Ponsarnau: “Ho hem guanyat des de l'únic lloc que era possible, des de la defensa”\nL'entrenador taronja va valorar el xoc “hem començat molt malament i Unicaja molt bé. Han fet la proposta de jugar d'inici amb els cincs, i ens n'ha anat malament per no trobar avantatges amb Will Thomas, li han carregat de faltes. El ritme i la intensitat eren seues, l'ambient ha ajudat i totes les sensacions eren seues. Han trobat la inspiració de Jaime Fernández que ha sigut un mal de cap, i ho hem acabat arreglant amb la defensa de Guillem Vives que ha defés molt ben tant a ell com a Boatright. Açò ens ha donat confiança per a competir de l'única forma que podíem fer-ho, des de la defensa. El nostre èxit són eixos 24 punts encaixats en la segona part en un dia espés en atac. Al final, hem jugat intel·ligent, interior, amb confiança dels nostres interiors, i hem acabat decidint el partit allí. Hem tingut moments de Tobey, defensa de Guillem, grans punts de Matt i així ha arribat la victoria”


Presentació del calendari d'obres per crear una trama urbana a la N-150 a Terra Nostra - Ajuntament de Montcada i Reixac\nPresentació del calendari d'obres per crear una trama urbana a la N-150 a Terra Nostra\nLes obres per urbanitzar la N-150 al seu pas per Terra Nostra s'inicien aquest mes de gener i finalitzaran el setembre d'aquest any. El Casino de Terra Nostra va acollir ahir una reunió informativa, organitzada pel consistori, per explicar al veïnat el calendari previst per a les obres per convertir l'antiga N-150 en una via urbana.\nUna delegació municipal, integrada per l'alcaldessa, Laura Campos, el president de l'Àrea Territorial, Jordi Sánchez, i el regidor de barri, Óscar Gil, acompanyats de tècnics municipals van explicar ahir les principals actuacions que es realitzaran per transformar la carretera en un vial arbrat que incorporarà l’ampliació de la vorera al cantó mar, la regulació dels creuaments amb semàfors, la construcció d'un carril bici segregat de vehicles i vianants, la creació de passos de vianants i la instal·lació d'enllumenat a la zona. Aquesta intervenció és l’opció escollida pels veïns en el marc d’un procés participatiu engegat pel consistori. L’Ajuntament de Montcada i Reixac destinarà 1,7 milions d’euros –procedents d’una subvenció de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB)– per fer l’actuació.\nDurant la seva intervenció, l'alcaldessa va afirmar que "aquesta és una obra molt esperada pels veïns i veïnes de Terra Nostra" i va explicar que "la intervenció s'afegeix a les actuacions municipals per lluita contra la fractura territorial a causa de la sobre implantació d'infraestructures viàries i ferroviàries que pateix el nostre municipi". Per la seva banda, el president de l’Àrea Territorial, Jordi Sánchez, va explicar que "la integració de la N-150 és una actuació de futur fonamental per a Terra Nostra i un dels projectes més ambiciosos per a aquest mandat, que permetrà eliminar una barrera al barri i millorar la seguretat en aquest tram".\nUna altra actuació, que també comença aquest mes, és la construcció d'una vorera i un carril bici paral·lel a la N-150, que connecta la rotonda que uneix la C-17 i la N-150 i el nucli urbà de Terra Nostra. El president de l'Àrea Territorial, Jordi Sánchez, va comentar que "l'objectiu d'aquesta anella cívica és cohesionar els barris i aquest carril connectarà Can Sant Joan, Can Cuiàs i Terra Nostra, donant la volta al Turó".\nDurant la reunió, els representants municipals també van informar que aquest mes finalitzen les obres a la N-150 on s'estan construint una rotonda d'accés al polígon de Can Cuiàs i una altra per donar accessos al cementiri de Collserola i el sector industrial del Coll de Montcada. L'objectiu d'aquestes dues rotondes és pacificar el trànsit existent a la N-150, contribuir a la seva integració en la trama urbana i millorar la circulació de vehicles a l'encreuament. El regidor de barri, Óscar Gil, va afirmar que "Terra Nostra ha estat durant anys un barri on no s'han fet moltes inversions i calia una millora en aquesta zona".\nLa reunió va finalitzar amb l'anunci per part dels representants municipals de fer una reunió el proper mes de febrer per informar sobre la subvenció demanada pel consistori per redactar el planejament de la Zona 21 a la Diputació de Barcelona, que ha convocat ajuts per a urbanitzacions amb dèficit urbanístic.\nAssemblea informativa sobre la zona 21 de Terra Nostra\nDarrera actualització: 09.01.2019 | 11:59\nReunió informativa presentació tram urbà N-150 Autoria: Premsa Ajuntament .


STEPV continua exigint millores en la normativa per facilitar l’adopció de la jornada continuada | STEPV\nDelegació de STEPV en la Mesa Sectorial sobre jornada continua\nDijous 16 novembre 2017 16:30 h\nAquest matí la Mesa Sectorial d’Educació ha tractat la modificació de l’Ordre 25/2016, de 13 de juny, per la qual es regulen les condicions i el procediment de sol•licitud i d’autorització d’un pla específic d’organització de la jornada escolar en els centres sostinguts amb fons públics de segon cicle d’Educació Infantil, Educació Primària i Educació Especial de la Comunitat Valenciana, la coneguda com a ordre de jornada contínua.\nConselleria està treballant fòrmules per a garantir la gratuïtat de l’ensenyament\nSTEPV ha insistit en la necessitat d’introduir canvis per a facilitar l’adopció del model de jornada continuada, ja que les modificacions de l’ordre proposades per l’administració dificulta encara més l’adopció d’aquest model.\nPer això, el Sindicat ha rebutjat la modificació de l’article 2 que substitueix la referència a la gratuïtat de les activitats extraescolars per “sense ànim de lucre” ja que obri la porta al pagament d’aquestes activitats per part de l’alumnat i les famílies i a la discriminació de l’alumnat sense recursos. En eixe sentit, el Sindicat ha exigit el finançament de les activitats extraescolars per part de l’administració per a garantir-ne la gratuïtat.\nEl Director General de Política Educativa, Jaume Fullana, ha explicat que s’estan treballant fòrmules per a garantir la gratuïtat de l’ensenyament, no pensant només en aquesta ordre sinó en el conjunt del sistema.\nTambé en l’article 2, es modifica la referència als participants en la votació de les famílies. Es canvia el “55% dels vots favorables del cens” pel “55% dels vots favorables de la totalitat dels vots possibles”. La Conselleria ha aclarit que es modifica per resoldre la disfunció que les famílies monoparentals poden votar per dos, de manera que no es compleix el requisit del cens. Així i tot, STEPV ha tornat a exigir que es retire i que siga sobre el total dels vots i no sobre el cens o els votants possibles.\nA més, el Sindicat ha insistit en la necessitat de regular l’ordre per a tindre en compte les singularitats dels centres (educació especial, centres rurals agrupats, centres incomplets, etc.) que ara mateix es troben desemparats normativament per acollir-se al model de jornada continua o, encara pitjor, els condicionaments marcats en la normativa ho fan quasi impossible. També ha reclamat la necessitat d’explicitar l’atenció a l’alumnat amb necessitats específiques de suport educatiu dins de tota la jornada escolar per a garantir la tranquil•litat a les famílies corresponents i que puguen optar per aquest model, a la qual cosa el Director General ha respost que el personal educador ha d’estar durant tota la jornada escolar.\nEl Sindicat ha exigit una modificació de la norma per a reduir les tasques burocràtiques a l’hora de la renovació d’aquest tipus de jornada, una vegada finalitzat el període de 3 anys autoritzat mitjançant el Consell Escolar de cada centre, i no haver d’encetar el procediment de nou, al qual hem rebut resposta negativa.\nTambé considerem que la modificació proposada per Conselleria de fer que el resultat negatiu no siga revisable fins als 3 anys és clarament una discriminació respecte a la jornada partida que no té cap condicionant al respecte. Els centres en jornada continuada constantment estan sotmesos a la revisió, avaluació i possible revocació de la mateixa, mentre que en la jornada partida no serà possible dins dels 3 anys següents fer cap tipus de revisió. Exigim igualtat en la supervisió i avaluació dels centres independentment del tipus de jornada que desenvolupen.\nPer finalitzar, el Sindicat també ha demanat la publicació de l’actualització de l’Informe sobre Jornada Escolar publicat per la Conselleria d’Educació que fa, entre altres, una anàlisi de les dades acadèmiques des del curs 2013/14 fins 2015/16 als centres on es desenvolupa la jornada contínua. Destaquem que els resultats acadèmics en aquests centres són d’una millora de 0’3 punts per damunt de la mitjana, encara que també s’especifica que aquesta millora de 3 dècimes tampoc resulta molt significativa (apartat 4, pàgina 5 del mateix informe). Altres informacions reflectides en aquest Informe són la reducció de l’absentisme i la millora de la convivència escolar en aquests centres.\nÉs així com no s’entén que no s’avance més per a facilitar-ne l’adopció d’aquest model.\nInforme Sobre la Jornada Escolar de la Conselleria d’Educació (cursos escolars 2013-2014, 2014-2015 o 2015-2016)\nmesa sectorial jornada continuada jornada continua


17 restaurants 'ocults' amb fogons espectaculars\nBotigues, museus, teatres, espais de coworking... Els restaurants i bars amb bona teca que s'amaguen a espais que no us imagineu\ndimecres 5 de novembre 2014\nDe vegades passem davant de teatres, museus, fundacions i tallers sense saber que en el seu interior amaguen un bon restaurant per posar la panxa contenta o un dels millors bars de la ciutat. Aquests són 17 llocs on no esperàveu fer un bon àpat o un bon còctel i que us deixaran d'allò més satisfets. Compartiu el secret.\nMolt ben amagat té Artur Martínez, estrella Michelin a Terrassa amb el Capritx, el Matís Bar, el bar-restaurant que trobareu baixant les escales del Col·legi d'Arquitectes de Catalunya. Sap que el gremi està en perpètua crisi, i la seva oferta és de tapes i platillos de tota la vida amb l'empremta de la seva fortíssima personalitat: una mescla de xató i salmorejo, el xatorejo, o una fenomenal pilota feta amb carn de rostit i beixamel, per exemple. Tot a preus d'amic.\nL'elegància en la decoració del Café Jaime Beriestain és indiscutible i sembla més un cafè de l’exclusiu barri londinenc de Hampstead que un restaurant. Beriestain, un xilè resident a Barcelona va crear aquesta conceptstore on hi podreu trobar des de mobles vintage o flors fins a espelmes i altres articles de disseny. L’oferta és variada, amb receptes lleugeres, cuinades amb productes amb denominació d’origen.\nNomés cal que entreu a l'hotel Adagio per trobar el lloc de Tapes amb la signatura del mestre de mestres Jordi Herrera. Hi trobareu un producte finíssim i una creativitat al servei del paladar. Les seves tapes respecten la tradició, però porten els platets tradicionals a un nivell de sofisticació irresistible. Ubicat a l'Hotel Adagio, al bell mig del carrer Ferran, el restaurant de Jordi Herrera s’ha convertit en una parada de culte. Croquetes de conill, calamars amb ou fregit, fideuà amb pop... Tapes còsmiques d’un cuiner Michelin, al centre de Barcelona i a preus populars? No us pessigueu, esteu desperts.\nAquesta cafeteria-restaurant es troba situada a la sortida de la visita al Museu Marítim de Barcelona, a l’espai conegut amb el nom de Llotja de Sant Cristòfol. És un indret rehabilitat que també disposa de terrassa a l’aire lliure i el seu servei de restauració ofereix menú de migdia i plats combinats en el qual hi podreu trobar com no, força gastronomia marítima.\nLa cuina que es practica en el molt singular espai gastronòmic del Reial Cercle Artístic, retrocuina impulsada per la tecnologia i les noves mirades, s'escau d'allò més als aires senyorials dels seus salons. Són plats amb sucs, reduccions i glaces, con la costella de porc ibèric amb salsa agredolça, encara que també hi podem menjar un catalaníssim suquet de peix, o un arrós negre amb tòfona deliciós. Molt bona relació qualitat-preu.\nAlguns no coneixen el restaurant que queda a l'entrada del Palau a la dreta. La incorporació de Dídac Moltó com a xef ha elevat substancialment la categoria gastronòmica de l'establiment. Ara, el restaurant d'aquesta joia del Modernisme ofereix carta i menús –que poden ser degustació o exprés, aquests per poder menjar a la mitja part dels concerts– de producte de proximitat tractat amb molta personalitat. Bona cuina d'autor a un preu més assequible del que sembla.\nSi baixes la rambla dels Caputxins, a mà dreta, entre botigues de records, hostals i tablaos, hi ha un portal ample, de sostres alts, marbre blanc i antiga solera. Al primer pis, com d’amagatotis, hi trobareu una casa regional de les més actives de la ciutat, la de Galícia. Heu menjat mai llamprea, aquell peix primitiu sense cap que fa mitja basarda? Voleu afartar-vos de lacón o pop del bo i no voleu deixar-vos-hi el sou? El bar ofereix un racó tranquil i familiar on degustar plats típics gallecs i els migdies fan suculents menús a 10 euros (plat del dia a 8), una canya val 1,80 i un cafè, 1,30: preus assequibles i bona matèria primera. Quan sigueu a la Rambla i no sapigueu on caure morts, aneu al primer pis del número 37 i us hi sentireu com a casa.\nEls propietaris de la cocteleria Sifó i el restaurant Ofis també tenen la concessió de la restauració del Teatre del Lliure. Entre setmana, al migdia, hi trobareu un menú a 10,50 molt recomanable, del mateix estil del de l'Ofis: cuina imaginativa amb una forta influència argentina, i que també aprofita les restes per fer bons plats. Són generosos: a més de les postres inclouen beguda, cafè i pa casolà! A la nit, obren els dies de funció dues hores abans que comenci i disposen de carta. El restaurant està sempre obert a tothom encara que no tingueu entrades pel teatre. També hi podeu anar a esmorzar els dies que fa bo a l'esplèndida terrassa del restaurant.\nEn aquest espai de coworking del Poblenou també hi podeu trobar el Bistrot by Valkiria on a l'hora d'esmorzar hi serveixen sucs de fruites acabats de fer, sandvitx amb pans especials i una àmplia selecció de té i infusions. Per dinar ofereixen tres propostes de menú que van des dels 6,50 fins a 12 euros. Normalment treballen amb productes bio, de temporada i de km. 0. Hi podreu trobar plats com una crema de carabassa al curry, amanida de ruca amb parmesà i panses, bacallà gratinat amb musselina de safrà o un cheesecake de rocafort amb fruits vermells.\nMiracle a l’Hospi. Fent via cap a la Ciutat de la Justícia, als baixos d’un bloc d’aires desarrollistas, Botapinfota desenvolupa la seva tasca des de fa set anys. Fins al migdia, cafeteria. A l’hora de dinar, posen en joc un menú que justifica el viatge: per exemple hi podeu menjar un arròs caldós més que competent, i una crep de pollastre amb salsa de pinyons, farcida d’uns porros melosos que quasi són una crema. L’esmentat arròs i els ous remenats amb foie gras mai no cauen del menú: 12 euros amb vi bo i postres casolanes. Dissabtes inclosos! Quan aneu a l’Ikea, feu la parada aquí.


Autodidacte, deia que el seu únic mestre era la natura.\nTot i que el públic rebutjava el caràcter ingenu dels seus treballs, la seva obra va atreure molts grans artistes, com Degas, Pissarro o Picasso, que consideraven la seva pintura màgica i inclassificable.\nROUSSEAU trobava la inspiració en llibres antics il·lustrats i en passejades pels jardins botànics de París. «Quan entro als hivernacles de vidre i hi veig les plantes estranyes de terres exòtiques em fa l’efecte que entro en un somni.»\nEls seus quadres més coneguts representen escenes selvàtiques, malgrat que ell mai no va deixar França i mai no va veure la jungla.\nROUSSEAU posseïa el do de transformar en estrany allò que és qüotidià.


TECH DRONE filmació i fotografia aèria -\nTECH DRONE filmació i fotografia aèria\nBARCELONA / Vallès Oriental / Sant Pere de Vilamajor\nCompartir "TECH DRONE filmació i fotografia aèria"\nTECH DRONE, és una empresa de drons professionals que opera a tota Espanya els 365 dies de l’any i amb total disponibilitat horària, especialitzada a oferir serveis d’enregistraments aeris amb drons, comptant amb l’autorització de l’Agència Estatal de Seguretat Aèria (AESA) per a realitzar la nostra activitat en el sector dels RPAS-Drons per tot el territori nacional.\nA més, complim amb tots els requisits legals per a treballar amb drons i oferim preus competitius amb la finalitat que tots els nostres clients puguin fer volar la seva imaginació en els teus projectes i/o esdeveniments.\nVOLEM i FILMEM, però a més, EL NOSTRE OBJECTIU és l’EXCEL·LÈNCIA en tots els projectes, amb una dedicació minuciosa, des del seu inici fins al seu acabat\nDins l’ampli ventall de serveis, ens dediquem a: Filmació i Fotografia d’Esdeveniments Privats (Noces, etc..) i Corporatius, Serveis per Administracions Locals, Inspeccions Industrials, Spots de Promoció Immobiliària i Patrimoni Arquitectònic, Cultural i Turístic, Recerca de Mascotes Perdudes i molts més.\nTel +34 670 233 141\nTags serveis exclusivament a empreses publicitat aèria, fotografia aèria\nUbicació / regió BARCELONA/ Vallès Oriental/ Sant Pere de Vilamajor\nLloc web https://www.techdrone.es\nPersona de contacte Xavier Cruzado\nAdreça física c/ Barcelona, 9, Can Vila\n08458 Sant Pere de Vilamajor - Barcelona\nEs pot volar a tot arreu?\nL'actual legislació espanyola, no permet volar a tot arreu. Les zones més sensibles (i prohibides) són els nomenats CTR (zones de Control d'Aeroports). Per exemple, el CTR de l'aeroport del Prat, s'allarga des de Mataró fins a més enllà de Vilanova i la Geltrú. Als Parcs Naturals, cal demanar un permís especial a l'Administració dels Parcs, i qualsevol vol a 8 km de radi d'un aeròdrom o heliport, cal gestionar el vol amb els seus gestors. És molt important que abans de contractar els serveis professionals d'una operadora de drons, demaneu que tots els permisos, assegurança i qualificacions estiguin en regla, ja que d'un altre forma, les multes per volar sense els permisos obligatoris, poden incórrer en milers d'euros. TECH DRONE som una Operadora Aeronàutica legalitzada per AESA, amb tots els permisos i assegurances en regla.\nQuins preus teniu?\nEls preus sempre varien, ja que cal tenir en compte el següent: + Lloc on es desenvoluparà el vol + Tipus de vol amb més o menys complexitat + Hores de vol i temps emprat + Si volem o no l'edició i postproducció de les imatges + Cost de taxes de vol (requerides en casos de Parc Natural) Així i tot, no dubteu en contactar-nos per demanar un pressupost, adient a les vostres necessitats!


Motor / Proves 26/02/2017\nProvem el Mazda MX-5, una màquina pensada per gaudir al volant que manté viva l'essència de la conducció més pura\nÉs el roadster més venut de la història Jordi Sala\nEns hem de remuntar fins als anys 50 i 60 del segle passat per trobar l’època de glòria dels roadsters, quan aquests petits esportius biplaces descapotables dominaven el mercat gràcies a marques britàniques com MG, Jaguar, Austin, Morgan, Triumph o Lotus, entre d’altres. Va ser de Lotus d'on Mazda es va inspirar ja ben entrats els anys 80 per recuperar l’essència que en Colin Chapman va donar a tots els seus models, on predominava per sobre de tot la resposta (handling, en anglès) i les sensacions al volant, pilars que considerava més importants que no pas la potència del motor. De fet és cèlebre la frase de Chapman on deia “no em donis un cavall més, treu-me un quilo de pes”.\nAl 1989 Mazda va presentar al món el petit roadster que va batejar com MX-5, també conegut pels puristes com Eunos Roadster (Japó) o Miata (EUA). Aquell primer MX-5 estava clarament inspirat en el clàssic Lotus Elan, amb valors com ara la senzillesa, lleugeresa, el comportament dinàmic, la diversió i un preu assequible. La suma de totes aquestes virtuts ha fet que el Mazda MX-5 s’hagi convertit en el roadster més venut i estimatroadster al planeta.\nL’actual és la quarta generació del model (totes fabricades íntegrament a la factoria japonesa d’Hiroshima) que més que mai busca retrobar-se amb les seves arrels, oferint una carrosseria més lleugera i amb un repartiment de pesos perfecte entre els seus dos eixos.\nVista posterior MX-5 Jordi Sala\nMides compactes i dinàmiques\nAmb una continguda mida de 3,95 metres de llarg, que el converteixen en el MX-5 més curt de la història, el nou MX-5 perd 100 quilos a la bàscula respecte l’anterior generació, arribant a un pes de tan sols 1090 quilos en buit.\nEl nou exercici de disseny de Mazda (anomenat KODO) es mostra en tot el seu esplendor al Mazda MX-5, que presenta un frontal molt esmolat i fins i tot minimalista, ja que els fars podrien ser dels més petits que recordo en un model modern.\nDetall fars Jordi Sala\nAjudat per uns voladissos molt curts (distancia entre l’eix i el seu lateral) les rodes es troben situades pràcticament als extrems del petit nipó, augmentant la batalla o distància entre eixos, cosa que millora la seva resposta als revolts. L’arc del parabrisa de color negre, en conjunció amb el negre de la capota de lona ajuden a donar una sensació de que el cotxe encara es més baix del que és.\nFars posteriors Jordi Sala\nPujar al interior del Mazda MX-5 sincerament no és senzill. El seient és molt baix i l’alçada general del cotxe no ajuda a que una persona mitjanament alta pugui pujar sense fer lleugeres maniobres de contorsionisme per encabir a uns còmodes seients de cuir (els Recaro son exclusius de la versió superior de la gamma).\nÉs molt baix, difícil d'accedir i no apte per persones molt altes, però un cop dins no us voldreu baixar del cotxe\nUn cop a l’interior, i tot i que no sóc tampoc una persona gaire alta (1,77m) amb la capota posada i el seient a la seva posició més baixa, no hi ha gaire espai pel cap. Aquesta sensació s’agreuja amb el poc espai per a les cames, però tot i això la posició de conducció es força còmode encara que el volant només es pugui desplaçar en alçada.\nLa posició de conducció és realment baixa Jordi Sala\nEl taulell presenta unes línies força simples, i em recorda en nivells de guarnits al Mazda CX-3 que vaig provar fa uns mesos enrere, símils de fibra de carboni a les portes, i un bordat en cuir al propi taulell despuntat amb fil vermell per donar un acabat més esportiu al conjunt.\nDetall portes Jordi Sala\nDe fet és tan minimalista que els comandaments de la ràdio, navegador, i el “trackpad” per a poder navegar per als menús han quedat relegats a la consola central, en una posició no gaire ergonòmica. Al propi taulell només podem trobar la pantalla tàctil de 7 polzades (i que només podem fer-ne ús amb el vehicle aturat) els comandaments per al climatitzador, i un petit racó on amb prou feina puc ficar el meu Smartphone de cinc polzades.\nEl quadre d'instruments és elegant i senzill Jordi Sala\nI poc més espai podem trobar per deixar objectes al MX-5, ja que el taulell no disposa de guantera de l’acompanyant. Els únics llocs on podem deixar les claus de casa es el petit raconet sota el recolzabraços, i una petita però llarga guantera entre els seients.


accions, agenda, gallardón\n(del dimecres 12 al dimarts 18 de març)\nComencem la setmana amb convocatòries externes: Escrache a Gallardón i la manifestació per la pujada del transport públic. Reunions internes de la pah de barcelona, xerrades i un acte d’entrega d’un premi. Però no oblidem que on també es necessita molt suport és en l’acció d’aquest dijous (atents al calendari !)\n9:00 Campanya de marcatge als pisos buits: es busca “casa sense gent”\n16:00 Reunió afectades NGC, link\n17:30 Escrache a Gallardón, Avinguda Pedralbes 60-62\n18:00 Reunió obra social\n10:00 Acció entitat bancària a Plaça Catalunya, Metro (L1) i L(3) Renfe i Ferrocarils.\n19:00 Recollida premi del Consejo General de Trabajo Social, Espai Francesca Bonnemaison C/ Sant Pere Més Baix, 7. Barcelona, Metro (L4) Urquinaona\n12:00 Acte de periodistes i comunicadors amb Ada Colau entre d’altres, Vermut&Periodisme: ViP 5: Com reflecteixen els mitjans la situació econòmica? (Carrer Vilafranca, 7 Barcelona) Cal Inscripció prèvia\n15:30 Visita i xerrada a nens/es del CAU Bernat Perpunter de Santa Maria de Palautordera, local PAH Barcelona\n19:00 Manifestació contra la pujada del transport públic, Plaça Sant Jaume (stoppujadestransport)\n11:00 a 13:00 Horts Urbans, Edifici Impahrables 13, (plaça del pedró, 5)\n10:00 Reunió afectades Popular\n18:00 Assemblea de Benvinguda\n16:00H Reunió afectades Caixa Banc


Picabaralla entre el Supremo i el Gobierno sobre el decret que li delega l'última paraula sobre les restriccions La República\nPicabaralla entre el Supremo i el Gobierno sobre el decret que li delega l’última paraula sobre les restriccions\nEls jutges dubten de la constitucionalitat del decret mentre que l’executiu els demana que en comptes de posar impediments “ajudin” a superar la situació\nFaçana del Tribunal Suprem. Els mateixos jutges que en formen part no veuen clar el decret que els delega l'última paraula sobre les restriccions després que acabi l'estat d'alarma.\nEl govern espanyol ha expressat aquest divendres el seu malestar per la difusió d’un informe intern del Tribunal Suprem que posa en dubte la constitucionalitat del decret que estableix que els jutges d’aquest organisme tindran l’última paraula sobre les mesures que adoptin les comunitats autònomes després de l’aixecament de l’estat d’alarma el 9 de maig. El ministre de Justícia, Juan Carlos Campo, i la vicepresidenta primera, Carmen Calvo, han recordat que el decret és constitucional i no afecta drets fonamentals. Calvo ha anat més enllà per reclamar al Suprem que sigui “responsable”, que no obri “debats espuris” i que en comptes de posar impediments “ajudi” a superar la situació.\nTot plegat després que el govern espanyol aprovés el passat dia 4 un decret que preveu la possibilitat de presentar recursos davant la Sala del Contenciós-Administratiu del Tribunal Suprem contra les restriccions que adoptin les comunitats autònomes a partir de l’estat d’alarma. A la pràctica l’executiu vol que el Suprem unifiqui criteris de les CCAA. El Suprem ha respost difonent un informe “intern, provisional i no vinculant” que expressa dubtes sobre la constitucionalitat del decret i assegura que hi ha “molts interrogants” sobre els possibles “problemes tècnics” que pot comportar. Es queixa que l’executiu traslladi la qüestió al Suprem i faci els jutges “copartícips executius del procés d’adopció de mesures administratives”.\nCalvo ha recordat que el país necessita “futur ràpid, entusiasme i treball” i que tots els poders de l’Estat “han de donar el millor d’ells mateixos i ajudar”. “La gent ha passat un any horrible, estem vacunant a un ritme importantíssim, hem mobilitzat recursos públics com mai”, ha dit, i “el reial decret només modifica una llei processal”. Per tant, segons Calvo, “tots hem de ser profundament responsables i no fer de cada cosa un debat espuri i banal”. La vicepresidenta s’ha mostrat molesta per la filtració de l’informe intern: “Mai havia conegut un informe intern del Suprem, és la primera vegada, i aquest és un reial decret que reconeix el lloc del Tribunal Suprem i que demana al Suprem que ajudi perquè les CCAA caminin segures”\nEn aquest sentit ha recordat als magistrats que l’Estat és un país “descentralitzat” i que l’executiu no pot ni envair les competències de les comunitats autònomes ni deixar tot l’àmbit de decisió únicament a les seves mans. “Tothom ha d’ajudar, perquè la gent demana unitat, coordinació i capacitat d’anar cap a una altra banda”, ha dit. El ministre de Justícia, Juan Carlos Campo, ha negat un altre dels arguments que conté l’informe: el possible col·lapse del Tribunal Suprem fruit dels recursos contra les restriccions de les comunitats autònomes després de la fi de l’estat d’alarma. “El Suprem haurà de fer tot l’esforç necessari i és administracions i el Ministeri si fa falta reforçarem la Sala amb personal”, ha dit.


En el seu compromís amb l’accessibilitat universal, el MACBA efectua una revisió contínua per a la millora de les seves instal·lacions, així com dels seus principis conceptuals. Pel que fa als programes, genera un conjunt d’activitats que afavoreixin l’aproximació als continguts del museu i incorpora recursos adaptats a les diverses necessitats dels públics.\nEl MACBA té adaptacions arquitectòniques i elements de suport per al públic amb dificultats de mobilitat. Compta amb recursos per afavorir la comunicació i la comprensió: intèrpret en llengua de signes, bucles magnètics, monocles i lupes, textos en braille, elements tàctils i textos de lectura fàcil. També compta amb un equip d’educadors preparat per atendre la diversitat de públics.\nUna visita entretinguda e interessant en tots els aspectes. Mai habiam entrar en l' equipament.\nEquipament Integral Meridiana (Sense llar)\nVisita: Visita lliure al MACBA\nHa sido una buena experiencia, amena y divertida para las usuarias.\nVisita: Col·lecció MACBA. Sota la superfície. Visita dinamitzada adreçada a persones amb discapacitat intel·lectual\nEn un principi creiem que era una activitat adreçada a persones amb discapacitat intel.lectual. En aquest sentit ens va donar la sensació de que no era una activitat molt ambientada o preparada per a ells.\nVisita: Col·lecció MACBA. Sota la superfície. Visita dinamitzada adreçada a persones amb discapacitat visual\nExperiencia recomanable. S`ho han passat bé i els han ates de primera. Moltes gràcies per la rebuda i l'atenció!!\nCENTRE CASAL CAN RULL (Discapacitat intel·lectual)\nGracias a las explicaciones del guía ha sido una exposición muy interesante y amena, nuestros alumnos han disfrutado mucho. Gracias!\nVam anar a veure l'exposició "Poesia Brossa" i ens va agradar molt. al principi, per les característiques del grup, costava una mica d'entrar, peró una vegada vam entrar en l'esperit de joc del Brossa, vam disfrutar molt llegint les seves poesies i descifrant les poesies visuals...\nExcelente exposición de Joan Brossa, y muy larga, recomiendo ir con tiempo\nUn servei extraordinari i molt ben adaptat\nVisita: Visita comentada a la col·lecció del MACBA\nLa visita va ser molt interessant. Valorem molt positivament la possibilitat de fer dos grup durant la visita.\nCentre Ocupacional Bogatell (Discapacitat intel·lectual)\nVisita: Visita dinamitzada (adreçada a persones amb discapacitat intel·lectual)\nL'edifici convida a una passejada tranquila pels amplis espais. Els usuaris/es van gaudir de la visita i de l'enginy d'alguns espais. Molt recomanable\nTaller Sociolaboral i Club Artístic i Social (Drogodependències)\nPositiva. bon tracte de les persones que treballen al museu.\nCentre de Dia Arep (Salut mental)\nMuy interesante! Nuestros alumnos disfrutaron mucho.\nUna experiència molt positiva, i adequada a les nostres necessitats. Destaquem especialment l'atenció rebuda i la creativitat a l'hora de presentar-nos el museu.\nFundació Privada Iris (Grup Esplai) (Discapacitat intel·lectual)\nInteressant i ben adaptada. Les noies que dinamitzen la visita han adoptat una metodologia participativa i interactiva que ha mantingut al grup atent i motivat.\nEls nostres residents van gaudir moltíssim de la visita i va ser una experiència única per acostar-se a l'art contemporani, no sempre fàcil d'entendre. Van destacar especialment l'atenció rebuda i van quedar admirats de la bellesa i bona adaptació de l'espai.\nLlar Can Llovera (Discapacitat física)


El ministre de Justícia afirma que "no hi ha repressió de l'Estat contra Catalunya" El ministre de Justícia afirma que “no hi ha repressió de l’Estat contra Catalunya” – El Món\nEl ministre de Justícia afirma que “no hi ha repressió de l’Estat contra Catalunya”\nJosep Lluís Cleries recorda a Juan Carlos Campo que 2.850 persones afronten processos judicials\nACN 17/11/2020 6:06 pm\nEl ministre de Justícia, Juan Carlos Campo, ha assegurat aquest dimarts de manera taxativa que “no hi ha repressió de l’Estat espanyol contra Catalunya” i ha acusat JxCat de “no entendre” que Espanya “és un estat social i de dret on les institucions són independents”. Segons Campo, l’independentisme acusa l’Estat de “repressió” tan si les sentències dels tribunals els afavoreixen com si no, però “s’equivoquen” perquè “l’estat de dret és molt més ampli” que els seus plantejaments.\nHa fet aquestes manifestacions en resposta a la pregunta del portaveu de JxCat al Senat Josep Lluís Cleries, que li ha recordat que hi ha 2.850 persones a Catalunya que han patit o pateixen processos judicials, i li ha recordat “l’operació Volkhov” de la Guàrdia Civil, “un més dels muntatges des de la ‘independència del poder judicial”. A la “democràcia espanyola els fatxes estan protegits però els independentistes pateixen repressió”, ha dit. “Podem seguir parlant de diàleg, però l’únic diàleg possible no és altre que l’amnistia de presos polítics i exiliats, i la resta és una cortina de fum per amagar l’estat repressor que representen”, ha tancat Cleries.\njosep 15/12/2020 12:13 am\nCavaller negra 15/12/2020 12:13 am\nCatalunya esta de represio politca com a Turquia, pero el "policia bó" del PE (avança PSOE), els franquistes del PP, el falangistes del C's i els nazis de VOX, la Gestapo de la GC + els lladres dels borbons, FILTREN una cortina de fum perque no es pugui veure ni OPINAR. Son uns feixistes en el mes pur del llenguatge politic.


Unitat Columna - Centre Cugat Salut\nObrim una nova unitat especialitzada en columna\nEl dolor d’esquena era una de les visites al metge més comuns juntament amb la grip. Des que va començar la pandèmia, el sedentarisme, la mala postura i el canvi d’hàbits ha empitjorat a nous nivells els problemes de l’esquena baixa i el coll.\nA l’avantguarda dels tractaments més nous i atenent les necessitats amb les quals ens enfrontem dia a dia, en Centre Cugat Salut hem obert una nova unitat especialitzada en columna per a poder donar una atenció mèdica adequada i el més completa possible.\nELS OBJECTIUS DE LA NOVA UNITAT DE COLUMNA SON:\nOferir un servei integral de valoració i tractament de la columna.\nPrestar assistència personalitzada global al pacient amb patologia de columna\nFlexibilitat i disponibilitat àmplia per a la resolució de problemes relacionats amb el curs de la patologia del pacient, ja sigui presencial o de manera telemàtica\nEQUIP DE LA NOVA UNITAT DE COLUMNA\nDr. Aldo Velasco: cirurgià de columna amb experiència en l’àmbit privat i públic durant més de 5 anys. Especialitzat en Cirurgia Ortopèdica i Traumatologia a l’Hospital Parc Taulí (2010-2016). Metge Adjunt de la Unitat de Raquis de COT a l’Hospital Parc Taulí (2017-actualitat).\nDra. Neus Anglada: cirurgiana de columna amb experiència en l’àmbit privat i públic durant més de 5 anys. Especialitzada en Cirurgia Ortopèdica i Traumatologia a l’Hospital Universitari Mútua de Terrassa (2011-2016). Metge Adjunta de la Unitat de Raquis de COT de l’Hospital Parc Taulí (2016-actualitat).\nSERVEIS DE LA NOVA UNITAT DE COLUMNA\n– Avaluació i revisió de columna sana (adults).\n– Avaluació de patologia de columna: patologia esportistes, patologia adult jove, patologia adult, patologia d’edat més avançada.\n– Orientació al diagnòstic i tractament de patologia de columna: patologia cervical/dorsal/lumbar. Fractures vertebrals, hèrnia discal, estenosi foraminal, estenosi del canal, espondilolistesis, espondilolisis, deformitat de columna, artrosi columna, discopatia degenerativa, síndrome facetària, infeccions de la columna, tumors de la columna, mielopatia.\n– Tractament conservador: analgèsics, indicació de fisioteràpia, indicació d’ortesi.\n– Tractament invasiu no quirúrgic de patologia de columna: rizolisis, infiltració facetaria, infiltració peridural, vertebroplastia.\n– Tractament quirúrgic personalitzat de la patologia de columna: fixació instrumentada de columna cervical/dorsal/lumbar via percutània o oberta, artrodesis instrumentada de columna cervical/dorsal/lumbar via percutània/MIS/oberta, artrodesis instrumentada cimentada de columna dorsal/lumbar percutània/MIS/oberta, artrodesis lumbar intersomàtica via MIS/oberta, microdiscectomía lumbar, laminectomía cervical/dorsal/lumbar, laminoplastia, foraminotomía lumbar, artroplastia cervical, artrodesis cervical anterior, cirurgia de revisió cervical/dorsal/lumbar.\n– Tractament multidisciplinari de la patologia de columna: clínica del dolor, rehabilitació, reumatología, neurologia.\n– Seguiment i evolució dels tractaments indicats.\n– Confecció d’informes mèdics.


La revolució Safàvida - Ab Origine Magazine\nMorató-Aragonés, Marc (2015) "La revolució Safàvida", Ab Origine Magazine, 0(maig) [en línia].\nAq Quyunlu, Chaldiran, Safàvida, Selim, Vakil, Xah Ismael, Xiïtes\nPèrsia al segle XV\nEl territori que comprenia l’actual Iran i que en el passat habia donat origen a grans imperis de l’antiguitat, es trobava els primers anys del segle XV sota la dominació de dinasties estrangeres d’origen nòmada. Si bé els tadjiks (el nom amb el qual eren coneguts els habitants més antics) seguien sent una peça clau en l’administració, el poder polític l’ostentaven aquests pobles guerrers que, ja des de el segle VII, envaïen Pèrsia, com els àrabs musulmans que derrocaren la dinastia persa sassànida.\nDiferents tribus d’origen turc havien arribat a Pèrsia amb l’ànim de quedar-se, però cap habia pogut assolir la posició hegemònica a la qual habia arribat Timur Lang (també conegut com Tamerlà). El 1385 aquest guerrer procedent de l’àrea de Samarcanda (Àsia Central) habia conquerit tota Pèrsia i hi habia instal·lat governants afins mentre ell, continuava les seves campanyes bèl·liques al nord i a l’oest del país.\nMapa de l’Imperi otomà, 1481-1623. Font: Wikimedia Commons\nL’any 1405 moria Tamerlà quan es dirigia a conquerir la Xina i, aprofitant el buit de poder, les tribus turques que havien estat desallotjades del territori uns anys abans, conegudes com els Qara Quyunlu i els Aq Quyunlu, es barallaren per les restes de l’imperi timúrida.\nInicialment van ser els Qara Quyunlu els que dominaren, apoderant-se de Tabriz (nord de l’Iran) el 1406 i Bagdad el 1410. Aleshores els Aq, que havien rebut de Tamerlà el territori anomenat Diyarbakr (a l’est de l’actual Turquia) no podien expandir-se a causa de la posició dominant dels Qara a l’est, i dels sultans otomans a l’oest.\nLa situació es capgira amb la mort del cabdill Qara i l’inici de les hostilitats entre els seus fills que debilitarien l’imperi fent-lo vulnerable de cara als enemics exteriors fins al punt que, el 1468, els Aq conquerien tot el territori dels Qara.\nA continuació els Aq s’expandirien cap a l’est posant fi als regnes dels descendents de Tamerlà, mantenint sempre un ull a l’oest, amoïnats per les aspiracions del jove imperi otomà.\nQuan el desembre de 1490 mor Ya’qub Sultan, cabdill dels Aq, esclata una guerra civil pel tron entre mitja dotzena de clans, una nova dinastia tindrà l’oportunitat de fer-se un lloc en la lluita pel domini de Pèrsia.\nLa propaganda oficial de l’imperi safavida remunta els seus orígens històrics a Firuzhah “zarrinkulah” (del barret daurat) el qual hauria estat un important propietari de caps de bestiar que s’hauria instal·lat al segle X a la ciutat d’Ardabil (al nord d’Iran) i que per la seva pietat i zel religiós hauria aplegat al seu voltant una comunitat religiosa. A més de l’influencia religiosa que la propaganda atribuïa al primer membre històric de la dinastia, es deia que el fill de l’asceta Ibrahim B. Adham, conegut com el xah de Pèrsia, hauria renunciat al títol en favor de Firuzhah, per haber islamitzat la població d’aquelles terres.\nInvestigacions més recents apunten que, en realitat, la família s’hauria instal·lat a l’Azerbaidjan l’any 1025, acompanyant les tropes del príncep kurd Ravadid Mamlan B. Vahsudan, establint-se al territori i formant aliances clientelars amb la població local, cosa que explicaria que el xah Ismael tingués com a llengua pròpia l’asserí.\nLa dinastia safàvida seguirà donant a cada generació personatges extraordinaris, però no serà fins al 1253, amb el naixement de Shaykh Safí al-Din, que entrarà la família en una etapa decisiva. Animat per visions d’àngels en forma d’ocells, Safí al-Din troba el 1276 en Shaykh Zahid un guia espiritual, i aquest veurà en el jove un digne successor. Contrau matrimoni amb Bibi Fatima, una de les filles del mestre espiritual, passant Safí al-Din a liderar l’ordre religiosa safàvida (safàvida vindria de Safí), un fet que l’enfrontaria amb els fills mascles de Zahid.\nL’influència de l’ordre no es limitava pas al pla espiritual, ja que l’activisme propagandístic trobà molts adeptes entre les tribus turques de l’Anatòlia oriental i Síria, arribant a inquietar les pròpies autoritats mongoles. Es diu que davant la provocació d’un cabdill mongol, Safí al-Din hauria dit: “a Iran per cada soldat (mongol) hi ha 100 sufís”.\nMausoleu safàvida Ardebil. Font: Dr.Hamed, Wikimedia Commons\nEl 1372 un decret de la dinastia mongol Jalayirida prohibia als seus governadors i oficials de prendre possessió dels territoris sota jurisdicció safàvida, decisió que seria recolzada posteriorment pel conqueridor Tamerlà.\nA partir de 1391 l’ordre pren una vessant definitivament xiïta, deixant enrere els seus inicis sunnites. El cap de la dinastia Ibrahim crearà una organització de gran importància, el Khalifat al-khulafa, el qual tenia l’objectiu de mantenir el contacte amb els seguidors sufís de fora de les fronteres de l’incipient estat safàvida. L’organització entra en una espiral de poder i el fill d’Ibrahim, Junayd, no dubta en demandar títols de poder temporal com el de sultà i a servir-se de la guerra santa per aquests fins, rivalitzant amb les confederacions turques dels Qara Quyunlu i els Aq Quyunlu.\nDonada la superioritat dels Qara, Junayd aposta per una aliança amb els Aq Quyunlu, casa el seu fill primogènit Haydar amb la filla del cabdill Uzun Hasan, i forma un exèrcit desafiant la voluntat del cap dels Qara. El resultat serà la desfeta el 1460 de l’exèrcit safàvida i la mort del propi Junayd.\nHaydar continuarà la política del seu pare, però en un context completament diferent ja que ara eren el Aq els qui dominaven Pèrsia. Preocupat pel poder creixent dels safàvides, Ya’qub Sultan s’enfronta el 1488 en batalla a Haydar i el mata, no gaire lluny del lloc on habia caigut el seu pare Junayd.\nDavant el perill que el primogènit de Haydar, Alí, pugui reunir un nou exèrcit contra els seus interessos, els Aq Quyunlu envien un destacament a Ardabil i fan tancar tota la família safàvida.\nLa revolució del xah\nAmb la mort de Ya’qub Sultan s’ensorra l’unitat dels Aq Quyunlu i els diferents clans que composaven aquesta confederació aposten per un o un altre candidat al poder. Un dels candidats, Rustam, pretén utilitzar el cap de l’ordre safàvida Ali en el seu favor, arribant a designar-lo el seu hereu. Però quan aquest comença a actuar pel seu compte, Rustam torna a tancar-lo el 1494 a la capital dels Aq Quyunlu, Tabriz (al nord d’Iran).\nEn aquest punt apareixen uns personatges molt rellevants, coneguts com els Ahl-i ikhtisas, son 7 devots de l’ordre safàvida amb un poder immens dins la mateixa, que ajuden a escapar Ali de Tabriz.\nDonada la precària situació d’Ali, els Ahl-i ikhtisas haurien insistit Ali per a que designés com hereu de l’ordre al seu germà petit Ismael. Una historia que posteriorment la propaganda atribuirà a una premonició d’Ali sobre la seva mort el fet que designés Ismael com a successor.\nEl cas es que, prop d’Ardabil, les tropes de Rustam troben i maten Ali, no així Ismael que passa d’un refugi a un altre durant 6 setmanes fins que es portat a la cort de Lahijan (prop del mar Caspi) on queda sota la protecció del cabdill local Kar Kiya Mirza’Ali.\nMentre la guerra civil dels Aq Quyunlu es complica, els Ahl-i ikhtisas continuen estenent les xarxes d’influència de l’ordre, prenent contacte amb les tribus turques d’Anatòlia (les quals tindran una importància cabdal), organitzant i consolidant l’ordre sota la figura carismàtica d´Ismael.\nEl 1497 Rustam es assassinat pel seu cosí Ahmed, el qual tampoc podrà fer gaire més per reclamar el lideratge dels Aq Quyunlu, l’imperi del qual quedarà dividit en 2 parts: Alvand retenia el nord i l’oest, mentre Murad controlava el sud i l’est. Lluny d’acabar-se, el conflicte seguia consumint excessius recursos d’una població, tan cansada de la guerra com dels seus dirigents. Era el moment que els Ahl-i ikhtisas estaven esperant.\nEl 1499 els 7 devots de l’ordre consideren que ha arribat el moment de prendre el poder en nom d’un Ismael que només tenia 12 anys.\nEn primer lloc va avançar Ismael amb les tropes sobre Ardabil, el territori familiar, però davant la manca de forces per prendre’n possessió ha d’esperar fins la primavera següent a l’arribada de la tribu turca dels Bayburtlu des d’Anatòlia, formant ara un digne exèrcit de 7000 homes, molts d’ells genets i experimentats arquers.\nAbans d’enfrontar-se a Alvand, el senyor Aq del nord, Ismael s’enfronta al líder local Shirvanshah, derrotant-lo el desembre de 1500 prop del fort Gulistan, el lloc on havien trobat la mort el seu pare i el seu avi. Amb aquesta acció, Ismael venjava els seus antecessors i guanyava un prestigi militar i propagandístic que li hauria d’anar molt be en la lluita pel domini de Pèrsia.\nQuan Ismael captura Bakú, indueix Alvand a enfrontar-s’hi en combat. La batalla de Sharur suposa la destrucció del nombrós exèrcit d’Alvand (uns 30000 homes) i la renuncia dels Aq al control de l’Azerbaidjan.\nVictoriós, Ismael es corona a la capital Tabriz l’estiu de 1501, anunciant immediatament l’Islam xiïta com la religió oficial del nou Estat.\nRetrat del xah Ismael I de Pèrsia. Font: Wikimedia Commons\nCal destacar l’atreviment del nou xah Ismael en proclamar el xiisme com a religió oficial, doncs a Tabriz, 2/3 parts de la població eren sunnites. Ismael no vacil·larà en exiliar o matar els ulemes sunnites, una determinació a l’hora d’homogeneïtzar religiosament el territori, que es reflexa en les seves paraules: “amb l’ajuda de Deu, si el poble diu una sola paraula de protesta, treure l’espasa i no en deixaré cap viu”.\nTot i això, no sembla que aquestes mesures provoquessin gaire agitació en contra seva, en bona mesura perquè els perses encara veien els àrabs com uns invasors, de manera que l’adopció del xiisme permetia a la nova dinastia construir una nova identitat en relació amb la població local, així com rebutjar els líders Aq Quyunlu, tots ells sunnites.\nIsmael habia heretat a més, el càrrec de “Murshid-i kamil” (perfecte director espiritual) com a cap de l’ordre safàvida, assumint un poder teocràtic que, estarà molt accentuat durant els primers anys del seu regnat quan les victòries militars li donin un carisma extraordinari davant dels seus seguidors.\nUn mercader venecià contemporani als fets senyalava que, els seguidors del xah, tenien més en boca el nom d’Ismael que el de Deu, i certament la propaganda el presentava com una apoteòsica encarnació divina amb el títol de valí Allah (“lloctinent d’Allah”). La desobediència al xah era considerada crim i pecat a l’hora.\nD’altra banda es important tenir present que el fonament principal dels discursos propagandístics del xah tenien com a prioritat senyalar que Ismael era al poder per dret de sang. Era cap espiritual de l’ordre safàvida perquè el seu avantpassat Shaykh Zahid s’havia casat amb la filla del cap d’un ordre religiosa encara més antiga. Les genealogies oficials explicaven que descendia d’Ali, el primer Imam xiïta, i que pel matrimoni del fill d’Ali amb la filla de l’últim monarca sassànida, Yazdigird III tenien el dret a regir Pèrsia (així lligaven aquesta historia amb la de la donació que hauria rebut el seu avantpassat Firuzhah del fill de l’asceta Ibrahim B. Adham).\nAixí el poder safàvida tenia 3 pilars que l’aguantaven: la teoria del dret diví heretada dels reis perses, la qual es fonamentava en que el rei posseïa “Hvarnah; khvarenah;farr” (gloria reial); una teoria pre-islàmica que convertia al sobirà en “Zill allah fi’l-arzi” (ombra de deu a la terra); finalment que el xah es considerava el representant a la terra del “Mahdi” (escollit) dotzè i últim imam del Ithna ‘Ashari xiïta, desaparegut el 873 i que haurà de tornar a la terra com a herald el dia del judici final.\nTot un discurs que havia d’identificar els safàvides amb la població persa i garantir la seva continuïtat en cas que Ismael morís sense descendència.\nConquesta i assimilació\nEl prestigi del xah venia directament relacionat amb els seus triomfs al camp de batalla, així que no dubta en abandonar Tabriz, la capital del nou estat safàvida, i atansar-se sobre els seus principals enemics. Amb el príncep Alvand refugiat a les terres altes d’Anatòlia, el xah marxa sobre el sud contra el príncep Murad, al qual derrota el 1503 a Hamadan, assolint així el control del centre i el sud de l’actual Iran.\nTot i que els prínceps Aq Quyunlu son lliures per buscar suports en contra d’Ismael i formar nous exèrcits, el xah prioritza el 1504 la conquesta de les províncies del mar Caspi (Mazandaran i Gurgan) en una campanya especialment ferotge contra un rival, Amir Husayn Kiya Chulavi, xiïta com el propi xah i per tant, una amenaça a nivell polític i religiós.\nIsmael captura Yazd (sud-est d’Iran) el mateix any i entre 1505 i 1507 combat a Diyarbakr fins a assegurar la frontera occidental del seu imperi.\nEls triomfs del xah a l’oest no triguen en tenir repercussions a l’est, ja que els uzbeks envaeixen Khurasan i entren a la província safàvida de Kirman, iniciant un llarg conflicte pel control del territori.\nAl igual que habia fet anteriorment, el xah no s’atansa de seguida sobre els agressors uzbeks, sinó que abans s’assegura la rereguarda amb la conquesta de Bagdad al príncep Murad el 1508, i Shirvan el 1510, aleshores dirigeix un fulminant contraatac sobre els uzbeks als quals destruirà el 2 de desembre de 1510 davant les muralles de Marv en una de les seves majors victòries.\nEl xah Ismael es troba en l’apogeu del seu poder. El triomf de Marv ha suposat la conquesta d’Herat (oest Afganistan), la segona ciutat en importància de l’imperi safàvida.\nLa Batalla de Marv (1510). Font: Wikimedia Commons\nTot i que Ismael gaudia d’una gran popularitat, era conscient al igual que els seus subordinats, que la seva font de poder no era estable. Els “quizilbash” (turbants vermells), el nom amb el qual eren conegudes les tribus turques afins als safàvides, havien estat fonamentals per al xah, i encara en depenia molt. Tant es així, que el xah Ismael era denominat habitualment “padixah-i quizilbash” (rei dels turbants vermells) i els principals càrrecs d’aquest nou Estat requeien en aquests partidaris, que de ja per sí controlaven pràcticament la totalitat dels exèrcits en un Estat molt militaritzat.\nEls tadjiks, el nom amb el qual eren coneguts els nadius de Pèrsia, ocuparen càrrecs en un principi menors com el de “sadr” (ministre de religió) i “vazir” (cap de la burocràcia), tal i com havien fet en totes les dinasties des de l’arribada dels invasors àrabs els segle VIII. En aquest nou Estat safàvida ben aviat els quizilbash van ser coneguts com els “homes d’espasa” i els tadjiks com “homes de ploma”.\nUn dels càrrecs que tingué més influencia aquells anys fou el de “vakil-i nafs-i humayunm”, que feia de viceregent del xah i en el seu nom les funcions espirituals del murshid-i kamil i les temporals del padixah, un pont entre el govern teocràtic i el burocràtic. Recaigué, com era previsible, en un dels seus Ahl-i ikhtisas, Husayn Beg Lala Shamlu, el qual a més de ser un dels principals organitzadors del seu ascens al tron, era cabdill d’una tribu turca (els Shamlu).\nAmb la voluntat de guanyar-se el suport de la majoria de la població, el xah Ismael utilitza la derrota de Shamlu el 1507 davant els kurds per a treure-li el càrrec de vakil i donar-li a Amir Najm, un banquer de Rasht.\nShamlu no s’hi avindrà bé amb aquesta decisió però el prestigi del xah era molt alt. 2 anys més tard el farà dimitir del càrrec de cap de l’exèrcit, posant en el seu lloc a un desconegut, Muhammad Beg Ustalju, al qual donarà el títol de Chayan Sultan confiant que així les tribus Shamlu l’acceptarien.\nEl xah Ismael no es desanimarà i continuarà el pols amb els quizilbash, nomenant un altre tadjik pel càrrec de vakil quan Amir Najm mor el 1510, Amir Yar Ahmad Isfahani, el qual comprovarà en les seves pròpies carns la desobediència dels orgullosos quizilbash quan l’abandonin el 1512 a la seva sort en plena batalla contra els uzbeks. El xah Ismael castigarà Dada Beg Talish, el principal desertor, fent-li portar roba de dona i tallant-li la barba.\nAplicant la terminologia del sociòleg Max Weber podríem dir que el poder carismàtic que habia sostingut Ismael durant aquells anys de regnat era en essència una crisi de poder reial, doncs la durada del mateix dependria de la capacitat del xah d’enviar els seus seguidors contra un objectiu exterior per una causa i reprimint qualsevol dissidència interior.\nAviat es presentaria una oportunitat única per al xah.\nMapa de l’Imperi safàvida. Font: Wikimedia Commons\nIsmael contra Selim\nEls progressos del xah Ismael causaven molta inquietud, tant a la cort del soldà otomà com a la dels mamelucs d’Egipte, doncs propugnava una doctrina religiosa contraria i que comptava amb moltes simpaties entre alguns cabdills de Síria i d’Anatòlia.\nIsmael veié indispensable l’uniformització de la doctrina xiïta, així que va fer portar doctors en jurisprudència islàmica de Síria, els quals donaven un contingut al missatge religiós però limitats políticament pel Sadr a fi que el xah tingués sempre l’ultima paraula. Però el principal problema que portava l’expansió de l’Estat safàvida eren els elements sufís, fonamentals per a la conquesta del poder però que demostraren ser molt volàtils i abans que enfrontar-se a revoltes internes, decidí el xah enviar-los en expedicions fora de les seves fronteres, cosa que desencadenarà el conflicte entre els estats islàmics més poderosos del moment.\nSelim (1465-1520) era un dels prínceps otomans en el moment que Ismael iniciava la conquesta del poder per la causa xiïta. Tot i els esforços del seu pare, el soldà Beyazid, per a contenir els avenços d’Ismael, Selim observà que només una campanya militar a gran escala podria aturar l’expansió del xah persa. El 1502 Beyazid deportava molts xiïtes anatòlics a Morea (actual Grècia) i acollia els prínceps Aq Quyunlu, però el 1511 es produïa una important rebel·lió a Tekke. La repressió de la mateixa portà als participants de la revolta, les tribus Takkalu, a passar-se en massa a les forces del xah. A més a més, arribava aquell any a la cort otomana el cap tallat d’un aliat dels otomans, Muhammad Shibani Khan, el comandant uzbek vençut a la batalla de Marv.\nL’any 1512 el soldà Beyazid es trobava a les últimes i els seus fills van iniciar els enfrontaments per ocupar el tron, donant el xah Ismael el seu recolzament a Ahmed, un sunnita, però molt menys intransigent que el seu germà Selim. Però va ser aquest últim el que va acabar ocupant el lloc del seu pare i, servint-se com a excusa de l’expedició del sufí Nur’Ali Khalifa a Anatòlia, va iniciar els preparatius per a formar un exèrcit que havia de posar fi al xiisme i al seu màxim representant.\nS’inicia una ronda de negociacions entre els grans poders islàmics: otomà, mameluc i safàvida. Els mamelucs, els quals es trobaven en una posició molt feble, temien els seus dos veïns, però fou la severitat del xiisme d’Ismael la que els va situar en una neutralitat favorable als otomans que, tenien així, les mans lliures per avançar sobre l’imperi safàvida.\nSurt Selim I de Sivas l’1 de juliol de 1514 amb un exercit de 200000 homes, una quantitat molt superior a la que podia reunir el xah Ismael. La defensa del territori safàvida queda en mans del governador general de Diyarbakr, Muhammad Khan Ustalju, els qual alenteix l’avenç otomà amb tàctiques de terra cremada.\nEl 22 d’agost arriba Selim a la plana de Chaldiran (Azerbaidjan) on li barra el pas l’exèrcit safàvida sota el comandament del xah Ismael. Selim ha hagut de deixar enrere la meitat dels seus efectius, encara supera de molt els 40000 homes del xah, però les proporcions no semblen tan desiguals a Ismael, acostumat a la victòria en situacions semblants.\nUstalju desaconsellà entrar en batalla amb un atac frontal, tenint en compte que línia defensiva otomana era ocupada per 12000 geníssers armats amb mosquets, a més de la pròpia artilleria. D’altra banda el comandant quizilbash Durmish Khan Shamlu (i parent del xah) no veia aquest fet com un problema, doncs com molts altres soldats safàvides, considerava que els canons no eren aptes al camp de batalla i opinava que la cavalleria podria fàcilment trencar el front enemic.\nAl final el xah s’escolta el seu parent i justificà la decisió d’atacar directament amb les següents paraules: “no soc un lladre de caravanes”.\nEn el moment del combat, l’atac de cavalleria comandat pel propi xah sobre el flanc otomà aconseguí sobreposar-se a l’enemic otomà i matar el comandant Hasan Pasha, però al centre l’artilleria devastà les forces safàvides, caient en combat Ustalju i provocant una desordenada retirada on caigueren també el vakil, el sadr i un bon nombre de governadors provincials.\nVeient que la jornada estava perduda, així com el seu prestigi militar, Ismael ordena la retirada total de les seves forces. Encara tingué el xah prou fortuna, doncs, tement Selim que el seu rival els hi estigués parant un trampa, va desistir d’encalçar-los.\nDes d’aquell terrible jornada a Chaldiran, Ismael va vestir de negre els estendards de l’exèrcit, la seva roba i el seu turbant, i no va tornar a dirigir un exèrcit en els anys que li quedaven de regnat.\nPintura de la Batalla de Chaldiran, situada a la sala d’audiències del palau Chehel Souton. Font: Amir Pashaei, Wikimedia Commons\nLes conseqüències de Chaldiran\nEl 5 de setembre de 1514 pren Selim la capital safàvida, Tabriz, prèviament evacuada per la cort del xah Ismael. Els problemes logístics impediran que el soldà aprofiti la desfeta safàvida i persegueixi el seu xah, així que acabarà retirant-se per passar l’hivern als quarters d’Amasya (Anatòlia).\nEls 2 anys següents els aprofitarà el victoriós soldà per a annexar al seu imperi la regió de Diyarbakr i posar fi a les dinasties locals pro-safàvides de Zu’l-Qadar, Mar’ash i Albistan. Aquesta derrota safàvida donaria ales als uzbeks per assetjar les ciutats de Balkh i Qandahar, i al timúrida Babur de fundar l’imperi Mogol a l’est del safàvida.\nPer a Ismael la derrota de Chaldiran tingué unes repercussions molt més importants que qualsevol pèrdua territorial, era el trencament de l’aura d’invencibilitat que habia caracteritzat la seva figura des de l’aixecament de 1499.\nConservava el títol de murshid, però habia perdut el fervor dels seus partidaris, i no van trigar en aparèixer figures contestatàries com la del governador general de Khurasan el 1516.\nEl govern teocràtic del xah Ismael es moderà els anys següents a la derrota, i començà a envoltar-se d’un codi legal redactat per experts en la matèria. També va reformar l’administració, deslligant al vakil de les seves funcions d’alter ego del xah i subordinant-lo a l’Estat amb les funcions burocràtiques pròpies d’un vazir. El sadr passà a controlar l’administració de les institucions religioses i a supervisar la seva propietat. I la derrota de Chaldiran també convertí el Khalifat al-khulafa en un rang prestigiós ara que el murshid-i kamil s’havia convertit en una antigalla.\nEls quizilbash es creixeran en aquest context de debilitat política del xah i no trigaran a esclatar conflictes cortesans entre diferents faccions pel control com a “lala” (es pot entendre com a guardians) dels fills d’Ismael, arribant a l’extrem de produir-se l’assassinat del vakil Mirza Shah Husayn Isfahani.\nEl 23 de maig de 1524 morí el xah Ismael de forma natural i el seu cos fou enterrat al mausoleu familiar d’Ardabil. Encara era calent el seu cos difunt quan es produïren els primers episodis de la guerra civil entre les faccions quizilbash, els quals s’estendran fins a la majoria d’edat del primogènit d’Ismael, Tahmasp, que reestructurarà l’Estat safàvida sobre unes bases més estables que les del seu carismàtic pare.\nTot i la desvirtuació de l’anomenada “Revolució Safàvida”, cal dir que l’imatge del cabdill Ismael tingué una gran importància a la cultura persa, i fora de la mateixa cal senyalar, com a curiositat, que a l’actual Anatòlia perviu encara una branca, coneguda com els Alevís, que conserva la devoció dels primers anys del xah Ismael.\nDerrota del xah Ismael a la batalla de Chaldiran (1514). Font: Wikimedia Commons\nSAVORY, R. Iran under the safavids. Cambridge University Press. Cambridge. 1980.\nFLOOR, W. HERZIG, E. Iran and the world in the safavid age. I.B. Tauris. Londres. 2012\nMEHRAD, N. Relaciones diplomáticas entre la Persia safávida i la España de Felipe III: el caso de la primera embajada. Librosdelacorte.es (núm.4). 2012. Pág. 22-47


LA IMMUNITAT DELS GAL – El Blog de Josep Maria Loperena );\nPublicat a 29/06/2020 29/06/2020 per Josep Maria Loperena\nLa creació dels GAL va ser la consecució d’un parany que li va posar el CESID (el servei d’espionatge espanyol) a Felipe González, qui hi va caure com un passerell. El aleshores president del govern, va donar llum verda a una operació antiterrorista pensada, dissenyada, planificada i organitzada pels deixebles més obtusos del dictador Videla, l’ex-President de l’Argentina. Els seus sicaris eren versats en empresonaments il·legals, tortures, assassinats i violacions als drets humans. González va signar l’acta fundacional dels GAL, un sinistre document redactat pels prosèlits de ‘La Casa’, amb el ni hil-obstat de Joan Carles de Borbó, com si es tractés de la constitució d’un partir polític o d’un ministeri. Des d’abril de 1975, Alonso Manglano, cap de la dita facció, va dirigit la guerra bruta dels GAL contra ETA que es va saldar amb 28 crims d’Estat.\nMangrano va considerar que havia arribat el moment d’eliminar als terroristes bascos d’ETA assassinant-los a sang freda. Els homicidis els van dur a terme mercenaris de l’exèrcit i de la Guardia Civil. Tot va anar bé fins que Juan Alberto Perote, el seu segon, una espècie de James Bond d’anar per casa, va robar, per fer diners, centenars de cintes magnetofòniques fetes al mateix Rei, a González i als ministres Barrionuevo i Fernández Ordóñez. Poc temps després, les cintes van ser intervingudes per la policia i Mangrano va ser jutjat i condemnat a set anys de presó. Però, l’abril de 1999 va obtenir la llibertat condicional i, més tard, el Tribunal d’Estrasburg el va absoldre de totes les seves acusacions, condemnant a Espanya a indemnitzar-lo per no haver fet un judici just.\nD’ençà que van posar la primera bomba a Hendaia, els comandos paramilitars del govern van assassinar ‘per error’ a Marcel Cardona, a ‘Pertur’, i a Francisco Xavier Martin entre molts d’altres. Però quan van ser segrestats Lasa i Zabala, morts posteriorment d’un tret al cap, es va saber que els GAL eren les forces de seguretat de l’Estat. Els sicaris contractats, matussers sense destresa, practicaven la llei de fugues, segrestaven als presumptes etarres i els assassinaven amb premeditació i traïdoria. Durant el règim socialista de González es van mantenir aquests esquadrons de la mort per a matar independentistes bascos.\nSegons acaba de revelar la CIA, l’any 1984, els Estats Units d’Amèrica van investigar als GAL. S’han desclassificat arxius secrets fins ara, afirma el Washington Post, que confirmen que la «X» dels GAL, és a dir el cap de la banda, era Felipe González. La CIA ha fet públic uns fets que molts mitjans sabien, llavors òbviament censurats. Ara, el tema dels GAL s’ha convertit en un veritable escàndol a escala mundial. Ha posat al descobert la política, despietada i bruta, feta a partir de González per diferents governs espanyols. Els atemptats de l’11-A, els GAL, la repressió policial a Barcelona l’1-O, la politització de la justícia, la guerra bruta contra l’independentisme, la persecució dels ‘rapers’, i el judici del procés, en són una mostra.\nEl Felipisme va fer molt mal a Espanya, a Catalunya, a la credibilitat política, a la democràcia i al mateix PSOE. Ara, el partit socialdemòcrata de Pedro Sánchez, ha patit les conseqüències. S’ha vist obligat a vetar en el Congrés, per disciplina orgànica, la investigació sobre la relació de Felipe González amb els GAL. Ho ha fet conjuntament amb PP i VOX. La moció presentada contra les formacions independentistes ha prosperat per majoria simple, en contra del criteri dels mateixos serveis jurídics de la Cambra. La immunitat dels GAL durant el manat de González, va ser de tal magnitud que només una desena de persones van ser processades, i els que van ser condemnats a penes carceleres les van complir tal sols uns mesos, i a presons de cinc estrelles.\nL’expresident González ha deixat la política per traspassar la infamant porta giratòria de les empreses com han fet politicastres com Ana Palacio, José María Aznar o Josu Jon Imaz, entre molts altres. La corrupció no té colors ni cap mena d’ideologia. Ho han fet per seguir portant una rica corona d’or pagada pel poble, per enriquir-se. Sento que Pedro Sánchez s’hagi hagut de doblegar davant de González per qüestions d’ordre i subordinació però ha arribat l’hora d’aplicar el sentit comú a la política, la primera i principal constitució, basada en l’encert, la sensatesa i el raciocini. Afortunadament, Sánchez va ser investit president d’un govern de coalició format per faccions d’esquerres, amb el rebuig dels seus correligionaris més conservadors i la dreta reaccionària del PP, VOX i Ciutadans. Si hagués sortit un govern d’extrema-dreta, com ha passat a Perpinyà, Catalunya seria una colònia ocupada per l’exèrcit espanyol, subjecte a una repressió virulenta i arbitrària, i amb una dependència, tirànica i absoluta, de l’opressor.\nEntrada prèviaAnterior REQUERIMENT JUDICIAL A PILAR RAHOLA\nEntrada següentSegüent CARTA AMISTOSA AL DIRECTOR DE TV3


Un concert ben lluny de ser meravellós\nCrítica d''El mandarí meravellós' de Bartók a L'Auditori\nKazushi Ono, l'OBC i Stefan Vladar a L'Auditori L'Auditori\nL'Auditori. 3 d'octubre\nEncara ressonava el desencís de l’erràtic concert del cap de setmana passat de l’OBC, i les coses, si bé van anar millor, van distar molt de ser meravelloses. Iniciar temporada amb un plat fort com el Rèquiem alemany i programar per a la setmana següent una pàgina tan exigent com El mandarí meravellós de Bartók és arriscar-se molt. Massa, fins i tot, tenint en compte menys temps d’assaig, amb un concert programat en dijous. I el cert és que aquesta falta d’assaig es va notar, perquè hauria calgut polir moltes coses.\nAparentment poc còmode en el primer moviment i millor en el segon i el tercer, Stefan Vladar va asseure’s al piano per abordar el primer concert de Brahms, ben resolt davant del teclat i amb pulcre fraseig, però amb un diàleg poc eficient amb l’orquestra, dirigida per un Kazushi Ono que semblava tenir el cap en una altra banda i haver treballat poc les diferents seccions instrumentals.\nAbans de la peça estrella del concert, la segona part es va iniciar amb una transcripció de danses tardomedievals a mans d’Ottorino Respighi. Aquí sí que es va notar la bona salut de la corda de l’OBC al llarg i ample d’un episodi cambrístc que va constituir el millor de la vetllada, i sense que ningú expliqués les causes del perquè de la caiguda de cartell de l’obra inicialment prevista (Lexikon III, d’Ivan Fedele).\nEl mandarí meravellós és una obra de gran exigència, monumental i densa, tot i que se’n va presentar la suite. Una mica es va millorar respecte de la primera part, però la superficialitat del discurs va planar durant l’audició, amb una corda massa plana i unes fustes de poc relleu. Vam tenir més sort amb els metalls i la percussió, tot i que semblava que es buscava més l’efecte i menys la profunditat, especialment als compassos finals.


Aarón Córcoles i Cintia Frasquet les noves perles del CC El Garbí\nL’acadèmia de llançadors del CC El Garbí continua fabricant talents. Els últims a eixir a la palestra la palestra són el cadet Aaron Córcoles, que en l’Autonòmic de llançaments llargs disputat a Elda va aconseguir el seu primer or com a atleta sub16, i Cintia Frasquet que va ser segona en la javelina amb 26.32.\nCórcoles va llançar 43.38 que suposa la seua millor marca personal i li situa com una de les grans esperances de l’acadèmia i del club morat. Per la seua part Cintia, que recentment es va proclamar campiona d’Espanya paralímpica, va tornar a donar mostres del futur prometedor que li espera.\nLa resta de categories (sub18, sub20 i Absoluta) van celebrar la cita autonòmica a Castelló. L’acadèmia va recollir tres medalles gràcies a Óscar Gimeno (CA Safor Teika) que va mostrar la seua hegemonia en el martell júnior amb 67.59, Gema Martí (FC Barcelona) que va ser plata en la mateixa prova però en edat absoluta amb 60.45 -malgrat que encara està en edat sub23- i Judit Prats, bronze en el disc, encara que la seua especialitat és el de pes, disciplina exclosos dels llançaments llargs.\nVíctor Faus (Fent Camí) va ser quart en disc i fora de concurs van competir Aitor Urkía (Reial Societat) i Jaime Manrique (CA Segòvia) que van copar les dues primeres posicions del concurs de martell.\nCampionat Autonòmic Universitari i Campionat Autonòmic per clubs sub29\n– Marc Mestre i Aina Olaso, medalles universitàries\nEl Campionat Autonòmic Universitari va servir per a calibrar l’estat de forma de Marc Mestre (FC Barcelona) i Aina Olaso (CA Safor Teika). El primer va pujar al podi en dues ocasions per a recollir la medalla d’or en el llançament de pes i la plata en el disc.\nPer part seua, Aina va ser segona en el llançament de javelina confirmant el bon moment amb el qual va finalitzar la temporada d’hivern en la qual va ser quarta d’Espanya. A més, la llançadora gandiena va completar el seu cap de setmana de competicions amb una primera posició en l’Autonòmic de clubs sub20 disputat el diumenge, aportant valuosos punts per a la classificació del seu club.\nEn aqueixa cita, Unai Requena (Safor Teika) va ser segon en disc i va aconseguir la seua millor marca personal (37.86), Eric Sebastiá segon en el pes i Óscar Gimeno primer en martell.


La tramitació electrònica amb l'administració estalvia temps - El Miragall\nLa tramitació electrònica amb l'administració estalvia temps\nEl sistema de gestió de tràmits administratius per a ciutadans i empreses és una potent eina que ofereix a les administracions la possibilitat que els seus interessats puguen realitzar els seus tràmits via web fomentant la participació ciutadana i garantint el dret a l'accés dels serveis públics.\nUna de les coses que menys m'agrada és perdre el temps amb tràmits burocràtics. Tard o prompte a tots ens ha tocat perdre el temps en una finestreta per a 'arreglar algun paper'.\nEls tràmits electrònics a poc a poc es van posant al dia ja que a més dels ciutadans els principals beneficiats són les administracions que poden dimensionar i gestionar millor els seus serveis.\nAlguns dels serveis electrònics que més utilitzem els ciutadans per a tràmits o sol·licituds són els oferits per l'Agència Tributària, la Direcció General de Trànsit, Registre Civil, Seu Electrònica del Ministeri de Justícia i l'administració autonòmica.\nTambé en l'administració de l'Ajuntament de Castelló existeixen molts tràmits que podem realitzar de forma telemàtica sense necessitat de desplaçar-nos. És una forma d'estalviar temps ja siga amb la presentació completa dels documents o recollint tota la informació per a després presentar-la directament, sense necessitat de perdre el temps prèviament recopilant i emplenant formularis.\nPer a dur a terme tots aquests tràmits sols fa falta instal·lar un certificat digital al nostre ordenador, aquest certificat el pots adquirir de forma gratuïta a les oficines de l'ajuntament.\nDia a dia es va inclinant la balança cap a la tramitació electrònica per l'estalvi de costos que porta associat, encara que potser encara està poc desenvolupat tot l'aspecte de la documentació a presentar associada. Clar que ací el DNI i el certificat digital té molt que aportar i esperem que per aquest camí puguem dependre cada dia menys del la finestreta de l'organisme pertinent i més del portal electrònic d'aquest organisme.\nClicant damunt de cada imatge podreu accedir a les distintes webs de serveis que ofereix l'Ajuntament de Castelló.


Programa: Tue Steen Müller, fundador i director d’EDN (European Documentary Network) des de 1996 fins el 2005. Ha treballat durant més de 20 anys al Danish Film Board i és consultor autònom de cine documental i professor a nivell internacional. Constantine and Elena\nRetrat de la senzilla vida d’una parella d’ancians que viu a un petit poble de Romania. Enamorats durant més de 50 anys, gaudeixen del dia a dia amb el poc que posseeixen. Un film sobre una forma ancestral de viure i estimar quasi extingides. Sessions\nUna comèdia sobre l’equip de rugbi de més al nord –i el tercer més pèssim- del nord de Finlàndia. El film segueix als seus membres mentre les seves afirmacions de virilitat estoica del nord de Finlàndia són severament posades a prova per la realitat del dia a dia. Sessions\nCinemes Verdi Park Q&A amb la director\nCinemes Verdi Park Q&A amb la directora


Un grup de familiars de presos del complex penitenciari de Can Brians, situat en el terme de Sant Esteve Sesrovires, van fer aquest diumenge una marxa a peu per denunciar que les persones amb permís que no disposen de cotxe han de caminar sis quilòmetres des de l'estació de Martorell. A més reclamen un servei de transport públic tant per als presos com per a les seves famílies. Fa anys que familiars i persones preses denuncien aquesta dificultat sense rebre cap solució per part de la Generalitat o l’ajuntament del municipi baixllobregatí. En total van recórrer la distància per la carretera comarcal que comunica l'estació de tren de Martorell, la més propera a les presons de Can Brians I i II, amb el centre penitenciari, segon ha informat el sindicat CNT-AIT.\nActualment, la companyia d’autobús que gestiona el trajecte entre l’estació de Sants i el complex penitenciari és Hispano Igualadina –adherida al hòlding Monbus–, que en dies laborables ofereix quatre trajectes (l’últim, amb sortida a les 15.30 h de la tarda) per un preu de 4,5 euros i set serveis durant els caps de setmana. Les persones preses i les seves famílies es queixen que els trajectes de dissabte i diumenge no tenen parada a Martorell, fet que dificulta encara més la tornada a la presó des de l’estació de tren de la localitat durant el cap de setmana, ja que no existeix cap altre servei de bus en aquesta localitat que faci l’enllaç. A banda, el servei de taxi des de l’estació té un cost aproximat de 15 euros, fet que provoca que moltes persones no se’l pugin permetre.\nA banda d’aquestes demandes, la marxa d’aquest diumenge també ha pretès solidaritzar-se amb les persones preses en diferents penals de l’Estat espanyol que es troben actualment en vaga de fam rotatòria des de l’1 de setembre.\nRedacció / Fotos: Directa-Contrainfos


Sanitat i tres comunitats es reuneixen d'urgència per l'augment de contagis\nLa mobilitat entre les tres ha estat determinant per la propagació del virus\nper Júlia Navarro dimecres, 2 de setembre 2020 - 11:37h\nLa reunió se celebra per tractar l'augment de contagis que s'ha produït en les tres comunitats | EFE\nEl ministre de Sanitat, Salvador Illa, ha convocat una reunió amb els consellers de la Comunitat de Madrid, Castella i Lleó i Castella-La Manxa per tractar el tema del coronavirus i evitar que hi hagi una difusió del virus a les províncies properes a la capital.\nLa preocupació del ministre és que la situació de descontrol que hi ha Madrid pugui arribar a afectar les seves comunitats veïnes, ja que existeix un flux de persones que treballen a Madrid que provenen de Castella-La Manxa i Castella i Lleó o bé que han anat a passar uns dies a les seves segones residències.\nLes dades més preocupants sobre contagis i defuncions per coronavirus es van donar a Madrid però també en les províncies amb les quals limita. Les dades de l'estudi de seroprevalença indicaven que un 5% de la població espanyola tenia anticossos, a Madrid, Segòvia, Toledo, Cuenca, Sòria i Guadalajara. L'estudi també assenyalava que un 10% de la població tenia anticossos, és a dir, que hi ha un percentatge més elevat de la població que ha passat el virus.\nMadrid hauria de reaccionar ràpidament\nPer la seva part, l'exdirector d'Acció Sanitària de l'OMS i professor de l'Escola Andalusa de Salut Pública, Daniel López Acuña ha elogiat que territoris com Valladolid i Salamanca ja hagin adoptat mesures més estrictes, és a dir, «estan reaccionant ràpidament, just el que hauria de fer Madrid».\nTot i que Madrid és un del focus més preocupant de la Covid-19, els governs de Castella-La Manxa i Castella i Lleó no assenyalen Madrid com a culpable de la situació i expliquen que no s'ha demanat cap mesura perquè es redueixi la mobilitat entre les comunitats.\nCastella i Lleó endureix les mesures\nNo obstant això, Castella i Lleó ha decidit endurir les restriccions de manera selectiva. La Junta anunciava fa uns dies que Salamanca i Valladolid tornaven a tenir gairebé les mateixes mesures que a la fase 1 a causa del preocupant augment de contagis que s'ha registrat. Les xifres assenyalen que hi ha 56.7 positius per cada 10.000 habitants.\nA Castella-La Manxa els contagis i les defuncions per Covid-19 també han augmentat. Segons el president de la comunitat, Emiliano García-Page, el territori va multiplicar per cinc el nombre de contagis en el moment que Madrid va tancar les portes dels col·legis: «Vam passar de 41 casos a 5.637 aquells dies».\nL'informe realitzat per l'Institut de Física Interdisciplinària del CSIS i de l'empresa Kido Dinamics indica que la mobilitat entre províncies ha estat determinant per la propagació, és per això que se celebra la reunió entre els consellers de Sanitat de les tres comunitats, Salvador Illa i Fernando Simón.\nSanitat Madrid Alerta Sanitària Castella la-Manxa


Parlem de parcs infantils - femsantandreu.cat\nPublicat per Fem Sant Andreu el 3 d'octubre de 2021\nJugar és una activitat vital pels infants, i més enllà del seu valor d’oci i esbarjo, els parcs infantils esdevenen eines imprescindibles per facilitar i garantir el desenvolupament físic, emocional, social i intel·lectual de la canalla. Jugant, els infants s’expressen, descobreixen i interactuen amb l’entorn. Els parcs infantils a part de ser un element de socialització i d’esbarjo dels més petits del municipi, fomenten també la cohesió i integració social i facilitant la relació entre les famílies. Això els converteix en uns equipaments indispensables i de necessitat per la ciutat.\nNo és admissible que al municipi tinguem parcs infantils en mal estat i sense manteniment periòdic. Fins i tot en alguns casos, els veïns han hagut d’alertar a l’Ajuntament de desperfectes que suposaven un perill pels infants que hi juguen. Aquesta demanda de més atenció sobre les instal·lacions infantils no hauria de succeir, les prioritats del govern municipal haurien de ser mantenir en bon estat els equipaments públics i la via pública.\nPer Fem Sant Andreu els parcs infantils i el seu manteniment són una prioritat, perquè no volem menystenir els beneficis cognitius i socials que aporten a la nostra comunitat. Per aquest motiu, a canvi de donar suport als pressupostos municipals del 2021, vàrem aconseguir pactar inversions en aquest sentit. Primerament una partida de 180.000 € per la renovació de 4 parc infantils que s’ha d’executar durant el 2021, i segon l’increment de la partida de manteniment de jocs infantils en un 43%.\nA més des de la coalició municipalista volem que al nostre municipi compti amb un Pla de Parcs Infantils i zones d’esbarjo amb una perspectiva integradora i cohesionadora. Considerem imprescindible dissenyar els parcs pensant en els seus usuaris, cal que siguin segurs, integradors i amb uns distribució de jocs per edats equitativa. Cal conèixer els barris i preveure la seva evolució demogràfica per dotar-los amb els equipaments més adients. Aquests equipaments han d’acabar esdevenint eines per a que famílies, educadors i monitors puguin dur a terme iniciatives que facilitin la convivència, el civisme i la generositat.\nAl govern municipal li demanem que compleixi amb els acords, i apliqui la inversió pactada en els darrers pressupostos amb Fem Sant Andreu. Tenim a les nostres mans convertir els parcs infantils en una bona eina per fomentar l’educació, l’arrelament al municipi i consciència cívica als futurs ciutadans santandreuencs. Fem-ho amb visió educativa i de futur!\nNoelia castello\t· 4 d'octubre de 2021 a les 11:17\nEs muy buena idea dedicar parte del dinero a los parques, ya que tenemos muchos niños en San Andrés. Deberían de reformar muchos de ellos y poner juegos didácticos y para su psicomotricidad … Y alguno de ellos deben de dejarlos más abiertos, para que las personas más incivicas se den por laudidas y nonpasen el día fumando y bebiendo. ( Pedemonte) es una vergüenza teniendo una guardería allí mismo.\nLa coalició municipalista de Fem Sant Andreu ha presentat al plenari ordinari d’octubre de 2021, una moció sobre els parcs infantils que volem a Sant Andreu de la Barca. Amb aquesta proposta des de Fem Saber més…\nLa coalició municipalista de Fem Sant Andreu engega una iniciativa inèdita a la ciutat. Les Xerrades FEM seran ponències de màxim una hora de durada, que tindrà com a objectiu ajudar a la ciutadania en Saber més…


VMware Partner | Certificacions i Partners d'IPM, a Ricoh Company\nIPM, a Ricoh Company, és ‘VMware Premier Solution Provider Partner’ i ‘VMware Professional Service Provider’ de VMware.\nL’àmplia gamma de solucions del proveïdor global d’infraestructura de núvol i de tecnologia d’àrea de treball digital acceleren la transformació digital ja que permeten una llibertat i flexibilitat sense precedents en la manera com es construeixen i desenvolupen els entorns de TI. Gràcies a les solucions de VMware i al nivell de coneixement dels professionals que integren IPM, a Ricoh Company, els clients de la companyia milloren l’agilitat dels seus negocis modernitzant els centres de dades i integrant els núvols públics, impulsant la innovació amb aplicacions modernes, creant experiències excepcionals, potenciant l’espai de treball digital i salvaguardant la confiança gràcies a la transformació de la seguretat.\nAmb més de 15 anys de coneixement sobre les solucions de la multinacional nord-americana, i amb un gran equip de professionals, IPM, a Ricoh Company, és experta en virtualització. La companyia dissenya sistemes i solucions que fan que l’experiència de l’usuari sigui excel·lent. VMware és membre de la família d’empreses Dell EMC.\nIPM, a Ricoh Company, i la plataforma de seguretat i virtualització de xarxa VMware NSX\nIPM, a Ricoh Company, treballa amb la plataforma de virtualització de xarxa per al centre de dades definit per software (SDDC) VMware NSX. L’eina ofereix funcions de xarxa i de seguretat mitjançant software únicament, de forma desvinculada de la infraestructura física subjacent. NSX Data Center fa possible la xarxa de cloud virtual, proporcionant una connectivitat generalitzada i integral per a les aplicacions i les dades, amb independència d’on es trobin.\nTradicionalment, els models de seguretat centrats en el perímetre governen la majoria dels centres de dades. Si es vulnera el perímetre no hi ha controls interns per evitar l’extensió de l’atac al conjunt de recursos i sistemes interns. La microsegmentació de VMware NSX no només adopta la capacitat d’estendre la seguretat de manera específica i particularitzada a cada un dels elements actius del centre de dades, sinó que també ofereix l’agilitat operativa de la virtualització de xarxa sincronitzant aquestes polítiques de seguretat a la disponibilitat i ubicació de cada servei virtualitzat.\nAddicionalment, l’extensió de serveis NSX a l’entorn cloud permet als clients d’IPM, a Ricoh Company, construir, executar, administrar i protegir les seves aplicacions en tots els núvols: privats, públics, administrats o híbrids, d’una manera unificada i homogènia. Les xarxes virtuals al núvol, el nou enfocament de les xarxes, amplien això encara més, ajudant a les TI empresarials a administrar i protegir aplicacions i dades des del centre de dades fins al núvol.\nNSX ofereix la capacitat de desplegar en software els serveis de xarxa i seguretat necessaris dins del centre de dades. Aquesta capacitat permet la definició i desplegament sota demanda de noves infraestructures i recursos en el centre de dades i, de forma sincronitzada, la seva connectivitat i seguretat d’acord a les estratègies corporatives. Això permet a les empreses establir els seus recursos TI al voltant de les aplicacions i necessitats reals de negoci.\nIntegrar NSX amb vRealize Automation permet crear de manera senzilla i intuïtiva els fluxos d’automatització per a construir, replicar i desplegar qualsevol arquitectura d’aplicació pressionant només un botó. VMware NSX simplifica la planificació i les proves de recuperació de desastres gràcies a una infraestructura flexible, reduint dràsticament el temps que porta refer-se d’una situació adversa.


DESATASCOS DE TOT TIPUS DE CANONADES A TERRASSA\nPER DESATASCOS A TERRASSA TRUCAR A L'672603125 Atenem 24 hores 365 dies a l'any\nTé una emergència i\nnecessita desembussos a Terrassa?\nSi necessita desembussos a Terrassa de manera urgent, el nostre equip de tècnics professionals està disposat a ajudar-lo. Disposem de camions cuba a Barcelona, preparats per atendre’l les 24 hores del dia, els 365 dies d’any.\nEn Destascos Ecodes som conscients del valor del temps i la confiança. Els nostres més de 15 anys d’experiència ens converteixen en líders en desembussos de canonades i baixants. A més, l’assessorem en matèria de manteniment periòdic per evitar que torni a succeir. Els desembussos a Terrassa no són cap problema per a nosaltres.\nAQUESTS SÓN ELS NOSTRES PUNTS FORTS\nA DESATASCOS A TERRASSA\nNECESSITA DESATACAR EL SEU LAVABO?\nNo importa la mida de la seva emergència, li donem la mateixa importància perquè sabem que qualsevol embús pot convertir-se en una enorme molèstia. Atenem amb immediatesa i li resolem el seu problema en menys d’una hora.\nTruqui’ns sense compromís! Ens desplacem de manera immediata on ens indiqui, ja que comptem amb els vehicles i eines necessàries per no fer-li perdre el temps.\nPER URGÈNCIES A TERRASSA TRUCAR A L'672603125\nEls embussos són un mal de cap, però no es preocupi, vam arribar amb rapidesa per ajudar-lo.\nSom especialistes en destascos a Terrassa.\nEls camions cisternes s’utilitzen per desembussos de canonades, xarxes sanitàries i baixants. Tenim camions i furgonetes de tota mida a Barcelona a punt per atendre les seves necessitats d’embussos de manera immediata perquè comprenem que el seu temps i diners són valuosos.\nTruqui’ns sense cap mena de compromís, podrà confirmar que tenim els millors preus en destascos a terrassa sense que això signifiqui desmillores en la qualitat. A contrari, sabem que són líders en el mercat.\nLa canonada de la pica s’ha encallat a causa de l’acumulació de residus orgànics? No dubti en trucar-nos! Responem immediatament perquè sabem l’important que és tenir les seves xarxes sanitàries en bon estat. A més de solucionar el seu problema, els nostres tècnics li brindaran assessoria en prevenció i manteniment.\nNo deixeu passar el temps, com més esperi, més difícil serà solucionar el problema de taponament. En Desembussos Ecodes som especialistes\nen desembussos a Terrassa.\nINSPECCIÓ DE CANONADES I\nDESEMBUSSOS A TERRASSA\nEn Desembussos Ecodes realitzem inspeccions de canonades, claveguerams, desguassos i xarxes sanitàries amb càmera de televisió. D’aquesta manera, podem situar exactament on es troba el problema relacionat amb l’embús, per la qual cosa evitem realitzar obres innecessàries i podem oferir un preu realment just per la feina.\nTambé comptem amb ultrasons d’alta freqüència que permeten fer inspeccions en instal·lacions subterrànies i fosses sèptiques, així com vehicles que treballen a pressió amb succió, segons ho requereixi el cas. No deixeu de trucar-nos si necessita ajuda professional per desembussos a Terrassa.\nEmergències de desembussos a Terrassa\nEls sifons són imprescindibles en qualsevol habitatge o comunitat per evitar que les olors de les aigües servides es retornin i inundin d’aromes fètids l’ambient ia més eviten que els rosegadors ingressin. No obstant això, quan hi ha obstruccions, solen ser el primer en afectar-se.\nUtilitzar sosa càustica de manera indiscriminada per personal no especialitzat sol ser una de les principals causes del desgast innesario de canonades, el que comporta a altres problemes majors, per això l’important d’acudir a un professional.\nNo importa l’hora a la que se li presenti la seva emergència, en Desembussos Ecodes estem disponibles per atendre’l.\nEstarem contents en ajudar a resoldre els seus problemes d’embús. Som especialistes en Destascos a Terrassa:\nLa rapidesa i els bons preus ens distingeixen.


El Govern amplia fins als sis mesos la cober... - Govern.cat\nEl Govern amplia fins als sis mesos la cobertura d'impagaments en el lloguer d'habitatges\nquery_builder 23 març 2010 14:13\nEs tracta d’una mesura que dóna compliment a la resolució parlamentària aprovada el 24 de febrer per afrontar la situació econòmica\nEn 16 mesos s’han signat 18.000 contractes amb la garantia de l’avalloguer\nEl Govern ha aprovat avui una modificació del decret de l’avalloguer que amplia de cinc a sis mesos la cobertura per als propietaris d’un habitatge davant de situacions d’impagament del lloguer. D’aquesta manera, el Govern dóna compliment a la resolució del Parlament de Catalunya del 24 de febrer sobre la situació econòmica i les mesures per afrontar-la amb l’objectiu d’afavorir i fomentar la posada en el mercat d’habitatges en règim de lloguer.\nL’avalloguer es va posar en marxa el setembre del 2008. Des de llavors i fins al 31 de desembre de 2009 s’han signat a Catalunya 18.254 contractes amb avalloguer, xifra que suposa gairebé un 17% dels contractes formalitzats en aquest període.\nFins avui el Govern pagava cinc mesos amb l’avalloguer, i ara s’amplia fins a sis mesos de lloguer al propietari, sempre que aquest hagi instat i obtingut una sentència de desnonament per impagament. El lloguer mensual de còmput és el dipositat com a fiança obligatòria. Un cop obtinguda la sentència, i presentada la documentació a l’Institut Català del Sòl (Incasòl), l’arrendador rebrà, en un termini de dos mesos, les mensualitats no cobrades des de l’inici de l’acció judicial.\nEls habitatges de lloguer constitueixen un dels àmbits de major importància per a l’allotjament de la població amb dificultats d’accés al mercat. Però el temor a problemes d’impagament o de mala utilització de l’habitatge indueix alguns propietaris a mantenir-los desocupats sense treure’n cap tipus de rendiment. A més, el temor als impagaments fa que, moltes vegades, el propietari demani als llogaters garanties molt superiors a les que exigeix la Llei d’arrendaments urbans.\nEn un context econòmic com l’actual, i al marge de les mesures que impulsa el Govern per ajudar les famílies més necessitades, s’ha considerat necessari ampliar la garantia de l’avalloguer per fomentar el lloguer a Catalunya.\nEls requisits per poder ser beneficiari de l’avalloguer són:\nQue la renda mensual no superi els 1.500 euros a la ciutat de Barcelona; els 1.200 euros a la resta de municipis de la zona A; els 1.000 a la zona B; els 800 a la zona C i els 600 a la zona D.\nHaver dipositat a l’Incasòl el contracte íntegre del lloguer, la fiança i un document de compromisos relatiu a l’avalloguer.\nLa garantia de l’avalloguer té uns límits per evitar l’abús i les situacions de frau. Per tant, no s’abonaran les mensualitats en els supòsits següents:\nQuan en un termini de tres anys s’hagin dictat tres sentències de desnonament per impagaments en un mateix habitatge.\nSi en el termini de dos anys s’ha dictat més d’una sentència de desnonament per impagament que condemni el mateix llogater.\nL’avalloguer tampoc no es fa efectiu si l’Incasòl comprova que l’impagament de les rendes s’ha produït per la negativa de l’arrendador a cobrar o perquè hagi dificultat el pagament. Si un llogater es troba en alguna d’aquestes situacions, pot acreditar les esmentades dificultats pagant els lloguers pendents en els òrgans que tenen funcions de dipòsit o consignació, és a dir, els jutjats o la caixa general de dipòsits de la Generalitat.


Fotografia :: A salou Amb la dona (cap al 68)\nA salou Amb la…\nAquesta foto és Salou, al any seixanta-vuit. Curiosa foto de Salou al any seixanta-vuit, quan passejava con la que ara és la meva dona. Anàvem molt a Salou, a passejar a la platja i a la nit també a les discoteques, a divertir-se i a ballar. I\nTítol: A salou Amb la dona (cap al 68)\nDescripció: Aquesta foto és Salou, al any seixanta-vuit. Curiosa foto de Salou al any seixanta-vuit, quan passejava con la que ara és la meva dona. Anàvem molt a Salou, a passejar a la platja i a la nit també a les discoteques, a divertir-se i a ballar. I\nNom del fitxer: Escanear0056.jpg\nComentaris de A salou Amb la dona (cap al 68)