La derrota del Si suposaria un pas endavant en la lluita de classes - Indymedia Barcelona\nLa derrota del Si suposaria un pas endavant en la lluita de classes\nper LU\t 31 mai 2006\nLluita Internacionalista, 71 maig 2006 1\nnÂº 71 maig 2006 - donatiu 1,50 euros\nEditorial i pÃ gines centrals:\nCicle de reformes estatutÃ ries: tancar la TransiciÃ³\nSindical pÃ g 2-10\nVaga del metall a Galiza\nDues experiÃ¨ncies al sector de l'automociÃ³\nPolÃtica pÃ g 12-15\nZapatero defensa Repsol\nInternacional pÃ¡g 16-20\nConlutas: neix una nova direcciÃ³ al Brasil\nLa caiguda del CPE fa trontollar Villepin\nIran: prou d'amenaces imperialistes\nLLAA NNOOSSTTRRAA CCRRÃ?Ã?TTIICCAA ERNESC ROEMCAONMAANA...\nSeguint en la nostra lÃnia de recomanar pelÂ·lÃcules d'autors\nque s'estrenen (i que encerten) aquÃ teniu l'Ã²pera prima\nd'un madrileny a recordar.\nDiu el director que el tÃtol del film no Ã©s un color sinÃ³ un\nestat d'Ã nim. Incert color que depÃ¨n com es miri n'Ã©s un\no tambÃ© un altre. I Ã©s que les coses no sempre sÃ³n del\ncolor que les veiem.\nSom al barri de Moratalaz (perÃ² el nostre protagonista\npodria viure a un altre lloc perquÃ¨ el que tÃ© i el que desitja\nÃ©s humÃ i universal) i Jorge -magnÃfic Quim GutiÃ©rrez,\nens sembla- ha heretat del seu pare la feina de porter\nd'una finca de veÃ¯ns, perÃ² estudia una carrera a distÃ ncia\ni busca una altra feina perquÃ¨ vol canviar el color de la\nseva vida, allÃ² que en alguns manuals se'n diu el destÃ.\nÂ¿QuÃ¨ podem canviar d'allÃ² que no ens agrada i se suposa\nque ens "ha tocat en sort"?\nAzul oscuro casi negro, de Daniel SÃ¡nchez ArÃ©valo\nPer a mostrar que tots tenim somnis, encara que a\nvegades ni tan sols ens convenen, que tenim limitacions,\nque potser haurem d'assumir abans o desprÃ©s, i que mai\nno ens hem de conformar per a poder avanÃ§ar, encara\nque sigui a poc a poc, Daniel SÃ¡nchez ArÃ©valo\nacompanya a Jorge d'un pare invÃ lid de qui ha de fer-se\ncÃ rrec, d'un amic enganxat a unes ulleres de llarga vista,\nd'una veÃ¯na que Ã©s el seu primer amor i d'un germÃ que\nestÃ a la presÃ³... i fins aquÃ podem explicar.\nSentim especial debilitat pel personatge del germÃ\npresidiari, l'actor Antonio de la Torre el broda. Per cert, el\nmateix actor tambÃ© broda un personatge breu en la\npelÂ·lÃcula Volver d'AlmodÃ³var. SÃ, exactament aquell.\nNota: si us heu avanÃ§at i ja heu vist aquesta pelÂ·lÃcula,\npodeu anar a veure V de Vendetta (tenim bones\nEl Govern ZP,\ndemostra el seu â��talanteâ�?:\nmonÃ rquic, al\nservei de la patronal i\nestatutÃ ria, les demandes\nde sobirania de\npobles com el catalÃ i el\nbasc topen amb la negativa\nrÃ¨gim i el govern.\nAcaba dâ��aprovar la reforma\ngaranteix a la patronal\nretalls de cotitzacions i\nels beneficis pels\ntreballadors queden en\ncompromisos de bona\nEns diu que no pot interferir\nen les decisions de\nles multinacionals que\ntanquen, i corre a\nde Repsol a Bolivia.\nSi algÃº dubtava del carÃ cter del\nGovern ZP, ara tot just passat lâ��equador\ndel seu mandat hi ha sobre la taula la\ndemostraciÃ³ del seu autÃ¨ntic â��talanteâ�?.\nVam dir que era un Govern monÃ rquic i que\naquest tret lâ��enfrontava inevitablement amb els\npobles; ara amb la reforma estatutÃ ria sobre la\ntaula, les demandes de sobirania de pobles\ncom el catalÃ i el basc topen amb la negativa\ncategÃ²rica del rÃ¨gim i el govern. A Catalunya el\npropi ZP donava el tret de sortida de la\ncampanya pel referÃ¨ndum. El\ndia segÃ¼ent en terres basques\nassegurÃ que es corrobora\nque la declaraciÃ³ de treva\npermanent dâ��ETA es real, perÃ²\nno hi ha cap compromÃs\nrespecte de lâ��exigÃ¨ncia de la\nmajoria dels partits bascos\nque el govern accepti que el\npoble basc decideixi sobre el\nseu futur. En tot cas la\nresposta la trobem en el text\nestatutari catalÃ tal i com ha\nquedat: ni Catalunya es\ndefineix com una naciÃ³ ni tÃ© el\ndret a decidir sobre el seu\nVam dir que era un\nGovern de la patronal\ni acaba dâ��aprovar la\nreforma laboral, text\nque a la patronal garanteix\nmesures dâ��abaratiment dels\nacomiadaments mentre els\nqueden en compromisos de\nbona voluntat que no obliguen\nLes direccions sindicals\nde CCOO i UGT van demanar\najornar la signatura del Pacte\nper desprÃ©s del 1 de maig i aixÃ\nes va fer, conscients que no\npodien presentar-lo davant els\ncom un avenÃ§.\nEn tot cas la lluita dels\ntreballadors del metall de la provÃncia de\nPontevedra per un conveni just demostra que\nla paciÃ¨ncia estÃ arribant a un lÃmit;\nmobilitzacions poden tenir ara continuÃ¯tat en\nla negociaciÃ³ del conveni del petit metall a\nVam dir que era un govern imperialista,\ni es veu en lâ��actitud davant els\ninteressos de Repsol a Bolivia.\nGovern que un cop i altre ens diu que no pot\ninterferir en les decisions que prenen les\nmultinacionals que decideixen deslocalitzar i\ntancar, deixant aturats al darrera, corre a\ninterferir les decisions del\nGovern boliviÃ dâ��Evo Morales\nquan aquest decideix\nrecuperar una part del control\nde les riqueses del subsÃ²l en\ndetriment de multinacionals,\ncom la Repsol.\ninteressos dels treballadors i\ntreballadores estan en perill\nno fa res, perÃ² quan estan en\nperill els interessos de les\naleshores el mateix Zapatero\nassegura que els defensarÃ i\nenvia urgentment a alts\ncÃ rrecs a negociar.\nÃ�s urgent reactivar la\nmobilitzaciÃ³ per convenis\njustos, per aturar les\nEns cal a Catalunya\norganitzar la campanya pel\nNo al referÃ¨ndum de juny el\nmÃ©s massiva i unitÃ ria\nincondicionalment el dret del\npoble boliviÃ a recuperar les\nriqueses que mai no haurien\ndâ��haver anat a parar a mans\nde multinacionals com\nRepsol, malgrat que el\nadoptades per Evo Morales\nestan molt lluny de posar els\nrecursos energÃ¨tics realment\nen mans del paÃs.\ncom des del primer dia, enfrontar al carrer amb\nla mobilitzaciÃ³ el\ngovern de ZP.\n4 Lluita Internacionalista, 71 maig 2006\npactada entre el govern, la\nPatronal, CCOO i UGT segueix\nconsolidant la precarietat amb\nuna retÃ²rica contra ella. Ã�s liberal\nperquÃ¨ s'inscriu en els\npaquets de mesures del liberalisme\neconÃ²mic que pretenen\nderogar les regulacions i proteccions\nque sÃ³n el resultat de\nconquestes obreres, per augmentar\nla llibertat dels empresaris\nper aconseguir beneficis.\nEns trobem en una reforma laboral\ncontÃnua des dels Pactes de La\nMoncloa de 1977, que s'acompanya\namb moltes altres mesures en\nla realitat per exercir el xantatge. La\nmisÃ¨ria africana i llatinoamericana\nproduÃ¯da pel mercat mundial, llenÃ§a\ntreballadors i treballadores immigrats\na la penÃnsula -els africans en viatges\nd'alt risc-, on els espera una llei\nd'estrangeria que els mantÃ© en la\nclandestinitat i els prohibeix els drets\nbÃ sics de reuniÃ³, organitzaciÃ³ i manifestaciÃ³.\nMilers de companyes es\nconverteixen directament en esclaves\nsexuals. L'esborrany de ConstituciÃ³\nEuropea de Zapatero, la Patronal,\nCCOO i UGT prohibia explÃcitament\nl'equiparaciÃ³ de condicions\nsocials i laborals, alhora que acceptava\nl'adhesiÃ³ dels paÃ¯sos de\nl'Est amb greus diferÃ¨ncies\neconÃ²miques amb la resta de la UE.\nPer tancar el cercle, el Grup Popular\ni el Grup Socialista del Parlament\nEuropeu han arribat a un acord per\naprovar la directiva Bolkenstein de\nliberalitzaciÃ³ de serveis, que Zapatero\nha defensat. Aquesta directiva\nafectarÃ desfavorablement el 60%\ndels treballadors i treballadores europeus\n(inclosos els treballadors\npÃºblics) i el 75% dels de l'Estat espanyol.\nA mÃ©s, el desarmament\naranzelari (mesura liberal) destrueix\nsectors sencers com el tÃ¨xtil o part\nde l'electrÃ²nica. I tot amb una\nretÃ²rica que diu que s'estÃ afavorint\nel desenvolupament, el treball i\nla riquesa dels paÃ¯sos que els capitals\n(com els de REPSOL) van a\nespoliar. Hi ha dos models i dues\nlÃ²giques. La nostra Ã©s la de la nacionalitzaciÃ³\ni els mitjans de producciÃ³ i la de\nposar l'economia al servei de les\nnecessitats dels treballadors i treballadores.\nLa lÃ²gica de Zapatero,\nla Patronal, CCOO i UGT Ã©s la\nd'assegurar els beneficis de la\nEstat espanyol: la demoliciÃ³\ncontrolada de les condicions\nJames Petras deia en el seu famÃ³s\ninforme de 1995 que: "la suposada\nmodernitzaciÃ³ de l'economia espanyola\nsota els auspicis del rÃ¨gim socialista\nde Felipe GonzÃ¡lez ha tingut\nun efecte profundament negatiu\nsobre la vida sÃ²cio-econÃ²mica,\npolÃtica i cultural de la classe treballadora\ni, en particular, sobre la famÃlia\ni els treballadors joves". 11 anys\ndesprÃ©s, amb dos governs del PP i\nal mig d'un del PSOE, la "modernitzaciÃ³"\ncontinua, amb el concurs de\nCCOO i UGT per assegurar la pau\nsocial i la desmobilitzaciÃ³. Aquesta\nreforma laboral Ã©s un capÃtol\nd'aquesta histÃ²ria. MÃ©s del 20% del\nPIB ve de l'economia submergida,\nGovern, patronal, CCOO i UGT signen la reforma laboral\nUna reforma liberal per\nconsolidar la precarietat\nque representa entre 3 i 4 milions\nde treballadors i treballadores.\nD'aquests, aproximadament un miliÃ³\nno tÃ© papers. I entre aquests sense\npapers hi ha milers d'esclaves i\nesclaus. La temporalitat el 1997 era\ndel 33% i ara Ã©s del 34% (perÃ² es\ndispara en els joves, dones, immigrants\ni les combinacions d'aquests\ngrups) mentre a la UniÃ³ europea Ã©s\ndel 14%. En l'accident del novembre\nde 2005 a les obres de l'AutovÃa\ndel MediterrÃ¡neo a AlmuÃ±Ã©car\n(Granada) amb 6 morts (5 d'ells portuguesos)\ni 3 ferits, hi havia una\ncadena de 12 subcontractes des de\nl'empresa principal fins als morts. El\nfenomen de l'externalitzaciÃ³ de\nfeines estructurals ha produÃ¯t empreses\nde serveis que pengen d'un\ncontracte amb el 100% de la plantilla\nprecÃ ria. Passa fins i tot amb\nsubcontractacions dins del grup de\nla mateixa empresa principal com\nAtento de TelefÃ²nica o CATSA de\nSogecable. En la major part dels\ncasos no hi ha subrogaciÃ³ (l'obligaciÃ³\nde la nova empresa subcontractada\nde contractar el personal de\nl'anterior). El frau empresarial en la\ncontractaciÃ³ Ã©s massiu, permÃ¨s i\npromogut. NomÃ©s aixÃ s'entÃ©n la SINDICAL\nLluita Internacionalista, 71 maig 2006 5\nRepÃ s a les mesures\nPrincipal problema: avala el model actual. En aquest sentit, les ETTs i\nels empresaris sÃ³n els grans guanyadors d'aquest acord:\nNo limita l'Ãºs dels contractes temporals i d'ETTs.\nNo es posa amb la subcontractaciÃ³, llevat de tres mesures simbÃ²liques:\nllibre registre de les subcontractes en un mateix centre de treball;\nreunions de coordinaciÃ³ dels representants sindicals de l'empresa principal\ni de les subcontractades que comparteixin centre de treball (que\nÃ©s que el dret de reuniÃ³ s'ha d'autoritzar?);\nels treballadors de les\nsubcontractes, si no tenen representaciÃ³ sindical, poden formular\nqÃ¼estions als representants de l'empresa principal (que Ã©s que s'ha\nd'autoritzar el dret d'expressiÃ³?). Es mantÃ© el contracte d'obra i servei\nvinculat a la durada de la contracta. No es generalitza la subrogaciÃ³.\nNo es permet la possibilitat de representants sindicals per centre de\ntreball, independentment del laberint contractual.\nNo talla el frau massiu en la contractaciÃ³ i encadenament de contractes,\nllevat d'un fals avenÃ§.\nAugmenta el transvasament de rendes del treball al capital per\nl'augment de bonificacions, reduccions i rebaixes per als empresaris -\nde 500 â�¢ a 3.000 â�¢ euros anuals durant 4 anys i en alguns casos\ndurant tota la vigÃ¨ncia del contracte. Fins i tot es redueix la cotitzaciÃ³\na les ETTs.\n- El subsidi d'atur de 6 mesos s'estÃ©n als treballadors de mÃ©s de 45\nanys sense cÃ rregues familiars que hagin esgotat una prestaciÃ³ contributiva\ninferior a 12 mesos. Ara s'hi tÃ© dret si s'ha esgotat una prestaciÃ³\nd'atur de com a mÃnim 12 mesos.\n- Torna a haver-hi prestacions d'atur per als treballadors fixos discontinus\namb data certa (que es repeteix). El 2002 ho havia eliminat el\ngovern Aznar. Ã�s el cas, sobretot, de l'hostaleria de temporada.\nSubsidi especial per majors de 45 anys fixos discontinus -amb menys\nrequisits que el cas general.\n- Passen a tenir cobertura per atur els socis treballadors temporals de\ncooperatives, que no en tenien (sÃ els fixos).\n- S'equipara algun aspecte de la prestaciÃ³ per atur agrari al rÃ¨gim\n- S'amplien les prestacions de FOGASA -del topall de 2 SMI es passa\na 3 SMI, i s'augmenten els colÂ·lectius i supÃ²sits en els quals el FOGASA\nindemnitzarÃ els treballadors.\nEls treballadors que en 30 mesos han estat contractats mÃ©s de 24\nmesos per al mateix lloc de treball amb la mateixa empresa, mitjanÃ§ant\ndues o mÃ©s contractes temporals, directament o a travÃ©s d'ETTs,\nadquiriran la condiciÃ³ de fixos. AixÃ² no tÃ© carÃ cter retroactiu, i per tant\nno s'aplicarÃ als 5 milions de treballadors que ara tenen contracte\ntemporal (les empreses, doncs poden acomiadar o canviar de lloc els\ntreballadors). Tampoc s'aplicarÃ als que estiguin tots 24 mesos amb\nun sol contracte temporal; ni als que hagin treballat una part dels 24\nmesos en una subcontracta i una altra en l'empresa principal; ni si hi\nha un canvi de lloc de treball, cosa que pot produir rotaciÃ³ en els llocs.\nD'aquest cÃ²mput queden exclosos els contractes formatius, de relleu\nVegeu el text complet de la reforma a http://www.moviments.net/\nilÂ·legalitzaciÃ³ i la falta de drets dels\ntreballadors i treballadores immigrats.\nEl contracte d'obra o servei\ndel telemÃ rqueting no s'acaba quan\ns'acaba el servei, sinÃ³ quan s'acaba\n"parcialment" (quan ells diguin). Per\nexemple: en la confecciÃ³ de les\nPÃ gines Grogues, TelefÃ²nica ha\nparcialitzat el treball estructural en\nserveis anuals "realitzar les PÃ gines\nGrogues de 2005", de 2006, de\nEls estudiants francesos, amb la\nseva oposiciÃ³ al CPE (Contracte de\nPrimera OcupaciÃ³), van identificar\ncorrectament que el seu govern pretenia\ndur-los a una situaciÃ³ semblant\na la de l'Estat espanyol. En un moment\nd'aquesta histÃ²ria, els treballadors\nvan perdre el dret d'escollir\nentre readmissiÃ³ o indemnitzaciÃ³\nquan, com a resultat d'una demanda\ninterposada contra un acomiadament,\nel jutge dictaminava que\nera improcedent (ilÂ·legal, injustificat).\nL'acomiadament ja Ã©s lliure, nomÃ©s\nque tÃ© un cost, cada vegada mÃ©s\nbarat. MitjanÃ§ant els becaris, els falsos\nautÃ²noms i la subcontractaciÃ³,\nes produeix la fugida del dret laboral\ni en part la seva substituciÃ³ pel mercantil\n(sense drets). Les ETTs i la\npanÃ²plia dels contractes temporals\npermeten un ampli ventall de situacions.\nEn les grans fÃ briques,\nl'externalitzaciÃ³ ha propiciat\nl'emigraciÃ³ de parts creixents de les\nplantilles des de convenis avantatjosos\nde fÃ brica a convenis de sector\no altres convenis pitjors fins a\narribar a les condicions de l'estatut\ndels treballadors, amb el SMI (Salari\nCom veiem, es tracta d'una\ndemoliciÃ³ controlada de les condicions\nde treball i de vida, mitjanÃ§ant\nla liberalitzaciÃ³ i la dependÃ¨ncia del\nmercat mundial, amb les seves corresponents\nreconversions, el frau\nempresarial i les reformes laborals.\nParalÂ·lelament, s'actua sobre dues\nfonts d'ingressos dels treballadors i\ntreballadores: el salari indirecte (sanitat,\nensenyament, benestar social,\ntransport) i el salari diferit (les pensions)\nque es privatitzen o desmantellen,\namb la qual cosa el treballador\nhaurÃ de proveir-se en el mercat\nd'uns serveis essencials amb\nuns salaris minvants, o prescindir\nd'aquests serveis. Pel que fa als\ndrets sindicals, la precarietat i\nl'acomiadament lliure han permÃ¨s\nuna repressiÃ³ sense precedents.\nVÃctor. Afiliat a CGT. Barcelona\n6 Lluita Internacionalista, 71 maig 2006\nÃ�ltima hora: Sevilla\nPJ.- Quina situaciÃ³ laboral va\nportar el sector del metall a Vigo\ni Pontevedra a convocar una\nEstevo Parada.- La situaciÃ³ venia\nprecedida de molta precarietat\ni aixÃ² es demostra en el fet que som\nla primera generaciÃ³ des dels nostres\npares que perdrem drets laborals\nen comptes de guanyar-ne.\nEls empresaris s'enriqueixen a\ncompte nostre i aixÃ² ho veia sobretot\nla gent jove, que demanava\nla vaga a crits.\nCaracteritza mÃ©s el grau de precarietat\nA mÃ©s del fet que les mÃnimes\nnormes de seguretat sÃ³n molt insatisfactÃ²ries,\nhi ha el tema del contracte.\nA les drassanes, por exemple,\ncontracten un jove de 18-19\nanys per 6 hores i li'n fan treballar\n12, i fins i tot els dissabtes. Cobra\nnomÃ©s aquestes 6 hores, amb la\ncorresponent pÃ¨rdua en seguretat\nsocial perquÃ¨ no cotitza. TambÃ© hi\nha les famoses contractes dels\ncaps pirates que tenen dos o tres\nempreses al seu nom i utilitzen la\ngent com peons d'escacs. Contracten\nuna persona per una obra i\ntot just acaba la porten a una altra\ni aixÃ successivament, com un titella.\nIndependentment que faci 9,\n10 o 11 anys que el tinguin com a\neventual. A mi em van contractar\na MarÃn, on vaig estar una setmana.\nAra estic a Vigo, perÃ² he estat\na Ourense i a altres llocs i aixÃ porto\n9 anys i mig.\nQuines sÃ³n les principals reivindicacions\nque es plantejaven al\nprincipi de la vaga?\n"Els treballadors fixos s'han\nsolidaritzat amb els precaris"\nCom bÃ© deien els lÃders sindicals,\naquesta era la primera aturada\nsolidÃ ria. Fins ara, les aturades sempre\neren les lluites tÃpiques: sous i\nmillores per a l'individu. PerÃ² en\naquesta vaga, els indefinits es van\nsolidaritzar amb nosaltres: els que\nsom eventuals. AixÃ van estar disposats\nque es pugÃ©s menys el sou\nper lluitar mÃ©s contra la precarietat.\nEs van sacrificar els de plantilla pels\neventuals, tambÃ© perquÃ¨ molts sÃ³n\nels nostres pares, i saben que portem\n8-10 anys ballant i no podem\nplanificar la vida. El meu pare em\ndiu que amb la meva edat ja estava\ncasat i em tenia a mi i tot.\nAvui hi ha hagut una assemblea\nper posicionar-se respecte al\npreacord aconseguit amb la patronal.\nCom ha anat i quina ha\nestat la posiciÃ³ final?\nA Pontevedra i VilagarcÃa sembla\nser que hi ha hagut un sÃ contundent.\nA Vigo tot ha estat molt\npolÃ¨mic perquÃ¨ es va resoldre a mÃ\nalÃ§ada i Ã©s un sistema que no\ns'hauria d'haver emprat, per alguna\ncosa paguem una quota als\nsindicats1. Em deia un del sindicat\nque aixÃ² no es podia fer perquÃ¨ es\nVaga del metall a Galiza. Entrevista amb Estevo Parada (CIG)\nEl 3 de maig comenÃ§ava una vaga indefinida\na les empreses del petit metall\nde Pontevedra. MÃ©s de 20.000 treballadors\nvan prendre els carrers, van aconseguir\naturades solidÃ ries a les drassanes\ni la construcciÃ³, i avanÃ§aven cap a\nla convocatÃ²ria d'una vaga general a\npartir del dijous 11. PerÃ², poc abans, les\ncentrals sindicals i la patronal arribaven\na un preacord i l'11mateix es desconvocava\nla lluita. La suficiÃ¨ncia o no del que\ns'havia obtingut en relaciÃ³ amb la forÃ§a\ndels obrers en lluita i les perspectives,\nes va reflectir en la dividida votaciÃ³ de\nl'assemblea massiva de Vigo, el cor del\nmoviment. Aquell mateix dia, el company\nPaulo Jablonski entrevistava per a LI\nun dels protagonistes, Estevo Parada\nDÃaz, obrer en precari del sector del metall\ni sindicalista de CIG-metall (Converxencia\nManifestaciÃ³ a Vigo. 3/5/06\nEn tancar aquesta ediciÃ³, mÃ©s de\n20.000 treballadors del sector del metall\nde la provincia de Sevilla estan cridats a\nsecundar entre el 22 i el 25 de maig una\nvaga convocada per UGT i CCOO (que no\nhan volgut la unificaciÃ³ del moviment amb\nGalÃcia) per exigir la signatura dâ��un nou\nconveni colÂ·lectiu. MÃ©s de 2.500 empreses\nes regeixen pel conveni provincial.\nEntre les prinicipals reivindicacions dels\ntreballadors destaquen lâ��increment salarial\nde lâ��IPC real mÃ©s dos punts, rehuir el nivell\nde temporalitat, limitar la subcontractaciÃ³ i\nmillorar la prevenciÃ³ de riscos laborals.\nLluita Internacionalista, 71 maig 2006 7\npodia colar alguna persona que "no\nla tinguÃ©ssim censada". I jo li vaig\ncontestar: "a no?, que a mÃ alÃ§ada\nno pot votar qualsevol que passi\nper aquÃ?". I ell em va respondre:\n"i tu, estÃ s afiliat?". "Doncs sÃ.\nJo he estat cada dia al davant de\nles mobilitzacions mentre tu ets qui\ncada dia agafa el telÃ¨fon a l'oficina".\nVa haver-hi molt descontentament,\nsobretot entre la gent jove, perquÃ¨\nmalgrat que la cosa ha millorat\nmolt, no hem aconseguit tot el que\ndemanÃ vem, per tant com hem lluitat.\nSobretot en termes de precarietat?\nÃ�s clar. Si fa 9 anys que som eventuals,\nfins d'aquÃ a tres anys no\ncomenÃ§a el 50% d'indefinits. Jo ja\nporto 9 anys i fins que tingui 12 anys\ntreballats no puc pressionar\nl'empresari perquÃ¨ em faci fix. I encara,\nÃ©s un 50% que no Ã©s tant,\nque en una empresa de vint nomÃ©s\nn'hi ha d'haver 10 de fixos. S'havia\nd'aspirar a una mica mÃ©s.\nHi havia un clima propens per\ncontinuar les mobilitzacions?\nVeient tota la forÃ§a que hi havia,\nque fins i tot els veterans es van\nsorprendre, tambÃ© desprÃ©s de les\ncÃ rregues policials, de les quals la\ngent tendeix a fugir, ens vÃ rem unir\nmÃ©s, i ha quedat aquest mal gust\na la boca de no haver lluitat uns\nquants dies o una setmana mÃ©s.\nSobretot amb la vaga general a la\nqual estaven a punt d'unir-se les\ngrans empreses com CitroÃ«n, que\nÃ©s el motor de la ciutat, els ComitÃ¨s\ndas Facultades -NT. Sindicat\nmajoritari d'estudiants universitaris-,\ni fins i tot les UniÃ³ns Agrarias i\nel metall del Ferrol. Si aixÃ² creixia\ntambÃ© s'hi haguessin afegit, perquÃ¨\nsaben que a nivell gallec el sector\ndel metall Ã©s el mÃ©s important i\nque Ã©s un dÃ²mino, si les nostres\ncondicions empitjoren les dels altres\nempitjoren i si nosaltres millorem\nels altres tambÃ©. El nostre futur\ndepenia de nosaltres...\nEl futur immediat de les mobilitzacions\ndepÃ¨n de l'acompliment\nTenim les paraules tant dels sindicats\ncom de la patronal, ara falten\nels fets. Com que falten tres anys,\ntot sembla molt bonic, perÃ² jo no\nsÃ³c gens optimista, perquÃ¨ els empresaris\naixÃ² de fer venir mals de\ncap ho fan molt bÃ©. De mÃ¨todes\nper intentar tapar i amagar la realitat\nsempre en tenen. El seu problema\nÃ©s que nomÃ©s guanyen 50\nmilions d'euros l'any i que en volen\n100. El problema no Ã©s que tu guanyis\n150.000 pessetes al mes i que\nen vulguis 160.000.\nEl dimarts 9 es van viure\nescenes de repressiÃ³ insÃ²lites\na Vigo en els darrers anys.\nÃ�s clar que la policia havia d'estar\nfins a aquest dia frenada per algÃº...\nEl divendres vÃ rem estar a la CitroÃ«n\ni no vÃ rem deixar entrar el\ntorn i fins i tot es van llenÃ§ar pedres\ni ells les van aguantar. Fins i\ntot ens van tenir envoltats i van\ndeixar un corredor perquÃ¨\nsortÃssim, perquÃ¨ ens vam trobar\nabandonats pels companys . El\ndilluns ja venien amb consignes de\ndalt per fer un cop de forÃ§a, perquÃ¨\nes van quedar sorpresos que\n20.000 obrers sortÃssim al carrer.\nDes de la plaÃ§a AmÃ¨rica fins a CitroÃ«n\nera tot una marea humana.\nEl dimarts, nomÃ©s d'arribar a la\nRENFE, ens vÃ rem posar les mans\nal cap i els que anaven davant es\nvan encadenar les mans. La policia\nel primer que va fer va ser\nempÃ¨nyer amb els escuts i a la\nmÃnima van comenÃ§ar a ploure\ncops de porra. Quan va haver-hi\ndistÃ ncia, pilotes de goma, i nosaltres\na escapar-nos muntant barricades\namb tot el que trobÃ vem.\nA aquelles alÃ§ades no anÃ vem armats.\nDesprÃ©s va haver-hi una\nbatalla campal. Ells no van tenir\ncap contemplaciÃ³, cap, i ells disfrutaven\ni nosaltres vam defensarnos.\nEs veu que el dimarts a la tarda\nalgÃº va voler calmar les coses\nquan es van reprendre les converses.\nDesprÃ©s ja no hi va tornar\na haver tanta policia.\nHi ha convocada una mobilitzaciÃ³\nper demanar la dimissiÃ³ del\nsubdelegat del govern.\nSÃ. A mÃ©s de la desmesurada cÃ rrega,\nva haver-hi companys que\nvan ser maltractats en ser\ndetinguts, a les furgonetes. Ens\nvan tenir tota la nit incomunicats i\nsense menjar. MÃ©s d'un company\nÃ©s quedarÃ sense prÃ cticament el\n90% de visiÃ³ i a un altre el van atropellar\nsense pietat. Jo ho vaig\nveure: el xaval es va posar a cÃ³rrer\ni la furgoneta, en comptes de\nfrenar, encara va accelerar mÃ©s i\nel cop va ser impressionant, a mÃ©s\nde colpejar-lo amb el parabrises, li\nvan passar una roda per la cama.\nEl conductor devia estar encantat.\nCom a mÃnim cal fer una manifestaciÃ³\nper demanar la dimissiÃ³\nd'aquest senyor que Ã©s un titella\ndel govern espanyol del PSOE. Tal\ncom es cantava: "PSOE, PP, a\nmesma merda Ã©".\nAquest cop de forÃ§a va servir perquÃ¨\nla ciutadania de Vigo veiÃ©s, al\ncontrari del que deien els mitjans\nde comunicaciÃ³ que Ã©rem unes bestiotes,\nque de debÃ² estem lluitant\npel pa dels nostres fills i vÃ©nen\naquests policies, de fora de Galiza,\na fotre canya als obrers de Vigo\nque van aixecar la ciutat. AutÃ¨ntics\nbÃ rbars que fins i tot van carregar\ncontra nens i turistes.\n1 Nota de la redacciÃ³. La votaciÃ³\na Vigo es va realitzar en una\nplaÃ§a, amb mÃ©s de 10.000\npresents. No hi va haver\nrecompte de vots, sinÃ³ que\nsegons l'apreciaciÃ³ de la taula es\nvan definir majoria i minoria. El\ncompany exigia als sindicats\nllistats de cens i, en una situaciÃ³\naixÃ, votar amb paperetes.\nAssemblea a la PraÃ§a del Rei\nLa policia va carregar contra els\ntreballadors a l'estaciÃ³ de Vigo\n8 Lluita Internacionalista, 71 maig 2006 SINDICAL\nLI-Heu sortit al carrer per un\ntrasllat, abans que hi hagi\nJuan Antonio Fuentes- El que estÃ\nfent la direcciÃ³ Ã©s agafar mÃ quines\nd'aquÃ i dur-les a Turquia, perquÃ¨ els\nsurt mÃ©s barat: si aquÃ cobrem mil\neuros, allÃ ho fan per cent i a mÃ©s\ntreballen nou o deu hores i sense\nnormes de salut laboral. Ara ens\ndiuen que no hi ha feina i que sobren\n25 treballadors. Ja ens olorem que\nel que l'empresa vol Ã©s anar tancant,\ndeslocalitzant a poc a poc. Hem de\nmoure'ns ara: no podem esperar\nque l'empresa ho hagi buidat tot,\nperquÃ¨ llavors ja no et queda res.\nCal lluitar quan encara hi ets a\ntemps. Ara l'empresa pensa: â��si els\ntreballadors per un trasllat es\ndefensen aixÃ, si els presento un ERE\nem duen a BrusselÂ·lesâ�?. PerÃ² si avui\net diuen 25 trasllats i no lluites, el\nmes segÃ¼ent 25 mÃ©s i ho acceptes...\nla propera son 20 dies per any i â��si\nte he visto no me acuerdoâ�?.\nTota la plantilla ha respost pels\n25 companys afectats.\nTenim clarÃssim que cal seguir lluitant,\ni el mÃ©s important Ã©s que la gent\nens dÃ³na suport. Si no hi ha lluita,\nno hi ha res a pelar. El que no pot\nser Ã©s dir â��si a mi no m'afecta, no\nvaig a la manifestaciÃ³â�?. Avui no t'ha\ntocat, perÃ² demÃ pots ser tu. Els\ncompanys ho veuen molt clar: aquÃ\ncal lluitar per tots. Ã�s com la pÃ¨ssima\nreforma laboral que han fet: per\nexemple, a mi aixÃ² dels 33 dies no\nem perjudica, perÃ² si mâ��acomiaden\ni he de buscar un altre treball, llavors\nm'afectarÃ . Per aixÃ² has de seguir\nlluitant, encara que estiguis fix,\nencara que pensis â��jo tinc aquÃ els\nmeus 45 diesâ�?. La gent ha de mirar\nel que pot defensar i sobretot\nel tancament abans\nque buidin l'empresa"\nContra la deslocalitzaciÃ³.\nEntrevista amb Juan Fuentes. Ficosa (CGT)\nCom treballeu des del ComitÃ¨?\nQuan t'informes, els empresaris no\npoden manipular-te perquÃ¨ coneixes\nels teus drets. Nosaltres duem sis\nmesos en el comitÃ¨. Hem fet cursos\nde cronometratge de lÃnies, de salut\nlaboral, de nÃ²minesâ�¦ Som gent jove,\namb iniciativa i ganes de millorar el\nnostre lloc de treball. Ara estem en\nla CGT perquÃ¨ defensa als\ntreballadors i sempre ens han donat\nÃ�s un altre sindicalisme.\nDes que ha entrat la gent jove, els\ntreballadors senten que tenen un\ncomitÃ¨ que els dÃ³na suport, se\nsenten mÃ©s protegits. Saben que si\nvas a denunciar, tindrÃ s al comitÃ¨\ndarrere defensant-te. AixÃ² fa que fem\nmÃ©s pinya. Tot s'explica: cada pas\nque fem va a l'assemblea. Un altre\navantatge que tenim Ã©s que som tots\nfixos (perquÃ¨ hem absorbit companys\nd'altres plantes que han tancat) i aixÃ²\nfa que hagi menys por. En una altra\nfÃ brica del grup a Lleida, que van\ntancar fa uns mesos havia 80 fixos i\n180 dâ��ETT. Tenim ara mateix\ndenÃºncies perquÃ¨ l'empresa vol\nimposar el torn rotatiu als mecÃ nics,\nperquÃ¨ ens han pres diners de la\nqualitat, pel trasllat de maquinÃ ria,â�¦\ntot aixÃ² cal continuar defensant-lo.\nCal ser la â��mosca colloneraâ�?. Si no\nlluites no fas res. No pots relaxar-te:\nels guants i els equips de protecciÃ³\nels vam treure a forÃ§a de pressiÃ³.\nFins i tot la sala del comitÃ¨, que han\nde proporcionar-nos-la per llei, vam\nhaver d'aconseguir-la denunciant.\nDenuncieu pressions perquÃ¨ els\ntreballadors demanin la baixa\nHi ha hagut entre 10 i 15 â��baixes\nvoluntÃ riesâ�? en l'Ãºltim any, com a\nmÃnim. La gent estÃ pressionada.\nQuan jo vaig entrar es treballava a\ngust, perÃ² ara tâ��apreten: mÃ©s, mÃ©s\nproducciÃ³. Hi ha gent que estÃ\nguanyant 900 euros i sâ��atipa perquÃ¨\nEl grup Ficosa Ã©s una multinacional catalana del sector de\nl'automociÃ³, que ha comenÃ§at un procÃ©s de deslocalitzaciÃ³ cap a\nLA Xina, Turquia i PolÃ²nia. Primer van tancar l'empresa FICO ITM\nde RubÃ (Barcelona) fa dos anys, fa uns mesos la planta de Sant\nGuim de Freixenet (Lleida) i ara intenten reduir la plantilla de\nFicotriad, una planta de fabricaciÃ³ de palanques de canvi i cables\ntambÃ© de RubÃ. L'empresa ha plantejat el trasllat forÃ§Ã³s de 25\ntreballadors a altra empresa del grup, situada en la mateixa\npoblaciÃ³. Els gairebÃ© 400 treballadors, i el seu combatiu comitÃ¨\nformat bÃ sicament per joves s'han plantat abans que sigui massa\ntard. El 12 de maig 1.000 treballadors es van manifestar a RubÃ en\ndefensa de l'ocupaciÃ³, responent a la crida de Ficotriad, a la qual\nes van unir altres tres empreses en crisis de la poblaciÃ³.\nImmediatament desprÃ©s de la manifestaciÃ³, lâ��empresa va\nendarrerir els trasllats un mes. Juan Antonio Fuentes es un jove\ntreballador membre del ComitÃ¨ d'Empresa, amb majoria de CGT\nLluita Internacionalista, 71 maig 2006 9\nA VW-NA el procÃ©s de negociaciÃ³\ncontinua bloquejat per la DirecciÃ³\nde la fÃ brica que -protegida\nper l'alemanya i pel molt dretÃ\nGovern de Navarra- es nega a\nreobrir la Mesa Negociadora, centrant\ntotes les seves forces en la\ndifusiÃ³ d'amenaces i xantatges de\ntot tipus amb els quals pretÃ©n\ngenerar alarma social a Navarra\ncom a forma de pressiÃ³ als treballadors\nper fer girar a favor seu\nel resultat final d'aquest procÃ©s.\nSembla que les detencions de\ntreballadors s'han acabat i ara\nestem a l'espera de rebre les conseqÃ¼Ã¨ncies\ni preparant-nos per\nrespondre, ja que no acceptarem\nmultes administratives, processos\njudicials, ni res que suposi\nuna altra campanya de culpabilitzaciÃ³\ni criminalitzaciÃ³ dels treballadors.\nLa campanya d'acomiadaments\ndels treballadors malalts en\naplicaciÃ³ de l'article 52.d de\nl'Estatut dels Treballadors continua\ni ja sÃ³n 16 els treballadors\nafectats (acomiadats). Des de\nCGT estem intentant conscienciar\nla plantilla i la resta de sindicats\nque la readmissiÃ³ dels companys\nacomiadats i el pacte de\nno utilitzaciÃ³ d'aquesta "legalitat"\nper part de l'empresa, ha de ser\nuna premissa prÃ¨via i d'obligat\ncompliment per qualsevol acord\nde conveni. No pot haver-hi conveni\namb acomiadats. En principi,\nsembla que aquest missatge\nha quallat entre els nostres companys\nd'unitat sindical i en els\ntreballadors, i aquest aspecte\ndel nostre particular procÃ©s "de\nnegociaciÃ³" s'ha convertit en el\npunt central del debat i de les\naccions sindicals d'aquests\ndies. A mÃ©s, el ComitÃ¨\nd'Empresa ha entÃ¨s que s'han\nd'intensificar les accions contra\nla polÃtica feixista que practica\nVW per tallar-la tan aviat com\nes pugui -amb independÃ¨ncia\ndel desenvolupament de la negociaciÃ³\ndel conveni- i ha aprovat\nposar un preu en producciÃ³\na cada carta d'acomiadament\nque es rebi.\nAixÃ, el proper dimecres 17 es\npararÃ una hora a cada taller i\ntorn de producciÃ³ a compte\ndels dos acomiadaments rebuts\nel divendres 12. Aquestes\naturades acompanyaran les de\ndues hores per torn de producciÃ³\nper fer assemblees generals\nel dimarts 16 al matÃ i les\naturades de dues hores per torn\ndel dijous 18 per fer una manifestaciÃ³\npels carrers del PolÃgon\nde Landaben a partir de les\nPel dissabte 20 s'ha convocat\nuna gran manifestaciÃ³ que\ntravessarÃ Pamplona/IruÃ±a contra\nla deslocalitzaciÃ³ i les amenaces\nde les multinacionals, en\ndefensa de la planta de VW-NA,\ni per una polÃtica industrial per a\nNavarra. Aquesta manifestaciÃ³,\na la qual estÃ convocada tota\nla classe treballadora de Navarra,\ncompta amb el suport de les\ntres organitzacions que conformem\nl'actual unitat sindical\nper la negociaciÃ³ del prÃ²xim\nconveni de l'empresa (CCOO,\nLAB i CGT) i altres organitzacions\nsindicals sense representaciÃ³\na la fÃ brica com ELA i ESK.\nA mÃ©s s'hi sumen totes les organitzacions\nd'esquerra de Navarra.\nMÃ©s productivitat i pÃ¨rdua de llocs Volkswagen Navarra\nAra volen que signem un conveni de\nprimes perquÃ¨ treballem a 133% cada\ndia (el ritme normal Ã©s treballar a 100).\nQuÃ¨ passa? Que si treballem tots a\n133, enlloc de necessitar quatre\ntreballadors, l'empresa nomÃ©s en\nnecessitarÃ tres. Encara sobraria mÃ©s\ngent. L'empresa pretÃ©n dividir als\ntreballadors amb primes de\nproductivitat, ja que arribar a 133 no\nestÃ a l'abast de totes les lÃnies. Que\ntu diguis â��a aquest li donen aixÃ² i a mi\nnoâ�?. Els treballadors joves sÃ³n els\nprimers a ser traslladats. TambÃ© utilitzen\nla doble escala salarial (que tambÃ©\ndenunciem davant el Tribunal Superior\nde Catalunya que va resoldre que no\nera ilâ�¢legal): dues persones, pel mateix\ntreball, amb la mateixa categoria, no\nguanyen el mateix.\nVau anar a demanar la solidaritat de\ncompanys d'altres empreses en\nSabÃem que hi havia empreses que\ntenien problemes, perquÃ¨ un tenia al\npare treballant-hi, l'altre a un germÃ .\nVam anar a explicar-los que tenÃem la\nmanifestaciÃ³ i els vam oferir que se\nsumessin per a donar a conÃ¨ixer la seva\nsituaciÃ³. Vam anar a Dupont,\nEuroprophil i Cosmohogar. Ells van fer\nles seves pancartes i es van moure. Hi\nhavia avis que ens deien que feia 25\nanys que no veien una mobilitzaciÃ³ aixÃ\na RubÃ. Quan vam arribar a\nl'Ajuntament tambÃ© els seus comitÃ¨s\nvan pujar a la reuniÃ³ amb l'alcaldessa.\nDupont no va venir perquÃ¨ acabaven\nde signar un acord, que els pagaven\nno sÃ© quants dies per any. Jo crec que\naquests acords sÃ³n pa per a avui i fam\nper a demÃ . El que cal defensar Ã©s el\nEns repeteixen cada dia amb que\nles deslocalitzacions sÃ³n\ninevitables. Com ho veus?\nArribarÃ un moment que el govern no\nvoldrÃ assumir tant dâ��atur, amb tants\ntancaments. El govern pot fer coses,\ncom els impostos especials per a la\nimportaciÃ³ de peces. A FranÃ§a, un jutge\nli va dir a una empresa que havia de\npagar mÃ©s de cent dies per any als\ntreballadors: no li sortia a compte i no\nva tancar. En el fons tot Ã©s polÃtic i social.\nCal sortir al carrer perquÃ¨ el Govern\nespavili... que s'aixequin de la butaca.\nSe suposa que sÃ³n d'esquerres i\nhaurien de defensar els treballadors.\n10 Lluita Internacionalista, 71 maig 2006 NO A\nCicle de reformes estatutÃ ries\nCanvis per quÃ¨ res\nEl proper 18 de juny es vota la reforma\nde l'Estatut de Catalunya\nperÃ² sobre taula no estÃ nomÃ©s el\ntext que va sortir de l'acord de la\nMoncloa entre Zapatero i Mas, es\njuga l'actualitzaciÃ³ i el nou encaix\nde l'Espanya de les autonomies.\nCanviar-ho tot per quÃ¨ res no\nCom hem escrit en altres articles,\nels actuals processos de reforma\ndels estatuts tenen el seu origen a\nles conseqÃ¼Ã¨ncies de la polÃtica de\nrecentralitzaciÃ³ ferotge del darrer\ngovern del PP que va provocar\nl'esclat d'una crisi entre els sectors\nde la burgesia perifÃ¨rica (basca\ni catalana) amb la central. Les\nburgesies basca i catalana exigiren\ngaranties de no agressiÃ³ i cercaren\nla via de les reformes estatutÃ ries\nper obtenir-les. S'avanÃ§Ã\nla basca amb el Pla Ibarretxe, mÃ©s\ntard la catalana. Certament el\npoble basc i catalÃ havien donat\nsobrades mostres de rebuig de la\npolÃtica centralista d'Aznar i Cia.,\nperÃ² les reformes no neixen del\nsentiment popular: d'aquÃ els problemes\nper fer-les sentir seves de\ncara a un referÃ¨ndum.\nObrir la porta a la reforma dels\ntexts estatutaris era obrir la caixa\nde Pandora: se sap com es\ncomenÃ§a, perÃ² no com s'acaba.\nEl Govern de Zapatero es va veure\nobligat a acceptar el repte, a mÃ©s\nla situaciÃ³ de l'esquerra abertzale\npermetia la possibilitat d'acabar\namb ETA tot integrant el sector\nradical basc dins les institucions\nmonÃ rquiques. El PSOE havia de\nconstruir un nou equilibri autonÃ²mic\namb molt soroll per quÃ¨ res de fons\ncanviÃ©s. Es tracta de repintar amb\nuna nova capa de vernÃs el vell cos\ncentralista de l'Estat.\nEs tracta de reformes que configuren\nun tot entramat, una cadena\nde canvis que es succeeixen\nper assegurar el "cafÃ¨ para todos"\nque popularitzÃ el Duc de Suarez,\non quedin novament diluÃ¯des i ofegades\nles Ã nsies de sobirania de\nles nacions en el marc regional i autonÃ²mic.\nLa qÃ¼estiÃ³ nacional ha estat\nla consolidaciÃ³ de la Monarquia i un\nfactor d'inestabilitat permanent que\nara es disposen a tancar.\nEls pilars sobre els quals el PSOE\nvol assentar la reforma sÃ³n Catalunya\ni Andalusia. Si la Reforma estatutÃ ria\npassa a Catalunya (acceptant\nque no Ã©s una naciÃ³ i no\ntÃ© dret a decidir) i es consolida a\nAndalusia amb texts similars, el\npaquet de reformes estÃ assegurat.\nAleshores quedaria el plat fort:\nEuskadi, perÃ² una vegada mÃ©s,\namb un Euskadi aÃ¯llat per l'acord\nmajoritari de la resta, seria qÃ¼estiÃ³\nde temps i de doblegar la voluntat\nd'autodeterminaciÃ³ expressada per\nla majoria de partits bascos. ZP exigia\nsubordinaciÃ³ completa al seu\npla en el si del seu propi partit.\nAmb aquest pla tot comenÃ§Ã el\nPaÃs ValenciÃ amb l'acord PP-PSPV\n(veure LI 69) on "incomprensiblement"\nPla, secretari general dels\nsocialistes valencians, de cop i volta\ni sota la pressiÃ³ de la Moncloa\nsignava totes les demandes del PP\ni en particular la del reconeixement\nde la "llengua valenciana", que era\nuna provocaciÃ³ i a la vegada una\namenaÃ§a sobre el procÃ©s de reforma\nestatutari catalÃ . Pla seria\nmolt qÃ¼estionat pels futurs socis\nd'un govern alternatiu al PP i per\nla prÃ²pia base del partit que veia\ncom amb la seva actitud\ns'allunyava les possibilitats de derrotar\nal PP a les properes autonÃ²miques.\nEscoltat el missatge, el propi Parlament\nde Catalunya avenÃ§a un\nmunt de retalls al text inicial per\najustar-los a les demandes centrals.\nPerÃ² aquestes retallades no\neren ni de bon tros suficients per\nsatisfer el pla ZP. Com explica Guerra,\nel text que surt de les Corts fa\nirreconeixible el ja limitat text que\nva aprovar el setembre del Parlament\ncatalÃ . En aquest procÃ©s\nqueda molt malmesa i sacrificada\nLluita Internacionalista, 71 maig 2006 11\nla segona vÃctima socialista:\nMaragall. La figura del president\ncatalÃ a Madrid en res es pot\ncomparar a la imatge solemne\nd'Ibarretxe presentant el seu\nPla davant les Corts. El pacte\nentre ZP i Mas no deixa espai\npel tripartit catalÃ ni cap protagonisme\npel seu president,\nque apareixen com a comparsa\ndels dos actors principals.\nERC demana un gest encara\nque sigui (com el traspÃ s de la\ngesiÃ³ de ports i aeroports) per\na justificar un sÃ, perÃ² Guerra\namb ZP i Rubalcaba sÃ³n inflexibles\ni no cedeixen el mÃ©s\nmÃnim espai a ERC per afegirse\nal consens. De fet ZP aprofita\nla conjuntura per canviar de\nsuport parlamentari i evitar el vot\nd'ERC que li comporta malestar\ndins el seu propi partit. AixÃ\nla crisi del tripartit s'accentua\nvolgudament des del PSOE.\nZapatero segueix sacrificant\nlÃders del partit i toca el torn a\nBono, per facilitar les coses\namb catalans i bascos, mentre\nque tanquen RodrÃguez Ibarra\nsota set claus. PerÃ² Ã©s Guerra\n-president de la comissiÃ³\nconstitucional- qui no calla expressant\nel sentiment anti-nacionlista\nd'un ampli sector del\nPSOE i provoca una nova confrontaciÃ³.\nPerÃ² al final el debat surt\nMentre els pactes i compromisos\nes mouen en palaus tot Ã©s\npossible, perÃ² la provocadora\ncampanya del PP contra Catalunya\nfa que al final la gent surti\nal carrer. Els 700.000 catalans\ni catalanes que es manifesten\nel 18 de febrer sota el lema\n"som una naciÃ³ i tenim dret a\ndecidir", que ERC havia estat\nfrenant i retardant, polaritzen la\nsituaciÃ³ i fan inviables els equilibris\nque la prÃ²pia ERC estÃ fent\nper mantenir-se dins la negociaciÃ³\ni el Govern catalÃ . La man-\nLa campanya del sÃ Ã©s, com a tots els\nreferÃ¨ndums, una campanya de por, una\namenaÃ§a a qui gosi votar no. Fa 28 anys\nse'ns advertia que si no votÃ vem sÃ a la\nconstituciÃ³ i acceptÃ vem la monarquia ens\ncauria a sobre un nou cop d'Estat. Sempre\nens amenacen amb el caos, amb\nl'immobilisme, amb el "que ve la dreta". PerÃ²\nFa pocs mesos tambÃ© ens amenaÃ§aven\namb el caos si votÃ vem no a la constituciÃ³\neuropea. Per sort els treballadors i joves\nfrancesos ho van fer i el text de la burgesia\neuropea per consolidar el poder de les multinacionals\nva embarrancar. No ha arribat\nel caos a Europa com ens asseguraven.\nPerÃ² els beneficis del no francÃ¨s s'han deixat\nsentir. Els treballadors i joves pocs mesos\ndesprÃ©s han aturat el projecte de CPE amb\nmobilitzacions histÃ²riques. El No ha tingut\nuns efectes dinamitzadors inqÃ¼estionables.\nDiuen que el no ens deixa ancorats a\nl'estatut del 79, just a l'inrevÃ©s. El sÃ ens vol\nvendre com a nou, el text maquillat del 79 i\nlligar-nos a ell per "no menys de 25 anys".\nEl No, no ens deixa a l'Estatut del 79, sinÃ³\nconstata el seu fracÃ s. El no Ã©s la reafirmaciÃ³\nen veu alta de l'exigÃ¨ncia de la manifestaciÃ³\ndel 18 de febrer, en la qual 700.000\ncatalans i catalanes van sortir a dir: "som\nuna naciÃ³ i tenim dret a decidir" i deixa si\nmÃ©s no la porta oberta per seguir-ho reivindicant.\nEl no qÃ¼estiona directament la ConstituciÃ³,\nl'Espanya de les autonomies i el\n"cafÃ© para todos".\nEl sÃ tanca en fals el sentiment de mobilitzaciÃ³\ndefensiu dels catalans i catalanes\ncontra l'ofensiva centralista brutal que impulsÃ\nAznar i deixa el poble lligat de mans\nfins que arribi la propera. El no Ã©s una crida\na la rebelÂ·liÃ³ contra el centralisme, contra\nel poder de l'Estat que estÃ al servei dels\nEl sÃ Ã©s imprescindible per aÃ¯llar el poble\nbasc i l'exigÃ¨ncia majoritÃ ria com a naciÃ³\nde decidir el seu futur com afirmen tots els\npartits bascos amb les excepcions de PP i\nPSOE. El no trenca l'aÃ¯llament d'Euskadi i\nper primera vegada des del 79 posa al costat\nCatalunya i Euskadi per permetre una\nacciÃ³ conjunta davant l'estat monÃ rquic.\nEl sÃ Ã©s la confirmaciÃ³ que les lleis catalanes\nhan de seguir inexorablement lligades\nals interessos patronals. El no es el rebuig\nd'un estatut que gira l'esquena als problemes\ni reivindicacions dels treballadors i treballadores,\ndel joves. El no -com a FranÃ§aÃ©s\nuna crida i obra la porta a la mobilitzaciÃ³\nUn NO al referÃ¨ndum\nobre moltes portes\nManifestaciÃ³ del 18 de febrer Ã©s la\nirrupciÃ³ del poble de Catalunya\nque s'ha anat mirant amb escepticisme\nel procÃ©s de reforma\nestatutÃ ria. Hi ha un abans\ni un desprÃ©s d'aquesta manifestaciÃ³.\nQue la confrontaciÃ³ es faci\nessencialment contra el PP -\nsense excloure-hi alguns sectors\ndel PSOE- no vol dir que\nes situÃ¯ a favor del nou Estatut.\nAl contrari el rebuig al PP i a les\ndeclaracions de sectors claus\nde la magistratura i l'exÃ¨rcit,\nposen en qÃ¼estiÃ³ l'encaix estatutari.\nLa reacciÃ³ de les bases\nd'ERC que impossibiliten els\ncompromisos que la direcciÃ³\ndel partit havien pres amb Maragall\nen el sentit que no farien\ncampanya pel no, cal veure-la\ncom un reflex de la pressiÃ³\nd'aquest moviment popular.\nEn aquesta situaciÃ³, poc previsible\ns'emmarca la crisi de govern\ntripartit i el referÃ¨ndum de juny.\nPerÃ² el resultat Ã©s qÃ¼estiÃ³ vital\nno nomÃ©s per Margall i el PSC,\nsino tambÃ© pel govern ZP\ndoncs es juga el pla global de\nreformes. Amb un no s'obriria\nuna crisi institucional de incertes\nconseqÃ¼Ã¨ncies. Com va passar\namb el no francÃ©s a la constituciÃ³\neuropea, aquest text va\nQuin sentit tindria seguir amb\nels processos de reforma estatutÃ ria,\nquan justament s'han\ncomenÃ§at a demanda de les\nburgesies basca i catalana? El\nno catalÃ colÂ·locaria Catalunya\nal costat del PaÃs Basc sense\nresoldre el seu encaix dins\nl'Estat monÃ rquic i reobriria la\nqÃ¼estiÃ³ nacional i el debat sobre\nel dret d'autodeterminaciÃ³\ndels pobles. Ã�s per tot aixÃ² que\nel Govern i el PSOE es jugaran\na fons per intentar assegurar el\nsÃ al referÃ¨ndum.\n12 Lluita Internacionalista, 71 maig 2006\nAquesta Ã©s la realitat: l'Estatut de\nCatalunya que se sotmetrÃ a referÃ¨ndum\nel 18 de juny Ã©s el final d'un\ntext, ja redactat segons els estrets\nlÃmits de la legalitat vigent i consensuat\nal Parlament autonÃ²mic\ncatalÃ l'any passat, que posteriorment\nha estat "passat per la pedra",\nsegons les aclaridores\nparaules d'Alfonso Guerra president\nde la ComissiÃ³ parlamentÃ ria,\ndesprÃ©s de la mutilaciÃ³ pactada\nentre Mas i ZP a Madrid. El que\nanirÃ a referÃ¨ndum Ã©s la "Ley\nOrgÃ¡nica de Reforma del Estatuto\nde AutonomÃa de CataluÃ±a"\naprovada pel CongrÃ©s i pel Senat\nd'Espanya. La prÃ²pia incapacitat\nde l'Estat genera el conflicte nacional\ni posa en problemes la\nburgesia catalana, que necessita\naquest Estat per assegurar\nl'explotaciÃ³ dels treballadors.\nIndependentment de la baralla\nPP-PSOE per aconseguir o conservar\nel govern, aquests dos partits\nestatals han estat els canals\nd'atac a Catalunya per defensar\ncadascun a la seva manera\nl'essÃ¨ncia de l'Estat espanyol: "la\nunidad de la Patria" garantida per\nun ExÃ¨rcit sota comandament Reial.\nEl problema no rau en el tarannÃ\no les falses promeses de ZP, ni\nen les maniobres d'en Mas o en\nlas campanyes de Rajoy, sinÃ³ que\nel rÃ¨gim polÃtic de la segona restauraciÃ³\nmonÃ rquica no dÃ³na mÃ©s\nde sÃ. Ã�s el missatge que es tramet\na Catalunya, reforÃ§at involuntÃ riament\npels "possibilistes" quan argumenten\nque a Madrid mai no es\ndonaran millors condicions per a\nCatalunya que ara.\nAmb la reforma estatutÃ ria, els\npartits de la burgesia catalana\nnomÃ©s pretenien assegurar petites\nconcessions en el marc de\n"l'Espanya de les autonomies" i evitar\nque les masses intervinguessin\nabans que se'ls demanÃ©s ordenadament\nel vot SÃ?. PerÃ² el pla es va\ntorÃ§ar el 18 de febrer quan van\nsortir als carrers de Barcelona centenars\nde milers de persones darrera\nles pancartes "Som una naciÃ³\ni tenim dret de decidir", posant en\nperill el nou estatut per Catalunya.\nAmb aixÃ² no hi comptaven, nomÃ©s\nes preveien unes negociacions en\ncontinu retrocÃ©s davant del centralisme,\nsense que la forÃ§a de Catalunya\nhi intervinguÃ©s. "L'oasi catalÃ "\nconstruÃ¯t penosament per mÃºltiples\ntransaccions consensuals i\npactes de silenci, a costa del dret\nd'informaciÃ³ i de les aspiracions\npopulars, se n'anÃ en orris.\nAra els partits parlamentaris catalans\ns'han llanÃ§at a una cursa per\nevitar que el poble de Catalunya\ns'adoni d'aquesta realitat i, sobretot,\npugui tornar a mobilitzar-se.\nEls partidaris del SÃ? en el referÃ¨ndum\n(PSC-PSOE, CiU i IC-EUiA)\nhan preparat una campanya\nunitÃ ria de divulgaciÃ³ del text estatutari,\namagant el que ells\nmateixos havien aprovat, defensant\nel dret d'ingerÃ¨ncia de l'Estat\nespanyol i utilitzant el NO del PP\nper provocar el vot invers. Particularment\nel PSC centrarÃ la campanya\nen la seva "acciÃ³ de govern"\nIC-EUiA en identificar legalitat\namb democrÃ cia (Llei de\nPartits, Monarquia?) i CiU en presentar-\nse com a alternativa de\ngovern raonable i estable (per a la\nERC que fa unes setmanes\ndonava per tancat el tema, acceptant\nels fets i considerant el referÃ¨ndum\nun trÃ mit que s'havia de\nsuperar amb una campanya de\n"perfil baix" que no posÃ©s en perill\nl'estada en el tripartit, no ha pogut\nsostreure's de la polaritzaciÃ³ actual\nde la situaciÃ³ polÃtica catalana\nque li ha entrat a travÃ©s del posicionament\npel NO de les seves\nDe l'oasi al fangar\nEl panorama polÃtic de l'any\npassat, que la premsa burgesa\nanomenava "l'oasi catalÃ ", ha\nesdevingut un xipolleig en quÃ¨\ncada partit culpa l'altre de la\ncrisi. En un escenari de\ncontÃnues remodelacions del\ngovern de la Generalitat per\nassegurar el triomf al referÃ¨ndum\n-oficialment assegurar el\ndesplegament de l'Estatut un\ncop aprovat- les acusacions\ncreuades entre PSC, ERC, CiU\ni IC-EUiA sÃ³n l'expressiÃ³ de\nles operacions partidÃ ries per\ntreure'n profit electoral, perÃ²\neviten esmentar la causa de\nfons: la pressiÃ³ des de l'Estat\ncentral sobre les reivindicacions\nde Catalunya, que posa\nen evidÃ¨ncia la incompatibilitat\nde la ConstituciÃ³ borbÃ²nica\namb els drets nacionals dels\nLluita Internacionalista, 71 maig 2006 13\nbases. PerÃ² fuig de la repeticiÃ³ del\n18-F, com hem pogut comprovar\nen les diverses plataformes a Barcelona\ndavant de les propostes de\nmanifestaciÃ³ per Sant Jordi o per\nla devoluciÃ³ del castell de MontjuÃ¯c,\ncom a partit temorÃ³s (petitburgÃ¨s)\nque Ã©s. El PP farÃ una campanya\nde confusiÃ³ (Per Catalunya,\nja recollides les signatures en contra!)\na favor d'Espanya, disfressada\namb la igualtat de tots i la continuÃ¯tat\nde l'Estatut vigent.\nEn resum, a la campanya del\nreferÃ¨ndum de l'Estatut, el SÃ? dirÃ\nque Ã©s mÃ©s, ERC dirÃ que Ã©s poc\ni el PP que Ã©s massa. Pot semblar\nel problema de l'ampolla a mitges,\nperÃ² per sobre de la lletra menuda\ndels articulats estatutaris hi ha les\ngrans qÃ¼estions polÃtiques: Som o\nno som una naciÃ³? Catalunya tÃ©\ndret de decidir o Ã©s l'Estat espanyol\nque el tÃ©? Ã�s democrÃ cia que\nla mÃ xima instituciÃ³ polÃtica sigui\nintocable i fos decidida per Franco?\nEls treballadors tenen dret de\nviure dignament del seu treball o\nels negocis sÃ³n primer i ens hi hem\nEn la votaciÃ³ del 18 de juny, el\nque hi ha en joc no Ã©s nomÃ©s Catalunya,\nsinÃ³ si es tanca el "problema\ncatalÃ " per passar a estabilitzar\nel basc i aixÃ consolidar el\nrÃ¨gim actual, o a l'inrevÃ©s, si s'obre\nun procÃ©s de reivindicaciÃ³ del dret\nd'AutodeterminaciÃ³, que evidentment\nno es limita al de Catalunya.\nAconseguir aquest dret, que no\nrau en una qÃ¼estiÃ³ legal ni de consensos\nsinÃ³ en una forÃ§a que\ns'oposa a una altra, suposa enfrontar-\nse, conjuntament amb la\nresta de pobles de l'estat espanyol,\nal rÃ¨gim monÃ rquic que empara\nel conglomerat d'interessos\nde la burgesia.\nLa transcendÃ¨ncia del moment\npot incrementar la participaciÃ³. La\nderrota del SÃ? a la submissiÃ³\nsuposaria un pas endavant en la\nlluita de classes, com ho ha estat\na FranÃ§a la de la ConstituciÃ³ europea.\nEl repte del NO d'esquerres i\nnacional Ã©s unir la lluita pels drets\nnacionals de Catalunya, la lluita contra\nl'ofensiva neoliberal, tant de la\nburgesia catalana com de la central,\ni la lluita contra el rÃ¨gim polÃtic\nen un mateix combat.\nA BolÃvia, en el referÃ¨ndum vinculant\ndel 18 de juliol de 2004, el 92,2% dels\nvots vÃ lids van respondre que sÃ a la pregunta:\n"EstÃ vostÃ¨ d'acord amb la recuperaciÃ³\nde tots els hidrocarburs a la\nboca del pou per a l'Estat boliviÃ ?" Ã�s\nl'Ãºltim recurs natural important amb quÃ¨\ncompta el paÃs, amb la majoria de la\npoblaciÃ³ sumida en la misÃ¨ria. Ã�s per\naixÃ² que el poble boliviÃ va aconseguir\nabatre dos governs, i aquesta va ser la\npromesa electoral de l'Evo.\nDefensem la nacionalitzaciÃ³, sense indemnitzaciÃ³\ni amb control obrer, dels recursos\nd'hidrocarburs de BolÃvia. Que\naquests recursos naturals, aixÃ com la\nseva industrialitzaciÃ³ i comercialitzaciÃ³,\npassin a mans dels treballadors i del poble\nNo sÃ³n els "interessos del poble de\nels que hi ha en joc\na BolÃvia, com volen\nfer-nos creure el\ngovern Zapatero i la\nburgesia. Hi ha en\njoc els interessos de\nREPSOL i dels seus\nBolÃvia actua com\na multinacional i associada\na les multinacionals,\nel poble boliviÃ .\nacusada actualment de contraban\nd'hidrocarburs, per no els pagar impostos\na l'Estat boliviÃ . TambÃ© estÃ acusada\nd'inscriure a la Borsa de Nova York\nreserves que pertanyen a l'Estat boliviÃ\ncom si fossin de REPSOL.\nL'Ãºs dels recursos naturals d'un paÃs\nÃ©s un dret inalienable de qualsevol poble.\nNosaltres lluitem perquÃ¨ el poble espanyol\ntingui aquest dret, i no podem deixar\nde defensar aquest mateix dret per al\npoble boliviÃ .\nExigim al Govern Zapatero el suport a\nla nacionalitzaciÃ³ dels hidrocarburs a\nBolÃvia, i que cessin les amenaces\neconÃ²miques i militars proferides pel ministre\nd'exteriors, Moratinos, i el Responsable\nde la PolÃtica Exterior i de Seguretat\nde la UniÃ³ Europea, Javier Solana,\nPrivatitzar o nacionalitzar\nel capital de Repsol\nafiliat al PSOE. Per amenaces consumades\nja vam tenir l'Aznar, que va reconÃ¨ixer\namb el govern Bush- l'efÃmer govern\ncolpista a VeneÃ§uela.\nExigim al govern de l'estat espanyol,\nals governs autonÃ²mics i municipals i als\nsindicats majoritaris que parin de\nprivatitzar el que Ã©s patrimoni comÃº a\nfavor de grups empresarials, i que es\nnacionalitzin amb control obrer les empreses\nque amenacen de deslocalitzar,\nl'habitatge, els grans mitjans de producciÃ³\ni el sistema financer.\nEn el moment de tancar aquest article,\nel govern de BolÃvia ha comunicat a\nles entitats financeres BBVA i Zurich, que\ngestionen els fons de pensions dels treballadors\nde les petrolieres Andina (Repsol\nYPF), Transredes (Shell) i Chaco (BP\nAmoco), que han de lliurar les accions\nque componen aquests fons al govern\nboliviÃ . El valor de les accions d'Andina,\nTrasredes i Chaco Ã©s d'uns 700 milions\nde dÃ²lars. Originalment les gestionaven\nles Administradores de Fons de Pensions\n(AFP), perÃ² el 1997 van ser privatitzades,\ni la gestiÃ³ va quedar a cÃ rrec del\nBBVA (1997) i de Zurich Financial Service\n(2001). (Recordem que CCOO i\nUGT participen en una gestora de plans\nde pensions amb el BBVA).\nEl Govern d'Evo Morales estudia recuperar\nel control de la gestiÃ³ dels tres\nprincipals aeroports del paÃs, que es\ntroben en mans d'Abertis i Aeropuertos\nEspaÃ±oles y NavegaciÃ³n AÃ©rea (AENA)\n14 Lluita Internacionalista, 71 maig 2006 ENSENYAMENT PÃ�BLIC\nMÃ©s de mil persones de les escoles\nd'adults pÃºbliques es van reunir el\n4 de maig passat al Centre CÃvic\nCotxeres de Sants (Barcelona) en\ndefensa del dret a una educaciÃ³\npÃºblica de persones adultes. L'acte\nreivindicatiu va ser convocat per la\nMesa de l'educaciÃ³ d'adults, formada\nper representants del professorat\nde les escoles i pels sindicats\nCCOO, CGT i USTECÂ·STEs, per\npresentar el Manifest i la campanya\nque s'estÃ portant a terme a\nles escoles d'adults de rebuig al document\nde bases per a una nova llei\nd'educaciÃ³ permanent a Catalunya\nelaborat per la Conselleria\nd'EducaciÃ³ de la Generalitat.\nLa campanya es va iniciar el\nmes de gener presentant una proposta\ncrÃtica que es va fer arribar\na la conselleria d'educaciÃ³, als\nmunicipis i als partits parlamentaris\nrebutjant el document de bases\ni proposant les lÃnies generals per\na la construcciÃ³ d'un model pÃºblic\nd'educaciÃ³ permanent. L'acte,\nque continua la feina que s'ha fet\nfins ara d'extensiÃ³ de la proposta,\nva comenÃ§ar amb les intervencions\nde membres de la Mesa plantejant\nels objectius de la campanya,\nels punts bÃ sics del Manifest i\nla importÃ ncia de la unitat sindical\nen el sector -cosa que l'ha convertit\nen un dels moviments mÃ©s\nactius davant de la polÃtica\nprivatitzadora del tripartit. TambÃ©\nhi van participar representants\ndels colÂ·lectius de professorat\nmunicipal i de mestres dels centres\npenitenciaris catalans que van\npresentar les seves reivindicacions.\nL'acte tambÃ© va tenir un caire festiu,\namb una actuaciÃ³ musical de\ncanÃ§Ã³ balcÃ nica, i va acabar amb\nla veu de l'alumnat de les escoles\nLa Mesa de l'EducaciÃ³ d'Adults\nde Catalunya, planteja en la seva\nproposta, i aixÃ es recull en el Manifest,\nels punts bÃ sics en els quals\ns'hauria de basar la llei d'EducaciÃ³\nPermanent anunciada per la Conselleria\nl'educaciÃ³ pÃºblica d'adults\nDavant la nova llei catalana\nActe a Barcelona el 4 de maig\n-el reconeixement de l'educaciÃ³\nd'adults com un dret, Ã©s a dir, el\ncompromÃs de l'administraciÃ³ de\nposar-hi els recursos necessaris;\n-un compromÃs clar de\nl'administraciÃ³ per potenciar la demanda\ni ampliar l'oferta educativa\n-la integraciÃ³ de tots els recursos\npÃºblics dins d'una xarxa pÃºblica,\nposant fi a la disgregaciÃ³ i a les diferÃ¨ncies\ndins el sector pÃºblic, com ara\nels municipals i els de presons;\n-el reconeixement per als centres\nd'educaciÃ³ d'adults i del professorat\nque hi treballa de l'especificitat\nde la seva feina, Ã©s a dir, no s'hi\npoden aplicar mimÃ¨ticament les directrius\ni normatives d'aplicaciÃ³ dels\ncentres de primÃ ria i secundÃ ria;\n-el rebuig a tot intent de privatitzaciÃ³\ndel sector o de disgregar l'actual\noferta educativa dels centres pÃºblics\ncap a entitats sense Ã nim de lucre.\nL'acte va donar un nou impuls a\nla campanya i es van distribuir centenars\nde fulls de signatures entre\nels assistents amb l'objectiu que es\nreculli el mÃ©s ampli suport a les demandes\nd'alumnes i professorat\nperquÃ¨ es tinguin en compte en\nl'elaboraciÃ³ de la futura llei i poder\npresentar-les al Parlament de Catalunya.\nLa recollida de signatures es\nfa extensiva tambÃ© a organitzacions\ni colÂ·lectius de l'Ã mbit social i polÃtic.\nAquests dies, tot just desprÃ©s de\nla celebraciÃ³ de l'acte i abans de la\nsortida d'ERC del govern tripartit, la\nMesa de l'EducaciÃ³ de persones\nadultes en les meses de negociaciÃ³\nespecÃfica de sindicats i administraciÃ³\nva aprovar l'acord de millora de les\ncondicions laborals del professorat i\nd'oferta educativa, que Ã©s un avenÃ§\nsubstancial en la situaciÃ³ del sector\ni pot significar un augment qualitatiu\nLa Conselleria ha intentat al llarg\nde tot el procÃ©s, com l'anterior govern\nde CiU, fer desaparÃ¨ixer la\nMesa dividint el colÂ·lectiu per la via\nde les juntes de directors o bÃ© pactant\namb les cÃºpules sindicals, perÃ²\nel moviment ja va respondre el curs\npassat amb un pla de mobilitzacions.\nEn la negociaciÃ³ ha estat la\nintervenciÃ³ de la Mesa, i no pas de\nles direccions sindicals, la que ha\nfet de l'acord un avenÃ§ significatiu\nen les reivindicacions del colÂ·lectiu,\nmalgrat que queden punts per resoldre\ncom la unificaciÃ³ dels dos\ncossos de professorat (primÃ ria i\nsecundÃ ria) que treballen a les escoles\nd'adults, la situaciÃ³ de greuge\ndels mestres i de les escoles municipals...\nLa forÃ§a que tÃ© la Mesa\nara es veu ampliada unificant les\nlluites dels mestres municipals i de\npresons per reivindicar una sola\nxarxa pÃºblica, la igualtat en les\ncondicions laborals i una ampliaciÃ³\nsubstancial de recursos.\nMiquel. CCOO. Gironal\nLluita Internacionalista, 71 maig 2006 15\nL'any 1999, desprÃ©s que organitzacions\ncom el Banc Mundial advertissin\nde la importÃ ncia de la liberalitzaciÃ³\ndel sector educatiu, diferents\nministres dels estats mÃ©s poderosos\nd'Europa es reuniren per engegar\nel ProcÃ©s de Bolonya. Segons\nels precursors de la Reforma, aquesta\nha de servir per recuperar el\nprestigi de les universitats europees\nenfront de les nordamericanes o\nxineses. Ara bÃ©, darrera d'aquesta\nfaÃ§ana tan bonica trobem una veritable\ntransformaciÃ³ del model universitari\ncap a l'elititzaciÃ³ i la\nD'una banda, s'instaura un model\nde graus (antigues carreres) molt\ngenÃ¨riques (idiomes, informÃ tica,...)\nque serveixen per aprofundir en la\nprecarietat ja que Ãºnicament tenen\nla funciÃ³ de posar-te al mercat laboral\nde tal manera que et puguin fer\ndesenvolupar qualsevol tasca. En\ncanvi si algÃº vol ser enginyer, metge\no fins i tot professor haurÃ de fer\nun postgrau que costarÃ com a\nmÃnim un 50% mÃ©s que les carreres\nactuals i que moltes vegades tindrÃ\nrequisists clientelistes i ideolÃ²gics. A\nmÃ©s, la manca de recursos pÃºblics\nlligada al gran canvi de model provoca\nque les empreses privades\ns'apoderin de la universitat pÃºblica i\nd'aquesta manera dissenyin continguts,\npostgraus o fins i tot hi hagi\ncÃ tedres amb el seu nom (Endesa\nDavant de tot aixÃ², els universitaris\na travÃ©s de la Plataforma Mobilitzadora\nPÃºblica (PMDUP), han organitzat\naccions durant aquest curs.\nLes Ãºltimes van ser els dies 10 i 11\nUn nou engany del capitalisme\nUniversitat: procÃ©s de Bolonya\nde maig durant els quals es van realitzar\naccions descentralitzades a\ncada Universitat, una tancada a la\nUB de plaÃ§a Universitat i una concentraciÃ³\nde protesta davant del\nDURSI (Departament d'Universitats\nRecerca i Soicietat de la InformaciÃ³).\nUnes 500 persones van\npassar pels diferents actes i es va\nconstatar que tot i que el colÂ·lectiu\nestudiantil estÃ en un moment de\ndesmobilitzaciÃ³, la gent poc a poc\nva descobrint els perills de Bolonya.\nFinalment, un altre fet a destacar\nÃ©s que tant aquesta jornada\nd'accions com la que hi haurÃ el\nproper 17 de novembre sÃ³n de\ncarÃ cter europeu i busquen una\nresposta conjunta a la liberalitzaciÃ³\nconstant del sector educatiu.\nJunts el Primer de Maig\n... i desprÃ©s\n16 Lluita Internacionalista, 71 maig 2006\nBrasil. CordenaÃ§ao Nacional de Lutas (CONLUTAS)\nPer decisiÃ³ d'una amplÃssima majoria,\nel 1er CongrÃ©s Nacional de Treballadors\nva votar la fundaciÃ³ d'una\nnova organitzaciÃ³, aixÃ es va crear la\nConlutas. El clima entre els delegats\ni participants era de molta emociÃ³.\nS'abraÃ§aven i cantaven: a Conlutas\nÃ© para a aÃ§Ã£o, estÃ¡ surgindo uma\nnova direÃ§Ã£o!" ("la Conlutas Ã©s per a\nl'acciÃ³, estÃ sorgint una nova direcciÃ³").\nLa Central Ã�nica dels Treballadors\nha acomplert el seu paper en la\nhistÃ²ria. PerÃ² des de que va\ncomenÃ§ar a participar en el govern\nLula, s'ha convertit en cÃ²mplice dels\natacs als treballadors, ha impedit les\nlluites, i ha deixat orfes milers de treballadors.\nAra la classe treballadora\na Brasil ja no estÃ abandonada: ha\nnascut un nou referent, veritablement\ncombatiu i classista. "Aquesta Ã©s tal\nvegada la decisiÃ³ mes important que\nla classe treballadora ha pres en les\nÃºltimes dÃ¨cades", va dir LuÃs Carlos\nPrates, el Mancha, del Sindicat de\nMetalÂ·lÃºrgics de SÃ£o JosÃ© dos Campos,\ndefensant la proposta de fundaciÃ³\nde l'organitzaciÃ³. Hi va haver\nintervencions contra la fundaciÃ³ de\nCONLUTAS, de sectors que tambÃ©\nes van manifestar contra la ruptura\namb la CUT.\nA r g u m e n -\nposar la CUT\nr e v o l u c i Ã³\ncom va dir\nla seva intervenciÃ³\nun crida a la CONLUTAS perquÃ¨ es\nreplantegi la posiciÃ³ de ruptura amb\nEl plenari sobirÃ va decidir avanÃ§ar\nen la lluita per la construcciÃ³ de\nl'organitzaciÃ³. Els participants van\naixecar les targetes de votaciÃ³ i van\nllanÃ§ar els paperets a l'aire. Fins desprÃ©s\nde deu minuts de celebraciÃ³\nno es va poder reprendre el debat\nper discutir el carÃ cter de la nova\nEn el debat sobre qui ha de formar\npart de l'organitzaciÃ³ va haverhi\nsis propostes: a) definir la Conlutas\ncom a una fracciÃ³ revolucionÃ ria\nde la CUT; b) constituir una nova\norganitzaciÃ³ amb un carÃ cter mÃ©s\nampli, incorporant-hi els moviments\nsocials, els sectors no organitzats\nde la classe, treballadors i les organitzacions\ndel moviment estudiantil;\nc) definir la Conlutas com a central\nde treballadors; d) crear la COCEP\n(Central Obrera Camperola, Estudiantil\ni Popular); i) definir-la com una\ncentral del tipus soviÃ¨tic; f) definir\nConlutas com a central sindical.\nUna majoria Ã mplia es va decantar\nper la segona proposta. Ara, en\nuna decisiÃ³ histÃ²rica, a mÃ©s dels treballadors\nque tenen on organitzarse,\npoden participar en la nova organitzaciÃ³\nels moviments dels sense\nterra, estudiants, moviments socials\ni sectors no organitzats de la classe\nPel que fa a la direcciÃ³, es van\nser defensar dues propostes. Alguns\ncompanys van defensar que aquest\ncongrÃ©s hauria de triar una direcciÃ³\nrespectant la proporcionalitat en la\nvotaciÃ³. PerÃ² la proposta que va\nguanyar va ser que la CONLUTAS,\nen aquest moment, havia d'aprovar\nuna coordinaciÃ³ nacional amb representants\nde cadascuna de les organitzacions\nque la componen. Es\nva entendre que aquesta Ã©s l'Ãºnica\nproposta que garanteix una representaciÃ³\nreal de les minories dins de\nElaborat per CIRANDA del\nCONAT, traduÃ¯t per Betty Bellavia\nNeix una nova direcciÃ³\nLa primera setmana de maig es va fundar\nuna nova organitzaciÃ³ per als lluitadors\nbrasilers. DesprÃ©s que Lula i el PT arribessin\nal govern i comencessin a aplicar les\nreformes que han pres drets als treballadors\ncom la caixa de jubilaciÃ³, han generat\nsuperÃ vit fiscal a costa de retallar les despeses\nsocials per pagar el deute extern, i\nd'enviar tropes militars a HaitÃ a peticiÃ³ de\nBush, han obert una reforma sindical i laboral\nque nomÃ©s afavoreix els capitalistes.\nL'avantguarda, inicialment, va fer un procÃ©s\nd'experiÃ¨ncia amb aquest govern. Davant\nde la situaciÃ³, un grup significatiu de sindicats\ni organitzacions van comenÃ§ar a\ntrencar amb la CUT. La Central Ã�nica dels\nTreballadors -CUT- avui estÃ al servei de les\npolÃtiques de Lula i el PT i s'ha transformat\nen el principal fre a les lluites dels treballadors.\nL'Ãºltim round d'aquesta batalla ha estat\nla fundaciÃ³ de la CONLUTAS - Coordinadora\nNacional de Lluites. Us presentem un\ninforme del CongrÃ©s Nacional dels\nTreballadors (CONAT) que va fundar la CONLUTAS\ni algunes opinions de companys que\nEl CongrÃ©s va reunir 3.500 persones.\nVan participar-hi 2.729 delegats en representaciÃ³\nde 1.770.000 treballadors\nLa ComissiÃ³ d'OrganitzaciÃ³ va informar\nde les xifres oficials del 1er CongrÃ©s Nacional\nde Treballadors, que confirmen la\nvictÃ²ria i l'encert d'aquest esdeveniment.\nEn total van ser-hi presents 529 delegacions\nde tot el paÃs. D'aquestes 52 venien\nde la regiÃ³ Nord; 113 del Nord-oest;\n32 del Centre-Oest; 236 del Sud-est i 96\nde la regiÃ³ Sud.\nEls delegats triats en les assemblees de\nbase eren 3.542 i en van comparÃ¨ixer al\ncongrÃ©s 2.729. Els observadors presents\neren 235 i els convidats 208. En total al\nCongrÃ©s van haver-hi 3.550 persones.\nUn miliÃ³ set-cents setanta mil treballadors,\nestudiants i participants en els moviments\nsocials de base hi estaven representats.\nEl nombre d'assistents encara\nera mÃ©s gran, perquÃ¨ les dades que es\nvan presentar no incloÃ¯en les delegacions\nestrangeres, que venien de BolÃvia,\nFranÃ§a, EUA, RÃºssia, Costa Rica, Argentina\ni Paraguai entre d'altres.\nLluita Internacionalista, 71 maig 2006 17\nJames Petras: "Cal un pla de lluites\nper conquerir la classe obrera"\nJames Petras va ser el primer ponent\ndel debat "Conjuntura Nacional\ni Internacional: desafiaments per\nl'OrganitzaciÃ³ dels Treballadors",\nque es va celebrar el primer dia del\nPetras va fer referÃ¨ncia a la fallida\nde les eleccions com a forma per\ncanviar la vida dels treballadors en\nel mÃ³n i als desafiaments de la reorganitzaciÃ³,\nque passa pels sectors\nno sindicalitzats, aturats, dels\nmoviments socials i culturals. Deia\nque "un gran desafiament de la\nCONLUTAS Ã©s organitzar els milions\nde no-organitzats. Els marginats\nestan en l'avantguarda de les lluites\narreu el mÃ³n. A l'Argentina els\npiqueteros, a FranÃ§a i als EUA els\nimmigrants"A mÃ©s va afirmar que\naquests sectors, al Brasil, pateixen\ngrans atacs del govern Lula. Petras\nva posar com a exemple els treballadors\nsense-terra, que no han vist\nla reforma agrÃ ria en aquest govern\ndel PT, i els treballadors de les\npetites empreses i dels consumidors\nen general. "Tenim una gran\noportunitat per defensar els consumidors\nque paguen imposto\nRe: La derrota del Si suposaria un pas endavant en la lluita de classes\nper Antisectes\t 31 mai 2006\nAquests de Lluita Internacionalista són els mormons del trotskisme, els envien des de Gran Bretanya i altres països anglosaxons, a predicar la bona nova trotskista pels carrers de Barcelona i a col·locar, enlloc de bíblies, la seva revista.\nper un de l'Ei\t 31 mai 2006\nva home... tranquil·litat, com a mínim es mouen.\ncantistabas@gmail.com\t 31 mai 2006\nSí: igual que es mouen els nacionalistes i les feixistes; no entenc com encara poden aspirar a que el món es basi en unes premises (les de tot el denominat "socialisme real") que la mateixa història mundial s'ha encarregat de evidenciar que no són ni molt menys vàlides per organitzar la societat i l'economia. En fi, és com no deixar que l'evolució es desprengui de concepcions desfassades de l'estat, la nació, la societat, etc. El que és realment fort és que es creguin ells i elles això...\nper comuniska\t 31 mai 2006\nés curiós que l'afirmació "la derrota del sí suposaria un pas endavant en la lluita de classes", es fassi sense caracteritzar quines són aquestes classes, i quins interessos ténen.\nLluny de ser una conclusió d'una reflexió, és una afirmació dogmàtica que els permet no haver de justificar res.\nEl marxisme és una eina i no un vocabulari.\nper Comunista\t 01 jun 2006\nComuniska aplica`t el que dius "El marxisme és una eina i no un vocabulari" perquè al PCC molt de comunistes i marxistes, però després practiqueu una política que no es pot considerar ni socialdemòcrata. PCC Hipòcrites\nper comunista aplicat\t 01 jun 2006\nEl PCC a diferencia de LI sí que ha caracteritzat quina és la situació de la lluita de classes i ons s'ha de situar la contradicció principal, per tal d'elaborar la política d'aliances adequada.\nLa política que practiqueu "vosaltres" no existeix, per tant tampoc es pot considerar ni socialdemocrata...\nEl PCC té clar la seva política, el que diu Marià Pere, Celes i Miralles és dogma, si els diuen que Si a l'Estatut doncs si a l'Estatut, si els ho diuen segur que és veritat.\nDeixeu de pensar per vosaltres mateixos, uniu-vos al PCC i no necessitareu gastar neurones, Pere, Cles i Miralles ho fan per vosaltres.\nLoor al gran timonel Pere\nLoor al multicàrrecs Celes\nLoor al silenciós Miralles\nper BNParibas\t 01 jun 2006\nAmb motiu de la revisiÃ³ dels Estatuts dâ��Autonomia i, molt especialment, de lâ��Estatut catalÃ , el PP amb tots els seus mitjans corifeus ha dit i repetit que â��EspaÃ±a se rompeâ�?. En el debat de polÃtica general, el senyor Rajoy ho ha tornat a dir. El catastrofisme del PP Ã©s tan exagerat que perd sentit. A ZP, perÃ², ja li va bÃ©, perquÃ¨, al costat de Rajoy, ell apareix com una persona ponderada i molt oberta, capaÃ§ de guanyar-se la simpatia de molts electors catalans\nper trist\t 01 jun 2006\nÉs trist veure com no sou capaços d'argumentar res. Potser enlloc de competència en política de beques (reconeguda en el nou estatut) el que cal és engegar "misiones" per alfabetitzar al més pur estil bolivarià.


La periodista va ser la veu que va donar pas a la cerimònia d'inauguració dels jocs\nRedacció | divendres, 21 de juliol del 2017, a les 13.26\nOlga Viza es va implicar ens els jocs del 92 des d’abans de la proclamació de Barcelona com a seu olímpica. Ella va ser l’encarregada de cobrir aquell “À la ville de Barcelona” a Lausana, l’any 1986. Temps després, va participar en les primeres reunions de preparació de la cerimònia d’inauguració. “Un dia el Manel Huerga i el Pepo Sol em truquen i m’expliquen que farien el projecte de la cerimònia. I volien que jo, que ja havia cobert cinc jocs olímpics, també hi fos, per explicar-los els ritmes, les coses esportives que es fan en una cerimònia. Recordo aquella primera reunió a Vallvidrera, amb Barcelona als peus, on aquells caps creatius van dir ‘farem que l’estadi sigui la mar Mediterrània’ i jo vaig pensar ‘a aquests se’ls ha anat la pinça. Què volen fer?’. Però va ser un privilegi seguir de prop com es gestava l’espectacle”, rememora la periodista.\nViza va ser l’encarregada de transmetre la inauguració per Televisió Espanyola, al costat de Matías Prats. “Quan arriba el 25 de juliol i et diuen per l’auricular: ‘cinc segons’; i dius: ‘Bona tarda, comencen els jocs’, i entra la veu de la Caballé i el Freddy Mercury, per mi aquell instant és el més poderós de tots. Em sentia molt orgullosa del que s’estava fent“.\nLa periodista té clar per què aquells jocs van ser tan especials: “Per la implicació personal. No funciones només com a professional del periodisme, sinó com a ciutadana. Era molt difícil posar-hi distància. Formes part d’una il·lusió col·lectiva. No només tens el cor professional posat allà, sinó que viure uns jocs olímpics al teu país li passa a molt poca gent. I, a més, tenir la possibilitat de treballar-hi i explicar-ho. Narrar la fletxa del Rebollo no és una cosa gaire habitual. Jo sabia que aquell moment era únic a la meva vida professional, un privilegi extraordinari“.\n— Jocs Olímpics — periodisme\n190717 jocs 92 Enric Truñó\nEls electrònics destacats de la temporada


Es projectaran un total de 60 produccions entre llargmetratges, curtmetratges, documentals, videoclips i realitzacions de centres educatius. La programació, les activitats i el catàleg de les pel·lícules es pot consultar al web www.fic-cat.cat\nCom a preàmbul, el dissabte 9 de juny a la nit, el C33 emetrà un programa especial sobre el Festival presentat per Jaume Figueras amb l'emissió de 6 curtmetratges de les dues darreres edicions:\nPRIMER CONTACTE, de Pau Escribano – Millor pel·lícula FIC-CAT 2010.\nAmb Sergi López, Clara Segura i Mireia Portas - FICCIÓ\nTHE HOMOGENICS, de Gerard Freixas. Premi Metrópolis TVE i seleccionada i premiada a diversos festivals internacionals – EXPERIMENTAL\nEL SO DE L’ÀNIMA, de Sergi Espada i Alejandro Guido (UPF). Premi del públic 2011. Premi especial del jurat a Subtravelling 2010 i seleccionada en diversos festivals – ANIMACIÓ\n360º, de Maja Djokic.\nAquesta directora va participar al Talent Campus de la Berlinale - FICCIÓ\nDUEL, de Daniel Feixas – FICCIÓ\nBROKEBIKE MOUNTAIN, de Kiko Ruíz Claverol – FICCIÓ\nAquests curtmetratges es podran veure del 9 al 16 de maig a TV3alacarta.


La XII edició de les Jornades de Guitarra “Ciutat de Dénia” premiarà a Antonio Arnau Ibañez per la seua trajectòria\nAntonio Arnau Ibáñez serà premiat el pròxim 8 de setembre durant la XII edició de les Jornades de Guitarra “Ciutat de Dénia” que se celebraran en el Centre Social els dies 8, 9 i 10 de setembre a les 20.30. Les jornades, organitzades per la Nova Companyia de Guitarres amb la col·laboració de la Regidoria de Cultura, guardonaran la trajectòria d'Arnau com a músic i pioner a Dénia en la interpretació de la guitarra elèctrica.\nEl lliurament d'aquests premis, present des de la segona edició de les jornades, té com a objectiu “reconèixer la tasca de divulgació, ensenyament i interpretació de la guitarra de músics de la Marina Alta”. Així ho ha anunciat aquest matí el director artístic de l'associació, Pepe Ortolá. Segons ha explicat, “Antonio Arnau va atraure l'atenció de multitud de persones quan en els anys 60 va introduir a Dénia la primera guitarra elèctrica”. A més de destacar aquest fet, també ha recalcat el seu paper en la formació de grups com “Brujos Negros”, “Los Pigui-bacan” o “Los Drei”, entre altres. Un any més, el guardó és una figura de forja creada pels artistes Federico i Jaime Coll.\nDurant aquestes jornades, que contribueixen a l'ampliació de l'oferta musical i a la difusió i aprenentatge de formes diversos de guitarra, seran tres els estils protagonistes. El dijous 8 de setembre, a les 20.30, l'agrupació oferirà un concert de música pop dels anys 60 i 70. El preu de l'entrada, de 10 euros, inclou l’entrega d'un CD del grup.\nEl divendres 9, s'oferirà un concert de fado a càrrec del duo internacional Minha Lua, amb la veu de Victoria Cruz i la guitarra de Gabriel Pancorbo, guanyadors en 2014 del premi del Jurat del Festival Encinart. Segons ha explicat Celso Crespo, president de l'associació, aquesta actuació “personal i creativa, va més enllà de l'estil fado, transitant per diverses emocions amb un clímax agradable i relaxat”. Després d'una gira per escenaris europeus i americans, Minha Lua interpretarà el seu disc “O Milagre”.\nEl flamenc protagonitzarà l'últim dels concerts amb l'actuació del guitarrista Carlos Piñana. Nascut a Cartagena, és el més jove d'una família de profunda tradició flamenca i assenyalat com un dels més ferms valors de la guitarra espanyola. Entre els seus guardons està el Primer Premi i “Bordón minero” en el Festival de les Mines de 1996; el Premi Nacional de Guitarra “Ramón Montoyá” de Còrdova, en 1998 o; el Primer Premi “Sabicas” en el Festival Nacional de Joves Flamencs. D'exquisida reputació, Piñana ha actuat en ciutats de tot el món i ha publicat diversos discs com a solista. En l'actualitat compagina la faceta artística amb la docent. Durant la nit del 10, estarà acompanyat pel percussionista Miguel Ángel Orengo.\nEls dies 9 i 10, el preu de l'entrada als concerts és de 12 euros. Els tiquets es poden adquirir una hora abans de cada actuació en la taquilla del Centre Social.\nEl regidor de Cultura, Rafa Carrió, ha destacat una vegada més la labor de la Nova Companyia de Guitarres “oferint nous concerts que són una alternativa cultural a Dénia”. Així mateix, ha felicitat al grup pels seus 15 anys d'aniversari i a Antonio Arnau pel seu merescut reconeixement.


La guineu urbana - Altaveu\nLa guineu urbana\nLa sequera que porta associada en molts casos l’absència de menjar empeny algunes espècies animals a baixar fins a nuclis habitats\nDiumenge, 18 d'agost de 2019 | 18:30 h\nEstant envoltats de paratges naturals, de muntanyes, no és pas anormal que animals salvatges acabin espetegant enmig de nuclis urbans. Moltes vegades per desorientació. Altres cops per pura necessitat. És el cas d’una guineu -una almenys- que fa dies que volta per zones habitades. El darrer cop que hi ha constància que se la va veure enmig de la ciutat va ser aquest divendres a Santa Coloma.\nUn grup de joves va divisar la guilla com corria per l’avinguda d’Enclar sense un rumb clar. La van seguir una estona i fins i tot em van deixar constància amb els mòbils. Mig espantadissa -clarament la ciutat no és l’indret on els animals salvatges no se senten còmodes- i sentint-se perseguida va fer-se fonedissa. Els nois van fer alguns contactes i van acabar sabent que no era el primer dia ni el segon que se la veia.\nDe fet, des d’algun cos uniformat amb el qual van contactar se’ls va explicar que feia alguns dies que tenien constància de la presència d’una guineu en nuclis urbans. I que en principi aquest fet respon a la sequera, que porta associada una dificultat per trobar aliments en condicions i d’aquí que baixin fins a la ciutat per intentar trobar un ‘menú’ que els satisfaci més del que poden hores d’ara trobar a la muntanya.\n1. 19 d'agost de 2019 | 11:29 h\nAquesta guineu ja fa temps que es mou a les nits per Santa Coloma, se la pot veure fins a la zona de La Margineda, efectivament busca menjar. Aneu amb compte perquè se la pot atropellar fàcilment.


El projecte STOP CORPORATE WAR aspira a prevenir les guerres modernes a través de l’apoderament de la ciutadania de Barcelona per incidir en la regulació de les Empreses Militars i de Seguretat Privada (d’ara endavant EMSP) i les noves formes de fer la guerra al Consell de Drets Humans de Nacions Unides.\nAmb aquest objectiu, es planteja una estratègia d’Educació per la Justícia Global i la Pau basada en 3 dimensions:\n1) Millorar les capacitats i eines de recerca sobre les guerres modernes, per identificar i analitzar els actors que participen, les causes dels conflictes i l’impacte que ocasionen en els drets humans de les poblacions del Sud i vies per poder regular i prevenir aquests fenòmens.\nL’eina principal de la recerca serà l’Observatori sobre Drets Humans i EMSP, ShockMonitor.\n2) Difondre de manera clara i senzilla els resultats d’aquesta recerca per augmentar la conscienciació, co-responsabilització i la mobilització de la ciutadania de Barcelona a través de la comprensió de les causes estructurals de les guerres modernes, les desigualtats, la violència i els actors que hi participen.\n3) Oferir canals de participació i mobilització per prevenir les noves formes de fer la guerra basades en el respecte del dret internacional i en la creació de nous mecanismes vinculants que assegurin el respecte dels drets humans per part del nous actors armats que estan emergint i que mantenen nivell de violència globals inacceptables.\nPotenciar la coordinació i reforçar les capacitats d’incidència de les campanyes i organitzacions locals i internacionals que treballen per construir la pau, implicant a la ciutadania no associada i unint esforços per incidir en la regulació de les EMSP i altres formes de fer la guerra.\nSòcies del Projecte: CEI International Affairs, Centre d’Estudis per la Pau JM Delàs


Els candidats han debatut de serveis socials, participació, inversions i independència, entre d'altres. FOTO: Artur Ribera\nCrònica del debat electoral organitzat pel TOT Sant Cugat i el DIARI de Sant Cugat. Els pròxims dies, podreu veure les declaracions de cada candidat en tots els àmbits debatuts\nper Bernat Bella 30 d’abril de 2015\nEls deu alcaldables de Sant Cugat s'han citat aquest dimecres, dia 29 d'abril, per confrontar les seves propostes i models de ciutat en un debat organitzat pel TOT Sant Cugat i el DIARI de Sant Cugat que ha aplegat unes 150 persones.\nEls serveis socials, la participació ciutadana, les inversions i el paper de Sant Cugat en el procés sobiranista han estat els quatre principals blocs tractats. A més, lectors del TOT i gent del públic han pogut fer les seves preguntes, així com els alcaldables també s'han fet preguntes els uns als altres.\nPer dosificar la informació del debat i que no es perdi cap detall de què han dit els candidats, en aquesta primera notícia fem una crònica de l'acte. A partir d'aquest dijous, 30 d'abril, i cada dia, publicarem les propostes dels candidats en els àmbits dels serveis socials, participació, inversions i independència. A més, explicarem a quin partit votaria cada candidat si no poguessin fer-ho per ells mateixos, què poden aportar a Sant Cugat en l'àmbit de capacitats personals o què contesten a les preguntes de la ciutadania. O, també, quines preguntes s'han fet entre ells.\nPer anar fent boca, a l'etiqueta #TOTEleccions trobareu les declaracions més destacades de cada candidat.\nPassats dos quarts de set, els primers candidats han començat a aparèixer a la Casa de Cultura per ultimar els detalls del debat. A les 18.55 h, Pere Soler (PSC) era l'últim d'arribar: “M'havien dit a menys cinc!”. Mercè Conesa (CiU) ho feia pocs minuts abans, quan els altres vuit candidats ja estaven preparats a les seves cadires. Conesa els ha saludat un per un, sent Núria Gibert (CUP-PC) i Roser Casamitjana (ICV-EUiA) les úniques que no s'han aixecat per saludar.\nJaume Massanés (UASC) ha estat el més parlador en els instants previs i tan aviat conversava amb Maria Rosa Comellas (Solidaritat) com amb Aldo Ciprián (C's). Entre la resta, molta concentració i, com si fos l'última hora abans d'un examen, repassant apunts.\nI és que tots els alcaldables portaven apunts escrits, per no descuidar-se cap detall i tenir totes les dades a punt. Pel que fa al vestuari, destacar que Jordi Carreras (PP) era l'únic amb corbata tot i que la resta de candidats homes duien americana. Gibert i Conesa compartien texans; Comellas, Casamitjana i Mireia Ingla (ERC-MES) han optat per elements més formals.\nEntre el públic, alguns hooligans que no perdien ocasió per aplaudir els seus i recriminar els comentaris dels rivals. I més enllà dels retrets dels candidats pel fet que Conesa disposés d'un torn de rèplica per elusions, al qual ha renunciat vist l'enrenou, l'educació i el respecte han predominat.\nEl debat ha començat amb una Conesa institucional, posició que ha anat abandonat a mesura que augmentaven les crítiques a la seva gestió i ha hagut de baixar al fangar per debatre de tu a tu sobre l'acció de govern. Carreras ha tingut, inicialment, algun problema per cenyir-se al temps de paraula, però a poc a poc ha anat escurçant el discurs, que ha centrat en l'oposició a la independència i la importància de la família.\nSoler, tranquil però amb passió, ha remarcat que el 24 de maig no es vota per Catalunya, sinó pels districtes, pel barri de Sant Francesc i per Sant Cugat. Casamitjana ha construït ponts constantment per intentar apropar les esquerres de Sant Cugat, oferint la seva mà a les altres formacions. Gibert, una mica nerviosa al principi, s'ha deixat anar a poc a poc a mesura que parlava de democràcia i drets socials, així com de les transformacions necessàries a Sant Cugat.\nIngla ha insistit en el fet que el seu projecte és el que la gent decideixi i que tot el que facin passarà per la participació. Ciprián, que ha fet un parell d'intervencions en castellà i ha lamentat que es donin tantes subvencions a les entitats, ha reconegut que, si no pogués votar Ciutadans, votaria la UASC. Precisament, Massanés ha lluït experiència i treball de camp, recordant que fa vint anys que va a reunions de districtes i de barris.\nComellas s'ha centrat a reclamar radicalitat democràtica a les institucions i en el paper de l'Ajuntament en la independència. Finalment, Ignacio Garriga (VOX-Família i Vida) s'ha queixat que es tractés la qüestió de la independència en un debat local i ha posat la família com un dels eixos del seu programa.\nI a les 21.12 hores s'acabava el debat. Només quedava la foto de família, que s'ha hagut d'endarrerir uns minuts, ja que Gibert ha hagut d'anar al lavabo. Un cop solucionada l'emergència, foto de grup i tots cap a casa a continuar amb la campanya electoral.\nI, recordeu, que a partir d'aquest dijous, 30 d'abril, podreu veure les opinions dels alcaldables en les qüestions més importants pel municipi.


CRUE reclama una nova Llei Orgànica d'Universitats\ndimecres, 26 de setembre de 2018\nRoberto Fernández llegeix el comunicat al Congrés reivindicant un gran pacte d'Estat\nRoberto Fernández, durant la presentació / Foto: Comunicació CRUE\nEl president de la Conferència de Rectors de les Universitats Espanyoles (CRUE) i rector de la UdL, Roberto Fernández, ha comparegut avui al Congrés dels Diputats per a presentar un comunicat que reclama una nova Llei Orgànica d'Universitats. El text ha estat impulsat per CRUE Universitats Espanyoles i la Conferència de Consells Socials d'Universitats. El signen, a més, la Cambra de Comerç d'Espanya, CSI-F, CEOE, CEPYME, CREUP, FeSP-UGT i FE CC.OO.\nComunicat per una nova Llei Orgànica d'Universitats:\n"La universitat espanyola és un dels nostres principals actius per garantir el continu progrés d'Espanya. En bona mesura, és la responsable del creixement econòmic, el desenvolupament social, la revitalització cultural, l'equilibri territorial, l'equitat i la cohesió social fonamentals per aconseguir una prosperitat constant, sostenible i respectuosa amb el medi ambient. La seua permanent utilitat respecte a la creació de talent humà, de nous coneixements científics i de capital tecnològic ha estat àmpliament demostrada en els últims quaranta anys, la qual cosa ha contribuït de manera decisiva a l'extraordinària transformació positiva que ha protagonitzat la societat espanyola.\nNo obstant això, és igualment cert que una institució de tal envergadura, complexitat i transcendència estratègica, necessita una gran capacitat d'innovació per, en un entorn de competència global subjecte a grans canvis, aconseguir el seu objectiu últim, que és fer front a les necessitats presents i futures de la societat espanyola, contribuint a aconseguir el seu benestar. És des d'aquesta perspectiva que considerem essencial un procés de reformes perquè la universitat es mantingui al capdavant dels canvis que la societat precisa i així poder fer front a la nova economia del coneixement i a una globalització que hem de gestionar amb intel·ligència i eficàcia si no volem convertir-nos en un país marginal en el concert internacional.\nAixò significa que, en un canvi històric de la magnitud del que s'està produint, que ja no cal qualificar com una època de canvis sinó com un canvi d'època, es precisa una nova regulació legal que permeti a la universitat afrontar amb èxit els desafiaments als quals contínuament ha d'enfrontar-se, que no són uns altres que els reptes que té davant si la pròpia societat espanyola. Per tot això, els sotasignats, volem manifestar davant l'opinió pública el següent:\n1. Sol·licitem a totes les instàncies polítiques parlamentàries que posin a la universitat espanyola en el frontispici de la seua acció política. Són precisament elles, dipositàries de la sobirania popular, als qui cap la responsabilitat última d'elaborar un nou marc legal que permeti a les universitats millorar el seu funcionament. La universitat espanyola ha de convertir-se en un tema prioritari i estratègic de l'actuació política si volem assegurar el nostre futur individual i col·lectiu.\n2. Per això, sol·licitem a totes les forces parlamentàries nacionals que dediquin els seus esforços a promoure i aprovar una nova Llei Orgànica d'Universitats. Tres són les principals raons en les quals se sustenta aquesta petició. La primera és que des de l'última reforma parcial de 2007 s'han produït al món canvis molt profunds en tots els ordres de la vida econòmica, social i cultural, mudances que obliguen a una urgent revisió del nostre ordenament universitari. La segona raó és que hem d'organitzar millor les relacions entre la universitat, els poders polítics i els agents socials i econòmics, per d'aquesta manera aconseguir més capacitat de transformació de la realitat i una major reputació institucional que augmenti la potencialitat internacional de les nostres universitats. I la tercera raó és que hem d'aprofundir en una veritable i efectiva autonomia universitària que, amb un adequat finançament i la deguda rendició de comptes davant la societat, possibiliti una major flexibilitat d'actuació a les universitats en les seues maneres de govern, la seua organització interna i les seues polítiques acadèmiques i de personal. Els docents, investigadors i personal d'administració i serveis són un actiu fonamental que precisa dels recursos idonis per continuar realitzant el seu treball amb la seva actual qualitat contrastada i reconeguda.\n3. Finalment, desitgem que aquesta llei sigui elaborada i aprovada a través d'un ampli consens parlamentari, que doni lloc a un gran Pacte d'Estat en el qual participin les diverses forces polítiques i en el qual se sol·liciti la col·laboració activa de totes aquelles institucions, organitzacions sindicals i col·lectius socials que puguin aportar les seves experiències i les seves idees per seguir construint una universitat al servei de la ciutadania i que contribueixi a enfortir el desenvolupament econòmic i social del nostre país i la seva major influència en l'esfera internacional.\nFinalment, els qui subscrivim aquesta declaració volem manifestar el nostre més profund convenciment que el futur d'Espanya passa també per donar-li un òptim futur a la nostra Universitat."


Al vallès, tots i totes som el Xavi!! – Candidatures Alternatives del Vallès\nnota de premsa solidaritat\nAl vallès, tots i totes som el Xavi!!\nAquest proper dilluns 22 de setembre el militant i company de l’Esquerra Alternativa per Barberà, Xavi Oñate, serà jutjat per un presumpte delicte d’injúries a la corona espanyola. La denúncia va ser tramitada per quatre agents de la Policia Municipal de Barberà, a requeriment d’un veïna que no li va agradar el contingut d’una pancarta que havia estat penjada a l’Ateneu de Barberà, centre social on també està implicat associativa i políticament el jove Xavi.\nDes del conjunt de les Candidatures Alternatives del Vallès (CAV) volem mostrar, com ho hem fet altres vegades i en el nostre dia a dia, la nostra solidaritat amb el company Xavi i el nostre ferm compromís amb la llibertat d’expressió i el dret a dissentir de la monarquia, als nostres municipis i al Vallès.\nTampoc volem passar per alt el fet que a Barberà s’ha denunciat a un jove de forma impune i premeditada des d’instàncies municipals, produint-se un clar cas d’abús de poder municipal. Des de les CAV volem denunciar l’actuació personalista i parcial que s’ha produït a Barberà per part d’un càrrec polític amb responsabilitat de govern i de quatre policies locals funcionaris públics.\nPer tot això, des de les CAV ens sumem a la convocatòria feta per l’Assemblea Informativa i de Seguiment del Cas Xavi del proper dissabte 20 de setembre, i animem a vallesans i vallesanes a participar a la manifestació de solidaritat amb el Xavi que recorrerà els carrers de Barberà a partir de les 6 de la tarda des de la Plaça Cooperativa.


Els alumnes de l'escola Pau Claris construeixen 'La ciutat de la Pau' — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Els alumnes de l'escola Pau Claris construeixen 'La ciutat de la Pau'\nEls alumnes de l'escola Pau Claris construeixen 'La ciutat de la Pau'\nEl centre urgellenc ha celebrat aquest dilluns el Dia Escolar de la No-violència i la Pau L'objectiu final de la jornada ha estat promoure els valors del respecte i la solidaritat\nCol.legi Pau Claris - Dia de la Pau 2012\nL'escola Pau Claris s'ha sumat aquest dilluns a la celebració del Dia escolar de la No-violència i la Pau. Citant Maria Montessori, el centre ha indicat que "establir una pau duradora és obra de l'educació".\nEls objectius del Projecte educatiu de l'escola urgellenca contemplen "l'educació des del respecte, la solidaritat, la pau i la no violència". En aquest sentit, els professors han introduït els últims dies actuacions com la mediació entre els alumnes o la reflexió sobre com podem millorar el nostre entorn amb actuacions dirigides a la no-violència.\nA més a més, els alumnes han reflexionat sobre com hauria de ser la nostra ciutat i l'han construïda. Es tracta d'edificis que expressen el missatge col.lectiu de Pau. "És només un petit gra de sorra en la tasca educativa que entre la família, l'escola i la ciutat es realitza cada dia i en cada moment", s'ha assenyalat.


Enxampen a la Jonquera dos joves francesos que venien del Marroc i que duien boles d'haixix a l'estómac\nEn total duien uns dos quilos i mig de droga, i bona part ja l'havien evacuat\nLa Guàrdia Civil va detenir divendres dos joves francesos que duien boles d'haixix a l'estómac i que estaven a punt de travessar la frontera de la Jonquera. Els nois venien del Marroc i els agents els van enxampar perquè al cotxe duien prop de dos quilos de droga que havien evacuat durant el trajecte. Els sospitosos van accedir que els duguessin a l'hospital de Figueres, on van expulsar uns 600 grams d'haixix més. De matinada van rebre l'alta i van quedar a disposició de la Guàrdia Civil.\nEfectius de la Guàrdia Civil de la Jonquera van fer aturar els dos joves, de nacionalitat francesa, just quan estaven a punt de travessar la frontera. Els agents van escorcollar el cotxe en què anaven els nois i, a dins, van trobar-hi prop de dos quilos d'haixix repartit en diverses càpsules. Els joves van admetre que s'havien empassat la droga al Marroc i que havien travessat la frontera d'Algesires amb totes les càpsules a dins del cos. Posteriorment, durant el trajecte amb el cotxe, havien anat evacuant algunes de les boles, que tenen la mida i la forma d'un gla.\nEls joves van admetre als agents que encara tenien algunes càpsules d'haixix a dins del cos i van accedir que els guàrdies civils els acompanyessin a l'hospital de Figueres, on van ingressar cap a les nou del vespre. Allà, els van fer radiografies i els nois van acabar d'expulsar les boles que encara els quedaven a l'estómac, les quals en total pesaven uns 600 grams. Cap a les quatre de la matinada, els metges van donar l'alta als dos nois i, tot seguit, van quedar a disposició de la Guàrdia Civil, detinguts per un delicte contra la salut pública.\nEl maig de l'any passat, un jove nigerià també va ingressar voluntàriament a l'hospital Germans Trias i Pujol de Badalona perquè s'havia empassat 76 boles d'haixix i es trobava malament. Els facultatius van comprovar que se li havien rebentat dues de les càpsules i van comunicar el cas als Mossos d'Esquadra, els quals posteriorment van detenir l'home, de 38 anys.\nA les comarques gironines, fa dos anys un noi brasiler de 30 anys va morir després que se li va rebentar una de les 32 boles de cocaïna –en total pesaven 390 grams– que s'havia empassat per poder passar els controls fronterers sense aixecar sospites. Una empleada de la neteja d'un hotel de Vilobí d'Onyar va trobar el cadàver del jove en una banyera d'una de les habitacions. La víctima havia arribat a l'establiment amb dos companys més, que van marxar de matinada de l'hotel.\nFa un any, un home nigerià va ser condemnat a quatre anys i mig de presó després que li van trobar 28 boles de cocaïna a l'estómac. Van descobrir-li l'arsenal a l'hospital de Blanes, on l'havien dut després que es va començar a trobar malament durant un trajecte amb autocar cap a Itàlia. Un cop a l'hospital, els metges van descobrir que el malestar era causat pel fet que se li havia rebentat una de les càpsules a dins del cos.


El ple d'Olot aprova mocions sobre l'IVA cultural, les pensions i les escoles bressol i vol homenatjar les víctimes olotines del nazisme - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El ple d’Olot aprova mocions sobre l’IVA cultural, les pensions i les escoles bressol i vol homenatjar les víctimes olotines del nazisme\nEn l’apartat de mocions es va aprovar per unanimitat la demanda per què es reverteixin les reclamacions de l’IVA a entitats culturals i mitjans de comunicació públics, presentada per Olot en Comú. El mateix partit també va presentar una altra moció, en aquest cas per a la garantia de suficiència de la revalorització de les pensions per a l’any 2018, que va obtenir tots els vots. Amb l’abstenció d’Equerra i el suport de la resta de grups va quedar aprovada la moció del PSC per exigir a la Generalitat que torni als ajuntaments el deute pendent de les escoles bressol. Per últim també tira endavant amb tots els vots la proposta d’Esquerra d’homenatjar amb les llambordes ‘stolpestene’ els olotins deportats a camps de concentració nazis.\nEl Besalú Medieval tornarà a transformar la vila comptal aquest cap de setmana\nBesalú es prepara per una de les seves fires més importants, el Besalú Medieval, que té lloc aquest cap de setmana. Guardonat com a Millor Iniciativa Promocional als premis Garrotxí de l'any, compta amb més de trenta activitats en dos dies i un gran grup…