Sónar organitza una edició extraordinària de Sónar+D el 18 i el 19 de setembre al CCCB (Centre de Cultura Contemporània de Barcelona), el lloc on va néixer Sónar fa vint-i-set anys.\nLa crisi de la Covid-19 ha canviat el transcurs de les nostres vides i ha deixat els nostres plans de futur en stand-by durant unes quantes setmanes. En aquest context, us proposem una edició per tancar la temporada d'estiu i retrobar-nos per compartir tot allò que hem après els darrers mesos i anticipar idees de futur.\nSónar+D CCCB serà com sempre una celebració i un punt de reunió de les comunitats creatives de la ciutat i més enllà. Com cada any, ens reunirem per compartir totes aquelles coses noves que ens il·lusionen i que ens fan formular preguntes, imaginar possibilitats, esbossar idees i traçar els camins pels quals pot transcórrer el futur en la intersecció de la cultura, l'art i la tecnologia.\nSónar+D CCCB serà un esdeveniment fonamentalment on-line, gratuït i obert a tothom, amb la possibilitat d’acollir públic presencial en funció de l'evolució de la normativa respecte a aforaments.\nTot i amb això, a Sónar+D volem desafiar les limitacions tant físiques com virtuals, imaginant formats per compartir coneixement i experiències. Serà una edició més reflexiva, que comptarà amb una extensa programació d’activitats participatives i col·laboratives en la que no faltaran les conferències, les masterclasses, les demos, els workshops, els formats performatius i les activitats de networking habituals del festival.\nTreballarem amb les comunitats de la ciutat que participen i donen suport al projecte any rere any, i mirarem més enllà de les nostres fronteres connectant ciutats i col·laborant amb esdeveniments com els Festivals TodaysArt (La Haia), Reworks (Tessalònica) i Unsound (Cracòvia), amb els que compartim dates i un projecte comú, el programa We Are Europe, amb qui hem estat treballant els darrers cinc anys.\nEsperem sobretot retrobar-nos amb vosaltres, els que assistiu i gaudiu de Sónar+D cada any: creadors, desenvolupadors, activistes, agitadors culturals, dissenyadors, artistes, músics, emprenedors, hackers, curiosos, i en general, persones apassionades per la cultura del nostre temps.\nEn les pròximes setmanes anirem revelant tots els detalls d’aquesta edició especial, a la que ben segur, anirem incorporant nous col·laboradors.\nVirtual o físicament, ens veiem al setembre a Sónar+D CCCB.


Formació de formadors | | Pàgina 2\nArxiu de la categoria: Formació de formadors\nFent comunitat a les #3jornadaens\nPublicat el 26/06/2014 per Carme Bové\nSi les escapades de turisme pedagògic que vaig fent m’interessen, les Jornades Aprendre Llengües al Segle XXI del @cpnlcat em satisfan i m’enriqueixen cada vegada més, sobretot perquè:\nPreparar-les em permeten treballar intensament amb companys inquiets per a l’aprenentatge de llengües i, per tant, aprendre molt.\nSón una oportunitat per coincidir presencialment amb molts companys del Consorci. Són una oportunitat per fer “tribu”.\nSón un espai per compartir neguits, inquietuds, èxits i fracassos…\nHi descobreixo experiències i bones pràctiques generadores de noves idees i noves bones pràctiques.\nHi contrasto experiències i reflexions d’altres àmbits que m’ajuden a mirar globalment el que puc fer localment. Vull agrair al Toni de la Torre i a l’Alícia Martí que vinguessin des de València per compartir les seves experiències TIC – TAC; també a l’Anna Forés i a la Teresa Terrades que ens emocionessin amb la seva intervenció i per acabar a la Neus Lorenzo i a l’Enric Serra que ens van sacsejar amb la seva mirada sobre el plurilingüisme.\nEm reconforta molt la bona predisposició de tothom, la mirada positiva de tots els participants i l’entusiasme que, malgrat els moments que vivim, s’hi ha respirat.\nEnguany, la cloenda de les Jornades va ser molt emotiva amb la intervenció teatral de La Rabera Eclèctica “La nit dels fars”, un espectacle al voltant de poemes de Joan Vinyoli. També vull agrair a la Susanna Sebastià i a la Núria Abella que s’engresquessin a fer aquest projecte i desitjo que el puguin repetir en molts escenaris.\n“I tot el blat es torna pa de vida.”- Joan Vinyoli\nPer amplliar la informació:\nRecull de les piulades #3jornadaens\nFons documental de la #3jornadaens\nPublicat dins de Formació de formadors, General\t| Etiquetat com a #3jornadaens, Aprendre entre iguals, comunitat, cpnlcat, emocions, TIC i TAC, tribu\t| Deixa un comentari\nGramàtica i escriptura a les #JornadesGREAL\nPublicat el 27/04/2014 per Carme Bové\nUna vegada més el Grup Greal de la UAB ens brinda l’oportunitat de reflexionar sobre l’ensenyament de la llengua. Les Jornades de Didàctica de la Llengua d’enguany s’han plantejat des de la necessitat imprescindible de trobar l’encaix entre gramàtica i escriptura per aprendre (per ensenyar) llengua. Ara que ja és el segon any que les organitzen i que m’hi inscric, les valoro molt positivament i les considero una de les parades imprescindibles del meu tour pedagògic primaveral.\nEl format de les Jornades, tant a la tarda del divendres com al matí del dissabte, ha constat d’una conferència i d’una taula rodona amb presentacions d’experiències de diferents àmbits educatius. La sorpresa d’enguany ha estat veure-hi, també, l’àmbit dels adults amb una experiència del Consorci, sorpresa agradable perquè el Grup Greal és un grup de recerca en el que majoritàriament hi participen docents de primària i de secundària.\nCom podem veure en el programa, les Jornades comptaven amb dos conferenciants de luxe, l’Anna Camps, que inaugurava la Jornada amb Cap a una renovació de l’ensenyament de la gramàtica i l’Oriol Guasch, que la tancava amb Reflexió interlingüística i ensenyament de llengües pròximes: el català i el castellà a l’escola. A més, al final de les Jornades hi havia un acte d’homenatge a l’Oriol amb motiu de la seva jubilació.\nLes experiències que s’hi han presentat han estat diverses, interessants i, sobretot, engrescadores. Les participants han contagiat la motivació que els ha suposat buscar el desllorigador que facilités l’aprenentatge dels alumnes. Rosalia Delgado ha exposat com ha treballat el tecnicisme hiperònim a l’aula de 1r d’ESO; la Marta Giralt el treball del complement del nom a 6è de primària; l’Elisa Tormo ha mostrat una seqüència didàctica completa per treballar l’entrevista amb la producció d’un llibre com a tasca final a l’ESO; la Marta Calaf ha aportat els beneficis de fer programes de ràdio a l’aula d’acollida i Montserrat Pérez ha aportat com des del text escrit d’un nivell bàsic 3 es pot consolidar la llengua oral d’un nivell bàsic, experiència duta a terme al CNL de Terrassa.\nTot i que els organitzadors de les Jornades han dit que recolliran les presentacions i els materials perquè en puguem disposar, m’he proposat compartir algunes anotacions i interrogants que els participants han deixat en el meu escriptori, sobretot per anar-hi donant voltes:\nAnotacions de la conferència de l’Anna Camps, Cap a una renovació de l’ensenyament de la gramàtica:\nEnsenyar gramàtica des dels usos de la llengua i amb l’ensenyament de l’escriptura:\nSembla que hi hagi un divorci entre gramàtica i escriptura que cal trencar:\nEntre la gramàtica de l’oració, basada en models formals que no tenen en compte els usos, i\nL’escriptura, des de la gramàtica del text, però sense integrar elements de la gramàtica.\nLa gramàtica ha de servir per escriure millor. Necessitem una gramàtica pedagògica.\nQuè és l’activitat metalingüística?\nLa llengua com a objecte de manipulació de reflexió i de conceptualització. La mateixa llengua fa la funció metalingüística.\nL’activitat metalingüística és inherent a l’ús i a l’aprenentatge de la llengua.\nEs desenvolupa en la interacció, de la mateixa manera com ho fa la llengua.\nNo s’ha de confondre activitat metalingüística amb metallenguatge.\nElaboració de conceptes espontanis i de conceptes científics. Els espontanis estan lligats al context d’ús, tenen un nivell d’abstracció baix, són poc sistemàtics. Els científics són sistemes que pretenen explicar la realitat, no són espontanis i s’adquireixen de manera conscient. Els models gramaticals són una construcció sociocultural que pretén explicar com funcionen les llengües.\nNecessitem espais d’ensenyament de la gramàtica que facin comprendre conceptes:\nEspais d’ús amb activitats verbals orals i escrites, que impliquin un ús reflexiu, elaborar corpus, observar, detectar i resoldre problemes\nEspais de sistematizació, ensenyament sistemàtic de la llengua\nExercitar vs sistematitzar. Practicar vs Adquirir consciència\nRecuperar l’observació del que s’ha après de gramàtica, trobar el moment del curs per recollir i endreçar tot el que s’ha treballat. Si ens fem preguntes com “Per què serveix aquest condicional?” Guardar i endreçar les respostes per poder-les recuperar… [Molt interessant]\nAnotacions de la conferència d’Oriol Guasch, Reflexió interlingüística i ensenyament de llengües pròximes:\nEntre llengües pròximes:\nproximitat cultural, intercomprensió, proximitat lingüística, ensenyant consecutiu,\nEl fet que s’ensenyin llengües pròximes o llengües llunyanes fa que tinguem concepcions diferents del que ha de ser ensenyar llengües.\nLes conclusions de la dinàmica demolingüística:\nconfirmen l’ús del castellà entre els escolars; per la tendència a convergir; perquè tenen les dues llengües, però n’usen més una; perquè hi ha professorat amb un coneixement deficient de la llengua; perquè hi ha problemes amb el Projecte de Centre; per les mancances visibles en els mitjans de comunicació; per la fossilització; per la “inseguretat lingüística”.\nPel que fa al currículum:\ncomenta la necessitat de plantejar el català, per a la majoria d’escolars, amb l’estatus d’una segona llengua, sense preveure que hi hagi un coneixement implícit.\nPosa èmfasi en la necessitat de preveure l’anàlisi contrastiva per a l’aprenentatge de la llengua, en la necessitat d’elaborar un discurs metalingüístic i també interlingüístic. Cal parar atenció a la capacitat de comparar llengües, a la comparació intuïtiva i imprescindible per treballar les similituds i les diferències entre les llengües.\nTambé recupera la traducció com a oportunitat per aprendre llengua, sense negar la importància de l’oral, diu, cal tornar a valorar l’escrit.\nSi algun assistent o participant o algú altre vol afegir-hi comentaris, matisos o discrepàncies seran benvinguts per ampliar les reflexions que tenim a l’escriptori de tots.\nPublicat dins de Formació de formadors\t| Etiquetat com a Anna Capns, escriptura, gramàtica, Greal, Oriol Guasch, reflexió metalingüística\t| Deixa un comentari\nAprendre és un camí, no un destí!\nPublicat el 24/04/2014 per Carme Bové\nCamí de ronda, Empúries\nCom que ja tenim clar que aprendre és un camí que fem al llarg de la vida, reemprenc la idea del tour o turisme pedagògic per reflexionar sobre la formació permanent dels que ens dediquem a l’ensenyament.\nUn tour pedagògic que es materialitza assistint i participant en simposis, congressos, jornades, cursos, tallers, conferències, MOOC … l’oferta és cada vegada més gran i variada. Podem formar-nos formalment o informalment, podem establir xarxes de grups més o menys heterogenis on la participació i la col·laboració són essencials. Podem dissenyar projectes en els que experimentem en primera persona la reflexió, la creació, la cooperació, l’avaluació… o podem seguir fent el camí de l’aprenentatge de manera més solitària, intentant fer la transferència de les competències que s’han adquirit en cursos més o menys formals.\nRevisant les diverses ofertes formatives d’aquest tour en trobem d’alt estànding (matrícula elevada), de més assequibles i de gratuïtes (per a l’aprenent, no pas per a qui les organitza, és clar). N’hi ha de presencials i en línia. Amb el suport de la xarxa o sense… De llarga o curta durada. Tenim ofertes per a tots els gustos.\nQuè és el que em fa optar per una o altra formació?\nEl preu de la formació és un factor de tria important, segur, he de mirar si me la puc permetre, però sobretot he de mirar si el preu que he de pagar em recompensa.\nSegurament l’edat és un altre factor important a l’hora de prendre decisions. Quan era jove m’interessaven els màsters i els postgraus, ara que ja tinc una edat, valoro més la idea del PLE i del PLN. Entorns en què aprens donant i rebent i establint una relació d’iguals, per rebre has de donar i per donar has de rebre…\nCoincidir amb una xarxa (PLN) de persones de diferents àmbits i disciplines i, per tant, heterogènia, que em permet mirar el món de manera global i al mateix temps veure’n el mosaic. Poder sortir de la pròpia institució per tenir més perspectiva. A casa, aquests dies, parlem molt d’anamorfismes i tenen gràcia, perquè et permeten veure una imatge més o menys deformada segons el punt d’observació… És bo moure’t per poder tenir diferents punts d ‘observació, t’enriqueixen i t’obliguen a prendre partit, a posicionar-te…\nCoincidir amb una xarxa, comunitat d’aprenentatge o comunitat de pràctica més o menys ortodoxa que ha de construir projectes i productes, comunitat que ha de generar debat, intercanvi, reflexió, criteris, decisions…\nEn tots aquests escenaris d’aprenentatge se’m fa indispensable la interacció, cada vegada resulta menys enriquidor anar a formacions on no pots conversar, intercanviar…\nLa formació també m’ha de permetre experimentar, innovar, somiar, m’ha de provocar la creativitat, m’ha de fer creure en mi mateixa i m’ha d’aportar benestar i satisfacció…\nImatges cedides per Jordi Bonmassip de l’anamorfisme fet amb els alumnes de dibuix de l’Institut Pau Vila de Sabadell.\nPublicat dins de Formació de formadors, General, MOOC, PLE\t| Etiquetat com a actitud, formació permanent, PLE, PLN\t| Deixa un comentari


Redacció 10 gener 2021\nFins el 1996. Els historiadors calculen que es van produir desaparicions forçades de menors fins a finals dels anys noranta. Nens i nenes robats fins fa ben poc. Algunes xifres eleven les víctimes fins als 300.000 a tot l’Estat des de la Guerra Civil espanyola. I Catalunya no en va ser una excepció.\nEls primers anys del franquisme, els menors de tres anys eren robats a les seves mares com una suposada forma de trencar el gen roig a tota una generació de dones que van caure a les mans del règim franquista. Algunes van ser víctimes de violacions a la presó. Dels anys 50 a finals del franquisme, els casos de desapricions de menors es va focalitzar en dones que van ser mares molt joves i solteres, dones pobres, dones que el règim reprovava moralment… Va ser una etapa de molts “nadons morts”. Una pràctica que va seguir anys després, amb la connivència de l’església i tot plegat encobert per la poca informació registrada -el part anònim no s’il·legalitza fins el 1999.\nSón moltes doncs les famílies que en van ser víctimes. I el pas dels anys i l’envelliment de les mares ha evidenciat com mai la urgència d’una llei que reparés aquests casos específicament. I així s’ha fet al Parlament, amb el suport d’Esquerra Republicana, que sempre ha alçat la bandera de la memòria històrica. En el cas dels nadons robats, va ser Magda Casamitjana qui va començar la tasca al Parlament, que ara ha reprès la diputada Raquel Sans. Per això, fa pocs dies el Parlament va tornar a fer un pas endavant en memòria històrica amb un suport amplíssim: va aprovar la llei que en repara les víctimes.\nUna llei que pretén evidentment ajudar les famílies i combatre no només la desmemòria sinó també un biaix històric clarament de gènere i de classe. Un acte de justícia. Així ho explicava Raquel Sans quan es va aprovar la llei al Parlament:\n🎥[VÍDEO] @raquelsans: "Avui, a Catalunya, aixequem la catifa de les vergonyes❌ i oferim a les víctimes una eina que les ha d’ajudar en la recerca de la veritat✅ i en la reparació"\nEl #Parlament debat la llei sobre la desaparició forçada de menors 👇 pic.twitter.com/qYHCzJ18Mh\nEl dret a la reparació implica, doncs, diverses variables:\nEs fixa legalment que les víctimes poden conèixer i restituir la seva identitat veritable a tots els efectes\nLes víctimes també tenen dret a emprendre accions contra les persones que van ser resonsables d’aquestes pràctiques.\nEn cas que la cerca doni resultats i si les dues parts s’hi avenen, tenen dret a un retrobament acompanyats per professionals de serveis públics.\nPer això, llei catalana impulsa dues eines vitals per a les famílies que sospiten que van ser víctimes d’aquestes trames: d’entrada, un registre d’ADN i una base de dades que ha de facilitar el retrobament familiar, de la mateixa manera que passa amb la llei de fosses. La segona, una oficina d’atenció a les víctimes que centralitzarà tots els tràmits que han de fer els afectats. L’oficina ha d’actuar com a finestreta única per ajudar-los, guiar-los i obrir-los totes les portes que calguin per accedir a la informació que busquen. De fet la llei obliga des de registres civils fins a hospitals passant per cossos policials, l’església o entitats privades.\nEra indispensable fer-ho, i ho hem fet possible. Contra el fexisme, més memòria!


No hi ha enemic petit: Guti i Gago disparen contra el cor del Madrit\nSense pèls a la llengua. Si només fa uns dies que Fernando Gago deia a l'Argentina que "el Barça és el millor equip de la història", que "avui en dia és molt superior al Reial Madrit", que "era impossible derrotar-los" i que l'afició del Bernabéu "no se n'adona", Guti també ha demostrat no tenir pèls a la llengua. Veurem quan triguen a obligar-lo a disculpar-se però, de moment, el jugador del Besiktas ja ha deixat algunes perles. Que si "Cristiano Ronaldo no dóna la talla en els partits importants", que si "Messi és millor que ell", que si "el Barça ha explotat amb la pedrera i nosaltres no la cuidem", que si "gastem més diners en fitxar jugadors que en fabricar-los", que si "em mereixo un homenatge", quei PIM, que si PAM.\nPS: En els dos casos no es pot parlar de resentiment, sinó de veritats objectives...\nPublicat per nohihaenemicpetit a 22:52\nEtiquetes de comentaris: Fernando Gago, Guti\nAnònim 29 de juny de 2011 a les 8:44\nQue si PIM, PAM ... boníssim ... diu veritats com temples ... aquest noi em comença a caure bé ... no sé si pel personatge de Cracòvia o què ... però m'és més simpàtic!!


Som de la Mercè: 24/03/2014\nMestres de la Mercè als anys 70 del segle XX\nDe les profunditats de l'arxiu que s'ha anat formant al bloc rescatem una imatge dels anys 70 del segle XX. Un grup de professors de la Mercè, que van fer-se una foto a la galeria del pati interior de l'edifici del carrer Montcada. Això ens permet datar, si més no, la dècada, ja que la nostra escola va estar a l'antic seminari i antic institut entre 1970 i 1982. Ens és difícil afinar l'any exacte, perquè en aquells anys van haver-hi algunes baixes a la plantilla docent (per jubilació i altres causes), que podria ser una referència, però no tenim la seguretat que a la foto s'hi posessin tots els mestres.\nA més, lamentem no recordar ni tenir localitzat qui va aportar la foto. Podria ser la Carme Castellà, filla del director Joan Castellà?\nSi no anem mal fixats, la foto va fer-se al primer dels dos pisos que hi havia al voltant del pati. Des d'una banda a l'altra i segurament que amb una càmera molt senzilla. Algú sap qui la va fer? Potser un altre mestre?\nL'estètica de l'espai retratat és la que va introduir-hi Regiones Devastadas quan va rehabilitar l'edifici després de la guerra civil. El casalici va quedar molt danyat, tant que les obres van haver d'esperar catorze anys. I com hem explicat en altres entrades, l'església (monumental, era la més gran de Tortosa després de la Catedral) va ser abandonada i enderrocada en dues fases: al seu lloc s'hi va habilitar una pista poliesportiva que els alumnes de la Mercè vam usar com a pati.\nPerò el més important és identificar correctament els protagonistes de la foto. D'alguns no tenim el nom. Amb la col·laboració de la Pilar Lalana, hem completat part del llistat. La Pilar també ha contactat amb donya Hermínia Sabaté, que ha aportat algunes informacions sobre els mestres numerats com a 7 i com a 15, que ampliarem en una propera entrada.\nEns ajudeu a acabar-ho? Podeu fer-ho posant comentaris a l'entrada, o comentant a l'habitual enllaç que posem a Facebook. Amb les vostres aportacions anirem completant el llistat.\n1. Pilar Querol\n2. Hermínia Sabaté\n3. Pepita (?)\n4. Josefa Blay\n5. Agustí Subirats\n6. Maria Cinta Febrer\n7. Victoria Hernández (*)\n8. Pilar Pijoan\n9. Josefina Climent\n10. Joan Castellà\n11. Santos Nieto\n12. Josep Lluís Sebastià\n13. Miquel Accensi\n14. Joan Redó\n15. Vicente (?)\n(*) Aportació després de la publicació\nPublicado por Toni Gallardo en 12:24 1 comentari:\nEtiquetas: alumnes, antics alumnes, carrer montcada, escola, escola de la mercè, exalumnes, fotos, fotos antigues, fotos històriques, històries, històries escolars, la mercè, mestres, professors, Tortosa


Sense eufemismes: 2008\nI la Grossa continua sense arribar. Tenia força esperances amb el 41713, no us ho negaré. Però mireu-me, un altre cop pujant les escales de casa amb el cap cot i amb un somriure perdedor. El que em fot més és que mirava el sorteig per a compadir-me. Creia que uns calerons no em farien cap mal, que m'ajudarien a tenyir les engrunes del 2008 amb una mica de felicitat. Res de res. Ara que, mirant-ho bé, no sé perquè em sorprenc tant, un any com aquest no em podia deparar res de bo, ni una sola recompensa o incentiu tan sols. El 2008 marxa de la pitjor de les maneres, sense que jo li digui adéu. Potser ara mateix estic inflat de prepotència, però no es mereix que em despedeixi d'ell, ni molt menys. No enganyaré a ningú quan dic, sense cap mena d'exageració victimista, que l'any que marxa ha estat el pitjor de la meva vida. I ho dic categòricament, insisteixo. Miro enrere i no sóc capaç de treure'n bons records, només merda i mals moments. I això que ara sóc llicenciat, que he començat un Màster interessant i que a vegades em penso que sóc feliç. Però no, la famosa "balança de final d'any" està molt desequilibrada, malgrat que jo l'intento desestabilitzar perquè els bons moments pesin més. A vegades veig a gent ensorrada per qualsevol tonteria, i després de pensar que són uns cabrons m'adono que tothom té els seus motius. I m'imagino un nen de l'Àfrica que em mira i em maleeix, que donaria mitja vida per tan sols tenir el que jo ignoro que tinc. És llavors quan m'omplo d'un optimisme que m'enganya, el mateix que em va convènçer el 31 de desembre passat que tot milloraria per, dues setmanes més tard, estar altre cop dins el pou. La felicitat no és que sigui efímera, simplement no existeix. O almenys no existeix en un inconformista destructiu com jo. Poden haver-hi moments d'eufòria on la felicitat es desdibuixa i t'enreda, instants d'èxtasi col·lectiu com la celebració de Cap d'Any amb els amics, on res ni ningú et pot aturar a desbordar alegria per tots costats. Jo particularment me'n ric d'aquells que es fan propòsits per l'any vinent, que diuen que el següent ha de ser molt millor. Crec que tempten el destí, que no són -som- res més que unes simples titelles dependents, innocents. Potser és degut a les meves experiències anteriors o simplement perquè ho trobo una ximpleria, que no em marcaré cap tipus de meta per l'any 2009. No seré tan ruc com per clamar una cosa per, més tard, sentir-me traït. Espero, això sí, que la sort m'acompanyi a mi i a les persones que m'importen de debó. Tenint en compte que són poques, crec que potser aquest capritx es farà realitat i tot. Sí, sort, simplement demano això. Que si m'han de venir males notícies no vinguin agafades de la mà, formant una manifestació dolorosa a la meva ment. Amb això em conformo. De la resta me n'ocupo jo, no vull omplir de responsabilitat a 365 dies atònits. Estic convençut que començo de nou, que haig de començar de nou més ben dit. I m'adono que ja estic fent propòsits impulsius i buits. Res, Bon Nadal i Feliç Any Nou a tothom qui llegeixi aquest escrit. Una mica de sort per vosaltres també.\nPublicado por Jordi en 3:23\nEstava donant voltes al meu blog, comptant amb els dits d'una mà els comentaris que he tingut últimament (zero) i m'ha sorprès observar que feia quatre hores que havies actualitzat el teu.\nSi et serveix de consòl, a mi tampoc no m'ha tocat la grossa; en realitat, ni la grossa ni la petita. I pel que fa a la balança... Suposo que tots fem petits trucatges perquè acabin pesant més els bons moments (o passem directament de fer balanços, jeje).\nL'any que ve pinta molt bé, no cal fer-se bons propòsits. Ja d'entrada sabem que, com a mínim, estarem entretinguts amb un "màster interessant" ;-)\nPD. M'ha agradat molt el teu escrit. És trist, és veritat, hi trobo a faltar tres gotes d'optimisme i un somriure, ni que sigui un de tímid, però... M'ha agradat. He sentit la teva veu entre les paraules. Felicitats.\nMmmm T'has mullat però... abans sempre em sortia per cap d'any un pessimisme terrible, que feia olor a ranci. Ara, al meu diari sols intento comptar els segons, minuts hores que de debò omplen el got. Mica en mica es va omplint i sí, a vegades sembla que tot es buidi però simplement aquests no són els minuts que després recordaràs, són minuts que toquen que fan mal, però no sempre estan. Si t'imagines la vida com un sinus, per arribar a un màxim positiu has de passar per un mínim, i així n vegades! Aquesta és la gràcia, ser sinusoide! Apa, no sigui res l'any i continua així d'inspirat!\nMiquel Duran-Frigola dijo...\nm'alegra llegir-te, xari, però m'entristeix molt entendre't\net desitjo de tot cor unes bones festes. ens veiem per banyoles.\nescrius bé, desgraciat\nSort que escrius tan bé que m'ovlid de que conec a l'autor i no m'afecta tant el que dius, i tot i així...\nSORT I BON ANY\nEi, he vist el teu comentari al blog!\nEn fi, si comences amb trampolí i fent un salt mortal acabat en posició d'àngel, que aquest Resumiendo del 2008 sigui el més nefast que s'hagi vist! En fi, que aquests dies hi ha molt cap cot que encara escolta els "jo faré" de l'any nou passat i que s'han quedat a la vitrina dels records. Però tens raó, millor treure les males puces ara, i començar l'any amb el cap ben net!!!\nPer cert, no dubto de la teva capacitat amb les gambes, però pots estar ben segur que tens davant una oponent temible! xD Tot i que amb el turró també faig por!!\nVagi bé el cap d'any, que les festesno es facin massa curtes! continuarem passant per aquí. xD Cuida't!


À Punt - Tècnics d'Hisenda demanen prorrogar fins al setembre la campanya de la renda per la Covid-19\nTècnics d'Hisenda demanen prorrogar fins al setembre la campanya de la renda per la Covid-19\nÚltimes notícies | 27/03/2020 09:35\nLa campanya de la renda començarà el pròxim 1 d'abril i inicialment finalitzaria el 30 de juny / Arxiu\nEl personal tècnic del Ministeri d'Hisenda (Gestha) demana a l'Agència Tributària (AEAT) que prorrogue fins a finals de setembre el tancament de la campanya de la renda, que començarà el pròxim 1 d'abril i inicialment finalitzaria el 30 de juny, a causa del confinament de la població espanyola per a fer front a la propagació del coronavirus. Així, l'AEAT s'alinearia amb la data de la fi del termini de la declaració de la renda aprovat per les hisendes forals de Guipúscoa i d'Àlaba.\nD'aquesta manera, les persones majors –que són sobretot les que continuen optant per la via presencial– podrien rebre una atenció adequada i sense riscos per a la seua salut a les oficines de l'AEAT, on a priori es podran presentar els esborranys, amb cita prèvia, a partir del 13 de maig.\nAixí mateix, segons explica Gestha en un comunicat, aquesta pròrroga facilitaria a 4,9 milions de declarants més que puguen acudir al seu assessor fiscal. I entre ells es trobarien els 3,1 milions d'autònoms –inclosos els del sector agropecuari–, que han de recollir la documentació dels seus negocis. Cal tindre en compte que al juliol els assessors estan centrats en les declaracions de l'Impost de societats i que agost tradicionalment és un mes vacacional també per a l'assessoria tributària. En el cas d'aquest col·lectiu, els tècnics demanen un termini excepcional perquè els autònoms puguen renunciar al règim de mòduls abans del 20 d'abril.\nReforçar l'atenció telefònica\nD'igual manera, Gestha insta a reforçar l'assistència telefònica amb el pla Li telefonem (en la passada campanya es van atendre a quasi 563.000 declarants) així com a avançar l'inici previst del 5 de maig a la segona quinzena del mes d'abril per a incrementar la presentació de declaracions per aquesta via i, així, reduir la xifra dels més de 1,8 milions de persones que van acudir presencialment a les oficines de l'AEAT en 2019.\nEn qualsevol cas, els tècnics estimen que, a tot Espanya, 14,8 milions de contribuents rebran quasi 11.927 milions per les seues devolucions a partir del segon dia des que la sol·liciten, atés que el 70% de les declaracions ixen a retornar i que el 87,7% de les mateixes es presenten amb el programa Renda web de l'AEAT.\nA la Comunitat Valenciana preveuen que hi haja 1,6 milions de declaracions a tornar –el 70,3% del total–, que rebran 1.207 milions d'euros. Segons les estimacions de Gestha, l'import mitjà a tornar serà de 729 euros.


La Plataforma per una fiscalitat justa exigeix una llista de paradisos fiscals valenta i efectiva - Promovem el finançament ètic i solidari\nPosted on 04/12/2017 by Fets Finaçament ètic i solidari\nEl proper dimarts cinc de desembre, la Unió Europea presenta la seva primera llista oficial de paradisos fiscals. Tot i que fa més de dos anys, la selecció incloïa 92 jurisdiccions, tot apunta a una rebaixa del llistat final. Per començar, la UE exclou sistemàticament els estats membres, quan seguint els criteris establerts, n’hi ha quatre que haurien de ser considerats també com a paradisos fiscals: Malta, Irlanda, Holanda i Luxemburg.\nEls paradisos fiscals són autèntiques xacres econòmiques que aprofundeixen la desigualtat, contribueixen a crear desequilibris, crisis econòmiques i corroeixen la democràcia. Ara mateix, totes les empreses de l’IBEX 35 tenen filials a paradisos fiscals i més de la meitat del comerç mundial hi passa. El darrer informe d’Oxfam Intermon revela que els principals bancs europeus guanyen un de cada quatre euros en paradisos fiscals, 25.000 milions.\nAmb aquestes dades sobre la taula i en un context de grans filtracions que vinculen empreses i grans fortunes a paradisos fiscals, com Swissleaks, Luxleaks, Panama Papers i el més recent Paradise Papers, la Plataforma per una fiscalitat justa defensa una sèrie de mesures imprescindibles per una lluita efectiva contra els paradisos fiscals:\nPressionar des de tots els àmbits administratius, començant pels municipis, perquè s’aprovin mocions en què es declarin Zones lliures de paradisos fiscals (ZLPF).\nExigir la incorporació de mesures de responsabilitat fiscal de les empreses en els criteris de contractació pública de les administracions\nObligar totes les empreses i corporacions (no només a aquelles que facturen més de 750 milions d’euros anuals com marca la llei actualment) a què informin anualment de les seves inversions, beneficis i impostos pagats país per país, de manera que no puguin amagar els seus guanys. I alhora, que aquesta informació sigui d’abast públic.\nOrdenació de nous delictes vinculats a l’oferiment al mercat dels serveis idonis per a la defraudació tributaria per part d’assessors, exigint responsabilitat solidària a totes aquelles empreses o professionals que ofereixin serveis de facilitació per a la construcció de vehicles de frau i elusió.\nReclamar als nostres representants polítics incidència a la Unió Europea perquè es creïn sancions que penalitzin els països o territoris que conservin el secret bancari i l’opacitat en la propietat de les societats, així com aquells països que utilitzin el seu sistema tributari per realitzar dúmping fiscal. En aquesta línia, proposem la imposició de taxes o aranzels equivalents a la pèrdua econòmica que genera l’intercanvi econòmic amb països considerats paradisos fiscals.\nS’ha d’exigir un Impost a les transaccions financeres (ITF) capaç de dissuadir l’enorme flux especulatiu que es negocia des d’aquestes plataformes opaques.\nATTAC ACORDEM, CCOO de Catalunya, CONFAVC (Confederació d’AAVV de Catalunya), CRISTIANISME I JUSTÍCIA (CJ) – Fundació Lluís Espinal, CUS (Coordinadora d’Usuaris de la Sanitat), ECOLOGISTES EN ACCIÓ, FETS (Finançament Ètic i Solidari), Fiare Banca Etica, GESTHA Catalunya (Sindicat de Tècnics d’Hisenda), L’OCUC (L’Organització de Consumidors i Usuaris de Catalunya), MLP (Moviment Laic i Progressista), Oxfam Intermon, UCC (Unió de Consumidors de Catalunya), UGT de Catalunya, Economistes en acció (Grup Economia Social del Col·legi d’economistes).\n← Previous Previous post: Cooperació i finances ètiques, una aliança necessària\nNext → Next post: Les finances ètiques, la construcció d’una relació


LES UNIVERSITATS, SEUS PER A CONGRESSOS | Agència Catalana de Turisme – ACT\nInici > Actualitat CCB > LES UNIVERSITATS, SEUS PER A CONGRESSOS\nLES UNIVERSITATS, SEUS PER A CONGRESSOS\nParanimfs, aules magnes, sales d’actes, vestíbuls…, les universitats aposten cada cop més per obrir els seus espais més enllà de la seva comunitat acadèmica per a l’organització de tot tipus d’esdeveniments, com són cursos, simposis, congressos o jornades. Aquesta tendència, que ja està ben implementada en el mercat anglosaxó, no deixa de créixer a l’Estat gràcies a l’impuls de l’Asociación de Oficinas de Congresos de Universidades y Fundaciones Universitarias (OCUE); la xarxa que treballa per contribuir a la consolidació de les universitats com a llocs de trobada i d’organització d’actes. Els seus objectius principals són donar visibilitat i potenciar la reputació acadèmica dels centres i donar rendibilitat i posar en valor el seu patrimoni. Així, les universitats poden oferir, a qui vulgui celebrar un esdeveniment a la seva seu, serveis de gestió i coordinació de proveïdors, d’assessoria i de contractació de professionals en l’organització de congressos (OPCs), entre d’altres. Segons Maria Clarella, presidenta de l’OCUE, “Catalunya necessita les universitats perquè són incubadores de coneixement i les universitats necessiten Catalunya pel seu atractiu com a destinació”. Per tant, és molt beneficiós per al territori català i per a la comunitat acadèmica que les universitats siguin seus que atreguin talent nacional i internacional per tal d’augmentar l’impacte científic i econòmic.\nPer a més informació, podeu accedir al web de l’OCUE en aquest enllaç.\n⇐ WHAT’S ON? – Propers congressos\nBARCELONA, MILLOR DESTINACIÓ DE CONGRESSOS DEL 2017 ⇒


Health 2.0 Europe, trobada europea de salut digital a Barcelona - #89 - Flash TicSalut - TicSalut\nHealth 2.0 Europe 2016 reuneix a pioners de la salut 2.0 com el Dr. Rafael Grossmann, Esther Dyson i Dr. Julio Mayol.\nHealth 2.0 Europe és, des de 2010, la plataforma per desenvolupar i presentar noves solucions tecnològiques en l'àmbit de la salut digital. Provinents de tot arreu del món, es donaran a conèixer idees innovadores que s'han convertit en eines per ajudar al professional mèdic i als pacients en el seu dia a dia a l'hospital o telemàticament. L'organització ha escollit un cop més Barcelona per ser la capital de la innovació amb una gran concentració de start-ups i per la seva estreta col·laboració amb el Mobile World Capital.\nPerquè cada actor de l'ecosistema tecnològic estigui representat, el programa del Health 2.0 Europe d'enguany es vertebra sobre l'augment en l'adopció de solucions innovadores per part de pacients i professionals de la salut, l'augment de la inversió en start-ups, i la integració d'aquesta nova tecnologia en els sistemes de reemborsament sanitaris.\nHealth 2.0 Europe 2016 reuneix a pioners de la salut 2.0\nEntre els ponents del congrés es troben noms de talla internacional com el Dr. Rafael Grossmann, cirurgià i traumatòleg pioner en salut digital (va realitzar la primera cirurgia documentada amb Google Glass); Esther Dyson, una de les inversores en salut digital més influents en el món, entre les seves últimes inversions es troben PatientsLikeMe, 23andMe, Health Tap o Omada Health; i el Dr. Julio Mayol, director de la Unidad de Innovación del Instituto de Investigación Sanitaria San Carlos (IdSSC) i assessor de start-ups dedicades a la tecnologia biomèdica i la salut digital.\nMés de 120 ponents, 30 inversors i 50 demos en directe de noves solucions digitals\nEn l'edició del Health 2.0 Europe al 2015 "ja es van presentar solucions tecnològiques i digitals en un estat de maduresa més avançat que en anys anteriors i a punt per a la seva implementació. El balanç general va ser molt positiu i comptem amb la presència de 500 assistents, xifra que esperem superar aquest any ", informa Pascal Lardier, Director Internacional de Health 2.0 Europe.\nRepetint la bona acollida de l'edició anterior, es realitzaran 50 demostracions de solucions digitals en directe, sempre des del punt de vista de l'usuari. Solucions innovadores per a ajudar a tots els agents implicats en la gestió de la salut (pacients, metges, laboratoris farmacèutics, asseguradores ...). En aquest sentit, destaca una sessió presentada pel Dr. Rafael Grossmann titulada "Solutions for Hospitals and Health Professionals" on es presentaran cinc de les apps més punteres en aquest àmbit que permeten augmentar la qualitat de l'atenció al pacient i reduir costos sanitaris\nOportunitats de negoci i noves solucions per a metges i pacients\nLes start-ups en salut poden trobar a Health 2.0 Europe visibilitat i finançament. La 5a edició de EC2VC-Investors' Forum and Pitch Competition, se centrarà específicament en l'acceleració del flux d'operacions a Europa. "A Health 2.0 Europe reunim els inversors internacionals més actius en la sanitat digital perquè puguin contactar amb les start-ups en salut més prometedores. Per això, EC2VC és l'oportunitat per posar en contacte a inversors i start-ups amb projectes tant en la primera com en segon ronda de finançament ", destaca Pascal Lardier.


Vita Moleskine: Proclamació de l’islam de França – V\nEl text d’avui és la continuació del dia anterior i acaba el manifest\n20. En la seva vida diària, tot musulmà ha de mostrar moderació i buscar un equilibri.\n21. Tots els musulmans ha de consumir carn halal. El patiment dels animals no pot ser acceptat per Allah. Per tant, cal reduir al mínim el sofriment causat a l'animal.\n22. Durant el mes de Ramadà, tots els musulmans s'abstenen de menjar, beure, tenir relacions sexuals, i fumar si fuma, des de la sortida fins a la posta del sol, per commemorar el la revelació alcorànica. En cas de no fer-ho, el creient està obligat a substituir el seu dejuni per una caritat o dejunar un altre dia. Les persones malaltes i les dones durant la menstruació i l'embaràs, estan exempts del dejuni. La norma que suspèn el dejuni quan es viatja no val, òbviament, per a un viatge de diverses hores amb tren o amb avió. D'altra banda, el Ramadà significa que els musulmans mostren respecte cap als seus veïns: això vol dir no molestar-los, especialment a la nit.\n23. El profeta Mahoma (la pau sigui amb ell) havia proclamat, en la Constitució de Medina, que tots els que creuen en la unicitat de Déu , ja siguin musulmans, jueus o altres, formaven part de la mateixa comunitat del llibre. D'això es desprèn que qualsevol forma d'antisemitisme és contrari a l'ensenyament del Profeta Muhammad (la pau sigui amb ell). En termes més generals, seguin el seu exemple, l'Islam comporta les virtuts de la tolerància i la benevolència, perquè només Déu és jutge.\n24. Està prohibit expressament a qualsevol musulmà iniciar una guerra, perquè aquest tipus de gihad està permesa només en autodefensa contra un agressor (Alcorà 2, 190). A més, si l'oponent està disposat a fer la pau, els musulmans tenen el deure de cercar amb ells per aconseguir la pau. D'això es desprèn que els criminals que es fan passar per "gihadistes" són usurpadors impius de la gihad i, en conseqüència, usurpadors impius de l'Islam, que és la religió de pau.\n25. La gihad més noble és l’esforç d'auto-control, de transcendència, per aconseguir les millors virtuts dels musulmans.\nPublicat per Jordi López Camps a 6.4.17


Palamós paga als conductors els danys causats per senglars – Ràdio Sant Feliu 107.0 FM\nPalamós paga als conductors els danys causats per senglars\nBy Paul Marca|2010-11-10T11:26:13+02:0010 de novembre de 2010|Sense categoria|0 Comentaris\nL’Ajuntament ha estimat la reclamació arran d’una sentència provinent d’un cas anterior idèntic. Ja fa un temps, l’Ajuntament es va negar a pagar a una conductora els danys del cotxe provocats per un porc senglar en considerar que no hi havia relació causal entre l’accident i un presumpte mal funcionament d’un servei municipal. Però la senyora va portar el cas als tribunals i, finalment, el jutjat contenciós administratiu número 2 de Girona va acabar fallant a favor seu. En aquest cas, l’Ajuntament va haver de pagar 527 euros per reparar el cotxe de la senyora, un Opel Astra.\nEn el cas actual, que va aprovar la junta de govern del 18 d’octubre, els danys afecten un Audi 4 1.9 TDI Avant i el consistori palamosí assumeix només 600 euros del total del cost de la reparació, que és la franquícia, i la quantitat restant, 4.634,29 euros, és assumida per l’entitat asseguradora contractada pel consistori, que és Zurich.\nL’Ajuntament de Palamós indemnitza amb 5.234,29 euros un conductor pels danys soferts pel seu cotxe arran de l’impacte d’un porc senglar quan circulava per la carretera C-31, dins el terme municipal, segons ha acordat la junta de govern. El consistori estima la responsabilitat patrimonial dels danys perquè l’animal provenia de la zona de seguretat, al voltant del nucli urbà, creada fa vuit anys, per separar clarament les zones habitades d’aquelles on es pot practicar la cacera. El protocol especifica que qualsevol dany patrimonial que es produeixi en aquest àmbit ha de ser assumit pel municipi. (El Punt)


24 | Juny | 2021 | BELLATERRA.CAT\nArchive for 24/06/2021\nBELLATERRA CULTURA: La família Garcia-Planas de Bellaterra aporta arxius a RTVE per “Raphael, des de Rússia amb amor 1970-2019”\nPosted in Bellaterra, tagged Bellaterra Cultura, Desde Rusia con Amor, Josep Maria Planas Vilarubia, RTVE Play on 24 Juny 2021|\nEl ballaterrenc Josep Maria García-Planas Vilarubia (1924-2012) va cedir a RTVE uns important d’arxius de les seves gravacions personals de viatges pel món, com Rússia i Txecoslovàquia. García-Planas, va presidir l’UPB/UVB des de 1965 al 1968\nTotes les imatges en color que apareixen en el documental de Raphael les va gravar el bellaterrenc Josep María García-Planas Vilarubia|FOTO: Cedida per la família\nVinculat familiarment a la indústria llanera, el bellaterrenc Josep Maria Garcia-Planas va fundar l’empresa Artèxtil l’any 1946 i va promoure el barri de Nostra Llar (anomenat «cases de Cal Garcia»), 334 cases per als seus treballadors, en terres de Sant Oleguer. Va dotar el nou barri d’una església parroquial i de dues escoles, una per a nois i una altra per a noies. També hi va construir el pavelló esportiu de l’Artextil i va cedir a l’Ajuntament els terrenys per a edificar-hi el Pavelló Municipal d’Esports i la Pista Municipal d’Atletisme. Entre altres distincions, va rebre la Medalla d’Or de la Ciutat.\nEl 29 de març del 2000 Sabadell li dedicà una plaça a les cases de Cal Garcia.\nPostal de Raphael que els anys 70 venien a tots els kiosk de Romania\nRaphael, desde Rusia con amor en RTVE Play👇👇👇👇 https://play.rtve.es/v/5931628\n‘Raphael, des de Rússia amb amor’, la increïble història de l’artista que va creuar el Teló d’Acer\nPer a molts, la revolució russa va ser la que Raphael va fer esclatar en els anys seixanta. En ple franquisme, mentre la Guerra Freda dividia el planeta en dos pols oposats, Rafael Martos, conegut artísticament com Raphael, entrava directament a el cor de gairebé quaranta milions de russos que van descobrir les seves cançons amb la pel·lícula Diguin el que diguin (1968). Doblegada i emesa en múltiples cinemes de la URSS, el seu èxit i acollida el van convertir en una figura extremadament popular a la Unió Soviètica, fins al punt que l’aprenentatge de l’espanyol a les escoles i universitats d’aquest país va augmentar un 60% en aquella dècada .\nBandes de la talla dels Beatles o els Rolling Stones van veure amb desconcert com aquell Jaén creuava el Teló d’Acer, una frontera que ells tenien vetat traspassar. I ho feia amb la rebuda que cap altre artista europeu havia tingut abans. Sobre la magnitud d’aquell fenomen posa la seva mirada el documental Raphael, des de Rússia amb amor, dirigit per Xavier Baig i Jordi Rovira, que aquest diumenge, 20 de juny, estrena Imprescindibles. Una emissió que serveix per celebrar doblement els 60 anys de carrera musical de l’artista i el Dia de la Música que té lloc un dia després i per al que La 2 ha organitzat una programació especial sota el hastag #La2EsMúsica.\nCartell del documental ‘Raphael desde Rusia con amor’\nJo sóc aquell … que va creuar el Teló d’Acer\nRaphael, des de Rússia amb amor part del relat històric per endinsar-se en el de les emocions que provocava la seva música i mostrar les seves pròpies. Les d’aquell nen que va néixer a Linares i va créixer en el madrileny barri de Quatre Camins, cantant en el cor i recorrent tots els concursos musicals de la ràdio de al moment. “Cantant, ballarí, coreògraf, director, escriptor, pintor, actor … no ho sé, però el meu camí, des de sempre estaven per aquí, des de petit sempre vaig saber que seria artista”, explica un ja encimbellat Raphael en una de les entrevistes d’arxiu que recupera el documental.\nEl cantant parla a càmera, des del passat i amb l’experiència de el present, per detallar aquells inicis en el món de la cançó de la mà del seu amic Paco Gordillo. “Va ser la primera persona que va creure totalment en mi”, confessa Raphael. Ell va ser qui el va aconseguir la prova en la discogràfica Phillips que el encastellaria i llançaria els seus primers singles. “A l’sortir d’allà jo li vaig preguntar perquè si es deia” Filips “s’escrivia amb” ph “i em va dir que aquella” ph “era la efe internacional i que, per exemple, si jo em llamases Rafael amb ph em entendrien en tot el món “, recorda. I així és com va decidir que el seu nom es transformaria. “Perquè jo ja tenia aquesta idea que em escoltarien a tot el món”, afegeix.\nLa passió de les raphaelistas\nHistòria i biografia es van filant a través de les veus de periodistes com Rosa Maria Calaf; historiadores com Carmen Claudín; la fotògrafa de Raphael, Joana Biarnés; la seva dona Natalia Figueroa i tot un seguit de “raphaelistas” russes. El punt central de l’relat es desenvolupa en 1971, any en el qual la pel·lícula de Mario Camus Diguin el que diguin (1968) es projecta a Rússia. La seva estrena a la Unió Soviètica arriba després d’anys de cert aperturisme i el desenvolupament de la Primavera de Praga. “A Espanya la van veure dos milions i mig de persones, a Rússia prop de 40”, comenta Raphael en el documental.\nRaphael i les “raphaelistas” RAPHAEL I LES “RAPHAELISTAS”\n“Tot el que procedia de l’exterior es demonitzava per posar en perill la integritat dels joves russos”, explica Galina Sokolova, la intèrpret de Raphael el Rússia i una de les seves grans admiradores. Per això el seu èxit rotund i la seva rebuda va ser tan sorprenent. Tot i que el documental deixa caure que alguna cosa va tenir a veure la presència, durant aquells anys, d’una ministra de cultura que també va callar rendida als peus del de Linares a l’veure’l a la gran pantalla.\nRaphael durant la seva primera gira a Rússia\nEn Raphael, des de Rússia amb amor, seguim els passos i les anècdotes de les seves quatre primeres gires per Rússia abans de la caiguda del mur el 1989 i la del seu retorn el 1997. Com la seva alimentació a base de llaunes de conserva, les dificultats burocràtiques , el tour que va fer amb la seva dona Natalia i les confessions dels que, 50 anys després d’aquell primer concert a Moscou, segueixen convençudes que ell va ser el primer gran amor de milions d’adolescents russes que avui pentinen cabells blancs i que segueixen celebrant la seva aniversari cada any, cantant les seves cançons pels canals de Sant Petersburg.\nRaphael 6.0 Tour\n“He decidit celebrar amb magnificència el meu seixanta aniversari sobre els escenaris”, ha comunicat l’artista a través de la seva pàgina web. L’estrena de Raphael, des de Rússia amb amor, coincideix a més amb les primeres setmanes de la seva nova gira que va arrencar el passat 12 de juny i amb la qual va a celebrar els seus sis dècades de música en viu. El projecte, anomenat RAPHAEL 6.0, consta d’una gira per tot el món, la sortida d’un disc de duets amb artistes com Manuel Carrasco, Luis Fonsi, Vanesa Martín, Glòria Trevi, Pablo Alborán, Alejandro Fernández, Mikel Izal, Mon Laferté, Omara Portuondo i Luciano Pereyra, Pablo López i Natalia Lafourcade; nous videoclips i més sorpreses.\nFont: RTVE, Wikipèdia,\nBELLATERRA CULTURA: Refranyer popular català per Sant Joan\nPosted in Bellaterra, tagged Bellaterra Cultura, Refranyer popular català, Sant Joan on 24 Juny 2021|\nRefranyer popular per Sant Joan:\nPer Sant Joan, tot es fa gran.\nPer Sant Joan, tot creix un pam.\nSUCCESSOS: Incendi a Bellaterra durant la revetlla de Sant Joan\nPosted in Bellaterra, tagged Bellaterra, Incendi revetlla Sant Joan 2021, Successos on 24 Juny 2021|\n“Quan al cap de 20 minuts van arribar els bombers de Generalitat, els veïnat proper ja havia estingit l’incendi allargant les seves pròpies mànegues d’aigua, i amb extintors privats”\nIncendi de xiprers a causa de cohets i petards durant la revetlla de Sant Joan|BELLATERRA.CAT\n🎥 Vídeo per gentilesa de la nostra veïna Ana Collado👇\nDetall dels xiprers cremats durant la revetlla de Sant Joan|BELLATERRA.CAT\nEls Bombers de la Generalitat van atendre ahir de matinada, durant la revetlla de Sant Joan, trucades del veïnat de Bellaterra (Vallès Occidental) per un incendi -a causa de focs d’artifici- al jardí d’una casa del Camí Antic amb el carrer Casas i Amigó, però quan va arribar la dotació -després de 20 minuts- van comprovar que els veïnat proper ja havia estingit l’incendi allargant les seves pròpies mànegues d’aigua, i amb extintors privats. Feliçment no es va registrar cap incidència greu ni cap sinistre major perquè els propietaris eren ausents.\nARA EDITORIAL: La llibertat dels presos és una victoria\nPosted in Bellaterra, tagged ahir dimecres 23 de juny, Bellaterra, Els nou líders independentistes sortint de les presons definitivament, politica on 24 Juny 2021|\nEls nou líders independentistes sortint de les presons definitivament, ahir dimecres 23 de juny|CCMA\nL’existència de prop de 3.000 persones amb alguna causa judicial pendent relacionada amb l’1-O o amb les mobilitzacions posteriors ha fet que l’independentisme hagi estat contingut a l’hora de celebrar la posada en llibertat dels nou presos polítics. Però no hi ha dubte que després de gairebé quatre anys entre reixes, els indults es poden considerar una victòria del moviment independentista, ja que el gest del govern de Pedro Sánchez no s’entendria sense la perseverança en les mobilitzacions de protesta, sense el suport electoral rebut pels partits sobiranistes i, per descomptat, sense les victòries judicials a Europa i la pressió d’organismes internacionals com el Consell d’Europa o ONGs com Amnistia Internacional. És tot aquest seguit de factors, sumats a la necessitat aritmètica que té el PSOE del suport d’ERC al Congrés (és a dir, un altre cop els vots independentistes), el que explica que un govern espanyol s’hagi atrevit a desautoritzar el poder judicial amb una decisió que, com era previsible, ha crispat encara més la dreta.\nPerquè els indults són, en essència, un pas que busca treure el conflicte català de les urpes de la justícia per tornar-lo a la política, és a dir, a la taula de negociació. Hi ha una frase de l’informe que justifica l’indult a Raül Romeva especialment significativa en aquest sentit: “El càstig penal ofereix una utilitat limitada a l’hora de pacificar situacions de conflicte com la que viu la societat catalana provocades per la contraposició d’ideals polítics”. És a dir, el govern espanyol admet que la sentència del Suprem no ajudava a resoldre el conflicte, ans al contrari, el que feia era exacerbar-lo i enquistar-lo, i per això el millor era deixar la seva conseqüència més visible, les penes de presó, sense efecte.\nPerò com dèiem el PSOE no ha arribat tot sol i de manera ràpida a aquesta conclusió. Ha calgut que en repetides ocasions des de l’1-O es comprovés a les urnes la fortalesa del moviment independentista, que es veiés al carrer la indignació que provocava la sentència, i que des d’Europa es qüestionés la manera de procedir de la justícia espanyola. El súmmum ha hagut de ser veure com el Consell d’Europa posava Espanya al mateix paquet que Turquia en un informe sobre drets humans. ¿Algú pensa que això s’hauria aconseguit sense aquesta feina de diplomàcia informal que tan bé ha sabut fer l’independentisme en el seu conjunt? Algú creu que, sense la certesa que l’independentisme no desapareixeria pel fet d’empresonar una part dels seus líders, Pedro Sánchez s’hauria mogut?\nPer tot això resulta incomprensible que una part de l’independentisme insisteixi a recelar dels indults i a posar en dubte la integritat dels presos. El missatge que tots ells van llançar aquest dimecres, a favor de l’amnistia i l’autodeterminació, demostra que cap ha renunciat a la seva veu ni al seu compromís ni a les seves conviccions. És per això que la dreta espanyola, el poder judicial i en general l’estat profund estan tan indignats. I per això l’independentisme ha de saber que aquesta és una victòria.


CineBaix - UN AMOR IMPOSIBLE\nTítol original: Un amour impossible Direcció: Catherine Corsini Guió: Catherine Corsini, Laurette Polmanss (llibre: Christine Angot) País: França Durada: 135 min Any: 2018 Gènere: Drama romàntic Interpretació: Virginie Efira, Niels Schneider, Jehnny Beth, Iliana Zabeth, Coralie Russier, Régis Romele, Didier Sandre, Estelle Lescure, Camille Berthomier, Catherine Morlot, Pierre Salvadori, Gaël Kamilindi, Simon Bakhouche, Mounia Raoui, Arthur Igual, Jean-Christophe Brétigniere Música: Grégoire Hetzel Fotografia: Jeanne Lapoirie Distribuïdora: La Aventura Audiovisual Estrena a Espanya: 12/07/2019\nA finals dels anys 50, Rachel, una simple treballadora d'oficina, té un romanç amb Philippe, un brillant jove de classe burgesa. D'aquest amor neix una nena, Chantal. Ell es nega a casar-se amb algú que no sigui de la seva classe, de manera que Rachel haurà de cuidar sola la nena mentre manté una disputa per posar el cognom del pare a la nena.\nUn melodrama dur, un drama familiar i la manipulació d'un home vers una dona són el teló de fons d'aquest sentit relat dirigit per Catherine Corsini (Tiempo de revelaciones). Pocs directors/res tenen la sensibilitat necessària per retratar la vida dels seus personatges a través del temps mostrant les diferents vicissituds que van travessant al llarg de les seves existències. Un tret clàssic de realitzadors orientals com Xiaoshuai Wang, que ho va mostrar en el seu últim llargmetratge So Long My Son(2019) o Jia Zhangke en diversos dels seus films i que té com a últim antecedent el d’Ash Is The Purest White (2018). Al cinema occidental és més estrany veure aquest grau de compassió en presentar les vivències dels personatges però la realitzadora francesa no té res a envejar a aquelles obres amb la proposta que aquí ens convoca.\nEl llargmetratge es situa al final dels anys 50, a Châteauroux, on Rachel (Virginie Efira), modesta oficinista, coneix Philippe (Niels Schneider), brillant jove provinent d'una família burgesa. D'aquesta relació breu però passional naixerà una nena, Chantal. Philippe es nega a casar-se fora de la seva classe social i per això decideix abandonar la dona i la seva pròpia filla. Rachel ha de criar la petita ella sola. Poc importa, perquè Chantal és la seva alegria més gran, i és per ella que lluita per aconseguir que, tot i ser un pare absent, Philippe doni, almenys, el seu cognom a la seva filla. Una batalla que durarà més de deu anys i que acabarà per trencar les vides de Rachel i de Chantal.\nEl guió escrit per la directora al costat de Laurette Polmanss, que adapta la novel·la de Christine Angot, proposa un viatge sensible que es pren el seu temps per desenvolupar les psicologies dels seus personatges fent que per moments el film es senti una mica extens però intrigant i motivador. El realisme amb què es descriu Philippe com un pervers manipulador no fa més que acréixer el sentiment d'angoixa i desolació que transita la protagonista com a mare soltera. La cinta no només denuncia el masclisme imperant dels homes de l'època sinó també un munt de transgressions impunes com l'abandonament de la família i fins i tot certs tipus d'abús tant físics com psicològics.\nEl que va ser clau perquè la cinta es sostingui és la superba interpretació d’Efira que posa el cos a aquesta dona forta que intenta tirar endavant més enllà de qualsevol adversitat. Un tour de forçé per a l'actriu que es va veure reflectit en aquest període ficcional de 10 anys on ha de bregar tant amb la seva exparella com amb una filla que va creixent i independitzant-se. Schneider tampoc es queda enrere amb el seu sobri i esquerp personatge que es contraposa amb la protagonista.\nUna història bella i trista amb diversos alts i baixos com la vida mateixa. Un sentit melodrama que serveix com a bon reflex de la dècada dels 50 i que es veu motivat d'una manera més realista que tants altres productes nord-americans de l'estil. Un relat que posa en evidència les relacions familiars tòxiques i les seves repercussions.\nEl film es beneficia d'una sòbria posada en escena, d'un disseny de producció força atractiu i d'una fotografia destacada com a producte de l'ull sensible de Jeanne Lapoirie (120 battements parell minute).\nUn amor impossible és una pel·lícula atractiva i sensible, més enllà de ser una mica repetitiva i pesada en certs passatges, a més de resultar ser un gran vehicle per a Virginie Efira (a qui pròximament veurem en la nova pel·lícula de Paul Verhoeven) com a actriu. Un film sincer i punyentment bell que no deixarà indiferent l'espectador.\nMartín Goniondzki – Cinefiloserial.com


OPINIÓ - Sergi Tarrés: La legislatura més llarga - CATzona\nDes de la seva sortida a escena, JxCat -també coneguda com “la Llista del President- va jugar amb l’imaginari col·lectiu d’una pretesa desobediència envoltada de simbolisme que mai van arribar a concretar ni a explicar com pensaven portar a terme i a fer efectiva. S’estirava com un xiclet l’èpica de l’anomenat legitimisme com a element retòric i discursiu per utilitzar-ho d’arma llancívola contra Esquerra, el que havia de ser el seu soci de legislatura.\nEl 30 de Gener del 2018 el MHP President Torrent es veia forçat a aplaçar el Ple d’investidura atès que el candidat que proposava JxCat, Carles Puigdemont, no va donar senyals de vida -no l’hi responia ni al telèfon- ni el seu grup va posar cap pla damunt la taula per a fer efectiva la seva investidura en la seva absència a l’hemicicle. Al cap d’uns dies fou el mateix grup el que retirà el candidat mentre tota la maquinaria mediàtica acusava de traïció sense treva a Esquerra. L’argumentari era que Esquerra no s’havia atrevit a desobeir el Constitucional i a investir Puigdemont a distància. La realitat és que el mateix entorn de Puigdemont insinuava, en les jornades prèvies, que el dia de la investidura seria present a l’hemicicle -no en va, durant la campanya, la promesa estrella fou la de que si guanyava tornaria-. Curiosament, el mateix grup que veia tan viable una investidura a distancia el 30 de Gener, al cap d’uns mesos, avalaria la creació d’una comissió d’estudi per canviar el reglament de la cambra per a fer-ho possible reconeixent, de facto, que tota la seva campanya era de pur desgast.\nDesprés de sengles declaracions d’Artadi i Eduard Pujol dient que descartaven desobeir – amb unes recents xifres del CEO que vaticinaven una davallada clara de la “llista del president” en cas de nova contesa electoral- i ja retirat el candidat Puigdemont, s’intentà infructuosament la investidura de Jordi Sánchez -que havia acatat per escrit la Constitució en plena presó preventiva- i Jordi Turull. Essent aquest últim l’únic de les opcions presentades que no fou president per falta de voluntat política. De la CUP en aquest cas.\nI a cada intent fallit, ofensiva a les xarxes i d’opinadors de l’entorn exconvergent insinuant que el “millor pel país” era repetir les eleccions. És a dir, insinuant que estaven disposats a posar en risc una majoria fràgil, aconseguida contra pronòstic i amb tot l’status quo en contra, just després de l’aplicació del 155.\nA poques hores que expirés el termini que marca el reglament perquè es dissolgués automàticament el Parlament i quan gairebé tothom ja es veia tornant a anar a votar, arribava una nova enquesta del CEO que donava una clara victòria als republicans. Ai las! De sota les pedres en sorgí, de sobte, un nou candidat. Aquest sí, sense cap imputació que servís d’excusa a l’Estat per impedir-ne la investidura.\nFinalment, Quim Torra fou elegit 131è President de la Generalitat el 14 de maig de 2018, 5 mesos després de les eleccions. Després d’un nou estira i arronsa simbòlic pels noms que haurien de conformar l’executiu -el President insistia en incloure-hi els antics membres del Govern de Junts pel Sí, encausats pel Tribunal Suprem i Moncloa es negava acceptar-ne el nomenament- el Govern quedà constituït el 29 de maig del mateix any. Cosa que va suposar l’aixecament del 155, més de 210 dies després de que s’intervingués la Generalitat.\nL’entorn de Palau i el mateix President no s’estaven de dir que tot era provisional, que només actuaven de regents i que ho deixaven tot preparat per quan Puigdemont pogués tornar a exercir la presidència. El compromís, fins i tot, passava per no utilitzar el despatx oficial. Des del primer moment, molts donaven per amortitzada la legislatura i, algunes fonts que s’atribueixen a l’entorn de Waterloo, ja s’insinuava que les noves eleccions serien el primer dia que es pogués per reglament. Alguns, doncs, ja apuntaven el 27 d’octubre de 2019 -just un any després de la convocatòria electoral-, és a dir que li vaticinaven només 5 mesos de vida al Govern Torra. I tot, sempre, amb cert to fins i tot burleta contra el principal soci de govern, Esquerra.\nLa tàctica no ha estat altra que la de generar tensions assenyalant a Esquerra de pretesa traïció a cada atzagaiada i a amenaçar amb prémer el botó electoral tot fent-se els milhomes. Cal recordar la suspensió dels diputats electes i la disputa que va comportar -al final, un cop mes, una tempesta en un vas d’aigua- l’enèsima amenaça i posterior embeinada de rigor.\nTrobaríem més moments que posen de relleu aquesta tàctica però la última i més notòria fou la suspensió de l’acta de diputat del President Torra dictada per la junta electoral arran de la sentència del TSJC que l’inhabilitava. Un cop més, picant-se al pit, s’assenyalava ERC com a responsable de no “defensar prou” el President. El 29 de gener d’enguany el Molt Honorable President Quim Torra va sortir en roda de premsa dient que anunciaria la data de les eleccions un cop aprovats els pressupostos. I després, la pandèmia. I, un cop més, enquestes i nova procrastinació electoral per prescripció demoscòpica. Sempre, però, dient que no és el moment de fer “partit” sinó “país”.\nAixí les coses, la legislatura del “govern efectiu”, que havia de ser interina i provisional segons alguns, va camí de ser la més llarga de tot el Procés. Serà que l’exconvergència no vol tornar a prémer el botó sense assegurar-se, aquest cop, que no els tornarà a passar com fins ara, que a cada convocatòria han anat perdent un llençol.\nLLIBRE – Històries confinades. Relats, poemes i il·lustracions santboians del coronavirus\nOPINIÓ – Sergi Tarrés: La memòria i el negoci del patriotisme


«Cada cop que intento tenir relacions em fa molt mal, què puc fer?» | Adolescents.cat\n«Cada cop que intento tenir relacions em fa molt mal, què puc fer?»\nRedacció | 28/09/2018 a les 08:41h\nNoia, 16 anys:\nHola, tinc 16 anys i penso que mai podré perdre la virginitat. Tinc nòvio i ja portem bastant de temps junts. Ho hem intentat de fer vàries vegades però jo li haig de dir que pari perquè em fa molt mal. L'altre dia em vaig arribar a posar a plorar davant seu perquè em continuava fent molt mal i era impossible que entrés. Jo ja no sé què fer, estic molt deprimida i em sento molt malament per ell. Sort que m'ajuda i em consola sempre però necessito ajuda si us plau ho estic passant malament. =(((( És normal que em passi això?? =(\nEl dolor que descrius pot ser degut a diferents motius... si introduïu un dit o dos, també et fa mal? És important anar a poc a poc, no anar directament a la penetració i donar temps a que el vostre cos s'exciti. Quan estem excitades la lubricació vaginal augmenta, estem més relaxades, i tot plegat facilita i ajuda a que la penetració pugui donar-se sense dolor.\nA vegades aquesta associació de penetració = a dolor, provoca que "inconscientment" el nostre cos (i musculatura vaginal) es bloquegi impedint la penetració.\nPer tant, us recomanem molta paciència, i que aneu a un ritme molt més lent. No us pressioneu i jugueu abans amb les mans, proveu d'introduir un dit sense dolor, després dos... de mica en mica, i sense forçar proveu si així us resulta més fàcil.\nDe totes maneres, si tot el que et comentem ja ho heu provat i el dolor i impossibilitat per practicar la penetració continuen, et recomanem que demanis hora amb el ginecòleg perquè pugui valorar-ho.\n«Hi ha alguna manera de suar menys»\n«És dolent portar tampó mentre dormo?»\n«Quines posicions són les millores per a l'estimulació del clítoris?»\n4 dubtes sobre el sexe que segurament teniu (i les seves respostes)\n«Em masturbo malament?»\n«La mida del meu penis és normal?»\nAnònim, 28/09/2018 a les 16:08\nMira a mi em pasava i el millor q pots fer es utilitzar lubricant enserio es com el salvador de la meitat d noies pq ens passa a moltes i es utilitzar lubricant anar amb calma i ja veuras q va genial\nAnònim, 28/09/2018 a les 22:03\nEstic super d'acord amb el comentari d'adalt.\nJo porto gairebé un any tenint relacions amb em meu nòvio molt sovint i encara em fa mal quan entra. Jo el que et recomano és que estigui molt relaxada i que no pensis en què no entrarà pq llavors segur que no entra. A mí en va pasar el mateix que tu, després d'intentar-ho un parell de cops sense que entrés finalment va entrar però amb l'ajut de lubricant.\nAixí que ja saps utilitza lubricant i relaxat, deixa que tot flueixi i t'anirà genial. Molta sort!!\nAnònim, 29/09/2018 a les 00:53\nTeniu tots raó, el lubricant es el millor per això.\nAnònimaaa, 29/09/2018 a les 08:52\nVes al gine en serio... a mi em passava i em van haver d’operar perque resulta que tenia un tabic intravaginal.\nAnònim, 29/09/2018 a les 15:44\nSi et fa moltissim de mal al moment de la penetració i sents que no entra, pot ser un cas de que tinguis vagina infantil, o millor dit Síndrome de Mayer-Rokitansky-Küster-Hause. Es una malaltia que fa que no se't desenvolupi la vagina i es quedi com una vagina d'una infant. Et recomano anar al ginecòleg.\nEm va passar igual: solucionat\nAnònim, 29/09/2018 a les 15:48\nJo em vaig trobar amb aquest problema fa poc. Cada cop que ho feia amb el meu nòvio havia de parar perquè em feia molt mal. I no era mal de que no estava relaxada ni res (perquè no era com el mal que et fa el primer cop que tens relacions), sinó un mal com per el "roce".\nVaig anar al metge i resulta que tenia fongs vaginals, que fan que les relacions sexuals es tornin molt doloroses. Em va costar molt trobar que ho tenia perquè no tenia símptomes de picor, però si que tenia secrecions una mica blanquinoses a vegades. Em vaig fer el tractament i al cap d'una semana ja podia tornar a tenir relacions sense dolor\nRecomanació: ves al metge i demana que et fagin un cultiu per assegurar-te que no tens fongs.


Castellers de Viladecans: 47ª Fira de Sant Isidre de Viladecans: La torre torna a ser nostra, torna a ser fluorescent!\n47ª Fira de Sant Isidre de Viladecans: La torre torna a ser nostra, torna a ser fluorescent!\nEls Castellers de Viladecans, gairebé un any després, tornem a descarregar el 2de6 a plaça, acompanyat pel 3de6 i el 3de6 amb l’agulla.\nEls Castellers de Viladecans vam tornar a actuar a casa nostra, aquest cop en motiu de la 47ª Fira de Sant Isidre i 16ª Mostra d’Entitats, una actuació que, històricament, no havia estat gens favorable per la nostra colla: mai hi havíem fet més d’un castell de 6. Aquest any, però, s’està convertint en una espècie de temporada “trenca-rècords”, on diada rere diada anem superant nous objectius que ens marquem i ho fem, a més, amb molta solvència.\nAmb el 5de6 descartat per manca de gent, l’objectiu principal se centrava en el 2de6. Un castell que feia pràcticament un any que no descarregàvem a plaça, i que hem estat assajant molt intensament des de l’inici de temporada per poder dur-lo i descarregar-lo novament a plaça.\nAmb la tranquil·litat de tenir la feina ben feta, vam començar la diada amb un Pde4 davant dels i les paradistes de l’Associació d’Artesans de Viladecans, on les nostres castelleres, Eva i Alex, hi van exposar les seves creacions durant tot el cap de setmana.\nPde4 descarregat. Foto: Rafa Vázquez\nA la 1ª ronda vam apostar pel 3de6. Un castell de domini perfecte, que no va suposar cap problema per descarregar, i que ens va servir per començar amb confiança una diada, que no sempre ens ha estat del tot favorable, i on també ens va servir per estrenar-hi gent al tronc. És el cas de la Dakota, que va fer per primer cop de terça a la rengla del castell, i també és el cas de la Joana, que tot i haver fet de terça en diverses ocasions, és el primer cop que ho feia a la rengla buida. Felicitats a totes dues!\n3de6 descarregat. Foto: Tiffany Arellano\nA la 2ª ronda arribava el gran objectiu: el 2de6. Un castell amb molts canvis respecte l’últim que es va descarregar, farà ja prop d’un any. Amb moltes hores i feina d’assaig al darrere, el castell va pujar tranquil i segur, però a mesura que avançava, el castell va començar a mostrar-se nerviós. Vam poder carregar el castell amb certa facilitat, però es va haver de treballar de valent per a poder-lo descarregar.\nHa estat el primer de la temporada, i on també fèiem diverses estrenes, començant pel baix, que era en Pau i que mai havia fet un 2de6 en aquesta posició. També va ser el cas d’en Joan, un dels dos segons, i de la Joana, una de les terçes, així com de la Laura, l’enxaneta, que mai havia descarregat un 2de6. Com a curiositat hem de dir que tots quatre es van estrenar a la mateixa rengla, la de la carregada del castell. Moltes felicitats a tots ells, i felicitats a totes i tots, colla! La torre torna a ser nostra, la torre torna a ser fluorescent!\n2de6 descarregat. Foto: Tiffany Arellano\nA la 3ª ronda, i amb l’objectiu del 2de6 assolit, vam optar pel 3de6 amb l’agulla, un castell que dominem amb escreix, que va pujar tranquil i molt segur, que es va carregar amb suficiència i que, tot i patir-lo una mica més del compte a la descarregada, vam poder fer sense cap tipus de problema. En aquest castell ta,bé vam comptar amb una altra estrena, la de la Cristina, que tot i haver fet ja un 4de6 a terços, era el primer cop que feia una estructura de 3. Moltes felicitats a tu també!\n3de6 amb l'agulla descarregat. Foto: Tiffany Arellano\nVam acabar la diada descarregant un Pde4, conjuntament amb els nostres companys i amics dels Castellers del Prat de Llobregat, que van ser la colla convidada en aquesta diada. També hi vam fer 2 Pde3 per a la canalla de la colla.\nPde4 descarregat. Foto: Joana Pujals\nPel que fa precisament a la colla convidada en aquesta actuació, els Castellers del Prat, els potablava van començar descarregat el 3de6, però es van encallar amb el 3de6 amb l’agulla i el 4de6, castells que duien molts canvis al tronc i a canalla, i que van haver de desmuntar. Des d’aquí els hi desitgem el millor pel que resta de temporada! Força i amunt companys!\nDiada castellera 47ª Fira de Sant Isidre de Viladecans:\nCastellers de Viladecans: Pde4, 3de6, 2de6, 3de6a, Pde4.\nCastellers del Prat: Pde4, 3de6, 3de6a(id), 4de6(id), Pde4.\nDiumenge, vam tornar a fer un passet més en el que està sent una temporada perfecta. Vam tornar a descarregar la torre i ens hem tornat a demostrar, a nosaltres mateixos, que si treballem i assagem dur i si creiem en tot el que volem fer, som invencibles, imparables i que no tindrem fre! Ja hem fet el millor inici de temporada de la nostra història, ara només queda seguir anant més amunt!\nEs presenten nous objectius: fel 5de6 fora de casa, igualar o superar la millor diada de la nostra història... i tot això ho podem fer abans de l’estiu. Acceptes el repte? Seguim fent història? Doncs tot això només depèn de TU! Felicitats a totes i tots pel que estem fent! No ens aturem, seguim avançant, aquest any és nostre i no ens aturarà ningú! Som-hi i a per totes fluorescents! Visca els Castellers de Viladecans!\nPublicat per Castellers de Viladecans a 12:23


Reus preveu l’obertura de l’estació de Bellissens per al 2025 | NacióTarragona\nReus preveu l’obertura de l’estació de Bellissens per al 2025\nEl conveni amb Adif contempla que el projecte costi 10,73 milions d’euros\nper Adrià de las Heras, Reus, Catalunya | 21 de juliol de 2021 a les 14:13 |\nMartín, Pellicer, Berasategui i Llauradó, aquest dimecres | Adrià de las Heras\nL’Ajuntament de Reus ha anunciat que el ple municipal debatrà l'aprovació, aquest divendres 23 de juliol, el conveni amb Adif per la construcció de la nova estació de Bellissens. El batlle, Carles Pellicer, ha destacat que aquest acord estableix el calendari d’actuació i el pressupost de l’obra. Es preveu que aquesta nova estació entri en funcionament el 2025, i que costi un total de 10,73 milions d’euros. Aquest conveni també contempla la construcció d’un pas soterrat.\nTal com ha comentat la regidora d’Urbanisme, Marina Berasategui, aquest pas suposarà 1,8 milions d’euros del pressupost d’aquesta obra. La redacció de projectes costarà 460.000 euros; dels quals l’ajuntament de la ciutat n’assumirà els que tractin el pas soterrat. Aquestes xifres són aproximades, i un cop es tanquin els projectes executius els números seran més ajustats. L’estació s’ubicarà a l’avinguda Josep Pla, just a la vora de la facultat d’Economia i Empresa de la Universitat Rovira i Virgili. L’obra serà un element d’aquesta transformació i redisseny del sud de la ciutat que proposa el consistori.\nSegons la vicealcaldessa Noemí Llauradó, aquest projecte s’emmarca en una “estratègia pel creixement, mobilitat i desenvolupament econòmic” de la zona. En qualsevol cas, també ha insistit en la idea que es tracta d’un “projecte de ciutat”. La nova infraestructura se situarà a prop del campus universitari de la ciutat, el Tecnoparc i l’Hospital de Sant Joan. Un enclavament que servirà perquè hi hagi una gran mobilitat, “especialment d’estudiants”, segons Pellicer, i es potenciï la idea de nova centralitat que es vol donar al sud de Reus.\nAquest projecte ja va començar en època de l’alcalde socialista Lluís Miquel Pérez. Ara, Adif ja ha aprovat aquest conveni i en els pròxims dies ho farà el consistori reusenc a través del ple si prospera la votació corresponent. Quedarà que el ministeri d’Hisenda de Maria Jesús Montero també ho aprovi. De totes maneres no s’esperen problemes per tirar endavant aquest projecte perquè, tal com han defensat totes les autoritats presents, tot plegat és fruit del “consens i col·laboració entre les administracions”.\nPel que fa al calendari que es contempla, les primeres licitacions del projecte ja són en marxa. Per això creuen que a partir del 2022 es començarà amb les primeres redaccions del projecte i, segurament, les obres s’iniciaran a principis del 2023. Aquest és un calendari aproximat, que no fixa dates concretes. Si aquest pronòstic es complís, la nova estació de Bellissens seria una realitat de cara al 2025.\nA l’acte d’anunci també hi ha estat el portaveu del PSC, Andreu Martín. El partit socialista forma part de la comissió d’Infraestructures de l’Ajuntament de Reus, un dels òrgans que ha treballat per impulsar aquest conveni. Al seu torn, Martín s’ha mostrat “satisfet” perquè la seva aportació es materialitza en aquest acord entre les administracions.\n“Executar una obra ferroviària sempre és lent”\nPellicer ha destacat que, malgrat aquest final, durant el procés hi ha hagut moltes demores. “Executar una obra ferroviària sempre és lent”, ha comentat el batlle. S’ha de tenir en compte que malgrat negociar amb una empresa pública com és Adif, els canvis de govern a Madrid han anat demorant els acords de la negociació. Al llarg d’aquests estudis previs inicials, a més, l’administració s’ha anat trobant problemes tècnics per l’elaboració d’aquest conveni final.\nDe totes maneres, Pellicer i la resta d’autoritats han volgut mostrar-se satisfets per aquest acord que permetrà que l’estació de Bellissens rebi els primers trens a partir de 202. L’anunci d’aquest conveni també ha sigut acompanyat d’una llista d’agraïments de persones, organismes i institucions que han treballat en aquest acord.\nDes del departament de Territori, responsable d’un estudi previ per analitzar la viabilitat tècnica del projecte, a Adif, pel resultat final de les negociacions. També ha tingut un paper destacat la diputada socialista Sandra Guaita, exregidora de l’ajuntament, que ha assistit a reunions a Madrid.\nmunicipis, estació de Bellisens, Carles Pellicer, Bellisens, Noemí Llauradó, Adif, Andreu Martín, obres, Reus


Two-Bedroom Apartment Pescaglia 04 Pescaglia Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nTwo-Bedroom Apartment Pescaglia 04Apartament-, Pescaglia, Pescaglia, Itàlia, 55064 - Veure al mapaPuntuació dels comentaris5,0Basada en1comentariTwo-Bedroom Apartment Pescaglia 04Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 47 fotos\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Two-Bedroom Apartment Pescaglia 04 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Monsagrati. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Two-Bedroom Apartment Pescaglia 04 ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar. L'ambient de Two-Bedroom Apartment Pescaglia 04 es reflexa en cada habitació. calefacció, ventilador, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, parc infantil, pistes de tennis. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Two-Bedroom Apartment Pescaglia 04 és una selecció idònia per a la vostra estada a Monsagrati.


Notícies - Empleats i clients de Caixabank estrenyen llaços amb Grup Catalònia amb una jornada de voluntariat\nInicia sessió o Registra't | divendres, 16 de novembre 16:56\nel 24/nov/17 Sergio Morales Societat PDF\nEl Grup Catalònia ha rebut aquest divendres la visita de 35 voluntaris, la majoria d'ells treballadors de Caixabank i, d'altres, clients de l'entitat bancària. Els participants han pogut compartir diferents activitats amb els usuaris del centre residencial ubicat a la carretera de Flor de Maig de Cerdanyola. Tot plegat és una iniciativa d'Obra Social La Caixa per conèixer de prop la realitat de les entitats i fundacions a les quals donen suport econòmic i que, per primera vegada, ha tingut la implicació dels clients, a banda dels empleats.\nEls voluntaris han pogut assistir a tallers de pintura, de dansa i de jardineria amb els usuaris del Catalònia. Alguns d'ells han explicat l'experiència a Cugat.cat.\nEstà sent molt gratificant. És una gran oportunitat. / Hi ha persones que són diferents a nosaltres i ens necessiten. I nosaltres els necessitem a ells. / Al final t'endús a casa més del que has col·laborat.\nUn dels objectius de la iniciativa és donar a conèixer la realitat que es viu en espais com els que ofereix el Grup Catalònia. Ho ha explicat el director general de l'entitat, el doctor Joaquim Serrahima.\nPer nosaltres és important que vingui gent a veure'ns, perquè s'adonen que hi ha un món que molts es pensen que no existeix.\nÉs una visió compartida per la directora comercial de Barcelona província de Caixabank, Cristina González.\nSón realitats diferents, que són agradables de conèixer. Sense els nostres clients, això no seria possible.\nEl Grup Catalònia està present a Sant Cugat, on gestiona el servei d'ASDI a Valldoreix.\nEl Grup Catalònia té el centre residencial a Cerdanyola, al bell mig de Collserola


No deixeu que les coses estúpides trenquin la vostra felicitat. - Desconegut - Cita Pedia\nA la vida, no tot se suposa que es mogui com vulguis. Hi haurà algunes coses que potser no us agraden, d’altres us semblaran bastant estúpides. Un home real no deixarà mai que cap d'aquestes situacions el distregui. Serà ell o ella la persona que pugui diferenciar el "bo" i el "dolent".\nEls autèntics ximples són els que solen ser víctima de les coses estúpides de tota la vida. Moltes vegades veiem que la vida passa! Hi haurà situacions en què realment no us agradin les coses. Assegureu-vos que aquestes coses tan estúpides no puguin afectar la vostra vida.\nHi haurà molts alts i baixos a la vostra vida, però un savi mai no permetrà que les coses li perjudiquin per casualitat. Sovint, acostumem a prendre situacions tan emocionalment que sembla que ens estarem col·lapsant si no passen segons el nostre desig. Aquest és un dels problemes més importants quan convé adonar-se que per molt greu que sigui la circumstància, mai no has de deixar afectar el paratge de la teva vida.\nés important recordar que la vostra clau de felicitat només la podeu crear. No serà altre que tu qui decidirà els factors de la felicitat. Per tant, heu d’adonar-vos que les vostres accions haurien de crear motius de felicitat per als altres i, finalment, podreu trobar-vos feliç pel mateix.\nÉs absolutament fonamental comprendre que les vostres raons de felicitat poden ser subjectives, però les vostres raons de dol sempre seran molt objectives i personals. No és altre que nosaltres qui decidim si hem de patir o no! Per tant, assegureu-vos que no deixeu que cap de les estúpides ho arruïni bell somriure a la cara.\nProbablement necessitareu moltes raons per ser feliç i, per tant, no deixeu que raons estúpides ho arruïnen.\nSens dubte, és possible que aconseguim portar aquest somriure a la nostra cara tot el temps, però quants de nosaltres realment podem ser feliços des de dins. Certament, és important comprendre que no és altre que nosaltres qui puguem decidir les nostres raons per ser feliços.\nSovint podem intentar riure en veu alta, però necessitem motius per afirmar que realment som feliços per dins i per fora. Així, sempre es diu que, independentment de quina sigui la circumstància que esteu passant, encara heu de trobar raons per ser feliç enmig de tot això.\nTrobareu que la gent que us envolta molesta d'alguna manera o altra, assegureu-vos que no és així per casualitat. Passa que ens deixem ferits per moltes paraules que altres vegades ens diuen. Assegureu-vos que no passi així.\nNo permetis que raons estúpides arruïnin la teva felicitat per casualitat. És important entendre que el que realment hauria de molestar i què no. Una persona que tingui el sentit d'avaluar totes les coses de la manera correcta acabarà segregant les seves raons de felicitat.\nCadascun de nosaltres pateix diverses situacions de manera regular i, per tant, estem obligats a veure coses que potser no ens agraden de vegades. Una persona que pot deixar anar aquestes coses es marca en realitat com a “sàvia”.\nNo permetis que raons estúpides arruïnin la teva felicitat. És important comprendre que quan necessiteu tantes raons per ser feliç en el sentit real, per què heu de deixar que algú arruïni la vostra felicitat sense cap motiu o, potser, per una raó?\nEscriure les cotitzacions\nNo ploris pressupostos\nLes coses petites fan dies grans. - Desconegut\nVivim una vida en què sempre esperem que passi quelcom de gran. Tenim la idea que si ...\nHi ha vegades que potser hem tingut ganes de certes coses de la nostra vida, però després, per desgràcia, aquestes ...