjançant un comunicat, van voler manifestar la seva “enèrgica protesta”. “La Lliga prescindeix de l’opinió dels futbolistes i els compromet a accions que només la beneficien a ella sense importar la salut i els riscos dels jugadors i, encara menys, el sentiment de les masses socials dels clubs, a qui s’obligarà a competir en territori nord-americà un cop per temporada”, protesta l’entitat.\nL'AFE, en contra de disputar partits de Lliga als Estats Units


Dos joves d'Altea participaran de la trobada del Douzelage 2017 a Alemanya - Altea Digital\nDos joves d’Altea participaran de la trobada del Douzelage 2017 a Alemanya\nAltea tornarà a estar present en la trobada general del Douzelage, que enguany se celebrarà de l’11 al 14 de maig en la ciutat alemanya de Bad Kötzing. Per segon any consecutiu la regidoria d’educació ha organitzat per tal motiu un concurs dirigit als joves de la localitat d’entre 18 i 29 anys d’edat, que representaran a Altea en aquesta trobada europea amb totes les despeses pagades.\nEn aquesta edició la temàtica sobre els treballs que hauran de presentar tots els joves alteans interessats a presentar-se al concurs girarà sobre els refugiats a Europa, donat que será el tema de l’Encontre General.\nEls treballs es presentaran sense signar, en un sobre tancat amb el títol: “2n Concurs: Vens al Douzelage?” al costat d’un lema. S’adjuntarà un sobre apart amb el mateix lema i en el qual s’inclouran les dades personals de l’autor del projecte: nom i cognoms, adreça, edat, telèfon de contacte, correu electrònic, fotocòpia del DNI, formació acadèmica i acreditació del nivell de coneixement d’anglès.\nEl treball no excedirà de 10 pàgines i es lliurarà per registre d’entrada en les Oficines d’Atenció al Ciutadà de l’Ajuntament d’Altea, fins al dia 15 de febrer a les 14:00 hores. Les bases es poden consultar al facebook de la Regidoria, a www.altea.es i en general, en tots els espais d’informació amb els que conta l’Ajuntament.\nPer a Vicenta Pérez, la edil d’educació a l’Ajuntament d’Altea, es tracta d’una bona oportunitat de conèixer a altres joves europeus i compartir experiències. Segons la regidora alteana, “tornem a posar en marxa aquest concurs donat que considerem molt possitiu l’estada de l’any passat a Tryavna amb els que resultaren guanyadors, i crec que és molt interessant que la joventut alteana estiga present en aquest tipus d’esdeveniment. Anime a la participació dels joves que estiguen dins dels requisits que es demanen, donat que és una experiencia que, de segur, no oblidaràn”, va destacar Vicenta Pérez.


Organització | Gran Orient de Catalunya - Maçoneria Universal - Família Catalana\n1. ORGANITZACIÓ FEDERAL\nEl govern del Gran Orient de Catalunya es fonamenta, en tots els seus diferents cossos, cambres i tallers, en el sufragi universal.\nEls poders del Gran Orient de Catalunya emanen del poble maçònic, en el qual resideixen.\nLa forma de govern del Gran Orient de Catalunya és democràtica i es basa en el principi federatiu, el principi de separació de poders i el principi de subsidiarietat.\nEl poder legislatiu resideix en la Gran Assemblea Federal i, subsidiàriament, en els òrgans equivalents de les grans llotges territorials\nEl poder executiu resideix en el Gran Mestre o Gran Mestra i el seu Consell de Govern i, subsidiàriament, en els òrgans executius de les grans llotges territorials\nEl poder judicial resideix en els tribunals maçònics formats d'acord amb el que disposen el Capítol Tercer del Títol Quart i la normativa que el desplega.\nLa presidència del Gran Orient de Catalunya és exercida pel Gran Mestre o Gran Mestra, que n'és la més alta dignitat representativa\nEls càrrecs federals\nTots els càrrecs federals són electius, temporals, honorífics i obligatoris i s'exerceixen a títol gratuït, sens perjudici de les subvencions i les indemnitzacions establertes pels reglaments o per acord vàlid.\n2. ORGANITZACIÓ DE LES LLOTGES\nEls Maçons i Maçones es federen lliurement i voluntàriament, per iniciació o per afiliació, en unitats sobiranes que s'anomenen, genèricament i indistintament, “tallers”o “llotges”\nLa llotja o taller constitueix el marc bàsic, primer i essencial de la fraternitat i el treball maçònics.\nLa llotja és el mitjà pel qual es requereix i s'exerceix la protecció i la solidaritat del conjunt de la federació i de la resta de la Maçoneria universal.\nLa llotja és la font i l'origen de tota autoritat, de tot dret i de tot poder; és l'única que pot iniciar el profà a la vida maçònica i atorgar-li el caràcter i les prerrogatives de membre de la Institució.\nEls tallers o llotges són lliures i independents en llur règim i govern, inclosos la iniciació, la instrucció i els augments de grau, i en llur administració, en el marc de l'organització federal regulada per la Constitució que ells mateixos han pactat.\nEls tallers constitueixen la primera instància del poder judicial maçònic per als membres que hi pertanyen, el qual poder exerceixen d'acord amb la Constitució i la llei general d'enjudiciament maçònic.\nEls tallers poden dotar-se de reglaments particulars per a regular llur organització i funcionament, els quals no poden entrar en contradicció amb la Constitució i els Reglaments generals.


L'espectacular maridatge d'un vermut que et sorprendrà i voldràs fer a casa | Cupatges\nEstefanía Garcés | 01/02/2022 a les 17:10h\nArxivat a: Receptes de cuina, maridatge , maridatge, receptes de cuina maridades, Vermut Padró & Co, vermut\nAvui farem un maridatge sorprenent i diferent utilitzant un gran Vermut, el Vermut Padró & Co Rojo Amargo. Acompanyem aquest saborós vermut amb un foie micuit caramel·litzat, creant una combinació perfecta per a un aperitiu tant diferent i sorprenent com senzill d'elaborar.\nLa marcada amargor d'aquesta beguda es deu a la seva doble infusió de botànics, la qual cosa li confereix aquest característic sabor que recorda als vermuts italians més intensos.\nEs tracta d'una beguda de gran volum en boca, capaç d'acompanyar la untuositat del foie. L'elevada quantitat de greix del micuit es veurà compensada amb el grau alcohòlic del vermut, que ens ajudarà a netejar el paladar després de cada mossegada, convidant a menjar més i més.\nAixí mateix, com és ben sabut, el sucre cremat i convertit en caramel ens proporciona aromes torrats, així com un gust amarg que crearà una sinèrgia perfecta amb aquest vermut. Una explosió de sabors que heu de tastar ja que l'elaboració és ben senzilla.\nRecomanem servir aquest foie amb una torrada per a untar i acompanyar-ho amb melmelada de taronja amarga, afegint matisos a la combinació amb el nostre vermut.\nDiverses llesques de pa\n1 Cullerada de melmelada de taronja\nTirem sobre el foie la cullerada de sucre blanc, formant una capa ben distribuïda per tota la superfície del micuit.\nCremem amb el bufador el sucre, evitant que s'enfosqueixi massa el caramel.\nTallem diverses llesques de pa i les torrem.\nUntem el foie sobre el pa.\nRecomanem servir-lo amb una mica de melmelada de taronja.


Adriana Ugarte, Premi Especial del Festival de Cinema Antonio Ferrandis de Paterna 2021 – Festival de Cinema Antonio Ferrandis\nFestivalCinemaAdmin 7 octubre, 2021 Sin categoría\nL’actriu espanyola Adriana Ugarte recollirà enguany el Premi Especial del Festival de Cinema Antonio Ferrandis de Paterna durant la Gala de premis que se celebrarà el pròxim 16 d’octubre en el Gran Teatre de Paterna amb tots els protocols anticovid vigents.\nAmb aquest reconeixement, la intèrpret se suma al llistat d’actrius i actors reconeguts per la seua trajectòria en passades edicions com Javier Gutiérrez, Carmen Machi, Hugo Silva, Emma Suárez o Nacho Fresneda.\nActriu polifacètica, ha protagonitzat algunes de les sèries de ficció més reconegudes com “La Señora” o “El tiempo entre costuras” que li van valdre alçar-se amb un Ondas, el premi de la Unió d’Actors o el premi Iris entre altres.\nTambé ha treballat a les ordres de directors tan reconeguts com Pedro Almodóvar en Julieta, paper que li va valdre diferents nominacions com els Premios Feroz o els Premis del Cinema Europeu.\nLa VI edició del Festival de Cinema Antonio Ferrandis, que tindrà lloc del 13 al 17 d’octubre, celebra enguany diferents activitats especials dirigides a commemorar el centenari del naixement de l’actor paterner Antonio Ferrandis. Es tracta de cinc intensos dies dedicats al seté art amb activitats, col·loquis, projeccions i el seu reconegut concurs de curtmetratges.\nLa programació arrancarà el dimecres, 13 d’octubre amb l’exposició commemorativa dels 100 anys del naixement de l’actor paterner Antonio Ferrandis que podrà visitar-se fins al 23 d’octubre en el Gran Teatre. Una mostra que inclou objectes personals, guions de les seues pel·lícules més destacades, així com una col·lecció dels posters dels films en els quals va participar, i una sala audiovisual on es projectaran fragments de les seues pel·lícules.\nEl dijous, 14 d’octubre a les 11 hores, el Gran Teatre acollirà la projecció dels deu curts finalistes en les dues categories del concurs, Millor curt de Ficció i Millor Director/a Jove, aquest últim dirigit a realitzadors menors de 25 anys.\nPer part seua, el divendres, 15 d’octubre se celebrarà un col·loqui moderat pel periodista Carlos Garsán sobre la representació del col·lectiu LGTBI+ al cinema que comptarà amb la participació de l’actor Ferran Gadea, l’actor, director i dramaturg, Juan Carlos Garés, l’actriu i guionista Carmen Fernández Ródenas i el figurinista i encarregat de vestuari, Miguel Carbonell. Després de la xarrada es projectarà la pel·lícula d’Arantxa Echevarría “Carmen y Lola” (Super8).\nEl dissabte, 16 d’octubre a les 18 hores es projectarà la pel·lícula “Durante la tormenta” (Warner Bros), presentada per la mateixa Adriana Ugarte, protagonista del film. I a les 21.30 hores, el festival es vestirà de llarg per a celebrar la Gala de lliurament de premis, on a més de premiar als curts guanyadors, s’entregarà el Premi Especial “Antonio Ferrandis” a l’actriu com a reconeixement a la seua carrera.\nEl festival posarà el punt i final, el diumenge 17 d’octubre. A les 12 h es projectarà “Tadeo Jones 2: El secreto del Rey Midas” protagonitzada per Adriana Ugarte. A la vesprada a les 18 h, tindrà lloc un col·loqui sobre la sèrie de Movistar+ “Paraíso”, rodada en la Comunitat Valenciana, en el qual participaran el seu creador i director, Fernando González Molina i a continuació es projectaran els dos primers episodis.\nUna edició que es presenta com la més nombrosa quant a la participació en el seu concurs de curtmetratges, amb més de 340 treballs presentats, i que tal com ha destacat la regidora de Turisme, Cultura i Foc, Teresa Espinosa demostra que “el Festival de Cinema de Paterna s’ha consolidat com una plataforma imprescindible per a conéixer a les futures promeses del cinema espanyol”.


Tertúlia : Un agraïment sentit a la persona de Joan Rigol\nParlant bé d'un polític t'arrisques sempre a que et surti qualsevol traient-li els draps bruts, com si no se'ls perdonés les debilitats de tota persona humana. Ningú no és perfecte i per tant podem trobar episodis de la vida de qualsevol persona que siguin millorables i fins i tot recriminables, però si som capaços de fer-ne una valoració global, segur que trobaríem molts polítics de qui parlar-ne bé.\nUn polític que sempre he admirat, encara que no hagi compartit ideologia o actuacions concretes, és Joan Rigol, expresident del Parlament català i històric dirigent d'Unió Democràtica de Catalunya. L'anècdota és haver compartit llotja en un concert a l'Auditori.\nSempre m'ha merescut molt de respecte la seva figura com a polític dialogant, intel·ligent i bo. Això ha fet que les seves decisions, hi estigués o no d'acord, mereixessin la meva consideració perquè jo estava convençut que ell tindria motius sincers i honestos per defensar-les. Encara recordo els esforços per aconseguir el Pacte Cultural amb totes les forces polítiques, quan va ser conseller de Cultura de la Generalitat.\nQuan Rigol va sortir d'Unió Democràtica de Catalunya vaig pensar de seguida que els equivocats eren els que s'hi varen quedar. No podia ser que Joan Rigol fes un pas en fals. Ara, amb la dimissió de la presidència de Demòcrates Catalanes torno a pensar que aquests s'han equivocat, i de la mateixa manera que Unió Democràtica de Catalunya està en perill d'extinció, no auguro gaires bons resultats a la nova formació política.\nSi ens queda temps per agraïments als nostres polítics que ho han donat tot per al nostre país, no ens podrem oblidar mai de la persona de Joan Rigol, qui encara de ben segur ens continuarà donant lliçons de bon fer en el món de la política i la societat.\nPublicat per xfebrer el dimecres, de setembre 28, 2016\nEtiquetes: Agraïment, Anècdota, Debilitats, Dimissió, Dirigent, Draps bruts, Expresident, Històric, Ideologia, Pacte Cultural, País, Parlament, Polític, Recriminables, Respecte


Criminòleg - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEstàtua de Sherlock Holmes a Meiringen, Suïssa.\nAnagrama de Pinkerton Agència Nacional de Detectius, fundada el 1850 per Allan Pinkerton en els Estats Units.\nUn criminòleg és el professional que s'encarrega de l'estudi de la delinqüència, la seva prevenció i tractament, a través de la disciplina de la criminologia. Aquesta es conforma per diferents teories, paradigmes i elements propis d'ella com també de la sociologia, la psicologia, la medicina forense, el dret i l'antropologia.\nSegons el Reial Decret 858/2003 de 4 de juliol, es va crear el títol oficial de Llicenciat en Criminologia a Espanya per, segons el mateix text legal afirma, donar resposta a la necessitat social d'especialistes en el món de la delinqüència, en la seva anàlisi i comprensió de les seves causes, en els mètodes més eficaços de prevenció i, molt especialment, en l'estudi i explicació de la conducta delictiva i en els mètodes i eines d'intervenció dirigits al tractament de la conducta delictiva en les seves més variades formes de manifestació.\n1 Formació i requisits (Espanya)\n2 Mercat de treball\nFormació i requisits (Espanya)[modifica]\nPer ser criminòleg hi ha diverses vies a seguir:\nSer posseïdor de la Llicenciatura en Criminologia (2n cicle) dels Estudis Universitaris de Grau Superior.\nMercat de treball[modifica]\nLes sortides professionals de la criminologia són les següents:\nTreballar per als Cossos i Forces de Seguretat de l'Estat, per exemple: assessor de jutges, advocats, fiscals o com a membre de la policia científica\nInvestigació científica en universitats o altres associacions o institucions.\nIntervenció i prevenció a través de programes subvencionats per diverses institucions públiques o privades.\nTreballar com a formador de Forces i Cossos de Seguretat o altres institucions relacionades.\nFer de detectiu privat, com a autònom o per a una empresa privada.\nEls criminòlegs autònoms cobren les seves tarifes lliurement el que poden rebre per ingressos directes dels clients. Els criminòlegs que siguin funcionaris de policia, o judicials cobren de l'Estat.\n↑ Reial decret 858/2003, de 4 de juliol, pel qual s'estableix el títol universitari oficial de Llicenciat en Criminologia i les directrius generals pròpies dels plans d'estudis conduents a la seva obtenció.\n↑ 2,0 2,1 Grau en criminologia (UOC)\n↑ Grau de Criminologia (UB)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Criminòleg\nUniversitat de Salamanca - Ciències de la Seguretat\nde Criminologia - Universitat del País Basc\nCentre de Recerca en Criminologia - Universitat Castella-la Manxa\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Criminòleg&oldid=24485645»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 14 ago 2020 a les 19:11.


Pàgina inicial > Materials acadèmics > Resultats de la cerca: Gasull, Armengol\n1 p, 159.1 KB Anàlisi Numèrica  / Gasull, Armengol (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n4 p, 1.8 MB Modelització Ambiental  / Cima, Anna (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Gasull, Armengol (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Martínez Barchino, Regina ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 39.5 KB Modelització Ambiental  / Gasull, Armengol (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Torregrosa, Joan (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n1 p, 43.1 KB Modelització Ambiental  / Gasull, Armengol (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Alsedà, Lluís (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n4 p, 2.3 MB Equacions diferencials  / Gasull, Armengol (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències\n2 p, 62.5 KB Ampliació de Matemàtiques  / Gasull, Armengol (Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Matemàtiques) ; Samà Camí, Anna ; Universitat Autònoma de Barcelona. Facultat de Ciències


L'Ajuntament de Tarragona millorarà les escoles Pau Delclòs i Sant Salvador\nL'Ajuntament de Tarragona realitzarà obres de millora a les escoles Pau Delclòs i Sant Salvador\nEl consistori tarragoní invertirà prop de 100.000 euros en aquestes actuacions, que arranjaran algunes deficiències que presenten els equipaments educatius\ndimecres, 8 de gener 2020 - 17:29h\nL'Ajuntament de Tarragona realitzarà durant els pròxims mesos actuacions de millora en les escoles Pau Delclòs i Sant Salvador. En aquestes dues intervencions, el consistori tarragoní invertirà prop de 100.000 euros, per tal d'acabar amb algunes deficiències que presenten els dos equipaments.\nA l'escola del carrer Méndez Núñez, s'arranjaran els lavabos de la tercera i de la quarta planta, actualment en desús. Per altra banda, al centre educatiu del barri del nord de la ciutat s'impermeabilitzarà la coberta per acabar amb les goteres, es repararan els ràfecs de la façana i es fixarà una porteria i una cistella de bàsquet.\nEl consistori tarragoní ha iniciat aquesta setmana el procediment de licitació d'ambdues actuacions, finalitzant el termini de presentació d'ofertes el pròxim 21 de gener. El pressupost dels treballs de l'Escola Pau Delclòs és de 47.832,18 euros, IVA inclòs, mentre que el de l'Escola Sant Salvador està xifrat en 48.234,37 euros, també incloent els impostos.\nEn el mateix àmbit de l'àrea d'Ensenyament, l'Ajuntament de Tarragona ha adjudicat recentment les obres d'arranjament de la Llar d'Infants de Sant Pere i Sant Pau, que començaran en les pròximes setmanes.\nEls lavabos de Pau Delclòs\nSegons consta en l'informe de necessitat, signat per la cap de secció d'Ensenyament de l'Ajuntament de Tarragona, «els lavabos de les plantes 3a i 4a de l’Escola Pau Delclòs es troben en desús donat l’estat general en què es troben i cal dur a terme les actuacions necessàries per a poder habilitar l’ús d’aquestes zones». Les obres que es realitzaran en els pròxims mesos inclouen l'enderroc de tots els elements en desús, així com la connexió del nou sanejament amb l'existent a la segona i primera plata de l'edifici, que ocupa l'Escola de Música.\nUna vegada es realitzin aquestes actuacions, es procedirà a la instal·lació dels nous elements previstos, que inclouen sanitaris, fals sostre, nova instal·lació elèctrica, així com la reparació de les portes existents. El termini d'execució d'aquests treballs no serà superior a les cinc setmanes.\nLes millores de Sant Salvador, en dos lots\nL'arranjament de l'Escola Sant Salvador es farà en dos lots. El primer inclou la impermeabilització de la coberta de l'edifici, mentre que el segon lot adjudicarà la reparació dels ràfecs de la façana i la fixació d'una cistella de bàsquet i d'una porteria. L'informe de necessitat que s'inclou en l'expedient, justifica les actuacions previstes perquè «actualment, l’edifici té unes goteres ubicades en dos punts separats i localitzats de dues cobertes i que impedeixen el normal funcionament dels espais interiors. L’edifici annex al principal té el ràfec de la façana en un estat rònec i se n’ha desprès una part, per la qual cosa es fa necessària la seva intervenció».\nEls treballs que es realitzaran en aquest equipament inclouen la impermeabilització de dues zones de la coberta amb la instal·lació de dues capes de làmina bicapa, així com una actuació a l’exterior de l’edifici annex amb la finalitat de donar més seguretat a la façana d’aquest. El termini d'execució de les obres serà d'un mes i mig.\n"🚄 IMPORTANT: Els nous horaris de tren per anar de TGN-BCN a partir del 13 de gener" "❗ SITUACIÓ LÍMIT: Augmenten les agressions a funcionaris a la presó de TGN"


El Museu Faller va rebre al visitant 100.000 d'enguany - Infoguiavalencia.com\nNotícies de València » Falles » El Museu Faller va rebre al visitant 100.000 d’enguany\nEl regidor de Cultura Festiva, Pere Fuset, i la fallera major de València, Rosada Gil, van rebre al visitant número 100.000. La trobada es va produir a les portes del Museu Faller el passat dia 5. Es tracta d’un turista de la ciutat alemanya de Mönchengladbach.\nEste visitant s’ha portat un diploma simbòlic i materials promocionals de la festa de les Falles.\nFuset indicà que «Homenatgem així de forma simbòlica als visitants del Museu Faller de València, que enguany esperem que puga batre el rècord històric de 109.000 visites registrades l’any passat». Un museu valorat com el tercer en preferències pels seus vistantes en la plataforma TripAdvisor.\nEl regidor va afegir que «Amb les seues visites i les seues valoracions positives contribuïxen a augmentar el ressò internacional de la festa de les Falles, declarada ja com a Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat».\nPròximament hi haurà Nous continguts en este museu, segons anuncià Fuset.


Adhesiu bateig - "GLOBUS" Rosa - This Is Kool\n> BATEIGS>Adhesiu bateig - "GLOBUS" Rosa\nInvitació bateig - "GLOBUS" Rosa\nPunt llibre bateig - "GLOBUS" Rosa\nPot transparent bateig - "GLOBUS" Rosa\nImant bateig - "GLOBUS" Rosa\nAdhesiu bateig - "GLOBUS" Rosa\nUn disseny alegre format per uns quants globus roses que fan ballar el nom del petit.\nEls altres productes de la col·lecció Globos Rosa\nInvitació personalitzada amb totes les dades de la gran festa. Una invitació única per a una celebració molt especial.Un disseny alegre format per uns quants globus roses que fan ballar el nom del petit. Inclou el sobre Kraft, el cordill polit i els elements decoratius. Que ningú es quedi sense la seva invitació!\nRecordatori personalitzat amb totes les dades del bateig en format punt de llibre. Un disseny alegre format per uns quants globus roses que fan ballar el nom del petit. El detall perfecte perquè tots els convidats tinguin un record del gran dia.\nEspelma vidre bateig - "GLOBUS" Rosa\nEspelma blanca en pot de vidre amb tapa metàl·lica, personalitzada amb el nom i la data del seu Bateig. Un disseny alegre format per uns quants globus roses que fan ballar el nom del petit. Un regal d'allò més bonic i original perquè tots els convidats s'emportin un record del gran dia.\nPot transparent amb tapa d'alumini personalitzat amb el seu nom i la data del bateig. Un disseny alegre format per uns quants globus roses que fan ballar el nom del petit. Ideals per emplenar amb caramels i preparar un candy bar d'allò més professional. Un detall perfecte per als convidats i un record de bateig d'allò més dolç.\n24 0,18 € 2,80 €\n34 0,38 € 2,60 €\n44 0,58 € 2,40 €\n54 0,78 € 2,20 €\nImant rodó de 56mm de diàmetre personalitzat amb el nom i la data del seu Bateig. Un disseny alegre format per uns quants globus roses que fan ballar el nom del petit El detall perfecte perquè tots els convidats s'emportin a casa un bonic record.\nÀlbum bateig - "GLOBUS"\nLlibre de signatures format 30x30cm amb tapes rígides i 40 fulles interiors, personalitzat amb el nom del/la protagonista i la data de la seva primera comunió. Un disseny alegre format per uns quants globus que fan ballar el nom del petit. La solució perfecta per guardar totes les fotos del dia i deixar per escrit els grans moments viscuts durant la...


Esdeveniments :: Bosc privat\nInici > Esdeveniments :: Bosc privat\nNombre de resultats 2 per a bosc privat\n25/10/2016 - Des dels Ajuntaments... Què fem amb el bosc privat?\n25 d’octubre. Jornada de transferència forestal a tècnics de medi ambient municipals\nDirector del CREAF i Jesús Calderer, Diputat adjunt d’EspaisNaturals. Diputació de Barcelona.\n9:15 El paper de l’administració local en la gestió del bosc privat. Joan\nC. Àngel, Secció de Restauració i Millora Forestal. OTPMIF, Diputació de Barcelona.\n9:45 I després dels incendis forestals què? Aclarides de plançonedes,selecció de tanys i control del sotabosc.\n11:15 Com gestionar les restes de tallada? Importància ecològica i dinàmicade descomposició.


Estableix l'escala de visualització i defineix quins elements voleu que siguin visibles. La majoria d'ordres que podeu introduir a la finestra Ordres també es poden obrir amb un clic si heu obert prèviament Elements mitjançant Visualitza ▸ Elements.\nRedueix o amplia la visualització del LibreOffice.\nAugmenta l'escala de visualització de la fórmula en un 25%. El factor d'escala actual es mostra a la barra d'estat. Podeu accedir a una selecció de les diferents opcions d'escala mitjançant el menú contextual. El menú contextual de l'àrea de treball també conté ordres d'escala.\nRedueix l'escala de visualització de les fórmules en un 25%. El factor d'escala actual es mostra a la barra d'estat. Podeu accedir a una selecció de les diferents opcions d'escala mitjançant el menú contextual. El menú contextual de l'àrea de treball també conté ordres d'escala.\nMostra la fórmula sencera amb la mida més gran possible, de manera que s'inclouen tots els elements. La fórmula s'amplia o es redueix per tal que tots els elements es puguin visualitzar a l'àrea de treball. El factor d'escala actual es mostra a la barra d'estat. Podeu accedir a una selecció de les diferents opcions d'escala mitjançant el menú contextual. El menú contextual de l'àrea de treball també conté ordres d'escala. Les ordres i icones d'escala només estan disponibles als documents del Math, i no per als objectes incrustats del Math.\nAquesta ordre actualitza la fórmula a la finestra del document.\nEls canvis que feu a la finestra d'ordres s'actualitzen automàticament si teniu activada l'opció Actualitza la visualització automàticament.\nActualitza la visualització automàticament\nActualitza automàticament una fórmula modificada. Si no seleccioneu aquesta opció, la fórmula només s'actualitzarà quan trieu Visualitza - Actualitza o premeu F9.\nLlista d'operadors, funcions, símbols i opcions de format que es poden inserir a la fórmula.\nMostra o amaga la barra d'estat a la part superior de la finestra.\nTitle is: Visualitza


Ester Bonmatí ◪: La cursa del Carrilet (“xup-xup”)\nLa cursa del Carrilet (“xup-xup”)\nDesprés d’enredar el meu germà a que participi a la cursa d’orientació que organitzem els Aligots a la Cellera, ell m’enreda a participar a la cursa del Carrilet que organitza el seu club de Waterpolo a Anglès. Com que fa temps que no participo massa en les activitats del poble, que sembla que s’estan posant les piles, penso que no pot estar malament. A més, el meu germà em diu que en aquesta cursa està ple de “iaies” que la fan caminant, per tant cap problema.\nAixí doncs, toca aixecar-se aviat, tot i que encara falta estona per córrer, però hem de dur el meu germà a la zona de cursa, que a ell li toca treballar. La cosa pinta molt bé, ja abans de començar a córrer ens donen un llonganissa i una samarreta!\nDe mica en mica, la gent comença a escalfar i fer estiraments. N’hi ha que diuen que no es poden fer estiraments ja que el múscul es relaxa, i d’altres que sí que s’han de fer estiraments per despertar una mica els músculs. Per tant dins el dubte de si és millor fer una cosa o altre, nosaltres com sempre, ens ho mirem des d’una punta ben assentats.\nCada vegada som més, i falta poc perquè soni el tret de sortida. Ens mirem els uns als altres i rialletes per aquí i rialletes per allà. Segur que es nota d’un hora lluny que no hem fet mai una cursa d’aquestes.... sembla que només s’ha d’anar seguint les marques, no sembla complicat...\nUn cop sona el tret de sortida tots sortim esverats corrents, nosaltres ja estàvem enrere i ens hi quedem encara més, sembla que hagin d’apagar foc aquesta gent! Bé, jo agafo el meu ritme de sempre, a poc a poc però regular.\nEncara no he fet el primer quilòmetre que ja em sembla que vaig sola, però miro un moment enrere i veig que encara queda gent, bé, vas bé Ester, tu ves fent. De mica en mica em van passant i al cap d’un moment l’ambulància es posa el meu costat... ostres que faig mala cara? No, sembla que em trobo bé... que vaig coixa? No, sembla que tot està a lloc... perquè no marxa l’ambulància? Ostres! No seré la última! Miro enrere, i efectivament! Sóc la última!\nBé, miro la gent que porto al davant no són gaire lluny, els atraparé per no anar aquí sola amb la ambulància trepitjant-me els talons... però no hi ha manera, no els puc atrapar sense haver de fer un sobreesforç que no em permeti acabar la cursa. No ho entenc, al davant i porto una senyora gran (amb tots els respectes del món) que es para cada moment i va caminant i no aconsegueixo atrapar-la!! Serà la cosa aquesta que tinc aquí al cor que no em deixa tirar més? Però si em van dir que podia fer vida normal!\nMare meva... no sé perquè li feia cas al meu germà.. estic fent el ridícul del segle.. on són la gent que em deia que anaven caminant? Doncs resulta que han sortit una hora abans...\nPerò bé, amb el meu orgull penso acabar la cursa, encara que m’hagin d’esperar una bona estona!! I encara que tingui l’ambulància al costat durant els 9km!\nAl cap d’una estona trobo el meu germà, que l’han posat a parar cotxes en una intersecció a Bonmatí, ei! nano que vaig la última! Ja pots córrer al meu costat! I a ell només se li acudeix preguntar als de l’ambulància si és que m’ha passat alguna cosa... però nen! Que és que vaig última! L’únic que em passa és que no tiro! Pobret.. quina decepció que es deu haver endut.. ell que s’esperava veure’m dels primers.. jejeje\nBé, una mica d’aigua en un avituallament i seguim. Per sort, a partir d’aquí ja no passa l’ambulància, per fi vaig sola! Aconsegueixo veure encara els que porto al davant.. però per poca estona.. A la que comença el tram de muntanya, aquesta és la meva! Aquí si que li puc fotre canya! Però el tram de carrilet i asfalt m’ha matat les cames, i a sobre el genoll em fa el burro.. perfecte... ara que per fi em podia destacar, muntanya i pujada, el que porto més bé, ja no em queden forces... i una mica més endavant... em persegueix una moto... vaja... tornem a tenir l’escombra al darrere.\nArribant a Sant Julià, veig el meu germà de lluny, que junt amb l’ambulància que ja m’estava esperant altre cop, estaven esperant el pas de l’últim corredor (o sigui, jo) per poder anar tirant... em fa un crit d’ànims.. però a mi em fa mal tot, i sobre ja he tornat a l’asfalt... D’aquí a l’arribada els tinc tots dos al darrere, la moto i l’ambulància...\nI ja arribant, l’últim pas amb un municipal a la carretera, veig que fa parar els cotxes, i al veure el meu ritme, els deixa tornar a passar, jejeje. Per fi ja hi sóc! I ja estan repartint premis i per sort, pocs de n’adonen de la meva arribada a meta.\nUn entrepà, una mica de coca-cola i cap a casa, que les cames NO volen més guerra!\nM’ha quedat clar que les curses de seguir un camí marcat no són lo meu, m’hauré de conformar amb la orientació a peu i amb btt.


Tallers | Borràs Psicologia\nTALLER D’ INTEL.LIGÈNCIA EMOCIONAL\nLa intel·ligència emocional és la capacitat de comprendre’ns a nosaltres mateixos, ser conscients dels nostres sentiments, i entendre millor als altres.\nUna persona amb intel·ligència emocional posseeix confiança en les seves capacitats, crea i manté relacions satisfactòries comunicant el que necessita, pensa i sent, tenint en compte els sentiments dels demés. És una persona motivada per explorar, afrontar reptes i aprendre; posseeix una autoestima alta i té recursos per la solució de conflictes.\nEnsenyar als nens a conèixer i reconèixer les seves emocions des de petits, els ajudarà a expressar-se i a gestionar-les millor. Aquest taller, dirigit a nens i nenes de 6-12 anys els proporcionarà l’aprenentatge per conèixer, gestionar les seves emocions i a desenvolupar habilitats com l’autoestima, l’empatia, l’assertivitat… per sentir-se segurs d’ells mateixos i amb els altres. S’impartiran de forma pràctica, lúdica i amb activitats creatives. Els grups són reduïts i les sessions tindran una durada de 90-120 minuts, els divendres per la tarda o els dissabtes pel matí.\nL’assertivitat és la fermesa, la seguretat personal i la confiança en un mateix. És el que definim com l’autoafirmació personal: responsabilitzar-se un mateix dels propis sentiments, emocions, pensaments, opinions, drets, i donar-los a conèixer als altres. També significa acceptar que els altres també tenen exactament el mateix dret d’autoafirmació. És un estil de comportament que es manifesta amb la comunicació i que es pot aprendre.\nPer què treballar-ho en nens? Perquè aprenguin a ser ells mateixos, a no deixar-se influir pels altres, a protegir la seva autoestima de les crítiques i a saber escoltar-les i reaccionar davant d’elles, a no utilitzar l’agressivitat per aconseguir les coses i a tenir en compte i respectar a l’altra, a ser responsables dels seus actes.\nL’empatia és la capacitat emocional de relacionar-nos amb els demés comprenent i posant-nos en el seu lloc. És la capacitat de fer que l’altra persona senti que reconeixem els seus sentiments i respectem els seus motius.\nL’empatia apareix i prospera en un medi que 1)satisfaci les pròpies necessitats emocionals dels nen/a, sense estar centrat en un mateix, de manera que les emocions i les necessitats dels altres també es remarqui, 2)animi al nen/a a identificar, experimentar i expressar una àmplia gamma d’emocions i 3)proporcioni nombroses oportunitats als infants per observar i interactuar amb els altres.\nPer què treballar-la en nens? Perquè siguin capaços de comprendre als altres, de donar resposta afectiva i efectiva a les emocions expressades pels altres (principalment la por, l’alegria, el fet d’estar enfadat i el patiment), per saber expressar l’interès pels altres a través d’actituds amables i atentes.\nL’autoestima és la valoració, generalment positiva, d’un mateix. Es tracta de l’opinió emocional que tenim de nosaltres mateixos, el sentiment valoratiu del conjunt dels nostres trets corporals i mentals que formen la nostra personalitat. Per tant, una bona autoestima és: sentir-te bé amb tu mateix, notar que ets important, notar que els altres t’estimen, tenir amics, sentir-te content amb el penses, dius o fas, reconèixer els teus errors i acceptar-los, complir les responsabilitats, viure feliç i fer feliços als altres.\nPotenciar una bona autoestima en el nen/a és la millor defensa perquè sàpiga enfrontar-amb èxit als diferents reptes que li oferirà la vida.\nL’autocontrol no significa negar o reprimir els sentiments o emocions. Controlar les emocions no vol dir suprimir-les. El control de les emocions significa comprendre-les i després utilitzar aquesta comprensió per transformar les situacions en benefici propi. És una competència emocional que s’aprèn i que ens permet gestionar les nostres emocions i sentiments i decidir com expressar-los.\nPer què és important treballar-la en els infants? Perquè els permet solucionar situacions no desitjades de forma positiva, els fa decidir a ells mateixos i no per les seves emocions, els aporta llibertat donat que proporciona capacitat de escollir com i quan actuar, és positiu per les seves habilitats socials, afavoreix el desenvolupament social i afectiu, és una destresa essencial per aconseguir objectius, èxits i la seva felicitat personal, i va lligat a altres destreses com l’autoestima i l’autoconcepte –influirà en tots dos i contribuirà al seu desenvolupament sà.\nLes habilitats socials són el conjunt de capacitats que permeten el desenvolupament d’un repertori d’accions i conductes que fan que les persones es desenvolupin de forma eficaç en el context social. Aquest conjunt d’habilitats (afectivitat, empatia, assertivitat, cooperació, comunicació, autocontrol, comprensió de situacions, resolució de conflictes) són imprescindibles per l’adaptació dels nens/es en l’entorn i li proporcionaran les eines per moure’s com a adults en l’esfera social, essent la base clau per sobreviure de forma sana tant professionalment com emocional.\nBorràs Psicologia està reconegut i registrat com CENTRE SANITARI de psicologia clínica pel Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya.


Drets de les dones i Futura Agenda de Desenvolupament\nEscrit per Sara Cuentas Ramírez. La Independent\tdimecres, 19 de març de 2014 03:40\nAvui més que mai estem vivint en un context cada vegada més regressiu, on el Patriarcat i el Conservadorisme utilitzen la religió, la cultura i la tradició per violar drets amb impunitat.\nI les activistes i organitzacions pels drets de les dones es troben en un punt d'inflexió per evitar que es faci marxa enrere en els drets adquirits.\nA Nova York, des del 10 al 21 de març de 2014, es porta a terme la 58a. sessió de la Comissió de la Condició Jurídica i Social de la Dona (CSW58) titulada "Desafiaments i èxits en l'aplicació dels Objectius de Desenvolupament del Mil·lenni (ODM) per a les dones i les nenes".\nCada any al març, els estats membres i organitzacions i activistes pels drets de les dones es reuneixen a la Seu de les Nacions Unides (ONU). L'actual sessió de 2014, centrada en els reptes i èxits en la implementació dels Objectius de Desenvolupament del Mil·leni (ODM) a favor de les dones i les nenes, sense dubte portarà conseqüències importants per a la futura Agenda de Desenvolupament internacional que entrarà en vigor quan els ODM expirin el 2015.\nCSW58 - Foto AWID\nHan passat gairebé 15 anys, des que 149 caps d'Estat i Govern es reunissin a la Cimera del Mil·lenni, celebrada del 6 al 8 de setembre de 2000 a la Seu de l'ONU, a Nova York. En aquesta oportunitat, les i els líders mundials van adoptar la Declaració del Mil·lenni, assumint compromisos cap a una nova associació mundial per reduir la pobresa extrema, i van establir vuit objectius amb fites cap al 2015, més coneguts com ODM. Específicament, la promoció de la igualtat entre els sexes i l'apoderament de les dones va ser assenyalat en l'ODM3.\nNo obstant això, els ODM no van tenir en compte les desigualtats i disparitats entre les persones en funció del seu sexe, gènere, sexualitat, religió, edat, capacitat, ètnia, idioma, nacionalitat, classe, etc. I tot i que es pretenia la reducció de la pobresa com a principi fonamental, les causes estructurals de la pobresa no van ser abordades, tampoc es van evidenciar les conseqüències i l'impacte de l'actual sistema mundial, les polítiques macroeconòmiques i l'arquitectura financera que han impedit el assoliment dels Objectius.\nTot això implica que els drets de les dones - quan avui més que mai estem vivint en un context cada vegada més regressiu, on el Patriarcat i el Conservadorisme usen la religió, la cultura i la tradició per violar drets amb impunitat, i on les activistes i organitzacions pels drets de les dones- es trobin en un punt d'inflexió per evitar que es faci marxa enrere en els drets adquirits.\nDurant aquests dies, diversitat de defensores dels drets de les dones provinents d'arreu del món, reunides a Nova York en el marc de la CSW58, han recordat als governs les nombroses limitacions dels ODM i han demanat als Estats Membres de la ONU que considerin seriosament les lliçons apreses a mesura que es negocia la nova Agenda de Desenvolupament.\nL'Associació per als Drets de la Dona i el Desenvolupament (AWID) ha instat la Comissió de la Condició Jurídica i Social de la Dona a que escolti alló que les defensores dels drets de les dones han estat dient respecte de les limitacions dels objectius de Desenvolupament del Mil·lenni (ODM) per millorar les vides de les dones i les nenes de tot el món. A més, han emfatitzat que el finançament per al desenvolupament ha d'anar més enllà de l'Ajuda Oficial al Desenvolupament (AOD) i avançar els drets de les dones i la justícia.\nD'altra banda, el Fòrum Internacional de Dones Indígenes ha considerat imprescindible que s'incloguin polítiques i finançament nacional i internacional per aconseguir la igualtat d'oportunitats i el compliment dels seus drets i reduir així les desigualtats, la pobresa, la violència, la mortalitat maternoinfantil, els impactes del canvi climàtic, així com la reducció de desastres naturals que afecten profundament a les dones indígenes i els seus pobles.\nCatòliques pel Dret a Decidir Còrdova-Argentina, amb estatus consultiu davant ECOSOC -Nacions Unides, ha demandat avançar sobre els acords assumits en la 57 sessió, en la qual es fa referència explícita a prendre mesures per eradicar les violències contra les dones i promoure l'accés als serveis d'avortament. A més, han fet èmfasi en la laïcitat dels Estats per aconseguir una major igualtat de gènere i compliment dels drets humans, especialment els drets sexuals i reproductius.\nEl moviment Feminista per al Post 2015 que integra diversitat de col·lectius a nivell mundial ha demandat Justícia de gènere, econòmica, social i ecològica per al desenvolupament sostenible. Han exigit que el marc de drets humans, la igualtat entre els gèneres i la sostenibilitat ambiental es converteixin en l'eix del model econòmic i de l'enfocament de desenvolupament, de manera que s'aborden les desigualtats entre els pobles, i que s'equilibrin les relacions de poder amb la justícia perquè el resultat sigui la pau, la igualtat, l'autonomia dels pobles, les diferents cultures i la preservació del planeta.\nPer la seva banda, el Comitè Executiu d'ONGs D'Amèrica Llatina i El Carib sobre el Estatus de La Dona van reclamar que els Objectius de Desenvolupament Sostenible se centrin en tots els drets de les dones i especialment en els sexuals i reproductius, i assegurar que la nova Agenda de Desenvolupament es basi en la universalitat dels drets humans, una igualtat substantiva i un marc de redistribució que redueixi les desigualtats de riquesa, poder i recursos.\nEl Comitè d'Organitzacions de la Societat Civil d'Amèrica Llatina i el Carib va mostrar la seva preocupació per diverses expressions d'alguns països de la Regió que durant les negociacions no van fer esment als drets humans de les dones en les Conclusions Acordades, molt menys els referits als drets sexuals i reproductius. Consideren que això soscava els consensos regionals, ja que l'oposició a la incorporació dels drets humans com a part integral del desenvolupament no es correspon amb els compromisos assumits en els instruments internacionals de protecció i defensa dels drets humans de les dones, ni amb les polítiques principals d'igualtat de gènere que s'estan promovent a la seva regió.\nFinalment, les organitzacions de l'Enllaç Continental de Dones Indígenes de les Amèriques - ECMIA van vindicar: "Res sobre nosaltres, sense nosaltres", "Tot sobre nosaltres, amb nosaltres." Amb l'ànim de contribuir a la construcció d'una agenda Post -2015, i en exercici del seu dret a la lliure determinació dels Pobles indígenes; incloent l'específic paper de les dones indígenes, en tots els assumptes relacionats amb els seus drets humans, condició política, i benestar.\nDefinitivament, posar en el centre del desenvolupament els drets de les dones i justícia de gènere, implica enfortir la posició i condició de les dones en tots els àmbits: autonomia econòmica, autonomia política, autonomia sexual, una vida lliure de violències i discriminació, llibertat d' moviment, participació i representació política, ciutadania plena i poder sinèrgic.\nEn aquest sentit, el finançament per al desenvolupament ha d'anar més enllà de l'Assistència Oficial per al Desenvolupament i ha de promoure els drets de les dones i la justícia. S'ha de superar el complicat sistema d'ajuda i deute actual i promoure un mecanisme de finançament per al desenvolupament basat en la solidaritat, en la corresponsabilitat, l'equitat, la participació, la no subordinació i la justícia per a tota la humanitat.\nFoto Campanya pel Dret l'Avortament\n58a sessió de la comissió de la condició jurídica i social de la dona\nagenda de desenvolupament\nfinançament per al desenvolupament\nobjectius de desenvolupament del mil·leni\nTenim 1068 persones visitants en línia\nVisites del contingut : 20775566


Iberdrola obté un benefici rècord de més de 3.000 MEUR - Diari de Girona\nEl resultat brut d'explotació creix un 27% pel bon comportament de tots els segments de negoci\nIberdrola obté un benefici rècord de més de 3.000 MEUR Diari de Girona\nIberdrola va obtenir un benefici net rècord de 3.014,1 milions d'euros el 2018, amb un increment del 7,5% pel que fa a l'exercici anterior, segons va informar la companyia a la Comissió Nacional del Mercat de Valors. El resultat brut d'explotació es va situar a tancament del 2018 en els 9.349 milions d'euros, amb un creixement del 27,7% respecte a l'any anterior, gràcies al bon comportament de tots els negocis, els resultats dels quals creixen a doble dígit. El 78% de l'import va procedir d'àrees regulades o amb contractes a llarg termini, en línia amb l'enfocament estratègic.\nD'aquesta manera, la companyia presidida per Ignacio Sánchez Galán va trencar els seus objectius del 2018 d'un Ebitda superior als 9.000 milions d'euros i un benefici net de 3.000 milions d'euros. El grup va assenyalar que el resultat es va veure impulsat per les inversions de 200.000 milions durant els darrers quatre anys, de les quals 5.320 milions d'euros van correspondre a l'exercici passat, l'expansió internacional, la normalització de les condicions operatives a Espanya i el bon funcionament de tots els negocis.


No és no, sí és sí\nper Tayssir Azouz 27 de maig de 2017 19:30\nEn l'espai de només cinc anys, el rebuig de les Corts espanyoles a un referèndum pactat s'ha fet palès ja en divuit ocasions. L'última va ser el passat 23 de maig, quan en resposta a la senadora republicana Mireia Cortés, el President del Govern espanyol Mariano Rajoy va comparar el procés d'independència de Catalunya amb les "pitjors dictadures". Paral·lelament, la Ministra de Defensa del mateix Govern espanyol va arribar a qualificar el referèndum de "cop d'Estat". Perdoneu, potser vaig massa ràpid. Per si us heu despistat, estem parlant de posar urnes. Urnes!\nAquestes van ser les respostes més immediates i sinceres del Govern espanyol a la carta del President Puigdemont que, en nom del Govern de Catalunya, el convidava a acordar la celebració del referèndum. Aquells que, en el seu dia, es van omplir la boca de la paraula diàleg ni tan sols han sigut capaços d'anar a escoltar una conferència a Madrid que els interpel·lava directament. No només no van voler escoltar, sinó que van fer tot el possible per boicotejar-la.\nEns han repetit mantes vegades, per activa i per passiva, que el Parlament de Catalunya no serveix de res. Que els nostres vots no compten. S'ha dut a terme una operació d'espionatge i d'intoxicació estatal -l'anomenada Operació Catalunya- per intentar liquidar les formacions favorables a la independència, fent ús, barroerament, de les institucions publiques, de les forces de l'ordre i d'un poder mediàtic completament sotmès al règim establert, sense que això hagi suposat cap mena de conseqüència ni legal ni política. En qualsevol democràcia avançada, un escàndol d'aquesta magnitud hauria provocat dimissions en cadena. De debò, qui està disposat a formar part d'un Estat que actua d'aquesta manera?\nMentrestant, una part de l'esquerra catalana segueix aguantant la seva postura d'indefinició, alguns fins i tot justificant la repressió de l'Estat i del Govern espanyols. Gent que, fins fa quatre dies, deien defensar el referèndum de totes totes i a tot cost. Gent avalada per una gran trajectòria de lluita pels drets socials i que s'amaguen quan arriba l'hora d'exercir un d'aquests drets fonamentals. Gent que disfressen la fraternitat de submissió. Gent que va criticar amb vehemència el 9N i que ara donarien suport a un nou 9-N... Parlar de drets socials a tort i a dret és molt bonic. Però exercir-los és el que fa la diferència entre el postureig i la honestedat. Sincerament, espero que un cop convocat el referèndum, aquesta esquerra indefinida, com a mínim, faci una crida contundent a la participació en defensa de la democràcia.\nPerquè, en definitiva, el que està en joc més enllà de la llibertat nacional del poble de Catalunya, és la pròpia democràcia. Tant la catalana com l'espanyola. I els garants d'aquestes democràcies, en primera i última instància hem de ser els ciutadans. Arribats a aquest punt, la via de la unilateralitat, que de fet està perfectament emparada per la majoria parlamentària catalana, està encara més reforçada que no pas la nit del 27-S. D'una banda, perquè no hi ha absolutament ningú a l'altre costat de la taula, i d'altra banda, i més important encara, perquè el que ha decidit aquesta majoria parlamentària és permetre que els ciutadans de Catalunya, en igualat de condicions, puguin decidir lliurement si Catalunya ha de ser, o no, un Estat independent.\nNo sabem exactament que farà l'Estat espanyol davant d'això. Però el qui si hauríem de tenir molt clar és que ningú ens pot negar el nostre dret a decidir lliurement el nostre futur. Aquests últims dies, molts de nosaltres ens hem alegrat amb les fites assolides per Kilian Jornet i Ferran Latorre a l'Everest. Unes gestes que, de ben segur, han requerit una força de voluntat constant, una capacitat de resistència incorruptible i la superació de molts obstacles. Doncs en certa manera, la nostra independència i l'exercici del nostre dret d'autodeterminació també ho requerirà. La fredor dels cercles immobilistes no ens aturarà. Així que, si us plau, endavant amb la data i la pregunta, i que tothom pugui defensar les seves posicions amb total llibertat.


Sánchez no ajuda al diàleg demanant que l'independentisme "no quedi ancorat a 2017" La República\nSánchez no ajuda al diàleg demanant que l’independentisme “no quedi ancorat a 2017”\nEl president del Gobierno vol que la trobada entre Junqueras i Puigdemont serveixi per “aprendre dels errors”\nEl president espanyol, Pedro Sánchez, abans de reunir-se a la Moncloa amb el cap del Govern, Pere Aragonès, el 29 de juny.\nEl president del Gobierno, Pedro Sánchez, ha emplaçat aquest dimecres l’independentisme a “aprendre dels errors”, “mirar endavant” i “prioritzar” qüestions importants que afecten el dia a dia dels seus ciutadans en comptes d’estar “ancorat a 2017”. Ho ha fet en resposta a una pregunta sobre el retrobament d’aquest dimecres entre l’expresident i exvicepresident de l’1-O, Carles Puigdemont i Oriol Junqueras, després de gairebé quatre anys de presó i exili. Sánchez ha assegurat que “l’agenda de retrobament” del seu executiu busca “superar el 2017”, i per aquest motiu cal que la Generalitat “obri un procés de diàleg amb l’altra part de Catalunya que no comparteix les seves tesis independentistes”.\nSánchez ha fet aquestes manifestacions en roda de premsa amb el primer ministre de Letònia, Arturs Krisjanis Karis, en el marc de la gira que ha fet pels països bàltics. Poc abans, durant una ofrena floral a les víctimes de la guerra d’independència letona al Monument de la Llibertat, dues persones han exhibit –més enllà de la línia policial- una estelada que ha estat captada per les càmeres durant l’acte.\nLa qüestió s’ha traslladat a la roda de premsa en una pregunta al primer ministre letó, a qui el periodista que ha pres la paraula ha recordat que un parlamentari letó, Boris Cilevics, va redactar l’informe del Consell d’Europa que demanava l’alliberament dels presos independentistes i la fi de la repressió.\nKrisjanis ha recordat que “a cada país hi ha processos que des de fora es poden interpretar de maneres diferents”, i ha assegurat que la qüestió catalana és “un afer intern d’Espanya que s’ha de resoldre de manera interna”. “No penso donar recomanacions sobre com resoldre aquesta situació”, ha sentenciat.\nEn el seu torn de resposta a una pregunta sobre el retrobament entre Puigdemont i Junqueras, Sánchez ha defensat la seva “agenda per al retrobament” i ha insistit que cal traslladar al conjunt de la societat catalana “que ens necessitem tots i comptem amb tots”, i per tant cal que l’independentisme “obri” aquest diàleg i “prioritzi les coses que són importants per a la societat catalana”, com són, ha dit, “la salut, la vacuna, superar la corba de contagis, la reincorporació després dels ERTO, la recuperació dels negocis i les vacances, que són qüestions que importen i molt al conjunt de la ciutadania de Catalunya i l’Espanya”.\n“El govern de la Generalitat té tot el suport del govern d’Espanya per superar junts el drama del covid i construir entre tots un futur, però no ens mereixem seguir ancorats al 2017”. “Mirem endavant, avancem i superem un trencament que va ser molt important al conjunt de la societat catalana al 2017”, ha conclòs.


Sábina Puértolas i Àngel Òdena fan aixecar el públic amb aplaudiments amb Rigoletto | NacióTarragona\nSábina Puértolas i Àngel Òdena fan aixecar el públic amb aplaudiments amb Rigoletto\nL'adaptació de l'obra de Verdi aplega més d'un centenar d'artistes al Camp de Mart\nper Redacció, Tarragona | 10 de juliol de 2021 a les 10:03 |\nEls artistes actuant a l’òpera Rigoletto, feta al Teatre Auditori de Camp de Mart de Tarragona. | Mar Rovira/ACN\nTarragona va estrenar ahir divendres Rigoletto, la primera gran producció d'òpera feta íntegrament a la ciutat. L'adaptació de l'obra de Giuseppe Verdi va reunir més d'un centenar d'artistes, entre solistes, figurants i músics a l'escenari del Teatre Auditori del Camp de Mart.\nEntre ells, les veus del baríton tarragoní Àngel Òdena o la soprano Sábina Puértolas. L'Ajuntament va impulsar el muntatge pel qual es va crear expressament un cor, una orquestra i un cos de figurants. "Portar aquesta gran obra aquí ha estat un repte important", ha afirmat a l'ACN el codirector, Llorenç Corbella. L'espectacle, que gairebé va exhaurir les entrades, va donar el tret de sortida al Festival d'Estiu de Tarragona.\nDavant de més d'un miler de persones, el 70% de l'aforament, es va estrenar el Rigoletto tarragoní, la primera gran d'òpera produïda a Tarragona amb la majoria dels artistes i tècnics procedents del territori. L'òpera tarragonina va oferir una versió contemporània del clàssic de Verdi amb l'amor, l'odi, la passió, l'engany, la venjança i l'abús de poder escenificats per l'equip de més de 130 artistes. En concret, hi van participar onze solistes, com el baríton tarragoní Àngel Òdena, la soprano Sábina Puértolas, els tenors Antonio Gandía i Roger Padulles, i les tarragonines Carolina Fajardo i Mireia Tarragó, les quals són veus destacades del gènere operístic.\nDirigits pel prestigiós Oliver Díaz, una cinquantena de músics i 24 cantaires van interpretar la música de Verdi en els tres actes de la funció. De fet, es va crear expressament el Cor de l'Òpera de Tarragona, l'Orquestra de l'Òpera de Tarragona i el Cos de Ball de l'Òpera de Tarragona. La producció també va comptar amb una vintena de figurants i gairebé una trenta de professionals tècnics i artístics.\nEl tarragoní Àngel Òdena, amb una llarga i reputada trajectòria com a solista, va interpretar el protagonista: Rigoletto. Tot i els nervis propis d'una estrena, el baríton es va mostrar il·lusionat per estrenar una òpera a "casa". "Les sensacions són molt bones, l'espai és únic i incomparable respecte a molts llocs d'Europa; Hem treballat dur des de fa uns mesos perquè pugui funcionar, espero que allò que ara és extraordinari es converteixi en ordinari", confiava l'artista en referència al fet que és el primer gran muntatge fet a Tarragona. La seva actuació, juntament amb la de la resta d'artistes, va acabar despertant els aplaudiments, amb força public aixecat, en finalitzar l'esdeveniment.\nEl jardí del duc\nPel que fa a l'escenografia va estar dirigida per Montse Colomé i Llorenç Corbella. El codirector va explicar que la història transcorre al jardí del duc, aprofitant la muralla romana. "Hem fet una estructura que ens acompanya en diferents carrers i amb la llum ens ajuda a configurar cada espai", va detallar Corbella. "Tenia molt clar que hi havia d'haver dues alçades per explicar les diferents escenes i les interaccions entre els personatges", va afegir.\nSegons el codirector, el vestuari és un dels trets que apropen el clàssic als temps actuals. "Els canvis d'escenografia hem volgut que fossin a la vista, que els fessin els figurants acompanyats de la música; l'escenografia balla, és un personatge més d'aquesta producció", va subratllar. Preguntat sobre el tret diferencial d'aquesta adaptació, Corbella va assegurar que la força de l'òpera és el mateix compositor: "Tota la culpa la té Verdi, la música és molt potent i està plena d'àries, duets, tercets, i quartets", va dir.\nRigoletto és una òpera de tres actes amb música de Giuseppe Verdi i llibret de Francesco Maria Piave, basada en l'obra teatral Le roi s'amuse, de Victor Hugo. Forma part de la trilogia popular operística conjuntament amb Il trovatore i La Traviata, que va compondre el músic italià. Es va estrenar, amb problemes de censura, l'11 de març de 1851, al teatre La Fenice de Venècia.\nL'Ajuntament de Tarragona ha impulsat l'òpera amb l'objectiu de promoure la cultura. La iniciativa ha comptat amb la col·laboració de la Diputació de Tarragona, l'Institut Català de les Empreses Culturals (ICEC) i diverses empreses que han fet aportacions econòmiques. El pressupost de l'obra s'ha xifrat en uns 200.000 euros. Els promotors han descartat que es faci més d'una única representació a la ciutat o que giri per altres ciutats del país.\nCultura i Mitjans, Sábina Puértolas, Camp de Mart, Rigoletto, òpera, Àngel Òdena


Ho ha dit fort i clar (Per a prendre consciència) - CENT PER CENT\nHo ha dit fort i clar. Ho ha repetit fort i clar. Una illa és una porció de terra voltada d’aigua per tots els costats. L’aparent equilibri es desplaça. Diàriament indicadors econòmics, demogràfics, de salut, d’educació i un llarg etcètera omplen els mitjans de comunicació, modifiquen l’agenda de les administracions i obliguen a prendre mesures. Glòria no només és una borrasca que causà grans desperfectes i víctimes, no és just la causa de la declaració de zona catastròfica de moltes regions. Sinó que s’ha d’entendre com un indicador més del canvi que esdevindrà. Ha de ser llegit d’una vegada, com a obligació a prendre decisions.\nSón molts els motius que criden fort un canvi urgent. La Mediterrània s’escalfa un 20% més de pressa que la mitjana del planeta. El primer estudi científic sobre el canvi climàtic a la regió, fet per una xarxa de 600 científics experts en canvi climàtic i ambiental de la Mediterrània (MedECC), publicat l’octubre passat, dibuixa un escenari devastador. I ho diu ben clar. La reducció de les precipitacions a l’estiu, que es preveu que serà d’entre 10-15% en els propers 20 anys i d’un 30% fins la dècada del 2080, anirà acompanyat per un augment considerable de la intensitat de les precipitacions d’un 10-20% a totes les estacions excepte a l’estiu. Episodis extrems que de cada vegada seran més freqüents.\nEls experts i els fets com la borrasca Glòria ens avisen que cal un canvi de model. I ens avisen de la greu dependència alimentària que patim de l’exterior, que es suma a la dependència energètica i a la dependència econòmica d’un model basat majoritàriament en el turisme. En conseqüència tenim un excés de vehicles i de residus, mal gestionats i l’aigua i el territori esdevenen factors greument limitants.\nCal un model territorial molt allunyat de l’urbanisme mallorquí, que ara per ara està dirigit per especuladors que ens fan créixer desmesuradament i sense sentit. Mesures de planificació de riscos i de conscienciació ciutadana que han d’anar lligades obligatòriament a mesures per a la transformació del model i amb la conscienciació de la ciutadania, que haurà de renunciar a bens privats per a la conservació d’un bé col·lectiu de valor incalculable.\nContinuarem construint dins zones inundables? Reconstruirem obres públiques, com passejos marítims, que són engolits per la mar periòdicament? O redactarem plans urbanístics restrictius, d’incentivació de l’agricultura i de conscienciació per al consum de productes locals i mesures per minvar l’efecte del canvi climàtic?\nNo podem apostar tot el que tenim al turisme. Aquesta vegada han estat les ones que ens han avisat. Fa poc més d’un any van ser els torrents. Que cal més per imposar el canvi?\nPere Amer Sureda\nprevious post: Oliver i Nadal, duel a la pista macianera\nnext post: Medi Ambient proposa una tarifa reduïda per empreses i habitatges que reciclin correctament


Data d'estrena: 10-02-2012\nActors i actrius principals: Maxi Iglesias , Aida Flix , Ona Casamiquela , Albert Adrià\nProductor/s: Jordi Daura , Mamen Boué\nProducció executiva: Mamen Boué\nDirecció: Santiago Lapeira\nDirecció de producció: Mamen Boué\nDisseny de so: M. Ges\nPerruqueria i maquillatge: Betty de Villanueva , Saturnino Merino\nEfectes especials: Sergio Martín\nQuatre amics de 17 anys coincideixen durant les vacances en un petit poble de muntanya. Decideixen una excursió a uns llacs.\nEl Carlos, un historiador que es troba fent un estudi sobre els Càtars, els explica que ha trobat un pergamí medieval. En analitzar el document, descobreixen que indica el camí al ''cementiri dels 24 esglaons'', lloc en què, segons explica una llegenda, es va enterrar també ''la medalla del pescador'', de valor incalculable.\nEl Carlos és conscient de la importància de la troballa i que aquest es deu a la presència de lladres d'objectes d'art pel que decideix portar-se el document a la ciutat per analitzar-lo i guardar-lo.\nEls nois es prenen la recerca del cementiri.


TON COLET, GUANYA EL CONCURS AL MILLOR SOMMELIER DE CATALUNYA 2022 - Wine Black\nL’Associació Catalana de Sommeliers ha celebrat aquest dilluns una nova edició del Concurs del Millor Sommelier de Catalunya en el que Ton Colet, Sommelier en cap del Restaurant El Cigró d’Or de Vilafranca ha estat el guanyador.\nColet (qui l’any 2019 va ser el tercer classificat) n’ha estat un dels tres finalistes juntament amb Anna Casabona (Delegada de vendes de Juvé & Camps Prime Brands), segona classificada i Antoni Albiol (Sommelier de Divins Enoteca) qui ha aconseguit el tercer lloc.\nAl citat concurs hi han pres part un total de 12 participants. Ton Colet serà el representant de Catalunya al Concurs Millor Sommelier d’Espanya.\nDe la primera fase realitzada ahir al matí, els tres millors concursants classificats, han disputat la fase final de la tarda, amb un conjunt de proves concretades en: realització d’un servei d’un vi escumós, el tast de dos vins (explicant un dels vins en el propi idioma, i l’altre, en llegua estrangera), la identificació de tres productes, la localització d’errors d’una carta de vins, i finalment la presa de la comanda d’una taula i una decantació.\nEl jurat que ha avaluat les diverses proves ha estat format per guanyadors de concursos anteriors (Roger Viusà, Carles Aymerich, Audrey Doré, Josep Pelegrín, Adolf Gómez) i la resta de comitè tècnic, els sommeliers professionals Rafel Sabadí, Mariona Parals i Laura Tejero, encapçalat per la presidenta de l’Associació Catalana de Sommeliers, Anna Vicens.\nCoincidint amb el concurs, s’ha portat a terme a Mas Marroch del Celler de Can Roca “La Nit dels Sommeliers”, també organitzada per l’ACS.\nDurant aquest acte presidit per la consellera d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural s’han lliurat també la resta de guardons convocats per l’Associació Catalana de Sommeliers:\nPremi al Soci d’Honor:\nPremi a la Trajectòria: la sommelier\nMillor al celler amb oferta enoturística:\nel Celler Alta Alella\nPremi a millor comunicadora: la periodista i sommelier\nPremi a la millor iniciativa solidària:\nPremi a la millor sala:\nPrèviament al sopar, la directora de l’INCAVI, Alba Balcells, i la presidenta de l’ACS, Anna Vicens, han sinat el conveni de col·laboració entre les dues\nentitats, mentre la DO Empordà ha ofert una mostra de garnatxes i carinyenes del territori de la mà dels seus elaboradors obert a tots els assistents.\nL’ACS L’Associació Catalana de Sommeliers – que acull prop de cinc-cents associats professionals – és una entitat sense ànim de lucre que treballa fonamentalment per promoure la professió de sommelier i totes aquelles activitats formatives i de promoció relacionades amb el món del vi i altres productes.\nFuente: L’ASC, Girona, 15 de març de 2022.


La terra és plana... a Catalunya\nVuit acadèmics exposen en un llibre les manipulacions sobre el passat de Catalunya, amb un esforç especial per rebatre les tesis de Jordi Bilbeny i l’Institut Nova Història\n21 FEB 2020 - 16:53\tCET\nFotomuntatge a partir d'un dibuix que simbolitza el descobriment d'Amèrica per Cristòfor Colom. LAURA SÁNCHEZ\nComplot històric contra Catalunya. Aquest era el títol amb què el diari EL PAÍS va publicar el 2014 una crònica relativa al XIVè Simposi sobre la Descoberta d’Amèrica de l’Institut Nova Història (INH). Els ponents d’aquelles jornades pretenien haver demostrat que Cristòfor Colom, Miguel de Cervantes, Leonardo da Vinci, Hernán Cortés o Bartolomé de las Casas eren catalans, una identitat esborrada per una manipulació documental reiterada durant segles per part de les autoritats centralistes espanyoles. Diversos lectors van fer arribar a l’autor d’aquell reportatge —qui escriu aquestes línies— el seu escepticisme sobre la conveniència de dedicar un article al que consideraven els deliris d’uns nacionalistes passats de rosca. A aquest mateix dilema s’han enfrontat els historiadors autors del llibre Pseudohistòria contra Catalunya. De l’espanyolisme a la Nova Història (Eumo Editorial).\nEls vuit acadèmics que signen el llibre, que es presenta avui mateix a Barcelona, arriben a la conclusió que l’esforç és necessari perquè els despropòsits de l’INH han estat validats per institucions i per referents de la societat catalana.\nL’objectiu de Pseudohistòria contra Catalunya és refutar algunes de les manipulacions contemporànies més destacades sobre la història catalana. Un terç del llibre està dedicat a casos de tergiversació per part de personatges del nacionalisme espanyol, però el gros de l’obra està destinat a realitzar un exercici de paciència acadèmica insòlit. Baixen al fang per replicar el que el professor de la Universitat Jaume I Vicent Baydal no dubta a comparar amb els que defensen que la Terra és plana: “És també el que fan els membres de l’INH, bo i seguint l’acientificitat més absoluta”. La Fundació Institut Nova Història va ser registrada el 2009 per un grup de nacionalistes catalans aficionats a la Història liderats pel seu “cap de recerca”, el filòleg Jordi Bilbeny. “El veritable drama social del cas —i per això fem aquest llibre—”, explica Baydal, “és que una part molt important dels mitjans de comunicació i de les entitats polítiques amb sensibilitat catalana o catalanista es fan ressò dels plantejaments dels membres de l’INH, els legitimen i els tracten amb normalitat, com si fossin investigadors seriosos als qual paga la pena escoltar i secundar”.\nMalgrat que la trajectòria de Bilbeny es remunta a la dècada dels noranta, Pseudohistòria contra Catalunya és el primer llibre que vol baixar-lo del pedestal on l’ha situat part del nacionalisme català. La introducció que escriuen els autors destaca que només Xavier Deulonder li ha dedicat unes pàgines en el llibre Segur que Colom era català? Les raons per dubtar-ne. Un reportatge del 2019 a la revista Sàpiens també va reunir els historiadors Baydal, Agustí Alcoberro, Àngel Casals i José Enrique Ruiz-Domènec per advertir que l’INH és “una amenaça per al prestigi internacional de la historiografia catalana”. “Si bé molts mites de caire espanyolista sobre Catalunya i la Corona d’Aragó sí que són de tant en tant refutats per treballs historiogràfics, fins fa poc han estat nul·les les obres realitzades per historiadors professionals amb la fita primordial de refutar dada a dada les formulacions pseudohistòriques de l’INH”, afirma la introducció de Pseudohistòria contra Catalunya. Baydal descriu així la manera d’actuar de Bilbeny: “Es dedica a practicar l’engany sistemàtic, primer manipulant afirmacions realitzades en un sentit totalment oposat —amb l’esperança que ningú vagi a consultar l’explicació original— i després obviant i amagant els estudis que formen part del consens científic i que contradiuen les seves proposicions”.\nUna representació de la reina Isabel. MASSIMILIANO MINOCRI\nEls altaveus de l’INH\n“No dic tot el que sé perquè no es pensin que estic penjat”. Bilbeny va deixar aquesta frase per a la posteritat en una entrevista del 2003 al diari Avui. L’entrevista era amb motiu del primer documental que TV3 emetia sobre les teories de Bilbeny, L’apropiació del descobriment d’Amèrica: una conspiració d’Estat? La televisió pública ha emès tres documentals més vinculats a l’INH: L’enigma Cervantes, Colom i la casa reial catalana i Desmuntant Leonardo. Bilbeny, a més a més, ha estat un habitual de la programació de Catalunya Ràdio: el 2019 hi va ser convidat per detallar que Da Vinci era català —al quadre La Gioconda hi apareix la muntanya de Montserrat, segons ell. El 2015 la cadena va entrevistar Bilbeny i un altre destacat membre de l’INH, Pep Mayolas, perquè anunciessin que santa Teresa de Jesús en veritat era catalana i que havia estat abadessa de Pedralbes.\nPseudohistòria contra Catalunya inclou una llista de personalitats i institucions que han donat suport a l’INH: Esquerra Republicana —que el 2013 li va lliurar el premi Lluís Companys— i la Diputació de Girona; l’exvicepresident de la Generalitat Josep-Lluís Carod-Rovira, l’exconseller Josep Rull, el sociòleg Salvador Cardús, l’activista Antonio Baños i el president de la Cambra de Comerç, Joan Canadell; la traspassada escriptora Patrícia Gabancho, el periodista Enric Vila i el professor de Dret Constitucional Héctor López Bofill.\nEl llibre no recull altres suports destacats: el conseller de Polítiques Digitals, Jordi Puigneró, s’ha significat en diverses ocasions a favor de l’INH. Puigneró va publicar el 1999 un estudi, a partir de les tesis de Bilbeny, en què anunciava que la identitat real de Juan Sebastián Elcano era la del català Joan Cacirea del Canós, que Bartolomé de las Casas era un frare català de nom Bartomeu Casaus i que els germans Pinzón eren els catalans Pinçó. Els periodistes Pilar Rahola i Eugeni Casanova i l’escriptor Manuel Cuyàs també s’han significat a favor de Bilbeny, que ha estat convidat diverses vegades a la Universitat Catalana d’Estiu per provar, entre altres proeses, que La Celestina va ser escrita en català per un autor valencià. L’actual cap d’Informatius de TV3, David Bassa, va publicar el 2003 un llibre amb Bilbeny en què, segons recollia Cuyàs a l’Avui, pretenia “desemmascarar la mentida dels historiadors oficials”.\nJordi Bilbeny és un dels motors de la pseudohistòria. MASSIMILIANO MINOCRI\nCada cop hi ha més acadèmics que es planten davant la legitimació de l’INH. El director de comunicació del Govern, Jaume Clotet, va compartir l’any passat a Twitter un article del 2009 del diari Jerusalem Post sobre un estudi d’una investigadora de la Universitat de Georgetown segons el qual Colom era català i jueu. “Dedicat als que es burlaven de les teories de Jordi Bilbeny. I que consti que jo en soc escèptic”, deia Clotet. Albert Velasco, un dels coautors de Pseudohistòria contra Catalunya, li va respondre: “No podem donar oxigen a Bilbeny i als il·luminats de l’INH. Em sembla que amb això fem un flac favor a la història i als que mirem de treballar amb rigor”.\nMentides sobre Colom\nLa possible catalanitat de Colom és un hipòtesi que remena la cua des de fa més d’un segle. L’INH beu de totes les fonts acientífiques possibles per dibuixar una conspiració mundial que hauria ocultat fins avui que van ser catalans els que van descobrir i conquerir Amèrica. Pseudohistòria contra Catalunya se centra en la ficció que construeixen els membres de l’INH entorn d’un cavaller de Barcelona, Joan Colom i Bertran, que seria el vertader descobridor d’Amèrica. L’INH assegura que Colom i Bertran va ser desterrat a Portugal perquè va prendre partit per Renat d’Anjou en la guerra civil pel tron contra el rei Joan II d’Aragó, i que va haver de canviar d’identitat. El llibre demostra que Colom i Bertran no era un almirall, com afirma l’INH, que tampoc va ser desterrat i, el més important, que hi ha tres proves escrites que conclouen que el personatge va morir abans de la descoberta d’Amèrica, entre el 1477 i 1487.\nL’INH replica que aquests documents volen dir que Colom era un “mort civil”, no pas difunt, fent una recargolada reinterpretació d’escrits llatins de l’època. Pseudohistòria contra Catalunya es pregunta també per dos documents esgrimits per Bilbeny que demostrarien que Joan Colom era viu al segle XVI, però que no han estat mai publicats.\nLa veritat sembla que importa poc per als membres de l’INH. Bilbeny, per exemple, afirma que una carta de Colom en què indica que és a Tunis —ubicació que a Bilbeny no li va bé per als seus postulats— va ser manipulada per un censor, que no identifica, per amagar que en veritat l’almirall era a Barcelona. La pseudohistòria escrita al segle XX pel llibreter Josep Porter és una de les columnes argumentatives de l’INH. Porter va escriure el 1997 quin era el seu mètode de recerca: “Tot el que dic, o quasi tot, es pot provar documentalment. Potser en algun moment he fet treballar la imaginació, però no ho he fet gratuïtament”.\nEl ‘Quixot’ i altres deliris\nLa presumpta catalanitat de Cervantes és un dels pilars de l’acció de l’INH. Segons aquesta fundació, l’autor del Quixot era alacantí i es deia Joan Miquel Sirvent. No només això: Sirvent també és l’autor darrere de William Shakespeare, segons el col·laborador de l’INH Miquel Izquierdo. Guillem Fornés afronta a Pseudohistòria contra Catalunya el que ell defineix com “una tasca feixuga i exasperant que hem hagut de patir durant alguns mesos”. En concret, Fornés rebat bona part de les cinc-centes catalanades que, segons Bilbeny, es troben al Quixot i que demostrarien que l’original va ser escrit en català. Fornés busca en altres llibres de l’època per il·lustrar al lector com Bilbeny ficciona o tergiversa. Es tracta de mots com vegada, que era recurrent en la literatura castellana no normativitzada del segle XVII, en comptes de vez, i que Bilbeny dona per fet que són pistes definitives.\nEl Quixot és motiu d’altres teories delirants, com les plantejades per una de les estrelles de l’INH, Josep Maria Mandado, el qual afirma haver descobert un missatge de Sirvent ocult en el nom d’un dels personatges de la gran novel·la de la literatura espanyola, Cide Hamete Benengeli. Mandado modifica el nom en Cid Hamet Benenqueli, en el qual afirma descobrir un anagrama de “Miquel de Cibent”, és a dir, Miquel Sirvent. Mandado igualment afirma que el nom real de Sancho Panza era Panxo Panxa.\nPseudohistòria contra Catalunya també fa l’esforç de replicar la suposada catalanitat de Marco Polo i del Cid Campeador. Bilbeny afirma que l’explorador italià era realment el mercader Jaume Alaric. Per demostrar-ho, el cap de recerca de l’INH aporta com a conclusió el “nombre ingent de catalanades” que emprava Marco Polo, quan de fet eren italianismes en manuscrits escrits en francès. Bilbeny també assegura que Alaric era Marco Polo perquè era l’únic ambaixador occidental a la cort del Gran Khan; segons Baydal, està folgadament documentat que n’havia més.\nBaydal desmunta “els raonaments de baixa estofa” que utilitza el músic Juanjo Albinyana, de l’INH, per bastir la hipòtesi que indica que Rodrigo Díaz de Vivar no era de Burgos, sinó del municipi valencià de Biar, i que ostentava un escut heràldic de la taifa de Dénia. Baydal replica que no es coneix cap escut del Cid, entre altres raons perquè en aquell moment del segle XI encara no s’empraven aquests distintius cavallerescs.\nUna altra aportació delirant de Bilbeny que intenta rebatre el llibre és que el català deriva en bona part de l’idioma dels ibers, i que aquest seria la mateixa llengua que el basc. Així, Bilbeny diu que la paraula orella no ve de la llatina auricula sinó de la basca belarri. El verb ofegar no vindria del llatí offocare sinó d’una paraula composta del “protobasc” que és afo-gar, i que traduït és “boca sense”. La lògica per a Bilbeny és demolidora: “Quan tu t’ofegues et quedes sense boca”.\nFalsedats de l’espanyolisme\nPseudohistòria contra Catalunya també s’esforça a desarticular algunes manipulacions per part del nacionalisme espanyol. La més destacada és la tesi que rebat Palomo de l’historiador Antonio Ubieto, que rebutja que els comtes de Barcelona haguessin arribat a ser reis de la Corona d’Aragó. Ubieto reinterpreta els escrits de Ramir II en què cedeix el seu poder sobre la Corona d’Aragó a Ramon Berenguer IV a partir d’una tradició matrimonial del nord d’Aragó que en l’època del relleu dinàstic (segle XII) ni es té constància que existís.\nPalomo esmenta tergiversacions històriques que han quallat fins al present, el que ell anomena “cànon espanyolista”, com ara que la nació espanyola arrela en els reis gots, o que la uniformitat del país ja era un fet a partir dels reis catòlics. Palomo, investigador de la Universitat Jaume I de Castelló, també argumenta que s’ha manipulat la influència de la Marca Hispànica i el domini francès dels comtats catalans durant el segle XIII per negar l’existència de Catalunya. Palomo raona per què no hi va haver un regne de Catalunya i sí un Principat, una diferència que la propaganda pseudohistòrica del nacionalisme espanyol ha esgrimit per afirmar que Catalunya no existia a l’edat mitjana.\nPalomo subratlla que Catalunya no té mil anys —una idea que va arrelar gràcies al pujolisme— sinó vuit segles. També confirma que la guerra de Successió no va ser una contesa per la independència, però posa l’accent en la mala intenció dels discursos polítics —des dels orígens de la dinastia borbònica— que haurien negat el fet que el Principat era fins a la derrota del 1714 un principat sobirà que lluitava per mantenir la seva condició del que avui s’entén com a Estat.\nL’historiador Cèsar Sánchez cita, sense entrar-hi a fons, noms d’escriptors i periodistes que denuncia com a paradigmes d’una pseudohistòria normalitzada a Espanya, personatges com Federico Jiménez Losantos, César Vidal o Pío Moa. Sánchez afirma que la pseudohistòria de caire espanyolista està tan acceptada que permet que triomfin sèries de televisió com Cuéntame o Isabel.\nSánchez cita la supervendes Elvira Roca Barea, lloada fins i tot pel cap de la diplomàcia europea, Josep Borrell. Roca Barea ha triomfat per, pretesament, demostrar que la llegenda negra d’Espanya a Amèrica va ser una conxorxa dels seus rivals internacionals. En un apartat del seu llibre Fracasología, l’assagista s’inventa una suposada sèrie de dibuixos animats titulada Conquista-Dora (de fet, es tracta d’una paròdia de Dora la Exploradora a YouTube) que segons ella es projecta a les escoles dels Estats Units per menysprear el llegat espanyol a Amèrica. La ficció en història no té fronteres.\nL’adreça equivocada de la impremta del ‘Quixot’\nPlaca en el lloc on es creia que hi havia el negoci de Cormellas. JOAN SANCHEZ\nMultitud de llibres d’història, articles de premsa i guies turístiques sobre Barcelona han informat durant dècades que al carrer del Call número 14 hi havia la impremta de Sebastià de Cormellas. La importància d’aquest establiment rau en la creença generalitzada que es tracta de la impremta que el Quixot visita durant la seva estada a Barcelona. La impremta dels Cormellas, explica Xevi Camprubí a Pseudohistòria contra Catalunya, va funcionar entre el 1590 i el 1700, però no en aquella l’adreça. L’origen de l’error, segons aquest expert en impremtes catalanes, és un article publicat el 1902 pel periodista Lluís Carles Viada en què afirmava que era aquella l’adreça de Cormellas. “Des d’aleshores ençà tots els llibres, articles, exposicions, catàlegs, tríptics, pàgines web, fotografies, peus de foto o qualsevol altre document, ja sigui de recerca o de divulgació, que hagi parlat dels Cormellas, ha situat la impremta en aquella casa”, explica Camprubí. Camprubí revela que un estudi recent de l’Arxiu de Protocols de Barcelona i l’Arxiu Històric de la Ciutat ha establert la veritable ubicació del negoci de la família Cormellas en el número 11 del mateix carrer del Call. Es dona la coincidència que en aquest edifici hi va tenir el seu primer estudi, el 1878, l’arquitecte Antoni Gaudí.\nA la façana del número 14 del carrer del Call hi llueix des del 1966 una placa commemorativa on s’hi pot llegir: “Esta casa albergó de 1591 a 1670 la oficina tipográfica Cormellas”. La planta baixa, on encara avui es creu que hi havia la impremta on el Quixot va aprendre com es produïen els llibres, l’ocupa una botiga de marroquineria anomenada Dulcinea. La localització real d’on hi havia el negoci dels Cormellas, al número 11, l’ocupen diversos establiments sense cap nom que evoqui l’obra mestra de Cervantes.\nSixena, “paradigma d’ús tendenciós de la història”\nEl president d'Aragó, Javier Lambán, brindant a Sixena el 2017.\nEl conflicte patrimonial que enfronta Catalunya i Aragó pels béns del monestir de Sixena (Osca), dipositats al Museu de Lleida i el MNAC, protagonitza un dels capítols de el llibre, essent aquest enfrontament “un exemple paradigmàtic d’utilització tendenciós de la Història per defensar determinats relats o arguments”. És el que denuncia en el seu article Alberto Velasco, professor de la Universitat de Lleida i conservador del museu on eren 44 de les 97 peces que el jutge va ordenar tornar a Sixena el 2015, i que ha estat una de les cares més visibles que ha denunciat el tema a les xarxes socials i en conferències i publicacions.\nVelasco repassa la bibliografia, antiga i actual, i la infinitat d’articles de premsa generats per evidenciar “com un tema patrimonial es pot arribar a manipular per part d’una de les parts amb interessos espuris en benefici propi”. Segons ell, autors aragonesos com la bloguera Marisancho Menjón (nomenada directora general de Patrimoni d’Aragó) i l’historiador Guillermo Fatás “han analitzat fets que han ocorregut en el passat a Sixena per intentar ajudar a comprendre a la població aragonesa coses que estan passant en ple segle XXI”. Per Velasco, el llibre ha de “posar davant del mirall les manipulacions matusseres que han portat a terme en parlar de temes com la Guerra Civil obviant fonts que van contra ells”. Fatás ha defensat fins i tot que Lluís Companys i la Generalitat van ser responsables de l’incendi del monestir el 1936, en un pla per apoderar-se de les pintures en litigi. “És una de les coses que tenen en comú tots els que fan pseudohistòria, la facin des d’Andorra, Sevilla o Sixena. Quan tens unes dades que no t’interessen perquè no et van bé per a la teva tesi, els descartes. Això uneix els protagonistes a Sixena amb la tècnica historiogràfica de Bilbeny per articular les seves teories de bojos”.\nEn una edició anterior d'aquest article s'informava per error que Xevi Camprubí és l'autor de l'apartat del llibre Pseudohistòria contra Catalunya dedicat a rebatre una suposada versió original en català d'El Quixot. El responsable d'aquest capítol del llibre és Guillem Fornés.


El brunzit de Taos – Termwiki, millions of terms defined by people like you\nHome > Terms > Catalan (CA) > El brunzit de Taos\nEl brunzit de Taos\nAlguns residents i visitants a la petita ciutat de Taos, nou Mèxic, durant anys ha enfadat i desconcertat per un misteriós i dèbil brunzit de baixa freqüència en l'aire del desert. Estranyament, només uns 2 per cent de l'informe de residents de Taos sentir el so. Alguns creuen que és provocat per l'acústica inusual; altres sospita massa histèria o alguna finalitat secreta, sinistre. Si es descriu com un whir, el brunzit, o buzz i ja sigui psicològica, naturals o sobrenaturals ningú encara ha pogut localitzar l'origen del so.


Blog de l'Arc Mediterrani | El circ del PP: últimes sessions extraordinàries\nPolítica del menyspreu\nMarc Martí | 26/07/2005, 11:31\nDe tots és sabut que el PP sempre ha deixat en segon pla el pluralisme de l'Estat espanyol i la voluntat de ser dels seus diferents pobles que per raons històriques i culturals tenen un tret diferencial de la resta. Molts bascos, balears, valencians, catalans i gallecs sempre hem volgut que la nostra cultura es preservi davant de l'amenaça que suposa el bilingüisme quan una de les dos llengües té un abast demogràfic molt superior a nivell mundial. Tot lingüísta sap que el bilingüisme és una etapa de transició prèvia a que una de les llengües substiueixi a l'altra. Per molt més que es facin campanyes per defensar el drets lingüistics i més lleis de normalització lingüística, si la llengua no és un mitjà de comunicació al món laboral o en les institucions estatals o europees, aquesta llengua està destinada a desaparèixer tard o d'hora. És palès el retrocès del valencià entre la població jove, o del català a l'àrea metropolitana de Barcelona i a Perpinyà. Totes aquestes circumstàncies, més si sumem l'allaud d'immigrants, ens fa pensar que les llengües que no tenen representació a nivell estatal, estan clarament en perill d'extinció. No és que vulgui ser pessimista, però la realitat és que partits centralistes sempre han fet tot el possible per evitar la recuperació de les llengües autòctones i deixant-les així engabiades dins el folklore. Com és que el català/valencià parlat per uns 10 milions de persones no és oficial dins la Unió Europea? Però en canvi sí que ho són idiomes d'àmbit més reduit com ara el suec, el norueg, el lituà, l'holandès i l'húngar entre d'altres? Com és que l'estat espanyol el 1986 no va mencionar les llengües cooficials, quan per altra banda Irlanda sí que va incloure el gaèl•lic? Com és que el PP no estava ni d'acord a que es traduissin europees les lleis amb la ridícula excussa que es disparava el pressupost? El que també em sorprèn és que emissores afins al PP, com ara la COPE, s'atreveixin a dir que al Principat els castellano- parlants estiguin marginats i que no sigui possible viure a Barcelona sense parlar català. En aquest cas, jo diria totalment el contrari, sempre que he anat a Barcelona he hagut en algun moment del dia, d'utilitzar el castellà per comunicar-me. Està clar, que el que no és necessari a les regions bilingües és saber la llengua autòctona original, excepte que no es vulgui treballar a organismes autonòmics. L'única part de la població que és totalment bilingüe és la que té com a llengua materna el català/valencià, basc o gallec, pel que fa la resta de ciutadants molts l'entenen i alguns el parlen cotidianament, però si no volen exercir-la no és cap inconvenient, poden viure tranquil•lament sense necessitat de saber-la. No és que vulgui obligar a la gent a parlar una llengua que no és la seva materna, però el que no es pot dir és que el castellà està perjudicat. I en cas que ho estigués, 500 milions de persones el continuarien parlant. En canvi les llengües minoritàries si es deixen de parlar en els seus pobles d'origen, desapareixeran per sempre.


Un Nadal amb el Mag Lari al Teatre La Passió d'Esparreguera\nEl Teatre de La Passió\nLlogar un espai\nEscacs de La Passió\nFotografia a La Passió\nLa Cartellera – Entrades\n“Un Nadal amb el Mag Lari”\nEl passat dissabte 11 de desembre el teatre de La Passió d’Esparreguera va rebre al Mag Lari, amb la seva funció “Un Nadal amb el Mag Lari”. Quasi 500 persones van poder gaudir de l’espectacle de màgia nadalenc.\nJosep Maria Lari és il•lusionista des de fa quasi 30 anys. La seva vocació l’ha portat per tots els teatres de Catalunya i Espanya amb espectacles com Secrets, Splenda i Ozom, entre molts d’altres. També ha actuat en festivals internacionals de màgia a França, Portugal, Alemanya, Suïssa i Japó.\nCom ell mateix diu sobre l’obra que va representar a La Passió: “Arriba Nadal i amb ell, tota la Màgia. No cal dir que soc fan de les festes de Nadal de tota la vida, però si a sobre tinc l’oportunitat de poder fer funcions, ja soc l’home més feliç del món. Després de més de 25 anys fent espectacles pertot arreu, m’adono que la meva vida és una gira constant i, en el fons, el que més m’agrada és estar sobre els escenaris, fent el que se’m dona millor: il•lusionar i fer riure el públic. Aquesta nit és una nit de festa per a mi, perquè la passaré amb vosaltres. Una nit màgica per partida doble!”