El Govern aprova un nou decret llei amb mesures de caràcter pressupostari, tributari, administratiu i financer - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya\nquery_builder 27 abril 2021 14:44\nDurant la compareixença posterior al Consell Executiu, la portaveu Budó ha condemnat la nova causa oberta pel Tribunal de Comptes espanyol i ha recordat que la Generalitat té “plenes competències en l’exercici de l’acció exterior”\nA la reunió d’avui, el Govern ha reservat 23,2 milions per als ens locals amb l’objectiu de pal·liar l’impacte social de la Covid-19\nL’Executiu també ha rebut el balanç d’actuacions de la Comissió per a l’Erradicació de l’Amiant a Catalunya, l’organisme creat a finals del 2019 per abordar, des d’una perspectiva transversal i de país, l’objectiu d’eliminar completament aquest material nociu a Catalunya\nDesprés que la setmana passada el Tribunal de Comptes espanyol cités a declarar expresidents, exconsellers i una trentena d’exalts càrrecs de la Generalitat per l’acció exterior duta a terme entre els anys 2011 i 2017, el Govern ha condemnat aquesta causa i ha recordat que té “plenes competències en l’exercici de l’acció exterior” i, per tant, “ens estan sentenciant per fer allò que pertoca fer”. Així ho ha explicat la portaveu del Govern i consellera de la Presidència, Meritxell Budó, durant la compareixença posterior a la reunió del Consell Executiu, on ha afegit que aquest fet és una “mostra més que la repressió no té aturador i qui pensi que estàvem en un altre escenari, ja es veu que no”.\nBudó ha subratllat que “ens trobem en nova causa amb persones repressaliades, algunes d’elles doblement repressaliades que formen part d’altres processos” i que fins i tot han estat jutjades i condemnades. “Es busca arruïnar-los la vida i buscar la seva mort civil”, ha conclòs.\nDurant la roda de premsa, la consellera també ha condemnat el feminicidi d’una dona a La Bisbal del Penedès, que va tenir lloc ahir presumptament a mans de la seva parella, i ha expressat el seu condol a la família de la víctima. Budó ha remarcat que “cal lluitar ara i sempre contra les violències masclistes, és una prioritat i cal abordar-la des de tots els àmbits de la nostra societat perquè ni una dona més sigui víctima d’aquestes violències masclistes pel sol fet de ser dona”.\nA la reunió d’aquesta setmana, el Consell Executiu ha donat avui llum verda a un nou Decret llei de mesures urgents en matèria pressupostària, fiscal, administrativa i financera per fer front als efectes derivats de la pandèmia de la Covid-19. La consellera ha explicat que “la durada de la crisi sanitària i les seves conseqüències en l’economia fan necessari adoptar noves mesures addicionals de caràcter pressupostari, tributari, i financer que complementin les que s’havien adoptat fins ara, per tal de continuar pal·liant-ne els efectes”.\nEn aquest sentit, amb el Decret llei aprovat avui, pel que fa a les mesures pressupostàries, s’estableix que el 85% de la recaptació derivada de les sancions imposades pels diferents cossos policials per l’incompliment de les mesures decretades durant el primer estat d’alarma, es transfereixi als respectius ajuntaments. També ha acordat modificar el Decret Llei pel qual s'aproven mesures urgents per a la implementació i gestió dels fons procedents del Mecanisme de Recuperació i Resiliència i del fons REACT-EU, amb l’objectiu de millorar la gestió i la posada en marxa dels fons Next Generation EU un cop s’hagi decidit la seva destinació i s’autoritzaran avançaments de crèdit pressupostari per agilitar l’execució dels projectes que es finançaran amb els fons europeus Next Generation EU .\nPel que fa a les mesures fiscals, entre altres, el Decret aprovat avui prorroga un any, fins al 31 de desembre del 2022, la reducció del cànon de l’aigua de càmpings, hotels i allotjaments de curta durada. L’objectiu d’aquesta mesura, ha explicat Budó, “és estimular l’activitat econòmica i la competitivitat d’un àmbit particularment afectat i castigat per l’efecte del confinament i la incertesa en l’economia del lleure com és el sector turístic”.\nSobre les mesures de caràcter financer i d’acord amb la Llei de pressupostos de la Generalitat de Catalunya per al 2020, si una entitat del sector públic té excedent de tresoreria a 31 de desembre, la Generalitat li ha d’aplicar una retenció pel mateix import a la transferència de l’any següent. “Davant el context actual provocat per la pandèmia, el Decret aprovat fa possible que aquesta retenció no s’apliqui, sempre que la Intervenció General ho autoritzi”, ha dit la consellera. La iniciativa respon a la voluntat del govern de permetre a aquestes entitats executar totalment el seu pressupost i ajudar a reactivar l’economia. Finalment ha autoritzat a Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya a formalitzar operacions que comportin un augment del seu endeutament, fins a un màxim de 120 milions d’euros, per comprar material mòbil per a la implantació d’un nou servei de rodalies entre l’Aeroport i la ciutat de Barcelona.\nPal·liar els efectes socials i econòmics de la Covid-19\nPer tal d’impulsar mesures extraordinàries per pal·liar l’impacte social de la Covid-19, el Govern ha aprovat destinar 23,2 milions d’euros al contracte programa que manté la Generalitat amb ajuntaments i consells comarcals en matèria de serveis socials, altres programes i serveis relatius al benestar social i polítiques d’igualtat. Aquests recursos “serviran per reforçar àmbits com la primària de serveis socials, els serveis d’atenció domiciliària o el sensellarisme”, ha concretat Budó. Aquesta és l’eina compartida amb entitats municipalistes que permet la prestació i la gestió de serveis socials a tot el país amb criteris de coresponsabilitat, equitat territorial, transparència i optimització dels serveis adreçats a les persones amb necessitats socials.\nDefensa davant l’Estat del Decret llei que regula el fons REACT-EU\nA la reunió d’aquest matí, el Govern també ha acordat encarregar a la persona que exerceix la presidència de la representació de la Generalitat de Catalunya a la Comissió Bilateral Generalitat-Estat iniciar les negociacions en relació al Decret llei pel qual s'aproven mesures urgents per a la implementació i gestió dels fons procedents del Mecanisme de Recuperació i Resiliència i del fons REACT-EU per a l'Administració de la Generalitat de Catalunya i el seu sector públic. La consellera ha dit que es pren aquesta decisió “després que l’Estat hagi manifestat discrepàncies competencials en diversos articles i hagi mostrat la seva intenció de presentar un recurs d’inconstitucionalitat”. Concretament, la negociació es planteja sobre els articles 16, 17 i 31, que fan referència als models de plecs, a la tramitació dels contractes i acords marc així com a l’atribució temporal de funcions per cobrir llocs de treball conjunturals adscrits a programes que gestionin els fons europeus.\nEl Pont Vell de Castelló d’Empúries, bé cultural\nEn l’àmbit patrimonial, l’Executiu ha declarat Bé Cultural d'Interès Nacional, en la categoria de Monument Històric, el Pont Vell a Castelló d’Empúries (Alt Empordà) i n’ha delimitat el seu entorn de protecció. Es tracta d’una construcció d’ús públic que actualment forma part dels equipaments viaris del municipi. És un pont originalment gòtic de 130 metres de longitud salvats per set arcades que, situat sobre el riu La Muga, comunica els seus dos marges, donant continuïtat al Camí Vell d’accés al nucli urbà.\nErradicació de l’amiant\nEn la sessió d’avui, el Govern ha rebut el balanç d’actuacions de la Comissió per a l’Erradicació de l’Amiant a Catalunya (CEAC), l’organisme creat a finals del 2019 per abordar, des d’una perspectiva transversal i de país, l’objectiu d’eliminar completament aquest material nociu a Catalunya el 2032, l’any límit marcat per la Unió Europea. Abans, el 2028, s’haurà d’haver netejat aquells edificis o infraestructures de caràcter públic, com ara hospitals o centres escolars.\nAixí mateix, la Comissió continua treballant en l’elaboració del Pla Nacional per a l’Erradicació de l’Amiant a Catalunya, que inclou mesures com la redacció d’un avantprojecte de llei o la creació d’un cens de materials i productes que contenen amiant. L’objectiu és aprovar-lo el tercer o quart trimestre d’enguany. El Govern també ha engegat l’elaboració de l’Avantprojecte de llei per a l’erradicació de l’amiant a Catalunya, la memòria preliminar de la qual ha passat per un període de consulta pública.\nReunió del Consell Executiu 453\nLa portaveu Budó durant la roda de premsa 211\nPDF | 494\n27 abril 2021 14:25\n27 abril 2021 14:27\nEl Govern rep el balanç d'actuacions de la Comissió per a l'Erradicació de l'Amiant a Catalunya (CEAC)\n27 abril 2021 14:24\nL'Executiu declara Bé Cultural d'Interès Nacional el Pont Vell de Castelló d'Empúries


Lo Pardal a Agramunt - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nLo Pardal és la caasa-museu de poesia visual que conté una selecció de l’obra experimental del poeta i farmacèutic Guillem Viladot i Puig , nat a Agramunt l’any 1922, on exercí la seva professió durant molts anys.\nLa poesia de Viladot és quasi sempre experimental: collage de diaris i de fotografies, jocs tipogràfics, represa de tons i formes de l’avantguarda. Guillem Viladot publicà nombrosos llibres de poesia com Sopes amb pa torrrat, Els infants de Riella o Memoria de Riella.\nCom arribar a Lo Pardal a Agramunt ?


Guia de compra de la millor bicicleta de muntanya: consells i trucs: diversió-àtic - Bloc\nGuia de compra de la millor bicicleta de muntanya: consells i trucs\nmuntanya anar en bicicleta és una afició meravellosa. De fet, és una de les 'addiccions' més saludables que pugueu tenir. Quan opteu per fer bicicleta de muntanya, doneu al vostre cos l’exercici cardiovascular necessari per mantenir un pes saludable i un cor sa. Dit això, però, no es pot fer bicicleta de muntanya sense una bicicleta de muntanya, així que, com es tria la millor bicicleta de muntanya per satisfer les seves necessitats?\nNo hi ha una resposta senzilla a aquesta pregunta. Tanmateix, una cosa que podeu fer és llegir les ressenyes d'altres consumidors per saber què els agradava i què no en motos específiques. A partir d’aquí podeu fer més investigacions, visitar botigues de bicicletes en persona i esgotar tots els recursos possibles per trobar la bicicleta de muntanya més adequada a les vostres necessitats.\nTambé és important saber què voleu en una bicicleta i conèixer les característiques clau que cal buscar en una bicicleta de muntanya de bona qualitat.\nSàpiga per on vols muntar\nUna de les primeres coses que voldreu tenir en compte és que el nom de 'bicicleta de muntanya' és una mena de mal nom. La majoria de la gent no circula realment amb bicicleta per les muntanyes, encara que sí.\nEn el seu lloc, 'bicicleta de muntanya' és una mena de terme per a 'catchall' bicicletes que estan destinats a manejar terrenys exteriors pesats.\nLa clau, doncs, per triar la millor bicicleta de muntanya que s’adapti a les vostres necessitats és triar-ne una que pugui fer front al tipus de terreny on voleu anar amb bicicleta.\nPer exemple, si teniu previst fer un recorregut pels senders locals, només necessitareu una bicicleta de trail senzilla. Si, en canvi, us agradaria anar amb bicicleta en curses de fons, necessitareu una bicicleta de fons esvelta i ràpida.\nDesprés, també hi ha autèntiques bicicletes de muntanya, greixos, descens, parc, i molt més. Conèixer el vostre terreny de conducció preferit us pot ajudar a triar la millor bicicleta de muntanya per satisfer les vostres necessitats, així que decidiu-ho abans de començar a comprar i tingueu-ho en compte durant tot el procés de compra.\nBicicletes de muntanya de fons per a ciclistes de fons\nSi sou algú que voldria poder agafar la vostra bicicleta en molts terrenys diferents, anar en curses de bicicleta o simplement aconseguir velocitats elevades, és probable que la vostra bicicleta de muntanya de fons sigui la vostra millor opció.\nTot i que algunes bicicletes estan clarament etiquetades com a 'bicicletes de fons', això no és cert per a totes les bicicletes de muntanya. A més, no és estrictament necessari triar una bicicleta amb l'etiqueta 'cross country' i, tot i així, obtenir les mateixes capacitats.\nPer exemple, Diamondback’s Bicicleta de muntanya Overdrive Hardtail proporciona una durabilitat resistent alhora que manté un pes general bastant lleuger. Aquestes característiques, combinades amb una forquilla de suspensió complaent i un sistema complet d’engranatges de 32 dents, fan que la conducció sigui més ben arrodonida.\nBàsicament, si voleu una bicicleta que pugui manejar les carreres o qualsevol tipus de terreny: una bona bicicleta 'atrapada', voleu una bicicleta que tingui rodes grans, una suspensió més baixa i que pugui transitar de manera eficient. També és ideal que vulgueu una bicicleta lleugera, fàcil de portar quan calgui i que pugui saltar fàcilment sobre el terreny accidentat i imprevisible que pugueu trobar. Si trieu aquest tipus de bicicleta, hauríeu de ser bons en gairebé qualsevol superfície.\nConegueu el vostre pressupost i compliu-lo\nA més d’escollir una bicicleta de muntanya que s’adapti al terreny preferit o que pugui funcionar en una àmplia gamma de terrenys, també voldreu ser realistes pel que fa al preu.\nEl preu de les bicicletes de muntanya varia enormement, des d’uns 100 dòlars fins a milers de dòlars.\nViouslybviament, cal comprar el que es pot permetre. Decidiu quines funcions són importants per a vosaltres i quin és el vostre pressupost i, a continuació, intenteu trobar una bicicleta que coincideixi amb les dues coses el més a prop possible.\nSi compreu en línia, no haurà de fer front a les “vendes positives” del venedor, però, si compreu en persona, tingueu precaució i seguiu les armes a mesura que preneu una decisió de compra. Recordeu que no cal gastar molt per aconseguir una bicicleta de bona qualitat.\nCompreu a la tardor o a l’hivern si podeu\nUn cop hàgiu decidit quines funcions voleu, quant esteu disposat a pagar i diversos altres factors, proveu de fer la compra a la tardor o a l’hivern si podeu. Això és especialment important si ho intenteu estalviar diners.\nTot i que podeu comprar una bicicleta de muntanya en qualsevol moment, normalment gaudireu de descomptes i reduccions en els mesos en què anar en bicicleta no està en la ment de la majoria de la gent.\nCom podeu veure, hi ha moltes coses a pensar en triar una bicicleta de muntanya. Tot i que feu la vostra investigació, però, llegiu ressenyes i feu un esforç genuí a l'hora de seleccionar la moto perfecta, hauríeu de ser capaç de trobar-ne una que s'adapti a les vostres necessitats, a les vostres necessitats i, per descomptat, al vostre pressupost. I, un cop tingueu la bicicleta de somni, podeu començar a buscar accessoris divertits per a la vostra bicicleta. Bona bicicleta!\npreguntes trivia sobre història\nJoc de cartes de 3 jugadors\ncoses petites fàcils de dibuixar\njocs de trencaclosques per a grups juvenils de l'església\nles preguntes més divertides que cal fer\npetites coses divertides per dibuixar


FILOSOFIA AL LLUÍS COMPANYS: Les millors dissertacions (i últimes) 7ena i final\nLes millors dissertacions (i últimes) 7ena i final\nAcaba aquesta mostra de les millors dissertacions, i les últimes, que es compartiran en aquest blog. Li toca el torn a l'Adrián Lara, futur científic amb multiplicitat d'interessos, tan diversos com àmplies i destacades són les seves capacitats. De la música al cinema, passant per la filosofia, la història i recalant en la ciència, en la qual, pel moment, pensa continuar la seva formació de cara a una carrera professional. El talent de l'Adrián per la filosofia per mi és un fet innegable. Penso que mai podrà prescindir d'abordar els problemes des de diferents perspectives, que el que podríem anomenar la seva "pulsió ética" és més profunda que el que ha pogut demostrar a les classes de filosofia. Trobo que és una qualitat estructural, configuradora i distintiva del seu caràcter. Em fa pensar en allò de si les persones són bones o dolentes, aquest tòpic tan típic que fa un temps vaig entendre més aviat com a tendència, a la manera d'Aristòtil i l'exercici de la virtut que ens transforma i deixa en les nostres mans la possibilitat de ser virtuosos, de dedicar la vida a la més elevada de les activitats, la recerca de la veritat. L'Adrián té la tendència ja molt marcada cap a la bondat, la veritat i la bellesa, que en el món dels antics grecs eren inseparables. Espero i desitjo que en el seu cas això sigui un destí i que es faci realitat.\nPer poder dirigir-nos directament a la qüestió que se’ns planteja hem d’analitzar-la per parts. Primer ens hem d’adreçar a la definició de l’acció moral. Aquest concepte ha estat molt debatut al llarg del temps per diferents cultures i filòsofs. En la Grècia clàssica, autors com Aristòtil, consideraven que l’acció moral era aquella que era pròpia de la persona virtuosa, o sigui, la persona que tenia una disposició per obrar d’acord amb determinats projectes ideals com el bé, la justícia, la veritat i la bellesa. A la Prússia Oriental de mitjans del segle XVIII neix de la mà d’Immanuel Kant l’ètica deontològica. Aquesta ètica es basa en la raó i la bona voluntat per determinar el que és i el que no és una acció moral. En aquest cas, les conseqüències de les accions no són importants, atès que si ho fossin, condicionarien les accions i la intenció darrere una acció no es tindria en compte. En sintonia amb l‘anteriorment esmentat, les accions morals segueixen les formulacions de l’imperatiu categòric (necessitat de l’acció moral) que diu que hem d’actuar només segons aquella màxima que vulguem que es converteixi, alhora, en llei universal. D’aquesta afirmació es desprèn que les accions morals han de poder ser universalitzables i que hem de tractar a la resta d’éssers racionals, no com a coses, sinó com a fins en sí mateixos. Per finalitzar aquesta enumeració, trobem l’utilitarisme que és una filosofia elaborada a finals del segle XVIII a Anglaterra per Jeremy Bentham. Aquest corrent filosòfic va ser continuat per molts altres autors, però entre ells un de molt destacat és el fillol de Bentham: John Stuart Mill. Els filòsofs utilitaristes afirmen que el fi de l’acció moral de qualsevol ésser sensible és la felicitat. Això queda reflectit en el principi utilitarista que estipula que és bona l’acció que és útil, ja que la bona acció és realitza per tal d’aconseguir la major felicitat possible per al més gran nombre de persones. I què és pels utilitaristes la felicitat? Doncs el plaer i l’absència de dolor. Mill és un autor important perquè és el primer d’aquest corrent filosòfic en diferenciar els plaers de manera qualitativa, no només quantitativa com s’havia fet fins llavors. A més, diferencia clarament allò que és part de la felicitat (desitjable per si mateix) del que és mitjà (intermediari per la felicitat).\nPer fer referència a la notícia sobre la jove testimoni de Jehovà que va rebutjar una transfusió sanguínia, reflexionaré des del punt de vista deontològic (amb alguns arguments i contra arguments utilitaristes) per tal d’arribar a una conclusió raonada.\nEl cas d’aquesta jove és, com menys, inaudit. Liliana, el nom de la jove, professava la religió dels testimonis de Jehovà i va patir una peritonitis. Com a conseqüència d’aquesta malaltia, els metges van decidir induir-li un coma. La sorpresa dels seus metges va arribar quan van descobrir que Liliana havia signat un document en què rebutjava una transfusió per qüestions religioses. Fins i tot per a realitzar els procediments mèdics necessaris, els metges havien de rebre l’aprovació d’una representant escollida pels testimonis de Jehovà. Aleshores, el centre sanitari on estava hospitalitzada Liliana va decidir apel·lar al jutjat de primera instància, on la jutgessa va desestimar el cas al·legant que la jove era major d’edat i que havia pres aquella decisió en plenes facultats mentals. Els metges, en aquesta situació, van decidir seguir la llei i no realitzar-li cap transfusió, encara que sabien que si no ho feien existia la possibilitat que Liliana morís. Això planteja dos dubtes més: si l’actuació de jutges i metges va ser la correcta i si la voluntat de les persones majors d’edat, pel fet de ser majors d’edat i tenir plenes facultats mentals, ha de ser acceptada tot i que no sigui una acció moral.\nEn primer lloc, cal esmentar que els funcionaris (metges, jutges, guàrdies civils, etc.) van actuar en funció de la llei vigent i, per tant, no van incomplir-la per salvar a la jove, perquè fer-ho estaria fora de la legalitat. En aquest context, una persona que tingués una manera d’actuar kantiana diria que, malgrat que hi hagi una llei (jurídica) en contra de l’acció que és considerada com a moral, hem d’actuar seguint la bona voluntat i, en aquest cas, desobeir la llei per tal de salvar a la malalta. Tot i així, alguna persona podria argumentar que l’acció que realitzen els funcionaris és moral perquè segueixen la llei (que és aplicada de manera universal), però s’estaria equivocant. La llei que estan acatant els funcionaris no és la llei moral de la qual Kant parlava, sinó una llei jurídica que té l’objectiu de dictaminar quines accions són punibles (legalment parlant), però que no en tots els casos afavoreixen les accions veritablement morals. Un exemple de com aquesta llei jurídica no sempre és universalitzable són les embarcacions que rescaten refugiats que han naufragat al mar. Aquestes embarcacions, tot i haver realitzat una acció moralment bona, es veuen denunciades per alguns països gràcies a la legalitat vigent que permet castigar a aquells que ajuden als refugiats i als nàufrags. En el cas dels rescats a naufragis la gent actua per deure, no conforme al deure.\nA continuació, trobem la gran controvèrsia d’aquest insòlit esdeveniment: que una persona major d’edat tingui la potestat per decidir el que es pot fer i no fer amb el seu cos encara que allò suposi que no sigui moral. Una situació que exemplifica el cas contrari a fer el que vulguis amb el teu cos són les mascaretes que portem per protegir-nos del SARS-CoV-2. En el context d’una pandèmia, l’ús de la mascareta s’ha fet obligatori per tal de disminuir el risc de contagi. Per tant, si l’acció de no portar mascareta (no fer el que vulguis amb el teu cos) és il·legal, per què evitar les transfusions de sang és legal? Algú podria argumentar que evitar les transfusions de sang no és el mateix que no portar mascareta perquè no afecta directament a la salut dels altres, i que mentre la persona sigui feliç fent-ho i no molesti als altres no hi ha cap inconvenient, però s’equivocaria. És veritat que evitar transfusions sanguínies no resulta cap amenaça cap a la resta de persones. Tanmateix, això no significa que fer-ho sigui una acció moral. El que tenen en comú l’ús de la mascareta i les transfusions sanguínies (que es fan per salvar vides) és que ambdues són accions universalitzables i, per tant, són bones accions.\nCom ja hem dit abans, l’acció moral no pot mai estar condicionada. Aquesta afirmació significaria que l’acció de Liliana (signar el document), per ser una bona acció, hauria d’haver estat realitzada sense cap al·licient per part de l’organització dels testimonis de Jehovà. Com sospita l’expert en sectes Miguel Perlado: "És més que dubtós que hagi pres aquesta decisió per pròpia voluntat. La voluntat es va modelant per la sobreimposició de l'organització", la decisió pot haver estat influenciada per factors externs a la jove. Algú podria argumentar que dona igual si l’acció està influenciada si com a resultat aporta felicitat a la persona que la realitza, però s’estaria equivocant. L’argumentació de per què aquesta persona s’estaria equivocant rau en la intenció de l’acció moral, que no és pas la felicitat, sinó que l’acció sigui bona en sí mateixa. És per aquest motiu que hem de ser persones crítiques capaces de jutjar amb la nostra raó allò que és bo i allò que no és, sense contemplar les conseqüències que podrien tenir les accions.\nEn conclusió, podem afirmar que ser responsables legalment dels nostres actes no és una condició de l’acció moral, ja que qualsevol persona que sigui o no legalment responsable dels seus actes pot realitzar accions morals o accions contràries a la moral (com seria l’exemple dels nens, que poden realitzar accions morals sense ser responsables legals dels seus actes). És més, el dia 3 de maig va ser el meu aniversari i vaig assolir la majoria d’edat, significa això que totes les accions morals prèvies al meu divuitè aniversari no han sigut veritablement morals? No, la responsabilitat sobre les accions no és una condició per a què l’acció sigui moral, l’únic capaç d’establir la moralitat d’una acció és l’acció en si mateixa, la seva intenció.


Es crea la figura de vicepresident de la Batllia i s'augmenten els requisits per als membres del Consell Superior de la Justícia - Poble Andorrà\nEs crea la figura de vicepresident de la Batllia i s’augmenten els requisits per als membres del Consell Superior de la Justícia\nEs crea la figura del secretari judicial adjunt\nSala de vistes judicials.\nEl ministre de Justícia i Interior, Josep Maria Rossell, ha presentat aquest dilluns el Projecte de Llei de modificació de la Llei qualificada de la Justícia. Una modificació que el titular de Justícia i Interior ha afirmat que es proposa “per tal de millorar el funcionament de l’administració de Justícia i agilitar-ne els processos”.\nLa modificació de la Llei qualificada de la Justícia presenta novetats com la figura del vicepresident de la batllia, que té com a objectiu garantir un millor funcionament d’aquest òrgan. De la mateixa manera, també es preveu la creació de la figura del secretari judicial adjunt, amb funcions d’assistència tècnica a batlles o magistrats. En aquest cas, s’espera que permeti ajudar a donar sortida als expedients pendents i futurs, enfortint la capacitat dels òrgans als quals estiguin adscrits.\nRossell també ha exposat els canvis en relació a l’estatut de batlles, magistrats i els membres del Consell Superior de la Justícia. En aquest sentit, es modifica el règim disciplinari de batlles i magistrats i s’estableix que les designacions dels membres del Consell Superior de la Justícia han de contenir una motivació suficient de la seva idoneïtat pel càrrec, així com l’obligació d’aprovar un codi ètic aplicable als seus membres.\nS'han distribuït al Principat productes alcohòlics procedents d'Espanya on no s'indica a l'etiqueta la presència de proteïnes de la llet que poden afectar a les persones al·lèrgiques


Són un 5,5% menys que la primera setmana d'agost\n1 min. Palma 08/08/2020 11:56\n651x366 Aeroport de Son Sant Joan. Aeroport de Son Sant Joan.\nEls tres aeroports de les Balears tenen programats per a aquest dissabte 915 vols, un 5,5% menys que dissabte passat, dia 1 d'agost. Així, del total d'operacions previstes per avui, un 66,8% són internacionals, amb 612 vols, apunta la programació del gestor Aena .\nSegons Efe, a l'aeroport de Palma aquest dissabte hi ha programades unes 281 arribades, 105 de les quals són internacionals, i 283 sortides, 209 d'internacionals. Així mateix, a Eivissa està previst que aquest dissabte hi arribin 229 vols, 114 arribades i 115 sortides, mentre que Menorca s'operaran 112 vols, 60 arribades i 62 sortides.\nEn total, aquest cap de setmana els aeroports de l'Arxipèlag operaran 1.798 vols, un 4,6% menys que durant el primer cap de setmana d'agost. En aquest sentit, 1.158 seran vols internacionals , xifra que representa el 64,4%.\nEls aeroports de les Illes tenen programats 96 vols amb el Regne Unit per a aquest diumenge\nEls aeroports de les Illes rebran més de 2.000 vols aquest cap de setmana\nPatricia Gómez: "El procés de vacunació s'accelerarà quan n'hi hagi més dosis"


Històries Manresanes: La Guerra Civil, punt final (3a part)\nCanvis al consistori\nEn l'ultim post vam descriure l'erradicació de tot símptoma de cultura catalana de la nomenclatura dels carrers de Manresa, en aquesta tercera part de "La Guerra Civil, punt final" vull parlar de les persones, els obrers i treballadors del ajuntament de la nostra ciutat, que l'any 1939 van patir les conseqüències de la nova administració franquista.\nEl dia 26 de gener de 1939 la Comissió General de Manresa va acordar adherir-se a Franco i al seu Movimiento, a partir d'aquell instant es van crear una serie de comissions municipals: Finances, Foment, Governació, Cultura i Passaports. Escorxador, Salubritat, Places i Mercats. Proveïments i Transports. Beneficiència, Sanitat i Neteja. Sèquia i Aigües Potables. Allotjaments. Juntes d'Hospital i Casa d'Infants.\nEl dia 7 de febrer de 1939 es pren l'acord de declarar cessants a tots els empleats i obrers de l'Ajuntament nomenats del 18 de juliol de 1936 fins al 24 de gener de 1939, mentre que els ingressats anteriorment havien de sol·licitar la readmissió.\nA partir del 29 de març comencen a produir-se les suspensions de sou i feina a molts empleats municipals a consequencies del seu expedient personal, aquest fet s'allargarà fins el 1940. En resum, podem dir que es va produir la destitució de tots els empleats i funcionaris que havien treballat durant quasi els tres anys que va durar la Guerra Civil.\nD'altra banda, tots els empleats que havien estat acomiadats durant la II República i la Guerra -tots obertament d'orientació dretana- van ser readmesos de nou, sense cap tipus de sol·licitud ni tràmit burocràtic.\nEl 12 de maig s'obliga als comerciants i industrials a reinstal·lar els rètols i inscripcions "en español". Peró també es reconeix el superàvit de la caixa municipal en "moneda roja".\nTambé s'olbiga a totes les escoles a col·locar el Crucifix, la imatge de la Immaculada Concepció i el retrat del Caudillo, cosa que a partir de juny es va complir de forma immediata per tots els centres escolars manresans.\nEn la següent edició, la 4a sobre la Guerra Civil, parlaré dels canvis i restriccions de les escoles per part de l'administració franquista.\nFont: Jordi Sardans, Manresa al final de la Guerra Civil (1982), p.31


Canadell ridiculitza la situació límit d'Arrimadas\nBarcelona. Diumenge, 14 de Març 2021. 18:35\nDavant l'evident crisi interna de Ciutadans, l'expresident de la Cambra de Comerç de Barcelona i ara diputat de Junts per Catalunya, Joan Canadell, ha ridiculitzat la situació límit d'Arrimadas amb la publicació d'una imatge on vaticina la desaparició del partit.\nCanadell ha volgut contraposar dues fotografies. A la primera es pot observar com, l'any 2019, Arrimadas, acompanyada dels diputats del grup parlamentari de Ciutadan, es va presentar davant la residència del president a l'exili Carles Puigdemont a Waterloo (l'anomenada "Casa de la República") amb un cartell que deia "¡La república no existe, Puigdemont!".\nLa segona, creada pel mateix Canadell, és una versió de la primera, però editada per canviar el missatge: "¡Ciudadanos ya (casi) no existe, Puigdemont!", aquest cop, amb la data de l'any 2021.\nLes dues imatges contraposades per Canadell / @jcanadellb\nEl diputat ha compartit aquesta publicació en el seu perfil de Twitter, sense acompanyar-la de cap missatge, simplement ha mencionat a Arrimadas i ha afegit l'etiqueta #Inesssss.\nNo és la primera vegada que Canadell fa ús d'aquesta etiqueta, com si volgués cridar la líder de Ciutadans. Ahir mateix la va utilitzar per fer referència a un article publicat a El Nacional on es comenta la possible dimissió d'Arrimades del seu càrrec.\nUn fundador de Cs demana el cap d'Arrimadas\nI és que Arrimadas cada cop està més sola. En el duríssim article a El Confidencial, "Partit inútil, no fiable i necessari", un dels fundadors del partit taronja, Francesc de Carreras, ha dit que Ciutadans continua en "caiguda lliure".\nAl text, literalment demana el cap de la presidenta de la formació. "Ciutadans ha quedat aquesta setmana com un partit d'amateurs de la política, com un partit no fiable, i les responsabilitats han de ser assumides per la mateixa Arrimadas, com va fer Rivera després del 10 de novembre de 2019", carrega Carreras.\nImatge principal, Joan Candell / ACN\nCrisi a Cs Un fundador de Cs demana el cap d'Arrimadas: "Està en caiguda lliure" Laura Cercós\nMoció de censura S'estreny el cercle: Arrimadas no descarta la dimissió Marta Sánchez


DA considera que la llei de la transició energètica ha d'anar acompanyada del pla d'infraestructures\nDemòcrates per Andorra referma el seu compromís amb el procés de transformació del país que segueix avançant, ara en matèria energètica, amb la nova Llei d’impuls de la transició energètica i del canvi climàtic que ha elaborat el Govern. La formació entén, segons explica en un comunicat, que aquesta és una pota fonamental del projecte demòcrata que busca convertir Andorra en un país «modern, obert, competitiu i homologable», ara també d’acord amb els estàndards de sostenibilitat i amb l’objectiu estratègic d’assolir un major sobirania energètica, així com per donar compliment als compromisos internacionals adquirits amb la ratificació de l’acord de París per la lluita contra el canvi climàtic.\nEl projecte de llei elaborat pel ministeri d’Agricultura, Medi Ambient i Sosteniblitat demostra, segons el partit, el compromís polític del Govern amb un nou model energètic que persegueix la reducció de la dependència energètica de l’exterior i l’augment de l’ús de les energies renovables al darrer del qual s’articulen hàbits socials i pràctiques econòmiques i de consum socialment més justes i beneficioses per al medi ambient. Aquest compromís es veu també amb el rol exemplar de les administracions que introdueix la llei.\nEn aquest sentit, DA considera que, a banda de la Llei de transició energètica, el Pla d’infraestructures energètiques serà fonamental per tal de planificar i sistematitzar el conjunt d’accions i de projectes que portaran el país cap a una economia verda i sostenible. «Som conscients del repte que aquest canvi de model suposarà per al sector públic, que està liderant la transformació a través de FEDA, i també per al sector privat amb noves oportunitats de negoci. Bona mostra en són el Pla Engega o la posada en marxa del servei de la bicicleta elèctrica, conjuntament amb els comuns», asseguren en el comunicat.\nDemòcrates per Andorra està convençut que amb la Llei d’impuls de la transició energètica i del canvi climàtic, Andorra fa un pas més en el camí per assolir els objectius de reducció d’un 37% de les emissions l’any 2030 establerts a l’acord de París, la primavera del 2016, d’una banda, i de treballar decididament per augmentar la capacitat de producció elèctrica per cobrir el 33% de la demanda interna, percentatge que actualment és tan sols dels 17%, amb horitzó a l’any 2030.\nArtículo anteriorEl primer miner virtual d'Andorra\nArtículo siguienteUn expert assegura que la tecnologia 'blockchain' canviarà el sector immobiliari


OPENESS, exposició a l'ESPAI BLANC del Campus Llotja\nDel 22 de gener al 24 de febrer del 2019\nOpenness és un concepte i una filosofia que es caracteritza per l'èmfasi en la transparència i l'accés lliure, eliminar les restriccions al coneixement i a la informació. El Disseny Obert, disseny lliure i DIY consisteix en el desenvolupament de productes i objectes mitjançant l'ús de la informació compartida públicament i el resultat de les interaccions entre els participants. La transparència és un dels principis del disseny de la indústria 4.0. Els dispositius informàtics estan obrint noves vies de recerca de disseny mentre que plantegen qüestions sobre la privadesa, la transparència i la confiança que els dissenyadors han d'abordar. Una educació de disseny per al futur, per tant, no és aquella en què la tecnologia és simplement una eina per al disseny o la visualització d'informació, sinó que és una eina per comunicar, interactuar, compartir i millorar.\nL'exposició mostrarà també els resultats del projecte interuniversitari Download Open Design, amb la finalitat de crear una proposta de disseny obert. Mobles senzills i fàcilment construïbles perquè qualsevol persona pugui ser capaç de descarregar els arxius, les instruccions i les imatges de referència del projecte des d’una pàgina web i comprar els materials per tal de construir-lo ell mateix. Podem trobar més informació de les peces a la web del projecte.\nL'exposició mostra els resultats de l'Enemic invisible, un popular exercici on es posa en pràctica el to crític i la capacitat de posar en dubte el que fem i millorar-ho amb una proposta. El projecte consisteix en la realització d’un sistema que estigui format per un màxim de 10 peces i un mínim de 5 peces diferents, que es poden repetir tantes vegades com faci falta per a poder crear l’objecte o construir les composicions desitjades. Les peces han de ser fàcilment reproduïbles amb les tecnologies de ràpid prototiping i han de ser pensades per no superar els 20 euros.\nOpeness mostrarà també la col·lecció de fonts i podrem trobar també dos projectes realitzats en col·laboració amb l’empresa Nukak. Seguint els principis d’ecodisseny, es presenten dues propostes d'Upcycling que pretenen integrar un material com a residu.\nParticipen: Angels Dimitri, Clara Santolaria, Daniel Martínez, Joana Roca, Mariona Casares, Marc Rojas, Josep Lluís Tantina, Carlos Jose Arredondo, Marc Barranco, Albert Casadevall, Marina Ju Cervera, Enric Martínez, Jaume Martínez, Roger Monfort, Daniela Mora, Elena Yolanda Pérez, Arnau Sanz, Marta Gràcia, Anna Solà, Digna Gros, Laia Guillén, Rafel Oliva, Ruben Hidalgo, Noemi Claveria i Guillem Ferran.\n3 February 2019 | ESDAP Catalunya Campus Llotja, Exhibitions


15/03/2019&nbsp &nbsp Actualitat, Idees, Llibres&nbsp &nbsp 0 comentaris&nbsp &nbsp\n«La funció pròpia del ritual és (…) preservar la continuïtat d’allò viscut» (Lévi-Strauss, 1983), canalitzant l’experiència, refrescant la memòria social, fixant etapes del calendari o fites del camí. La seua acció simbòlica concentra en una abreviatura de temps («sagrat») l’estructura i el procés del temps social ordinari, i fins i tot de les possibilitats latents. Per això, la participació en el ritual fa viure un temps més intens, que modela els esperits dels participants, promou la seua educació emocional, obre pas a la colonització de l’inconscient individual per part d’entitats ideològiques procedents dels avantpassats o de contemporanis famosos i amb poder. […] La doctrina es transmet a través de la instrucció en els mites i les creences. Però el context ritual afavoreix que la doctrina cale fins al més profund del psiquisme individual; activa el fervor en plasmar sensiblement els dogmes en els quals hom creu. […] Els ritus vius són necessaris com a catalitzadors d’energies transformadores, creatives, associatives, que creen comunitat entre els humans. Comporten potser cert adoctrinament. Però els rituals, que ens modelen, també hem de modelar-los nosaltres. Per a fer-ho, hem d’entendre’ls críticament, a fi que s’allunyen de la doctrina, que apaga la intel·ligència o l’adorm, i desperten la consciència a graus creixents d’humanització.” [“El ritual como forma de adoctrinamiento”, Pedro Gómez García, Gazeta de Antropologia, Universidad de Granada, 2002.]\nLes falles com a manifestació cultural tenen un caràcter ritual i, en la seua versió actual, serveixen sobretot al poder establit, amb la finalitat d’adoctrinar la societat valenciana en el sentit que convé als qui retenen el poder. Aquesta és la seua màxima utilitat avui dia, perquè de benefici pràctic per a les classes populars li’n veig poc. Una funció més aviat anestesiant, ben lluny de l’esperit crític i reivindicatiu que movia la festa abans de ser domesticada i que a hores d’ara revifa en les anomenades Falles Populars i Combatives, que són una proposta de festa oberta i autogestionada nascuda el 2002 al districte de Ciutat Vella, fruit del treball conjunt de diversos col·lectius de la ciutat de València, que aquest any presenta el tema de l’actual “judici de la vergonya”: “Falla La Justícia, amunt amb la immundícia”. Una proposta encara minoritària a recolzar, que al llarg dels anys ha anat consolidant un espai on recuperar l’esperit popular de les falles, donant-nos vida a les places, els solars i les xarxes.\nSoc conscient que a molts valencians els agrada l’enrenou de les festes i entenc els qui participen gaudint de les falles de València, pensant que continuen una tradició centenària que els enorgulleix, continuant un folklore que creuen autènticament popular, que els han transmès els seus pares i que se senten obligats a conservar, sobretot per la importància fora mida que tothora li donen els mitjans d’incomunicació i propaganda del règim, dins un marc de reaccionarisme polític i pressió turistificadora al servei dels negocis immobiliaris i col·laterals d’un grapat d’aprofitats i alguns més que arrepleguen les engrunes.\nPer altra banda, les falleres de vocació se senten ben boniques lluint els seus monyos d’àvia d’antany, amb pintes i mantellina blanca, i els seus cars vestits, embotides en els seus enagos i brodats de seda, en unes pudoroses disfresses de “marqueses del potet”, basades en una idealització dubtosament popular d’una indumentària del segle XVIII. Les falleres de València que conec i que gaudeixen de la festa són filles de pares d’ideologia conservadora i espanyolista, que se expressen en castellà i gairebé no saben parlar ni llegir en valencià. Viuen una festa folklòrica i despersonalitzada, en una ciutat de províncies (“pro vincit”, territori vençut), al llevant espanyol, mirant a Madrid. Aquesta és la dissortada realitat de la qual no en són conscients; perquè allò que elles veuen tan normal, tan tradicional, va ser manipulat “ex professo” pel franquisme assassí de primera hora, que s’ensenyoria de tots els racons de la societat, enlairat sobre un milió de morts innocents. Tanmateix, hem de comprendre que a aquest sentiment tribal, injectat en vena durant tota una vida, és molt difícil de posar-li enteniment, si no hi són presents un fort esperit crític i una experiència trasbalsadora.\nEl 1940 el franquisme assassí de raons i de vides s’afanyava a crear la Junta Central Fallera, una estructura jeràrquica i masclista al servei dels interessos dels genocides, per controlar la festa de les falles i folkloritzar-la (desactivar-la), restant-li contingut crític (es prohibia qualsevol referència política que no fos la lloa del règim) i empeltant-li elements clarament masclistes (exaltació de dones “florero”, premis als suposadament millors monuments, l’imperi del petard…), militaristes (desfilades amb estendards, uniformes…), nacionalistes espanyols (himne de l’exposició, marxa reial, les bandes de tela amb l’estanquera i la blavera ben juntetes…) i religiosos del catolicisme (ofrena de flors a la verge de torn, tot un exemple de dona submisa i esclava), que no hi eren abans del colp d’estat sagnant de juliol del 1936. A més a més, es potenciava el “sa” regionalisme valencià, que s’agenolla davant Madrid, i es popularitzava la submisa senyera amb el blau de la ciutat de València, a la que se li retien fins i tot honors militars (fou l’única senyera regional que es consentia en aquell règim sagnant). Aleshores es plantava la llavor del que a finals dels anys 70 esdevindria l’anomenat “blaverisme”, la versió més histèrica i vergonyosa coneguda d’incultura i antivalencianisme, finançada al servei de l’espanyolisme més fanàtic i furibund, que s’oposava frontalment i descarada a l’alliberament nacional dels valencians, dins de la nació plural catalana, la que li correspon per raó d’origen, llengua i cultura. Blaverisme retrògrad que malauradament aconseguia oficialitzar la major part dels seus símbols i les seues tesis, sobretot amb governs de la dreta, però també amb la suposada i poruga esquerra. [Per aprofundir en la qüestió, teniu la magnífica obra de recerca històrica: “Falles i franquisme a València” de Gil-Manuel Hernàndez i Martí, Editorial Afers, 1996.]\nLa meua experiència personal de les falles en els meus deu anys de viure al cap i casal (1987-1996) no pogué ser més negativa, havent de suportar una coentor i un incivisme aclaparadors: assetjament amb petards i música xarona a tot volum, cercaviles amb bandes de cornetes i tambors (soroll dia i nit, estiguesses o no malalt) carrers tallats des de setmanes abans, ximpleria o reaccionarisme dels temes escenificats pels ninots de cartró, cartells en un valencià macarrònic, olor de bunyols amb oli refregit… Sort de l’olor a pólvora i els castells de focs, que he de confessar que m’agradaven… fins que vaig haver-me’n d’estar per la massificació creixent. Va arribar un any a partir del qual durant la setmana fallera havíem de fugir de València, sumant-nos a la meitat dels valencians que no suporten aquesta festa.\nNo podíem sobreviure en aquella estèril disbauxa carnestoltesca, que continua a hores d’ara. Faig insistència en la seua infecunditat contemporània, perquè les falles d’abans de les dictadures cercaven gaudir d’una festa pagana, arrelada a les fogueres estacionals de temps primitius, que permetia fer sàtira o befa dels abusos de poder en la societat de cada moment, per a simbòlicament bandejar-los en la crema final del monument. Tenien, per tant, un benefici artístic i cultural, en el sentit d’afavorir un conreu crític de la identitat que imposa el poder i, doncs, una millora personal i social. Però, quin profit li podem traure a bona part de les falles que es planten avui dia, a part de la qüestió ritual i artística (sempre opinables), els excessos de tot tipus (d’energia, soroll, llum, pólvora, fums tòxics…; contravalors en un món necessitat de moderació) i el negoci turístic que l’és per a massa pocs? L’únic que li veig és el manteniment dels llocs de feina que la festa atrau, tot i que amb massa contractes escombraria.\nFa de molt mal pair veure la capacitat de convocatòria d’aquesta festa, la disciplina amb què se segueix la coentor poc cristiana de les ofrenes o l’exaltació de la banalitat dels seus actes, quan es compara amb l’escassa participació a les accions reivindicatives, tan necessàries per a tota la societat valenciana, com l’exigència d’un finançament just per part d’aquest Estat que ens maltracta (i ells, com un badocs, cantant el “Per a ofrenar…”). Sembla que a la despersonalitzada, còmoda i poruga societat valenciana haja arrelat una versió autòctona de l’absolutista “¡vivan las caenas!”. Fa poc l’Albert Dasí deia ben encertadament al seu bloc a VilaWeb que “aquest marc mental [l’espanyol] d’abaixar el cap davant l’amo, comporta conseqüències que ja sabem irreparables: el finançament del furgó de cua, el camp abandonat i planificat per inútils, les infraestructures de tercera, perquè les qüestions valencianes es decideixen a espanya, en canvi de no decidir-les els valencians. Ací només decidim una mica de cultura, una mica de qüestions locals, una mica sobre les províncies, i les festes (ai, sí, sobre les festes decidim els valencians, perquè ens agraden molt, ens fa oblidar que som faves, i que els espanyols ens governen els diners i les grans decisions), i potser que quatre cosetes més, però no gaires.”\nAl capdavall, per a la generalitat dels valencians, les Falles de València actuals ens porten molt de soroll per no res (o ben poc) de profit: molta fressa (i disfressa) i poca endreça. El seu caliu alliberador és inexistent o ben migrat, perquè s’aflama i s’apaga de seguida com a foc d’encenalls. Han esdevingut un ritual amansit. Sort que, per molt que bufe el vent, no s’apagaran les estrelles. Si més no, ara tenim les Falles Populars i Combatives!


Bloc Empotrat: d’abril 2012\n-Cordada: Quico i Busquets.\n-Material: Camalots fins al número 3, semàfor d'Aliens i joc de tascons.\n-Aproximació: La via comença literalment a la carretera ( triangle útil per assegurar el primer llarg ), són els espits que hi ha a la dreta d'un antic ferro de telèfons.\n-Via: Està bé, no és de les que més ens han agradat a la Paret de l'Os. Es coneix que no es fa tant com les seves veïnes perquè en algún punt te verdet, en d'altres herba i hi ha algún bloc a punt de caure....\nLl1: Arrenquem de la cuneta, roca de talús en els primers metres. Després de la doble expansió que marca la ressenya hem anat una miqueta per l'esquerra ( herbós), fins aquí tot assegurat i en aquest tram només hem possat un parell de Camalots ( 0.5 i 2 ).\nLl2: Totalment equipat. Hem afegit un pont de roca i hem canviat el cordino del primer que ja hi havia. Als peus de R2 n'hi ha un altre que no marca el croquis.\nLl3: Díedre a l'esquerra de la reunió, a equipar. Només hem sapigut veure un dels dos pitons que marca el croquis. Quan el díedre queda tencat per la vegatació sortir per l'esquerra ( atlètic ). COMPTE AMB UN BLOC A PUNT DE CAURE a un metre o dos per sobre del clau.\nLl4: Des de la reunió no hem sapigut veure com anava el llarg i hem fet la volta per la Jordi Andreu. Des de dalt hem vist el pont de roca que marca la ressenya, es veia bastant brut. Passant per la JA totalment equipat.\nLl5: Des de la repissa on fem R4 ja es veuen el pont de roca ( l'hem canviat ) i un pitó. Compte amb el tram per trincar el pont de roca ( entra un tascó o friend petit ). Llarg a equipar ( pont de roca, pitó i espit ).\nLl6: Sense massa complicacions: pont de roca, espit, pont de roca i sabina, aquí girem a esquerres i sortim per terreny senzill al cim on no hem trobat reunió, l'hem feta en un pont de roca. Hem possat un 0.5 i un tascó.\n-Altres piades: Edu i l' Ylerget\n-Descèns: Del cim primer a l'esquerra i després a la dreta a buscar la traça evident que ens retorna a la carretera.\nPublicat per Bloc Empotrat a 22:43 3 comentaris:\n-Ressenya: Luichy. Penjo aquí la de l'aperturista del seu blog, Prespectiva Vertical\n-Material: Joc de Camalots fins al 3, semàfor d'Aliens i algún tascó. Duiem dos jocs de friends i al final només hem possat dos cops el 0.75, més que res perquè ja el duiem peró segurament us el podeu estalviar.\n-Aproximació: Nul.la, hem entrat per la variant que marca la ressenya, just sortir del tunel. Parabolt i pont de roca groc visibles.\n-Via: Ens ha agradat per lógica i per l'ambient que te. Abunda la fissura i el díedre, la roca en general és correcte peró hi ha alguns blocs que cal esquivar. Suposo que al haver-hi la carretera a sota fan de mal cardar abaix. De grau obligat fa de mal dir perquè ja dic que la via va per díedres i fissures, en principi amb 6a es passa bé, suposo que si es va més just i amb força ferro potser es soluciona el tema amb V+/A1. Mirant la ressenya d'en Luichy hem enllaçat: Ll2 + Ll 3 ( fregament cintes llargues ) i Ll4 + Ll 5. A la tercera reunió hi hem arribat per dalt, anar seguint la fissura, no se si va així....\n-Descèns: Finalitzada la via carenajar de baixada a la dreta uns cinc minuts, veurem una gran fita a l'esquerra. En aquest punt ens acostem arràn de cingle i trobarem la darrera reunió de la No Entaleguis d'aquí un ràpel d'uns 40 fins la R2 d'aquesta via ( sota un sostret ) i d'aquest a la pressa, mola que el primer xapi la brana de la plataforma on hi ha la R1 per trincar sense problemes la pressa.\nPublicat per Bloc Empotrat a 18:27 Cap comentari:\n-Material: Via totalment equipada amb parabolts, 12 cintes exprés.\n-Aproximació: Arribant a Santa Anna aparquem entre els dos tunels, just creuar el pont. Reculem i ben bé després de passar al pont,baixem a la dreta per un camí amb escalons. Seguim per sota del sector esportiu El camí, quan la paret gira a l'esquerra nosaltres baixem a la dreta per un corriol obert en la vegetació. Grimpem un petit resalt equipat amb unes cordes fixes i ja som a peu de via. Els parabolts de la via són els que marxen cap a la dreta.\n-Via: Guapa i variada ( díedres, placa i aresta ). Equipada amb parabolts ( R1 amb dos espits i dos maillons per rapelar ). 6a obligat, bona roca. Última reunió en un arbre ( 55 metres ).\n-Descèns: Evident, a l'esquerra a caçar unes ruïnes i d'aquí a la dreta a buscar l'ermita, on trobem els escalons que ens tornen al sector esportiu del Camí.\nPublicat per Bloc Empotrat a 14:54 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Santa Anna.\n-Cordada: Parce i Busquets.\n-Aproximació: Nosaltres hi hem anat des de el Monestir, pujem als Gorros per les Escales dels Pobres. Agafem el camí de St. Joan a St. Geroni, passats els Gorros i just abasn d'arribar al Mirador del Centinella, a l'alçada d'una roca trobem el corriol que baixa cap al Centinella i el Fussell. Quan arribem al Fusell hem de pendre una traça a l'esquerra que ens durà a l'Agulla del Mirador. Trobem uns parabolts grocs, un bloc que hem de grimpar. La via va més a la dreta, veurem el primer parbolt a uns cinc metres del terra. A sobre d'una petita bauma i a tres metres d'aquest un espit, a la dreta ens queda el díedre per on deu anar la Xavi Sampietro.\n-Material: Pot anar bé algún friend tipus Camalot 0.75 o 1 per protegir el tram fins al primer parbolt i amb una miqueta de sort i traça el podrem col.locar en algún punt del segon llarg.\n-Via: Bonica via, amb un segon llarg clarament més difícil amb els típics cops de gas de l'autor. Ha estat reforçada amb parabolts, tot i així els cops de gas hi continuen sient. Al primer llarg pot costar veure les assegurançes. La segona reunió que marca la guia de la Plantació no hi és, en tot cas la ressenya amb dues expansions que no hi són; potser ha estat una confusió amb l'alzina que hi ha l'esquerra on sembla ser que s'hi emplaçava la primera assegurança de la segona tirada. Al tercer llarg hi ha dos ponts de roca paral.lels previs al parabolt que no es veuen. Bona roca. Grau obligat 6a/A0.\n- Descèns: Ràpel de vint metres per la cara E o desgrimpant ( II ? ). D'aquí una traça molt evident ens retorna al camí de Sant Joan.\nPublicat per Bloc Empotrat a 18:25 Cap comentari:\n-Ressenya: Nosaltres duiem la d'en Castellnou de Gorro-St.Benet. A la xarxa podeu trobar la d'escalatroncs:\n-Aproximació: Del Monestir pendre les escales dels pobres, al Pla de Sta. Anna agafem el trencant de la dreta que passa per la base de la paret, la nostra via queda a l'esquerra. Abans de la canal per la que baixarem. Parabolts visibles ( alts )\n-Via: Guapa via esportiva, ben equipada. V-V+ obligat. Bona roca i no massa sobada. Hem enllaçat el segon i el tercer llarg ( alguna cinta llarga ). Reequipada amb parabolts de la FEEC, diria que s'ha afegit un parabolt a l'entrada de manera que ja no cal el tascó per assegurar el primer pas.\n-Descèns: Segons la guia la via està equipada per rapelar, peró les reunions no ténen anella. Així que la darrera reunió hem acabat d'arribar al cim ( III-60/65 metres ) i hem fet una ràpel a l'esquerra d'uns 30-35 metres. Aquest ràpel ens deixa a una canal que sense massa entrebancs ens permet tornar a la base de la paret.\nPublicat per Bloc Empotrat a 18:03 Cap comentari:\nBERTA PASSA'M LES TEVES FOTOS QUAN PUGUIS QUE AQUESTES SÓN UN TRUNYO!!!\n-Ressenya: Duiem la de les 100 millors de Catalunya ( Soldevila ).\n-Material: Nosaltres vàrem possar un Camlot 0.5 a la terera tirada i dos aliens ( groc i vermell ) a la cinquena. Es comenta que va bé l'Alien blau a la segona tirada, nosaltres no ens hi vàrem fixar i no el vàrem possar.\n-Aproximació: El de sempre a Bagasses...creuar el riu pel pont romà, enfilar-se a la via, creuar el tunel i baixar una miqueta per peu de paret. La Colores és de les últimes de la paret. Hi ha el nom a peu de via i es veuen els parabolts.\n-Via: La veritat és que anàvem amb unes espectatives molt altes de la via. Suposo que el dia ventós, fred i al final la plujós no ens vàren deixar disfrutar massa de la via. De les que surten a les 100 millors de Bagasses és la que he disfrutat menys, que no vol dir que sigui la més fluixeta. M'ha semblat que estava més pulida que la Smoking, potser perquè és més difícil i jo anava més justet. En tot cas la via és prou variada: placa fina, fissura-díedre, esperó i trams més atlètics. Ja dic que amb un dia més bo l'hauriem disfrutat més i ara segurament diria el que diuen les guies: " la millor escalada lliure de la paret "; peró amb el dia que vàrem enganxar nosaltres no podem corroborar-ho.\nEquipada amb parabolts, no hi queden ni burins ni espits i les reunions estan amb dues anelles. Només hem enllaçat la sisena tirada amb la grimpadeta per sortir a la Falsa Feixa.\nRespecte al grau obligat ens ha semblat de 6a+/b, als llargs cal escalar peró la via no és exposada. M'imagino que le grau obligat el dona la segona tirada. Al sisè llarg, al ser una tirada atlètica és més fàcil passar, et penjes de la xapa i reposes i el canto torna a ser bo.\n-Descèns: Seguir la Falsa Feixa a la dreta ( cable ), quan aquesta acaba seguir en la mateixa direcció de baixada fins a la via del tren. La creuem i amb l'ajuda d'una corda fixe acabem de baixar a la carretera.\nPublicat per Bloc Empotrat a 10:26 Cap comentari:\nBERTA PASSA'M LES FOTOS QUAN PUGUIS!!!!!!!!!!!!!!\n-Ressenya: Nosaltres duiem aquesta:\nPeró em sembla que hauriem anat més bé amb la d'en Luichy:\n-Material: Semàfor d'Aliens ( el verd crec que no el vàrem posar ), joc de Camalots fins al 3 i tascons. Alguna cinta llarga.\n-Aproximació: Sortim des del revolt caracterísitic de la pista dels puntals ( cal seguir-la uns quilometres fins que comença a baixar ). Avançem en direcció a la Bagasses- Peladet ( visible ) per una traça amb algunes fites. Arribem a una agulla caracterísitca, la vorejem per sota, un xic més endavant trobem un bloc característic que marca el croquis. A uns cinquanta metres del bloc ( a la ressenya posa 100 ) localitzem el peu de via, díedre amb parabolts.\n-Via: A nosaltres ens ha agradat. Te una tercera tirada boníssima, un primer llarg guapo i trams de la segona, penútlima i útlima tirada bonics, tot aixó en díedre i fisura. La resta discorre per terreny més o menys herbós on la roca és dolenta. Generalment són blocs encaixats entre ells que acabem aguantant peró que s'han de tractar amb carinyo. Grau obligat V+/6a.\n-Descèns: De la darrera reunió acabar de pujar uns metres a la dreta ( evident, fita ). Llavors avançar per una feixa en direcció al cotxe ( esquerra ), més o menys quan la feixa acaba grimpar a la dreta cap a la carena ( II-III). Seguir la carena a l'esquerra, arribem a una collada molt ample amb una gran fita, podem baixar per aquí peró és millor carenar més i baixar per una canal més ample que neix en un coll més estret. Per aquí retrobem la pista i la seguim a l'esquerra fins a retrobar el cotxe.\nPublicat per Bloc Empotrat a 16:39 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Font Freda\n-Material: Alguns tascons, semàfor d'Aliens i Camalots del 3. Hem fet servir força cordinos per ponts de roca.\n-Aproximació: Just creuar el pont vinguent des de Camarasa, pendre una carrertereta a la dreta. Uns vint metres més enllà grimpar el sócol i acabar de flanqueijar per peu de paret fins a la base de la visible fisura. Buril a uns cinc metres del terra.\n-Via: Primera tirada amb roca més sospitosa que dolenta, un pèl herbosa i desequipada fins a sortir de la fissura i trincar els bolts de la Normal. Segon llarg un bombo bloquero peró amb canto, curt i equipat. V+ obligat. Per acabar de fer el dia.\n-Descèns: Podem rapelar la via. Nosaltres hem baixat caminant. De la R2 acabar de grimpar per terreny fàcil ( II-III ) uns cinc metres. Seguir unes traçes a l'esquerra que ens porten a una coma, per la que acabem d'arribar a la carretera.\nPublicat per Bloc Empotrat a 11:00 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: St.Llorenç Montgai altres\n-Cordada: Edu, Angèlica i Busquets.\n-Aproximació: Des de el Monestir agafem el camí que va al càmping ( darrera el cremallera ), el seguim un moment de pujada i de seguida passem una porta de ferro. Just pasada la porta tenim la via a la dreta. Hem de pujar una miqueta per una traça a peu de via. Hi ha un parabolt a R0, nosaltres hem assegurat d'una miqueta més ensota.\n-Via: La via ens ha agradat força. Prou vertical i amb bona roca. Ben equipada amb parabolts ( cal escalar, V+ obligat ). Trams de finura combinats amb trams més atlètics i un pas de bloc a la darrera tirada. Equipada per rapelar: 15 metres pel darrer resalt i després dos ràpels a 50-60 ens deixen al terra.\nPublicat per Bloc Empotrat a 16:27 Cap comentari:\n-Aproximació: Només arribar a Sta. Anna ja es veu la via a sobre del túnel.\n-Via: Guapa, amb ambient per lo curta que és. Sense cap mena de compromís, ja que en tot moment podem rapelar ( no recordo si alguna de les reunions només te una anella, maillon ). De grau obligat deu estar sobre el 6a. Bona roca i no està sobada. Variada. A la baixada es perfectament combinable amb unes vies d’una sola tirada. D’esquerra a dreta: 6a ( 35 metres ), 6a+ i 6b ( 30 metres ).\n-Descèns: Ràpel de 35 metres a la dreta d’on hem sortit. Per unes lloses equipades amb maromes baixem a la carretera.\nPublicat per Bloc Empotrat a 20:51 Cap comentari:\nPublicat per Bloc Empotrat a 20:00 Cap comentari:\n-Material: Cintes exprés ( 14 ? ), la primera tirada totalment equipada amb espits i un parabolt la resta amb parabolts o dos ponts de roca.\n-Via: Una primera tirada de placa guapíssima, vertical amb pressa i bona roca ( 6a, V+ obl. ). La resta és l'excussa per acabar d'arribar al cim ( IV amb algún ressalt una miqueta més complicat peró molt discontinu ). Les reunions que marco són orientatives , nosaltres les hem fet aquí peró tenen només un bolt. La primera reunió te un bolt i un espit i està equipada per rapelar ( preveure maillon, mosquetó extraible ) i la del cim és un pont de roca ( dreta ).\n-Descèns: Si el que ens interessa és només l'escalada el que hem de fer es rapelar de R1. Si ens fa il.lusió fer el cim, d'aquí baixarem a l'alçada de la base del darrer resalt i seguirem una traça pel cantó de St. Llorenç. La traça ens mena a una coma que forma el vessant de la muntanya i per aquesta retornem a la carretera.\nPublicat per Bloc Empotrat a 10:36 5 comentaris:\n-Aproximació: Des de el Coll de Porta agafar el camí que va per sota la Pala del Coll ( esquerra ), de seguida el camí es bifurca, nosaltres hem d'agafar la traça de l'esquerra que puja a una feixa. De seguida trobem la via. La Smeagol és la segona linia de parabolts a l'esquerra de la Dama de los Vientos ( cartell ).\n-Material: Via totalment equipada amb parabolts, 15 cintes exprés.\n-Via: Ens va agradar força. Força variada i intensa per lo curta que és. Te algún tram on cal vigilar amb la roca. El grau obligat de 6b el dona la segona tirada. Equipada per rapelar. La darrera tirada sembla que es pot esquivar per la dreta.\n-Descèns: Seguir una evident traça a l'esquerra que de seguida ens deixa al Coll de Porta.\nPublicat per Bloc Empotrat a 10:08 Cap comentari:\n-Ressenya: Com que el llibre ja està esgotat suposo que a l'autor no li farà pas res que penji la ressenya.\n-Aproximació: Evident. Just sortir del tunel aparquem a la dreta. Baixem a la pressa i la creuem. Seguim un camí per l'altre cantó de la presa, passem un tunel i deixem el camí per arribar a peu de via ( dreta ). Placa amb parbolts al peu d'un díedre que forma una gran llastra adosada a la paret.\n-Material: Cintes exprés ( unes catorze ).\n-Via: La roca està una mica pulida, quan més amunt millor està. Al díedre hi ha una falsa reunió, acabem de pujar uns deu metres i trobem una reunió més cómode al final del díedre. Potser s'arribi amb una sola tirada fins a la reunió que es fa abans de la gran travessia. La travessa és molt guapa i aerea, segurament aquest és el tram més obligat de la via ( 6a ).\n-Descèns: Per portar la contrària nosaltres hem baixat caminant. Del final de la via enganxem una traça a la dreta que puja fins a un camí, el seguim i de seguida el deixem ( dreta ) per una traça en direcció a un coll amb una torre elèctrica, no arribar al coll abans prendre una traça amb una aspa marcada en un tronc. Anem baixant en direcció a les parets, per acabar de baixar al camí trobem uns graons ( 20 minuts ).\nEtiquetes de comentaris: Montanejos.\n-Material: Via totalment equipada amb parabolts, dotze cintes exprés. Per longitud es poden enllaçar tirades, preveure cintes llargues i doble corda. Nosaltres no hem enllaçat cap tirada.\n-Aproximació: Com indica la ressenya. Seguir el torrent de la Maimona fins la pressa. Superar-la per l'esquerra ( graons ). Acabar de pujar pel torrent, pujar uns metres amb més vegetació a la dreta fins al peu de via ( bolts visibles i pedra sicada ).\n-Via: Magnífica escalada esportiva, tots els llargs són bons. En general és una escalada força atlètica peró te alguns trams de placa més fina. Força ambient, de grau obligat segurament es passa amb 6a. Equipada per rapelar. M'havien comentat que la via estava a l'ombra, el cas és que nosaltres la vàrem fer amb sol, entrant a la via a les 10-11 i sortint cap a les 4 ( primers d'Abril ).\n-Descèns: Nosaltres hem baixat a peu. Del cim seguir per una carena, diria que al segon coll hem de tirar cap a la dreta en direcció a una paret ( Plaques de Belle Epoque ). Quan hi som a sota agafem una canal on hi trobarem una corda fixe. Seguim baixant pel vessant fins a una nova canal, al final de la qual trobem uns graons que ens deixen a la pressa de nou.\nPublicat per Bloc Empotrat a 21:46 Cap comentari:\n-Ressenya: La del llibre d'en Luichy.\n-Aproximació: Aparquem just creuar el pont a la dreta. Arribarem a peu de via en dos minuts. La primera tirada va per una placa força vertical amb una fissura que te un arbret. De la carretera grimpem per unes petites feixes amb un parell de químics que ens deixen al peu de via. Hi ha una via d'esportiva amb parabolts a l'esquerra.\n-Material: Camalot de l'1 i 0.5, un parell d'Aliens per la part de l'aresta.\n-Via: Les plaques de dalt són molt guapes ( 70 metres ), l'aresta també és curiosa ( 40 meteres ) i la primera tirada no mata. La part intermitja són 150 metres de grimpada. Nosaltres hem fet la R1 a 65 metres de terra en un arbre i un espit a l'esquerra. Després dos llargs de tràmit per resoldre la part intermitja ( 60 i 40 ). Grau obligat 6a.\n-Descèns: Fem el tram d'aresta i arribem a un collet, a la cara N hi ha l'instal.lació de ràpel. Fem un ràpel de 50 metres que ens deixa en unes tarteres, seguim les traçes que baixen per aquestes tarteres fins a la carretera.\nPublicat per Bloc Empotrat a 21:10 Cap comentari:\n-Ressenya: Com sempre la més eficient la d'en Luichy. Penjo també la original per allò de fer un bloc ben maco,jeje...\n-Aproximació: No n'hi ha, aparquem a peu de via.\n-Material: Unes setze cintes exprés ( alguna de llarga ), Camalot 0.5 i un parell de tascons.\n-Via: La via ens ha agradat,ideal per si volem fer alguna cosa ràpida o per combinar amb la Barreiros. Està pràcticament equipada. La roca és bona i la via variada,amb trams de díedre i de placa. Grau obligat V+.\n-Descèns: En dos ràpels per la mateixa via.\nPublicat per Bloc Empotrat a 21:03 Cap comentari:


Antoni Martí guanya el Joan Fuster d’Assaig, i Salvador Company, l’Andròmina, als 47 Premis Octubre\nAntoni Martí Monterde, Salvador Company, Carles Mulet, Neus Nadal i Queralt Riera són els guanyadors dels 47 Premis Octubre en les categories d’assaig, poesia, narrativa i teatre, respectivament. Els premis s’han atorgat durant el transcurs de la tradicional Nit dels Octubre, que enguany s’ha celebrat al Palau de l’Exposició de València, i que ha volgut homenatjar Carles Santos, el músic de Vinaròs (Baix Maestrat) mort encara no fa un any, i commemorar els 50 anys de l’editorial Tres i Quatre, la convocant dels guardons. Un acte durant el qual s’ha tingut molt present els presos i exiliats catalans, amb l’assistència dels seus familiars i amics.\nD’esquerra a dreta: Marta Nadal, Queralt Riera, Antoni Martí Monterde i Salvador Company / Àngel Martínez\nL’escriptor i professor de Teoria de la Literatura a la Universitat de Barcelona Antoni Martí Monterde, nascut a Toris (Ribera Alta) l’any 1968 i resident a Girona, és el guanyador del Premi Joan Fuster d’Assaig per Les ciutats de lluny de Josep Pla. L’obra guanyadora ha estat escollida per un jurat format per Marina Garcés, Txema Montero, Javier Pérez Royo i Josep Ramoneda entre un total de 22 originals presentats. Els membres del jurat han valorat “l’excel·lent retrat que s’ofereix del paisatgista Pla, que combina una escriptura de poètica de viatge amb una sociologia sobre la ciutat”. Guardonat amb el Premi Joaquim Xirau l’any 1998 per la seva aproximació biogràfica del poeta sarrianenc J.V. Foix o la solitud de l’escriptura, Martí Monterde va guanyar l’any 2002 el Premi de la Crítica dels Escriptors Valencians per L’erosió, un dietari de viatge a Buenos Aires, i va quedar finalista del Premi Anagrama d’Assaig l’any 2007 amb Poética del café.\nL’escriptor valencià Salvador Company ha guanyat el Premi Andròmina de Narrativa amb Fons de formes. El jurat del premi, compost per Borja Bagunyà, Anna Moner, Esteve Plantada, Marina Porras i Joan Todó, ha elegit aquesta novel·la entre un total de 94 originals presentats i n’ha valorat “l’aposta experimental i la precisió en la construcció dels textos i la reflexió sobre com la manera de narrar és un acte polític”. Salvador Company, una de les veus més importants de la literatura valenciana, va guanyar el 2008 el Premi Joanot Martorell de Narativa i el Premi de la Crítica dels Escriptors Valencians amb Silenci de plom, mentre que l’any 2015 va obtenir el Pin i Soler de Tarragona amb Sense fi.\nPel que fa al Premi Vicent Andrés Estellés de Poesia, Naixement d’Islàndia, de Carles Mulet i Grimalt, ha estat escollida entre un total de 111 originals presentats pel jurat, integrat per Vicenç Altaió, Anna Ballbona, Isabel Garcia Canet, Jordi Marrugat i Ricard Mirabete. Els membres del jurat han valorat que l’obra del poeta de Gata de Gorgos, a la Marina Alta, resident a Pedreguer, “és un cant a la pàgina en blanc, a l’illa d’Islàndia com a símbol del naixement del cosmos i del llenguatge i, al mateix temps, de la seva destrucció com avui s’esdevé”. Professor, polític i escriptor, Mulet té una llarga trajectòria en poesia, narrativa i narrativa infantil.\nFinalment, el Premi Pere Capellà de Teatre ha recaigut ex aequo en dues obres: Salvatges, de l’escriptora mallorquina Neus Nadal, i L’amor (No és per mi va dir Medea), de l’actriu catalana Queralt Riera, que han estat escollides entre un total de 78 originals presentats, per un jurat format per Abel Guarinos, Joan Guasp, Carme Planells i Aina Tur. Els membres del jurat han valorat de Salvatges que “l’autora genera un correlat entre la natura i l’ànima de les seves protagonistes amb una gran força dramatúrgica”, mentre que de L’amor (No és per mi, va dir Medea) n’han destacat “la profunditat literària, la força poètica i la capacitat de suggerir la tragèdia vital de la seva protagonista”.


PC Magazine abandona el paper\nDesprés de 27 anys, PC Magazine deixarà d’imprimir-se i es distribuirà únicament la versió online de la revista. L’últim número que es publicarà serà l’edició de Gener de 2009. El tancament de la revista ve donat per diversos motius, la majoria d’ells bastant obvis: la venda de revistes és ,en general, cada dia menor i [...]\nLa creació de videojocs\nEls jocs són cars, i la raó òbvia és que són cars en fer-se. Avui en dia, un estudi de creació de jocs de consola i PC és més semblant a un estudi de creació de pel·lícules, amb una enorme despesa en el projecte que pot durar alguns anys. Pressuposts de desenes de milions no [...]\nBrutícia als teclats dels ordinadors\nUn estudi realitzat per la revista britànica ‘Computing Which? ‘ va demanar a experts en Microbiologia que examinessin 33 teclats d’una oficina típica de Londres, un seient de vàter i a una picaporta de bany per detectar microbis que solen aparèixer en llocs poc higiènics. Quatre dels teclats analitzats van ser qualificats com possiblement perillosos [...]


Salut instal·larà dues carpes a Terrassa per fer més de 1.500 PCR el cap de setmana - Diari de Terrassa\nL'alcalde de Terrassa, Jordi Ballart, ha ofert una roda de premsa aquest migdia. L. M.\nL'alcalde de Terrassa, Jordi Ballart, ha ofert una roda de premsa aquest migdia.\nLaura Massallé 04.08.2020 | 13:39\nL'augment de positius per coronavirus registrat a Terrassa i al Vallès Occidental durant els últims dies ha posat en alerta el Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya i els ajuntaments de la zona, que han decidit prendre algunes mesures per a intentar frenar els contagis. A Terrassa, les àrees bàsiques de salut on s'ha produït un major augment de casos són les dels CAP Rambla, CAP Nord i CAP Est. Aquest divendres i durant tres dies, Salut instal·larà dues carpes muntades pel Sistema d'Emergències mèdiques (SEM) al costat dels equips d'atenció primària d'aquestes zones amb l'objectiu de fer més de 500 tests PCR al dia. "La informació que tenim ara per ara és que tots els veïns d'aquestes zones que s'apropin a les carpes podran demanar que els facin un PCR", ha explicat l'alcalde de Terrassa, Jordi Ballart, que ha detallat que encara no s'ha decidit l'emplaçament exacte d'aquestes carpes. L'horari de funcionament serà de 9 a 14 hores i de 18 a 22 hores.\n"La situació no és alarmant però sí que estem preocupats", ha assegurat Ballart. "Amb dades de 31 de juliol, l'última setmana s'han registrat 150 positius a la ciutat, 71 més que la setmana anterior. Actualment ens trobem en nivell 2 (brots controlats o casos esporàdics limitats", ha dit el primer edil, que ha explicat que el resultat dels tests massius d'aquest cap de setmana ha d'ajudar a decidir si cal que Terrassa passi al nivell 3 (brots complexes o transmissió comunitària sense impacte assistencial hospitalari rellevant). En el cas de passar a aquest nivell 3 es limitarien les reunions socials a grups no superiors a 10 persones i l'aforament de bars i restaurants al 50%.\nDes de l'Ajuntament de Terrassa es fa una nova crida a la responsabilitat individual. A més de la campanya de difusió a l'espai públic de les mesures de prevenció contra el coronavirus, que inclou la participació i col·laboració de Creu Roja, l'Agrupació de Defensa Forestal i els Agents per a la Convivència municipals, i que recentment ha incorporat 69 nous voluntaris, des del Consistori es reforcen ara les mesures informatives amb un dispositiu de seguretat privada format per dues persones que recorreran 50 quilòmetres diaris per carrers, places, parcs i jardins. També s'han distribuït 5.000 cartells informatius arreu de la ciutat.\nCom a mètode dissuasiu, a les nits es netejarà amb aigua a pressió places, parcs i altres zones on acostuma a haver-hi força gent per evitar-hi aglomeracions massives. A més, des d'aquest cap de setmana, bars i restaurants hauran de tancar les terrasses a les dotze de la nit (ara poden tenir-les obertes fins a la una de la matinada els caps de setmana i fins a les dotze entre setmana).\nBallart ha explicat aquest migdia en roda de premsa que fa dos dies que l'Ajuntament de Terrassa va firmar un conveni amb el Departament de Salut per aportar quatre professionals dels Serveis Socials municipals als equips de rastrejadors de casos de Covid-19. El Consistori ha demanat a la Generalitat saber quantes persones d'aquests equips treballen a la zona de Terrassa però encara no disposa d'aquesta informació.


L'OK Lliga abaixa el teló del 2006 amb el Barça Sorli Discau com a líder - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nL'OK Lliga abaixa el teló del 2006 amb el Barça Sorli Discau com a líder\nL'OK Lliga disputa aquest cap de setmana la divuitena jornada, l'última del 2006, amb la majoria de partits avançats a dissabte, tot i que el líder, el Barcelona Sorli Discau, va jugar ahir, divendres, i ho va fer amb una victòria sobre el Cemex Tenerife (5-2). Malgrat que l'equip insular es va avançar, el "Negro" Páez va encarrilar el triomf amb dos gols i el Barça acaba l'any amb només una derrota, a mans del Vic.\n22/12/2006 - 19.51\nEntre els enfrontaments destacats, cal subratllar que l'Alnimar Reus, segon a la classificació, intentarà reduir a cinc punts la diferència respecte al Barça guanyant a la pista del Voltregà, que s'hi juga quedar fora de la zona de descens directe. Per la seva banda, el Liceo Vodafone buscarà confirmar l'excel·lent progrés en la Lliga amb un bon resultat a Vilanova. El cuer, l'Astral Maçanet, pot fer un gran pas endavant si aconsegueix els tres punts en joc a casa davant el Noia Freixenet, mentre que l'Alcoy i el Grupo Castillo Lleida jugaran a la pista alacantina un duel de rivals directes para evitar el descens.\nPer últim, Grup Lloret i Viva Habitat Blanes disputaran també un apassionant derbi de la Costa Brava en què els locals parteixen amb desavantatge -tot i que fa tres jornades que no perden- perquè el Blanes sembla haver recuperat la bona marxa que el va conduir a ser considerat l'equip revelació en el primer tram de la competició.


CALVARI BAIXET DE XÀTIVA - Els Papers de Santa Maria de Nassiu\nCALVARI BAIXET DE XÀTIVA\n“Els carrerons de Xàtiva són molt plàcids per al passeig. Entre les seves cases netes i endreçades discorre en aquesta llera urbà una suau corrent d’assossec. Hi ha tranquil·litat al rierol i hi ha espai lliure a les voreres “. Escrivia Luis B. Lluch Garín a Las Provincias el 6 agost 1978.\nÉs als carrers moros del Raval, protegits pels llenços de la muralla i els penyals del turó sobre el qual s’alça la que va ser presó d’estat de la Corona d’Aragó i plaça més forta del Regne de València.\nI allà, a la falda de la muntanya envoltada pel calvari s’alça l’ermita, l’origen “s’ignora per\nhaver estat abrasat el seu arxiu [de la parròquia Sants Joans] en l’incendi de 1707 “(Diccionari Madoz). Posteriorment va ser restaurat el 1980. Aquesta es troba protegida pel tancat de paret blanca amb gelosies, accedint a través de dues portes de ferro. Les vint estacions conviden a contemplar els camins\nde dolor de Jesucrist o via crucis, la Mare de Déu i Sant Josep, protegits dels raigs solars pels xiprers i oliveres. Aquestes són blanques de dos cossos amb teuladell piramidal rematat per una creu de ferro.\nL’edifici és blanc, amb porta recta, panell ceràmic del davallament, òcul o finestra circular, frontó triangular rematat per l’espadanya amb teuladell, creu i campana de 19 kg. fosa per Rosses d’Atzeneta a 1955 (campaners.com). L’interior és de nau única amb “altar en forma de nínxol que alberga una gran creu moderna negra “(Lluch Garin).\nLectura: Joel 3\nUn text de Juan G. Bedoya (EL PAÍS)\n19.04.2013 | 7.24


Queralbs - Coma del Clot\nQueralbs - Coma del Clot (Torreneules gran)\nLa ruta comença a la central de la Farga uns metres abans d'arribar al aparcament de Queralbs. El principi, fins a la central de Daió el camí és asfaltat. Des de Daió la ruta comença a guanyar alçada molt ràpidament ( amb unes vistes espectaculars) seguint els tubs d'aigua que baixen de la central de dalt. Un com a la central la pista que hem anat seguin, es converteix en un corriol que ens durà fins al canal del Freser, hi ha una edificació mig amagada que fa la sensació d'estar en un plató de cine.\nAquí en el canal és on hi ha el tram més delicat de la sortida, s'ha d'anar per sobre del canal fins al final i a la dreta hi ha el corriol que primer baixa per després enfilar amb una pendent considerable.\nHe marcat a la fotografia per on hauria d'haver passat amb color verd però no ho he sabut trobar ja que és un espai molt tancat i el Gps no marcava bé. Un cop superat aquest tram, tot és anar pujant fins a Pedrisses, no està marcat però de lluny és veu la barraca just a sota del coll.\nDes de Pedrisses s'ha d'anar seguint la carena fins trobar el camí que puja de Núria capa al coll de Torreneules. Abans d'arribar al coll he tirat pel dret ( no hi ha complicació) fins dalt del cim de la Coma del Clot.\nPer tornar, he passat pel Pic de Fontnegra que queda allà mateix i des d'aquí tot baixada cap al Pic de l'Àguila, Núria i Queralbs altre vegada.\nLes baixades les faig corrent.\nEl temps per fer el recorregut és de 5h:16 min.\nLa distància és de 20,6 km.


La Federació Sindical Internacional (FSI, en alemany, Internationalen Gewerkschaftsbund, IGB; en anglès International Federation of Trade Unions. IFTU) va ser l'associació internacional de centrals obreres que funcionà entre 1901 i 1945. Era des del seu origen considerat la contrapart sindical de la Segona Internacional al compartir els seus objectius i moltes vegades dirigents. Anomenada en forma pejorativa la Internacional d'Amsterdam per la Profintern.\nEls seus orígens estan en un congrés realitzat a Copenhaguen en 1901 entre delegats de centrals sindicals de Dinamarca, Noruega, Suècia, Bèlgica, Alemanya i Gran Bretanya que acorden formar un Secretariat Sindical Internacional. En la vuitena conferència realitzada a Zürich en 1913, el Secretariat es transforma en la Federació Sindical Internacional.Les seus del seu Secretariat han estat: Berlín (1902-1919, 1931-1933), Amsterdam (1919-1931), París (1933-1940) i Londres (1940-1945). En 1914 durant la Primera Guerra Mundial es va establir en sòl neutral (Amsterdam) una sotssecretària a càrrec de Jan Oudegeest. No obstant això les organitzacions dels països de l'Entesa (EUA, França, Gran Bretanya, Bèlgica, Rússia) van objectar la manutenció de la seu central a Alemanya establint una Oficina Central de Correspondència a París encapçalada per Léon Jouhaux per la durada del conflicte. Després de la guerra es normalitza la situació del secretariat, refonent-se la FSI en 1919.\nNo obstant això es produïx una ruptura en el seu interior, durant els anys 1920, a l'unir-se algunes de les centrals a la Profintern, i entrar en conflicte les dues organitzacions respecte a com tenia major influència i representativitat en món sindical. L'anterior després d'un fracàs d'acostament entre ambdues organitzacions. Així mateix l'American Federation of Labor es desafilia de la FSI a causa del seu desacord amb l'associació de la Federació amb els partits obrers i la seva inclinació pel socialisme. Durant aquest període es reforça el seu caràcter d'organització majorment europea per les organitzacions afiliades, al retirar-se EUA. Manté els seus vincle Internacional Obrera i Socialista. Establix una estreta col·laboració i promou les tasques de l'Organització Internacional del Treball (OIT).\nLa seva organització distingia els següents ens:\nComitè Executiu, compost per un President, 5 vicepresidents i el Secretari General. Es reuneix almenys 6 vegades a l'any.\nConsell General, compost pel comitè Executiu i 1 delegat per cada central nacional afiliada. Es reuneix almenys una vegada a l'any\nCongrés, que corresponia la Conferència entre 1901-1917, es reuneix cada 3 anys. Tria el Comitè Executiu i és el màxim organisme resolutiu de la FSI\nconferències i congressos de la fsi\nI- Copenhaguen (Suècia), 1901\nII- Stuttgart (Alemanya), 1902\nIV- Amsterdam (Països Baixos), 1905\nVI- París (França), 1909\nVII- Zürich (Suïssa), 1913\nVIII- Berna (Suïssa), 1917.\nCongressos (per refundació de la FSI)\nI- Amsterdam ((Països Baixos), 28 de juliol al 2 d'agost de 1919\nII- Roma (Itàlia), 20-26 d'abril 1922\nIII- Viena (Àustria), 2 al 7 de juny de 1924\nIV- París (França), 1 al 6 d'agost de 1927\nV- Estocolm (Suècia), 7 a l'11 de juliol de 1930\nVI- Brussel·les (Bèlgica) 30 de juliol al 3 d'agost 1933\nVII- Londres (Regne Unit), 8 a l'11 de juliol 1936\nVIII- Zürich (Suïssa), 5 al 8 de juliol 1939


Capitalitzi la seva prestació | Servei Públic d'Ocupació Estatal\nPrestacions per a emprenedors i ...\nEs tracta d'una mesura per fomentar i facilitar iniciatives d'ocupació autònoma entre persones que estiguin percebent la prestació per desocupació de nivell contributiu, abonant el valor actual de l'import de la prestació que resti per percebre a aquelles persones beneficiàries que pretenguin:\nIncorporar-se de forma estable com a socis/as treballadors/as o de treball en cooperatives o en societats laborals ja constituïdes, o constituir-les, encara que s'hagi mantingut un contracte previ amb les mateixes.\nDesenvolupar una activitat com a persones treballadores autònomes. No s'inclouran en aquest cas els qui es donin de alta com a treballadors/as autònoms/as econòmicament depenents, signant un contracte amb una empresa amb la qual haguessin mantingut una relació contractual immediatament anterior a la situació legal de desocupació o que pertanyi al mateix grup empresarial d'aquella.\nDestinar l'import a realitzar una aportació al capital social d'una entitat mercantil de nova creació o creada en un termini màxim de 12 mesos anteriors a l'aportació, sempre que es vagi a posseir el control efectiu de la societat, es vagi a exercir en la mateixa una activitat professional i es produeixi un alta en la Seguretat Social en el Règim Especial de Treballadors per Compte Propi o en el Règim Especial de Treballadors del Mar.\nSer persona beneficiària d'una prestació contributiva per desocupació i tenir pendent de rebre a data de sol·licitud del pagament únic, almenys tres mensualitats. Les persones beneficiàries de la prestació per cessament d'activitat és necessari que tinguin pendent de percebre com a mínim sis mesos.\nNo haver cobrat el pagament únic, en qualsevol de les seves modalitats, en els quatre anys immediatament anteriors.\nIniciar l'activitat en el termini màxim d'un mes des de la resolució que concedeixi el pagament únic, i sempre en data posterior a la sol·licitud. No obstant això, una vegada realitzada la sol·licitud, es pot iniciar l'activitat i donar-se de alta en la Seguretat Social abans de la resolució del pagament.\nEls qui en 24 els mesos anteriors a la sol·licitud del pagament únic hagin compatibilitzat el treball per compte propi amb la prestació per desocupació de nivell contributiu, no tindran dret a obtenir el pagament únic per constituir-se com a treballadors o treballadores per compte propi o com a persones treballadores autònomes sòcies d'una societat mercantil.\nSi la cooperativa preveu en els seus estatuts la possibilitat que els socis o sòcies hagin de superar un període de prova, haver superat aquest període. Encara que el dret al pagament únic de la prestació es podrà aprovar, la persona sol·licitant únicament ho percebrà quan present davant el Servei Públic d'Ocupació Estatal (SEPE) l'acord del consell rector d'haver superat aquest període de prova.\nTambé pot acudir a un Punt d'Assessorament i Inici de la Tramitació (PAIT), on se li informarà sobre el procés i els tràmits de creació de la seva empresa, o accedir a CIRCE.\nPot presentar la sol·licitud del pagament únic alhora que sol·licita la prestació contributiva per desocupació, o a qualsevol moment posterior, sempre que li faltin per percebre, almenys, tres mensualitats i no hagi iniciat l'activitat.\nSi no obté la prestació íntegrament, l'import restant ho podrà rebre mitjançant abonaments mensuals per subvencionar la seva cotització a la Seguretat Social.\nSi percep la seva prestació en la modalitat de pagament únic, no podrà tornar a percebre prestació per desocupació fins que no transcorri un temps igual al que correspongui la capitalització de la prestació, ni sol·licitar una nova capitalització en els quatre anys següents.\nImprès de sol·licitud de pagament únic, en model oficial.\nMemòria explicativa sobre el projecte de l'activitat a desenvolupar i de la inversió a realitzar. Si se sol·licita solament subvenció de quotes a la Seguretat Social, no és necessari que en la memòria explicativa es detalli la inversió a realitzar.\nEn el cas que la persona treballadora pretengui la seva incorporació a una societat mercantil constituïda en els últims dotze mesos\nSegons l'activitat que es prevegi realitzar:\nPresentar davant el Servei Públic d'Ocupació Estatal la documentació que justifiqui l'inici de l'activitat.\nEn el cas que la cooperativa prevegi en els seus estatuts la possibilitat que els socis i sòcies hagin de superar un període de prova, haurà d'aportar, dins del termini d'un mes des de la notificació de l'aprovació del pagament únic, certificat del previ acord del consell rector de la cooperativa pel qual se li admetrà com a soci treballador o sòcia treballadora amb caràcter estable, en cas de superació d'aquest període de prova.\nSol·licitud de pagament únic (imprès) (PDF, 218 KB)


Les mitjanes superfícies creen tres zones emergents a Lleida\nLes mitjanes superfícies creen tres zones emergents\nUbicades a Copa d’Or, Ciutat Jardí i el polígon Neoparc\n© Imatge de la zona d'expansió de Copa d'Or.\nLa implantació de mitjanes superfícies comercials s’ha incrementat en els últims anys i ha servit per generar activitat en àrees urbanitzades com a residencials o industrials. El principal referent el constitueix la zona d’expansió de Copa d’Or, entre els barris de Cappont i la Bordeta, on fa lustres es va instal·lar el centre comercial Mestre al costat de l’actual rotonda de l’Ll-11. Vora aquest equipament es va establir l’any 2012 la multinacional francesa Decathlon, que el novembre passat va ampliar superfície a 4.000 metres quadrats.\nA l’altre costat d’aquesta zona, al carrer Maria Montesori, va obrir les portes el 2012 MediaMarkt amb 3.341 metres quadrats. Un any més tard van arribar a la zona dos supermercats, el Mercadona, amb 1.600 metres quadrats, i Esclat, amb 2.167. També està previst que Conforama obri una botiga de 4.448 metres quadrats, mentre que les botigues de Sprinter i Jysk sumen 1.800 metres quadrats. En total més de 20.000 metres quadrats, als quals s’han de sumar restaurants i hotels.\nDes del 2012 han obert diverses multinacionals, supermercats i marques en aquestes tres zones\nEn un altre extrem de la ciutat, a la zona d’expansió de Ciutat Jardí, també han proliferat aquestes superfícies. Un exemple és el Brico Dêpot, amb 5.800 metres quadrats, un Mercadona de més de 2.000 metres quadrats i altres botigues. Només a un centenar de metres d’allà, al final de Alcalde Rovira Roure, hi ha comerços, bars i locals de menjar ràpid, la qual cosa suma uns 10.000 metres quadrats d’oferta comercial a Ciutat Jardí.\nLa tercera zona és el polígon Neoparc, que concentra els supermercats Lidl i Aldi, botigues de mobles i altres sectors i el magatzem Bricomart, amb 8.151 metres quadrats de superfície.


January 2017 – Mallorca Film Commission\nRuta que transcorre per la interessant zona de Muleta, amb inici i fi en el Port de Sóller. Els principals al·licients d'aquest bell recorregut són les seves constants vistes sobre la costa i el Port, així com les cases de Crossa, el refugi homònim i el far donis Cap Gros.\nBy Mallorca Film Commission|2017-01-25T23:00:00+00:00January 25th, 2017|Uncategorized|0 Comments\nBy Mallorca Film Commission|2018-05-08T19:48:43+00:00January 25th, 2017|LOCALITZACIONS, NATURA, PLATJA|0 Comments\nEl claustre es va construir entre 1667 i 1670, i el mestre d'obres va ser Mateu Gamundí. De factura barroca i planta quadrada presenta set arcs de mig punt a la planta baixa i set arcs rebaixats en el primer pis. Té una superfície aproximada de 280 m², i al voltant dels seus quatre laterals\nBy Mallorca Film Commission|2018-05-08T19:48:11+00:00January 25th, 2017|INTERIORS, LOCALITZACIONS, URBANS|0 Comments\nEl Santuari de Nostra Senyora de Gràcia està situat sota la balma de la Penya Falconera del Puig de Randa, al municipi de Llucmajor, Mallorca. La capella principal està recollida sota el gran dosel del penyal. El sanctuari té el seu origen a la cova de s'Aresta, on a mitjan segle XV van viure-hi dos\nBy Mallorca Film Commission|2018-05-08T19:46:56+00:00January 25th, 2017|INTERIORS, LOCALITZACIONS, URBANS|0 Comments\nL'església parroquial de Sant Miquel és la més important església de Llucmajor, d'estil neoclassicista amb influxos barrocs i manca d'ornaments arquitectònics. La fàbrica de l'edifici parroquial, vist des de l'exterior, es caracteritza per la seva grandiositat. En el seu interior, la planta és basilical d'una sola nau amb sis capelles laterals a cada costat amb\nBy Mallorca Film Commission|2018-05-08T19:46:23+00:00January 25th, 2017|INTERIORS, LOCALITZACIONS, URBANS|0 Comments\nCala Pi és una de les platges més belles de Mallorca. Pren el nom del torrent que hi desemboca. És una platja d’arena fina i amb desnivell poc pronunciat. Té una longitud d'uns 40 m per 150 m d'amplada. Les seves aigües són colors molt vius.\nBy Mallorca Film Commission|2018-05-08T19:45:45+00:00January 25th, 2017|LOCALITZACIONS, NATURA, PLATJA|0 Comments\nLa platja de s'Arenal, nom amb el qual es coneix el darrer tram de la Platja de Palma pertanyent al municipi de Llucmajor (des del torrent des Jueus fins al Club Nàutic de s'Arenal), és la més important del litoral llucmajorer amb una longitud de 210 metres per 50 metres d'amplada La platja és de\nBy Mallorca Film Commission|2018-05-08T19:45:11+00:00January 25th, 2017|LOCALITZACIONS, NATURA, PLATJA|0 Comments


Radar, la revista del MUSAC – Altacapa\nM’ha arribat fa poc la revista Radar, que publica el MUSAC. Es tracat del número zero, i s’ha editat en el marc de l’expo MODELOS PARA ARMAR. Pensar Latinoamérica desde la Colección MUSAC, que s’ha pogut veure al MUSAC els darrers mesos. Està dedicat a reflexionar de forma crítica sobre llatinoamèrica i les seves construccions culturals contemporànies. Es tracta d’una aproximació amb diferents enfocaments que he trobat molt interessant considerant les nombroses llacunes que tinc en l’univers llatinoamericà.


Comunicat d'Endavant OSAN al voltant de la manifestació del 9 d'Octubre. - Indymedia Barcelona\nComunicat d'Endavant OSAN al voltant de la manifestació del 9 d'Octubre.\nper Endavant\t 27 set 2005\nDavant la decisió de la Comissió 9 d’octubre de canviar la convocatòria de la tradicional manifestació reivindicativa del 9 d’octubre a la vesprada del dissabte 8 d’octubre, Endavant OSAN, vol comunicar a les classes populars del País Valencià i dels Països Catalans els següents posicionaments:\nPer totes aquestes raons Endavant OSAN anuncia a les classes populars del PaÃs ValenciÃ i dels PaÃ¯sos Catalans el segÃ¼ent:\nEndavant OSAN 26 de Setembre del 2005.\nRe: Comunicat d'Endavant OSAN al voltant de la manifestació del 9 d'Octubre.\nper A\t 27 set 2005\nCuriosidad: que quiere decir OSAN?\nCuriositat: que vol dir OSAN?\nper MPO\t 27 set 2005\nper CAT\t 27 set 2005\nQue us vulgueu manifestar el dia 9 ho entenc i ho defenso. Però no em sembla bé que dongueu l'esquena a la manifestació del dia 8!\nEls d'endavant acavareu fent a València lo mateix que els comunistes de Catalunya van fer en el seu dia: Dividir la diada en multiples actes i crear divisions en el si de l'independentisme!\nper El Barri\t 27 set 2005\nSi llegeixes bé diu que\n"Que acceptem i respectem la decisió d’altres organitzacions de l’esquerra independentista de manifestar-se el 8 d’octubre i considerem que són aquestes organitzacions les úniques amb credibilitat a l’interior d’aquesta marxa i no la Comissió 9 d’Octubre"\nper antifa\t 27 set 2005\nEl dia 9 tots a les torres de serrans contra el feixisme!!!\nper marta\t 27 set 2005\nPense que es deuria de fer una convocatoria unitaria per a el dia 9, fem una crida solidaria al moviment antifeixista 9 nou d'octubre deuria de convertirse en un dia antifeixista.\nTOTS UNITS CONTRA EL FEIXISME!!!\nper djibril\t 27 set 2005\nhi ha d'anar tothom, que ja han intentat convocar amb més gent però no ha pogut ser, o sigui que tots els antifeixistes el 9 a valència, sense manies!\nper vols dir?\t 27 set 2005\nqui forma part de la comissió 9 Octubre?\nla Assamblea Antifeixista de València?\nSi és el cas, crec que aquest cop, Endavant, que sempre trobava adient la vostra postura (Fossar inclòs) crec que ens hem passat....\nDIr que OSAN té més poder de convocatòria que els moviments populars de València, no ho crec, però més negatiu és encara, dividir-nos, en un lloc com València i a més, quan Endavant vol i intenta crear estructures unitàries com és l´Assemblea Antifeixista, si no m´esquivoco.\nOs han jodio el 9 de octubre eh pringaos???\nper ciudadano\t 28 set 2005\nPues a joderse toca, terroristas de pacotilla.\nper Rat\t 28 set 2005\nEsteu un poquet enganyats, la Comissió 9 d'Octubre no és l'Assemblea Anti-feixista, no té res a vore. La comissió 9 d'Octubre està formada per partits i sindicats institucionals, mentre que l'assemblea antifeixista (que únicament convoca el dia 12) per moviments socials.\nLa convocatòria antifeixista del 12 no té res a veure amb la del 9, la del 9 és la de la tradicional diada.\nper manolo\t 28 set 2005\na estos els critiquen molt però són els únics que tenen nassos...\ncom es pot canviar la mani -com ha fet la comissio 9 d'octubre- per les amenaces dels blavers i feixistes? ells decidixen el que hem de fer nosaltres?\njo hi aniré, el dia 9, a les 6!\nper Ciutadà\t 28 set 2005\nTerrorista, jo? Sí, gràcies. Qualsevol cosa abans que assemblar-me a tu.\nper Pregunta\t 28 set 2005\n¿Todos los que no piensan como la izquierda independentista son fascistas? Es por saberlo.\nper Ben fet!\t 28 set 2005\nPer fi es veu qui és l'autèntica EI (Endavant) iq ui no (Maulets, MDT)....\nper pfff\t 28 set 2005\nben fet: molt cutre la teva intoxicació parapolicial.\nla pròxima vegada curra-t'ho més\nper ban'a\t 28 set 2005\nsí, això és intoxicació. No feu cas\nJo aniré el dia 9!!\nper jajaja\t 28 set 2005\nCAJEI= A València no sou re, els Maulets us mengem!\nper que no s'ho cregui ningú!\t 28 set 2005\nAvui nazis i policies estant més aborrits que de normal, és obvi que ni aquell és de maulets ni l'atre de la cajei.\nper són..\t 28 set 2005\nsón els d'españa 2000 preparant la seva contra nosaltres, feu-ne cas omís.\nSemblem estupids, és igual si un es de Maulets, MDT o Endavant.. el que conta es que tots pensem igual i el que no es pot fer és dividir-nos en una ciutat en que sóm pocs.\nCal unitat per destruir l'enemic. Diu la dita "divide i venceràs" haviam si en fem cas i ens unim tots perquè hi ha una altre dita que diu "launió fa la força".\nProu de divisions internes fem front contra el feixisme!!\nper P\t 29 set 2005\nEl 9 és obert a tothom!\nTots a les Torres de Serrans!\nmdt, maulets, endavat,etc... mireu "la vida de Brian" a veure si us adoneu del ridícul que esteu fotent; doneu la batalla per perduda avans de començar; una mica de humilitat!\nper S\t 30 set 2005\nEls que fan el ridícul son les organitzacions institucionals, q eixen al carrer quan als feixistes els apeteix!\nEl 9 d'Octubre tothom al carrer!!