La capacitat de càrrega turística. Un tema d'actualitat\nAmèrica Catalunya Europa\nVisita al Páramo de Ocetá. Turisme i…\nEscapada a les Gavarres i Baix Empordà\nEL PARC NATURAL DE LA ZONA VOLCÀNICA…\nPals, Begur i el Camí de Ronda….\nLauterbrunnen. Alps, cascades i glaceres\nISLÀNDIA. VIATJANT DE MANERA SOSTENIBLE\nLa Selva d’Irati. Natura màgica\nViatjar sense plàstic. 10 idees pràctiques 🌿\nLa veu de la consciència viatjera em…\nParc Natural del Montseny. Descongestionar la tardor.\nLa capacitat de càrrega turística. Un tema…\n12 recomanacions per a un viatger sostenible\nVOLTA AL POSETS. TREKKING AL COR DEL…\nGaudeix de la neu als Pirineus. Esquí…\nLa veu de la consciència viatjera em xiuxieja..\nVOLTA AL POSETS. TREKKING AL COR DEL PIRINEUS\nQUE VEURE A CARDONA. LA MINA DE SAL...\nGaudeix de la neu als Pirineus. Esquí de...\nEL PARC NATURAL DE LA ZONA VOLCÀNICA DE...\nPàgina d'inici Noticies\tLa capacitat de càrrega turística. Un tema d’actualitat\nLa capacitat de càrrega turística. Un tema d’actualitat\nTuristificació, turismefòbia, gentrificació\nÚltimament escoltem o llegim als mitjans termes com turistificació, turismefòbia, gentrificació, massificació, erradicació d’apartaments il·legals, entre d’altres. Tots ells deguts a l’activitat turística actual.\nHeu sentit parlar de la Síndrome de Venècia o el Tourist Go Home escrit als carrers del barri de la Barceloneta?\nPer què us explico què és la capacitat de càrrega turística?\nQuan vaig començar aquest blog nomes volia parlar dels aspectes positius del turisme i de les persones que treballen en pro de la sostenibilitat del sector. Però m’he adonat que hi ha en primer lloc desconeixement sobre el tema i en segon, que és bó saber el que no vols, per treballar en el que si vols. O almenys exigir-ho a qui toca.\nAixí és que he començat a redactar aquest nou post per parlar-vos d’un concepte o fórmula que existeix des de fa molts anys i que, veient la situació insostenible en alguns territoris, poc s’ha posat en pràctica.\nQue és la CCT o capacitat de càrrega turística?\nHi ha moltes definicions, tantes com autors han treballat en aquesta durant anys, però em centraré en la que ens dóna la OMT (Organització Mundial del Turisme).\nLa capacitat de càrrega o CCT és el nombre màxim de persones que poden visitar un lloc turístic sense pejudicar el medi físic, econòmic o sociocultural, i sense reduir de manera inacceptable la qualitat de l’experiència dels visitants.\nEs refereix al límit, sostre o llindar, que el desenvolupament del turisme no ha d’excedir. (Williams i Gill; 1998)\nCom es calcula:\nEn l’aspecte del càlcul succeeix igual que amb la definició, hi ha molts autors com Navarro Jurado, Martín Diana, Andres Felipe Garcia, etc. Resumint a tots ells trobem que els següents elements o indicadors serien els aspectes bàsics de la fórmula:\nA part d’aquests generals afegiríem:\nInfraestructures: La magnitud de l’ús dels accessos, proveïment d’aigua, enllumenat, gestió de residus, etc\nCultura: La magnitud de l’ús dels equipaments culturals i la magnitud d’impacte en la cultura popular, com la gastronomia i les tradicions.\nServeis: La magnitud de negocis per al turista. Allotjament, restauració, etc.\nEl cicle de vida de la destinació\nCal tenir en compte que aquests indicadors no es poden tractar per separat, ja que tots els aspectes influeixen en la resta. És a dir, si un falla, es perd l’equilibri i tots cauen. I en aquest punt juguem amb el cicle de vida, en aquest cas, el de la destinació.\nAquesta destinació és com qualsevol altre producte, té punts d’inflexió, en els quals una o altra actuació sobre aquests indicadors perllongaran o escurçaran la seva vida.\nEl desequilibri de la massificació turística\nPer veure-ho encara més clar: En el cas de la massificació, l’impacte econòmic-social és el primer que es ressenteix, ja que els turistes fan ús de les mateixes infraestructures i espais que els habitants. A més, de vegades es desenvolupa la gentrificació (procés en el que la població original d’un sector o barri és desplaçada per una altra d’un nivell adquisitiu major). Això provoca la irritabilitat de la població o turismefòbia (reaccions negatives de la població per causa del turisme massiu, els sorolls, les escombraries, etc). El medi ambient es malmet i fins i tot muta i el paisatge original es perd per no tornar mai.\nConeix llocs que treballen en pro del turisme sostenible a l’apartat de viatges responsables\nUna altre de les conseqüències de la massificació és la pèrdua de qualitat en la destinació i en els seus serveis, per la qual cosa la percepció del turista és que no val la pena visitar el lloc. Perd el seu atractiu. I és en aquest punt quan el llindar de la capacitat de càrrega turística s’ha sobrepassat.\nLa CCT està relacionada amb l’evolució del mercat turístic, per tant està lligada al comportament del cicle de vida d’una destinació turística. És a dir, els llindars o límits se superen quan els fluxos turístics es redueixen per considerar, per part del turista que la destinació ja està congestionada en excés i és poc atractiva\nVan der Borg,1998\nLa dependència de la indústria turística\nSi observem l’economia de les destinacions massificades, ens adonem que altres indústries han perdut importància o fins i tot han desaparegut per dedicar-se a la qual mes benefici els aporta. Però això significa que la destinació és econòmicament depenent del turisme. Aquesta dependencia no és bona, ja que una mala gestió turística podria provocar greus canvis socials i econòmics.\nA destacar també en aquest punt que el nombre de treballadors formats és molt elevat i té sous anormalment reduïts.\nAra toca reflexionar en pro de la sostenibilitat\nA manera de resum i parlant clar, les estratègies que segueixen la indústria i el sector públic en alguns llocs orientada solament a l’obtenció del màxim benefici en un període curt de temps, és el que transforma viatjar en un arma de destrucció massiva. Destrueix els ecosistemes, la cultura, l’economia local i el caràcter i manera de vida de la població. Que és una de les singularitats del lloc. El que ho diferencia i ho fa especial.\n“El creixement pel creixement sobre la base de més volum sense que aporti més valor afegit no és una estratègia aconsellable ni sostenible per a Espanya”\nLa superació de la capacitat de càrrega és l’oposat al Turisme Sostenible. Per això hem d’adonar-nos abans que el monstre se’ns tiri al damunt.\nEl turisme aporta grans beneficis a les destinacions i té impactes molt positius, per això les estratègies han de ser d’equilibri. S’ha demostrat que els objectius i estratègies sostenibles tenen un benefici econòmic igual o superior a llarg termini. A més de permetre que les destinacions tinguin un cicle de vida molt mes llarg.\nEl turisme sostenible té tres pilars, el del medi ambient, l’econòmic i el sociocultural. Aquests coincideixen amb els indicadors de capacitat de càrrega no per casualitat, sinó perquè aquesta fórmula és una eina perquè les destinacions turístiques siguin sostenibles.\nPer si voleu informar-vos més sobre el tema us deixo un parell de links al blog de Seggitur i a un article de EuropaPres\nSegueix-nos també a facebook per estar al dia sobre Turisme i Sostenibilitat!\nLa veu de la consciència viatjera em...\nEls que més han agradat!\nPals, Begur i el Camí de Ronda. Us fa un Slow Empordà?\nGaudeix de la neu als Pirineus. Esquí de montanya, raquetes y esquí de fons


La Vall d’Incles: El paradís a l’abast de tothom\nAndorra és un lloc que sorprèn cada viatger per la seva bellesa natural i els seu paisatge\nDes d’increïbles muntanyes nevades on lliscar amb els esquis, fins a grans i profunds llacs d’aigües cristal·lines.\nUn dels paratges que més m’agrada és la Vall d’Incles. És una de les meves recomanacions estrella si vols fugir del mundanal soroll i deixar-te envoltar per la flora i la fauna d’aquí. Vols descobrir tot el que la Vall d’Incles ens ofereix? Doncs segueix llegint que t’ho explico amb tot detall.\nVall d’Incles: Un lloc únic\nLa Vall d’Incles és un dels grans desconeguts. No és una de les zones més visitades d’Andorra però sí una de les més belles. La seva característica forma de “U” ens recorda a la seva procedència glacial i ens remet segles d’història natural.\nEstà situada a 10 minuts en cotxe de l’Hotel Grau Roig, entre els pobles de El Tarter i el Canillo. És una oportunitat perfecta per gaudir de dues de les coses que més t’agraden: El luxe del nostre exclusiu hotel i la natura en el seu estat més pur. Després de la ruta pels racons més espectaculars de la Vall d’Incles, relaxat després d’un intens dia en el nostre Spa. Pot existir un millor pla?\nPerò, per molt que t’agradi l’hotel, sabem que has vingut a Andorra per gaudir de tota la seva natura Així que continuem parlant d’aquest meravellós indret.\nLa Vall d’Incles és perfecta per practicar senderisme tan sol com en parella. La seva baixa dificultat fa que sigui perfectament accessible per tota mena de perfils, més o menys experimentats. Els itineraris estan molt ben indicats, fet que et permetrà descobrir-los de principi a final. Compta amb un recorregut de 2,6 km, que poden ser recorreguts en un mateix matí tranquil·lament. El meu consell és que ho facis sense pressa, gaudint de cada passa, de cada pedra, de cada arbre… Escolta el so de la natura i tot el que aquesta ofereix.\nSempre és un bon moment per visitar-la\nLa Vall d’Incles ens regala un paisatge idíl·lic en primavera. Segons s’apropa el bon temps, comença a despertar racó a racó i podem apreciar els verds més intensos en els seus arbres.\nSi pel contrari, prefereixes visitar-la a la tardor, trobaràs una ruta de contrastos al llarg del camí. En hivern, tot i que es pot accedir a moltes de les seves zones a peu, tallen les carreteres per tal de preservar la seva gran bellesa natural durant les nevades. Però, sense cap mena de dubte, la visita que ens ofereix amb el seu mantell de neu ens deixa sempre sense alè.\nDe juny a setembre es pot visitar a bord d’un tren elèctric, que recorre tota la vall de 9:00 h del matí a 18:00 h de la tarda. És una manera molt original de conèixer-la sense perdre detall. Si ho prefereixes, pots adquirir el teu bitllet en la mateixa caseta d’informació situada en el pàrquing d’accés.\nDescobreix la fauna més salvatge en el seu hàbitat natural\nQuina millor manera de gaudir de la fauna d’un lloc que veient als seus animals en el seu propi entorn? D’aquesta manera, podràs observar aus rapaces sobrevolant la vall, com el voltor comú, el trencalòs o l’àguila real. Si aixequem menys la vista, podem observar ocells com la cadernera o el reietó. Sens dubte, un espectacle increïble que ens deixarà amb els ulls oberts.\nPels voltants de les zones d’aigua, com llacs i rius, es poden apreciar tritons, marmotes i fins i tot la famosa granota vermella. Altrament, és molt comú topar-nos amb esquirols i cabirols (una de les espècies més comunes dels Pirineus) al llarg de la ruta.\nSi ets un gran amant de la natura i t’agrada observar els animals en plena llibertat, aquesta serà una excursió màgica en tots els sentits.\nI si el que vols veure són les espècies vegetals més increïbles…\n… Ja saps on anar. No voldràs tancar els ulls ni per parpellejar per tal de no perdre’t cap detall de cada punt del camí. Així que aquí va un altre consell: realitza aquesta ruta sense pressa per així poder assaborir cada moment i aturat a cada detall de la meravellosa Vall d’Incles.\nEl seu ecosistema destaca pels seus boscos de pins negres i avets, però en ells podem trobar flors com el narcís dels poetes (la flor nacional del Principat), els lliris, les gencianes, l’escombra i el rododendre (amagat entre els arbustos).\nDescobreix el seu secret\nLa Vall d’Incles encara té quelcom més a mostrar-nos. I és que des d’allà es pot accedir a altres zones de la muntanya amb itineraris emblemàtics i amb un encant sense igual. Pots visitar el llac de Cabana Sorda, el de Juclà o el de Siscaró. Com pots veure, aquesta bella vall no deixa de sorprendre’ns a cada passa. I sempre que la natura n’obsequia amb regals tan increïbles com aquests paratges, la nostra obligació és gaudir-los al màxim. Hi estàs d’acord?\nViatja sempre preparat\nProbablement ja ho has llegit en altres dels meus articles, però crec que és important repetir quan parlo de seguretat a la muntanya. Si tens pensat realitzar una ruta, tan sol com acompanyat, és essencial que vagis ben equipat: amb calçat còmode, roba d’abrigar, aigua… Però, una de les coses que més útils et poden resultar (tot i que esperem que no) és Alpify, una app que permet als equips de rescat localitzar la teva situació exacta en cas d’emergència.\nAra que ja coneixes tots els encants que ens ofereix la Vall d’Incles, t’explicaré a cau d’orella un dels meus moments preferits sempre que la visito: A mitjan ruta m’encanta fer una parada en el camí, estirar-me sobre la gespa humida, tancar els ulls, i escoltar el so de la natura. Tu també ho sents, veritat? Doncs no esperis més i reserva ja la teva nit a l’Hotel Grau Roig, a 10 minuts de la Vall d’Incles, i viu una experiència única.


INNOCENTADA: Los Chunguitos, a la celebració del 30è aniversari de la Biblioteca de Taradell\nEl proper diumenge 4 de juny la Biblioteca Antoni Pladevall i Font de Taradell farà 30 anys. Per celebrar aquest aniversari s'han preparat diverses activitats durant tot el mes de juny. Una d'elles serà un concert de Los Chunguitos. Serà el 3 de juny a partir de les 10 de la nit a la mateixa biblioteca que s'adequarà per aquest concert commemoratiu del 30è aniversari. De fet, Los Chunguitos ens oferiran un concert en què recordarà els seus grans èxits d'aquesta formació i on no hi faltaran els seus grans temes de rumba gitana. L'entrada serà gratuïta i l'aforament està limitat. Les entrades però s'hauran de recollir abans. Des d'aquest mateix dimecres ja us podeu apuntar al taulell de recepció de la Biblioteca.\nAquí teniu un parell de temes que no faltaran!!!\nHoraris de Nadal a la Biblioteca\nEls dies festius estarà tancada, així com els dissabtes 24 i 31 de desembre mentre que el 5 de gener de 2017, obrirem de les 10 del matí a 2/4 de 2 del migdia. A a la tarda estarà tancada. El dissabte 7 de gener de 2017 la Biblioteca també tancarà.\nDes de la Biblioteca de Taradell tornem al Liceu. Aprofita i regala l'entrada aquests dies\nUn dels 14 títols de la temporada 2016/17 del Gran Teatre del Liceu serà l'òpera Rigoletto de Verdi.\nCom l'any passat, des de la Biblioteca de Taradell us proposem gaudir d'aquesta òpera considerada la primera de les obres mestres operístiques de Verdi que es va estrenar, de forma triomfal, a La Fenice de Venècia, l'11 de març de 1851.\nHi anirem el 28 de març a les 8 del vespre. Aprofita aquestes festes de Nadal per regalar les entrades. El Liceu ens ofereix uns preus especials per anar-hi i tenim reservades localitats a la part central del tercer pis. Les inscripcions es poden fer a partir de l'1 de febrer al taulell de préstec de la Biblioteca.\nAquest Nadal regala les bosses Gènius de la Biblioteca\nNo saps que regalar per l'Amic Invisible? Encara has de fer la Carta pels Reis? Vols que el Tió et cagui un regal molt útil?\nA la biblioteca Antoni Pladevall i Font de Taradell trobareu les bosses amb els personatges del Gènius que us permetran portar els documents en préstec amb més comoditat. El preu és d'1,50 euros. Demaneu-la al taulell de la biblioteca. Els diners de les vendes d'aquestes bosses serviran per comprar llibres i documents per la biblioteca. Nosaltres ja les tenim. I tu? Et quedaràs sense?


Ferienwohnung am Dorfrand Ostseedbad Prerow Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJagdhaus 16, Ostseebad Prerow, Ostseedbad Prerow, Alemanya, 18375 - Veure al mapa\nMés informació sobre Ferienwohnung am Dorfrand\nBen posicionat a Wieck A. Darß, Ferienwohnung am Dorfrand és un lloc ideal d'inici d'excursions a Wieck am Darß. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Ferienwohnung am Dorfrand és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de aparcament de cotxes, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana, nevera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Wieck am Darß, el Ferienwohnung am Dorfrand és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Ferienwohnung am Dorfrand de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.


Control de plagues – ADEPAP\nÉs un conjunt d’éssers vius que, per la seva abundància i/o les seves característiques, poden ocasionar problemes sanitaris, molèsties, perjudicis o pèrdues econòmiques a les persones.\nImportància de les plagues\nLes plagues incideixen en l’entorn humà de manera molt variable. Poden generar danys econòmics malmetent estructures i objectes o bé contaminant aliments. Poden ocasionar danys a la salut com, al·lèrgies i picadures o fins i tot provocar malalties. També poden alterar la qualitat de vida ja que poden provocar estrés psicològic, vergonya social o rebuig.\nQUÈ S’HA DE FER QUAN ES TÉ UNA PLAGA\nSi vol actuar de forma preventiva o sospita que ja té un problema de plagues, tant si es a casa seva a l’empresa o al negoci, cal que contracti un servei de control de plagues professional d’ADEPAP que el pugui ajudar.\nEl consumidor inexpert, que compra i aplica un plaguicida pel seu compte, generalment desconeix com i on cal aplicar-lo i ignora els riscos que representa utilitzar-lo de forma indeguda. Per tant, aquestes auto aplicacions de plaguicides ofereixen garanties mínimes d’èxit i generen un gran risc per a la salut de les persones.\nUn servei dut a a terme per professionals de les plagues d’ADEPAP es basa en l’adopció de mesures complexes de prevenció i control i no únicament en l’aplicació d’un plaguicida.\nEls aplicadors de les empreses professionals de control de plagues d’ADEPAP disposen de coneixements tècnics amplis, entrenament i experiència. Disposen de les últimes tecnologies per prevenir i/o controlar les plagues de manera respectuosa per a l’home i pel medi ambient.


el blog de la prèvia: I tan amics\nFC Vilafranca 0 - Cerdanyola Vallès FC 0\nEmpat just el que han protagonitzat Vilafranca i Cerdanyola que no satisfà a ningú en les seves aspiracions d'assegurar la permanència el més aviat possible. El partit no serà recordat per la seva qualitat futbolística ja que els 90 minuts de joc han estat un cúmul de despropòsits.\nEn tota la primera part només hi hagut un parell d'arribades amb perill (una a cada àrea). Per part vilafranquina, una cavalcada de Santi Triguero que ha acabat amb un xut creuat al pal esquerre de la porteria de Coca i per part visitant, un gol anul·lat a Quim Solano, per fora de joc, després d'una rematada de cap a llançament de falta de Puchi.\nPuchi i Marcos estrenyent les mans un cop finalitzat el partit\nSi el primer temps ha estat avorrit, el segon dolent de solemnitat. La forta calor regnant, els nervis pel que hi havia en joc i el cansament acumulat pel fet d'haver jugat entre setmana han convertit l'encontre en un espectacle poc atractiu per a la poca gent que s'ha acostat al Municipal.\nLa zona baixa de la taula s'ha comprimit i de quina manera... Urgeix guanyar un partit ja per a no patir més. Aquesta setmana doble oportunitat. Dijous a Manlleu i diumenge al Municipal davant La Pobla Mafumet. No s'hi val a badar. Del contrari, hauríem d'anar a jugar-nos-ho tot a Figueres en el darrer partit de Lliga.\nGran Reserva: Que Joni Puchi va deixar bona empremta ho sabíem tots. Avui però ho hem comprovat. A banda de l'habitual, en aquests casos, retrobament amb excompanys fins i tot s'ha fet fotografies amb afeccionats vilafranquins.\nVi picat: La mort de Tito Vilanova ha estat un cop dur per al futbol català. El ser un personatge públic ha donat més rellevància al tema però tots tenim un amic o famíliar que, malhauradament, ha estat víctima d'aquesta malaltia. A tots ells, ànims en la lluita. Que en moltes ocasions la vida SÍ ens dóna una segona oportunitat.\nPublicat per La prèvia a les 18:09\nMal resultat el d´avui que era l´oportunitat d´afiancar la categoria ja que dijous Manlleu es gairebe imposible puntuar vist que no s´aconsegueix res positiu fora del municipal, nervis front La Pobla i Figueres complicat, patir fins l´ ultim minut i penso que no hauría estat necesari si no s´haguessin fet tans canvis.\nEspero que els jugadors que son bons profesionals facin el que saben que es jugar a futbol encara que no sigui el que vol l´entrenador pero si el que conve al club.\nVull recordar que quan es va destituir l'anterior entrenador l'equip era 15è amb 19 punts després de 18 jornades. Ara, amb 35 l'equip està el 14è amb 41 punts, i encara sense estar salvats. però, clar, s'han fet is o set fitxages nous, portats pel nou míster, i encara ens tocarà patir fins el darrer partit.\nHo vaig dir la setmana passada, no s'hauria d'haver ratificat ni renovat a l'entrenador. L'equip no juga a res, sempre s'equivoca amb el canvis, sempre, i no es crea ni una sola ocasió de gol.\nS'ha de gunayar a la Pobla si o si el proper diumenge. Fora de casa ja ha quedat demostrat que som incapaços de guanyar a ningú. Ni al Manlleu que ha perdut amb la Gramanet.\nI totalment d'acord amb tothom. Jo tampoc hagués renovat a aquest entrenador. L'equip no juga a res i no fa ocasions de gol.\nCrec que hi ha una mica de "canguelo". Els de baix estan guanyant i està demostrat que fer massa quinieles no funciona, tothom necessita els punts i la lògica a vegades no funciona, es necessiten més punts i només queden tres partits... Lo bo és que amb els equips que juguem no s'hi juguen res però s'ha d'apretar una mica més..\nEl que dic més que futbol mirem el resultat i ara la posició en que s'està. Aquest últim partit ha estat una mostra amb l'empat és suficient per tant de futbol res. El Cerdanyola a més s'emporta l'average en cas d'empat.\nels partits que venen només serviran per jugar a l'empat i el més accesible serà el de la Pobla ja que ho té tot fet. Contra Manlleu serà un pel més complicat pel fet que així s'assegura estar en una posició més digna.\nFins ara tots es disputaven alguna cosa els que venen seran més suaus on el Vilafranca pot treure punts.\nEsperem que sigui així, com es diu en el darrer comentari, perquè sinó ..... estem apanyats\nJuguem a amagategui,amb por,al entrenador no deixa combinar,no acerta amb las alineacions,als cambis com al tata martino al minut 65/70,als que surten surten freds y amb pocs minuts per devant,a casa al ultim parit que habia de guanyar juguem amb dos puntas,al entrenador li esta pesant molt y molt la situacio,ultims 5 partits un gol amb aixo es diu tot,al proper any a tercera (espero) jugarem igual ???.......penso que si.\nPer el que es comenta en aquest blog, sembla una opinio compartida la de que aquest entrenador no agrada, potser nomes a la Junta Directiva que ho deuen tenir molt clar que es mantindra la categoria enguany i de seguir aixi ja es baixara l´any vinent, no s´adonen de que no es pot jugar amb tan poca ambicio i ganes de guanyar, s´ha de ser mes valent i no nomes pensar amb l´empat i si hi ha sort ja farem un gol, amb aquesta actitud acabem perden i es una llástima per els jugadors i el Club que mereix quelcom millor.\nAhir vaig sentir la tertúlia del programa de radio Esports 21, crec que va ser molt interessant i voldria deixar alguns apunts per a la reflexió:\n1. Un ex-jugador del Vilafranca, d'aquell recordat equip de gent de casa, l'Octavi Ripoll, quan li van preguntar perquè creia que la gent no baixava més al camp, com a ell mateix li passava, va dir que la gent no coneixia als jugadors, que la gent s'identifica més amb l'equip quan els jugadors són d'aquí i coneguts. I a una altra pregunta, també va dir que ell considerava que podria jugar més gent de la comarca a l'equip, que es podria fer més en aquest sentit.\n2. Després, a la segona part de la tertúlia, va intervenir un membre de la Junta Directiva actual, i quan va sortir el tema del futbol base, va dir "quina base?" volen dir que no tenien.\nJo li diria que si no vaig equivocat, la FE Atlètic Vilafranca es filial del Vlafranca, i aquest pot disposar de tots els jugadors que necessiti. Abans de debutar amb el primer equip del Vilafranca on havien jugat el Dani Antolinez, el Marcos Gaudies, l'Alex Moreno, l'Eric Via, per exemple?\nCrec que no havien passat de 3a catalana ni del juvenil, però el senyor Puchi els va fer debutar. Aquesta és la diferència.\nNo diguem que no tenim base, la base no només s'ha de tenir per fer diners i després fitxar set o vuit jugadors de fora, com ha passat en molts llocs, s'ha de treballar i confiar en ella.\nI crec que aquestes dues intervencions deixen clara la diferència de parers.\nESTIC TOTALMENT D'ACORD AMB SANTI D.\nJA HAN DEIXAT CLAR QUE VOLEN DE LA BASE (TANT L'ACTUAL ENTRENADOR COM LA JUNTA).\nCREC QUE S'HAN PRECIPITAT EN LA RENOVACIÓ DEL MISTER.\nDIUMENGE PASSAT AL CAMP EM VA DONAR LA SENSACIÓ QUE L'EQUIP ANABA PERDUT, COM UN VAIXELL A LA DERIBA.\nEL VILAFRANCA NO JUGABA A RES. L'ENTRENADOR ES PODRIA PASSAR PER QUALSEVOL DELS CAMPS QUE HI HA AL MUNICIPI PER VEURE SI SE L'HI ENGANXA ALGUNA COSA, PERQUE......, SENSE COMENTARIS.\nMOLTS VILAFRANQUINS L'ÚNICA COSA QUE VOLEM ES QUE EL VILAFRANCA PUGUI ESTAR TOTS ELS ANYS POSIBLES A TERCERA DIVISIÓ, PERÒ ES NORMAL QUE MOLTES VEGADES LA OPINIÓ QUE ES DONA SIGUI LA QUE ELLS NO VOLEN ESCOLTAR, PERÒ EN TOTES AQUESTES OPINIONS HI HAN MOLTES VERITATS, I LO QUE VOLEM SON LES COSES CLARES DESDE UN BON PRINCIPI.\nNOMÉS DESITJO QUE EL VILAFRANCA TINGUI LA PERMANÈNCIA EL MÉS AVIAT POSIBLE. I QUE TANT TITULARS COM SUPLENTS HO DONGUIN TOT, QUE DE AIXÒ NO EN TINC CAP DUBTE.\nEl futbol base ha de ser el fonament de qualsevol equip. Si estan en les categories superiors el primer equip també estirà adalt, a més es necessita un futbol base per tema deportiu i també econòmic, molt o poc però genera ingressos gairebé fixos.\nTambé cal que augmenti el nombre de socis, no és el mateix tenir 150 socis que 500 o mil. Els jugadors que són apreciats per altres clubs i són cotitzats s'hauran de retenir d'alguna manera, per tant cal diners també i cal buscar fòrmules per generar-los.\nPrefereixo està a una categoria inferior amb jugadors de casa qie de fora. Ara bé el soci ha de veure que a vegades hi ha més o menys nivell i per tant s'estirà més adalt o més abaix.\nLa primera volta es veia més protagonisme als jugadors de casa, alguns inclús es consolidaven en la titularitat aconseguin triomfs importants amb equips d'entitat dels 41punts 19 punts en 18 partits van ser aconseguits comptant amb aquests jugadors i això que l'equip es va resentir per lesions, expulsions i alguna baixa que no sé si van ser perquè altres, joves de casa, els hi prenien el protagonisme.\nTot pel bé del Vilafranca i la temlorada vinent ja es veurà.\nJo em pregunto perquè voleu el futbol base. Suposo que fer caixa i així pagar als 15 o 16 jugadors que venen de fora.\nI això, tal com ha passat en molts equips (Gramanet, Vilanova, Gavà o darrerament i sense anar més lluny el Sant Andreu)no pot funcionar.\nEl diumenge per la sexta a les 21:30h, jordi èvole, programa sobre el negoci del futbol amb el joves. Possiblement sigui del vostre interès.\nCal dir que milions i milions de joves volen ser futbolistes, una altra partida d'altres esports i uns quant pocs volen ser metges, ingeniers, . . . .\nEl negoci està en els joves.\nAnònim 17:48 , pues volem el mateig que vosaltres , nomes que nosaltres es per pagar jugadors tal com dius tu i vosaltres per pagarse a si mateig , ja que el negoci que teniu no el voleu dexar escapar


18 Juny 2022 ~\nCom cada estiu abans de Sant Joan, ahir divendres va tenir lloc a l’Ajuntament una reunió de treball i coordinació entre els diversos actors locals que intervenen en el dispositiu de prevenció d’incendis forestals. Es tracta de la cap de la Policia Local, Rebeca Lalinde, i el caporal Toni Almansa; l’enginyer Xavier Salamero; la tècnica de Medi Ambient, Neus Rogés, i el responsable dels Serveis Municipals i cap operatiu de l’Agrupació de Defensa Forestal (ADF), Francesc Casals.\nEls assistents van repassar el protocol d’actuació previst en el Pla de Prevenció d’Incendis (PPI) i van donar la seva conformitat, a petició de la Àrea d’Infraestructures i Espais Naturals de la Diputació, perquè es restringeixi el trànsit pel camí de la Serra i la pista que dona accés a la Cornisa des de la Riera de Teià “en cas de perill extrem d’incendi forestal” al Parc de la Serralada Litoral.\nDes d’aquest moment, tant l’ADF com la Policia Local estan amatents als conats d’incendi. Els treballs de prevenció s’efectuen amb antelació: les basses d’aigua són plenes, els hidrants funcionen correctament i les franges perimetrals estan enllestides.\nAhir divendres i avui dissabte, una desena de voluntaris de l’ADF distribuïts en tres vehicles de primera intervenció han desplegat un dispositiu de vigilància a la muntanya.


Lladres que entren pel TC | Ulisses20\nLladres que entren pel TC\nPublicat el 28 de gener de 2018 per adasi\nQue la política espanyola s’han conxorxat amb la justícia no és nou. Que els polítics espanyols són corruptes fins a límits insospitats, tampoc. Que són profranquistes i perdonavides, ho han demostrat manta vegades. Fins i tot quan van assaltar el govern català i els van obligar a unes eleccions, vam entendre de quina cosa eren capaços. Però en perdre, ja no tenien més arguments, si no era barrar el parlament amb militars (GC) i policia per demostrar un altre colp de força, contra la institució catalana. Amb l’excusa d’acaçar el president Puigdemont, han posat centenars de cossos espanyols per amenaçar què fem, què faran ells, en el cas que necessiten envair-nos de nou.\nEl TC ha decidit d’intervenir la democràcia, en negar que el parlament de catalunya siga l’òrgan capaç de decidir després de les eleccions. Ells, els lladres del TC, diuen que sí, que el Parlament decidirà si els fa cas a ells, això és: amb les seues condicions. A espanya la democràcia ha mort, malgrat que puguem convocar eleccions, o votar, si els cràpules del tribunal decideixen com i qui. Encara més, decideixen que de primer, el futur president, has de passar per davant d’un jutge si vol que la decisió siga acceptada per ells. En democràcia?\nDe primer eren les lleis que decidia el parlament, després va ser l’economia, fins i tot els mitjans, tot això era intervingut pels tribunals, si no els interessava què feia aquell parlament o aquell altre (el parlament valencià també ha perdut diverses decisions “democràtiques”, perquè els jutges hi han intervingut des de casa, des del sofà de casa, contra els uns i contra els altres, si al pp no li interessava segons quina política). Els valencians, els catalans, els mallorquins, no és una casualitat contra qui actua el Tribunal, quan la política no la fa el pp.\nPerò el ruc ja llaura més lluny. Ara és també què votarà el parlament, qui triarà, qui podrà votar dels que ja són representants legals dels catalans. Fins en aquest extrem de la imprudència, el feixisme i la intervenció ha arribat el tribunal constitucional espanyol, el TC, una altra institució que ha perdut els papers i la decència en favor del pp i la criminalitat.\nEns estranya, si coneixem l’origen de molts dels jutges que en formen part? Ens estranya, si els jutges proposats per al tribunal de drets a Europa han falsificat el curriculum? Ens estranya, la pudor de la justícia espanyola?\nA aqueixa merda ens conviden ara, des d’espanya. Valencians, i encara no volen que ens n’anem? Però cagant llets…\nAquesta entrada s'ha publicat dins de General, males arts, República catalana, sense senyal per adasi. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


TERMCAT - Diccionaris en Linia - Diccionari de química: Química orgànica i inorgànica - manganès\nmanganès, n m\nes manganeso, n m\nen manganese, n\nElement del grup 7, del període 4 i del bloc d de la taula periòdica dels elements, de nombre atòmic 25 i massa atòmica 54,9380.\nNota: Es coneixen fins a vint-i-quatre isòtops del manganès, dels quals només un és estable (55Mn).\nEl manganès es presenta com un metall de color gris, feblement rogenc, trencadís i més dur que el ferro, amb un punt de fusió de 1.244 ºC i un punt d'ebullició de 2.060 ºC.\nEs troba principalment en la natura en forma d'òxids, com la braunita, la hausmannita, la manganita i la pirolusita; de sulfurs, com la blenda de manganès, i de carbonats, com la rodocrosita. També es troba en grans quantitats als fons oceànics en forma de nòduls polimetàl·lics manganífers.\nS'obté a partir dels seus minerals, amb els quals s'obté l'òxid doble de manganès (Mn3O4), que, tractat a alta temperatura amb un metall fortament reductor, es transforma en manganès metàl·lic. En el mètode Goldschmidt, el metall emprat és l'alumini, segons 3 Mn3O4 + 8 Al → 9 Mn + 4 Al2O3. Un altre procediment és el de la reducció electrolítica, que s'efectua a partir d'una solució de sulfat de manganès(II), i amb la qual s'obté un manganès del 99,9 % de puresa.\nTé un comportament semblant al ferro, si bé és menys reactiu a temperatures normals, i descompon l'aigua lentament en fred. És atacat per àcids diluïts amb formació de sals manganoses i despreniment d'hidrogen. Alguns metalls, com l'alumini, el magnesi i el zinc, el desplacen de les seves sals.\nPresenta principalment els estats d'oxidació +2, +3, +4, +5, +6 i +7.\nEs fa servir en la fabricació d'acer. Els acers amb elevat contingut en manganès són austenítics a temperatura ambient, es caracteritzen per l'elevada duresa i són usats en la fabricació de caixes de seguretat i màquines trituradores. Els seus compostos s'utilitzen en la indústria del vidre i la porcellana per a l'obtenció de color. Els compostos de manganès(VII) tenen força ús com a agents oxidants.


Grandvalira clou la temporada amb una baixada del 91% de la facturació - Diari de la neu\nGrandvalira clou la temporada amb una baixada del 91% de la facturació\nEl pic màxim d'ocupació ha estat de 6.258 esquiadors i va ser el dia 20 de febrer\nAndorraAgències 09.04.202100.30 h\nGrandvalira clou la temporada amb una baixada del 91% de la facturació global. Sector de Solanelles. Autor/a: Grandvalira\nLes estacions de Grandvalira Resorts tanquen la temporada de neu amb la vista posada a l’estiu i sobretot a l’hivern vinent. Les restriccions de mobilitat passen factura al Principat i a les estacions d’esquí d’Andorra. Les estacions d’esquí de Grandvalira Resorts clouen la temporada amb pèrdues acumulades de més del 91% de la facturació global. Grandvalira ha venut un total de 203.915 dies d’esquí, un 88% menys que la temporada anterior, que va acabar un mes abans. El pic màxim d'ocupació ha estat de 6.258 esquiadors i va ser el dia 20 de febrer. En el cas d’Ordino Arcalís la xifra de dies d’esquí venuts ha estat de 42.550, un 78% menys que en temporades anteriors. La notícia sobre la lliure circulació de ciutadans entre Espanya i Andorra anunciada el 31 de març ha arribat tard per a les estacions.\nLes estacions de Grandvalira Resorts han donat per finalitzada la campanya 2020-2021 aquest dilluns 5 d’abril i ho han fet amb la vista posada a la temporada vinent que s’espera que sigui més positiva. El balanç final apunta a pèrdues de més del 91% de la facturació global. Tot i això, l’estació ha invertit tots els esforços en oferir la millor experiència d’esquí, atesa la situació, obrint en el tram final de la temporada gairebé 170 km de pistes entre Grandvalira i Ordino Arcalís i amb els enllaços entre sectors de Grandvalira oberts (Pas de la Casa, Grau Roig, Soldeu i El Tarter).\nGrandvalira Resorts: molt més que esquí\nTot i que el gran atractiu és la neu i les possibilitats d’esquí de les pistes de Grandvalira i Ordino, el domini esquiable més gran del sud d’Europa ofereix molt més. Les activitats a l’aire lliure com les motos de neu, l’snow tubbing, el múixing, l’Snake Gliss (la “serp” de trineus articulats que baixa per les pistes a última hora de la tarda) o els allotjaments singulars en entorns naturals d’Epic Andorra han estat un reclam durant la temporada per a aquells visitants de fora del país que han volgut gaudir de les estacions.\nEls amants de la gastronomia també han tingut el seu espai a Grandvalira, amb restaurants com la Braseria Piolet (amb l’opció de degustar alta gastronomia xinesa al Piolet by Kao), el Llac de Pessons (un dels llocs més singulars de l’estació, amb unes vistes privilegiades al llac i especialitzat en cuina tradicional de muntanya), el Wine&Meat Bar by Jean Leon (un restaurant de tipus bistronòmic amb producte de gamma alta però amb un servei desenfadat) o L’Arrosseria Pi de Migdia, amb una exquisida carta. Ordino Arcalís, per la seva banda, ha comptat amb propostes com la del Restaurant La Coma, un dels més emblemàtics de l’estació, on els clients han pogut degustar carns de primera a la brasa.\nL’estiu a Grandvalira Resorts: cada any amb més força\nSector alt de Grau Roig a vista de dron


12 | Abril | 2011 | Jordi perdut per el Món!!!\nArxivar per 12 Abril, 2011\nPosted: 12 Abril, 2011 in Tailandia\nChiang Rai, dimarts, 12 / abril / 2011 .\nHe dormit molt bé, recordo que he somniat alguna cosa relacionada amb el meu passat a Ripoll però que a hores d´ara no puc esbrinar el que era …. és igual, m´he despertat amb energia i amb ganes de voltar per Chiang Rai amb la moto, fer fotos i passar el primer dia del Songkran, la festa de l´aigua o la guerra d´aigua, millor dit ! a Chiang Rai . Així ho he fet !\nAquest matí, he esmorzat a la primera pensió a on vaig estar, les habitacions no m´agraden però sí el menjar ! L´esmorzar, per exemple, és realment bo, hi ha quantitat, és barat, i a més, les persones que porten el negoci són molt simpàtics . Segur que repetiré abans de tornar a Bangkok el dissabte a primera hora .\nSí ! només porto 3 dies a Chiang Rai i he estat a 3 pensions diferents, per no perdre la costum, avui al matí he tornat a buscar- ne´n una d´altra, no és que no m´agradava l´habitació, no és això, la connexió d´Internet no anava ni amb benzina .\nAra, estic en una pensió que fa molta patxoca ! estic en una casa de fusta de teca al més pur estil tailandès de la regió del nord ! Hi ha piscina, està en un lloc molt tranquil, no gaire complicat d´anar al centre i el més important, l´habitació és ample, bon llit, barata i amb una connexió a la xarxa amb “cara i ulls”. Tot el que necessito per estar-hi plenament a gust ( bé ! per demanar, m´agradaria que la meva companya estigués amb mi també però no pot ser …. en fi …. la trobo a faltar ! ) .\nAvui, ha sigut molt complicat poder anar a qualsevol lloc de Chiang Rai, hi havia i haurà una batalla campal d´aigua, una GUERRA millor dit ! a tota la ciutat ! És normal perquè és el Songkran, la festa de l´aigua a Tailàndia, és molt important per tots els tais, ho sé perquè fa anys que ho veig i sigui a on sigui del país per aquestes dates, la gent, tothom! grans i petits ho viuen molt !\nNo està bé, no deixar-se mullar per els altres, encara que et tirin a sobre galledes d´aigua, així és la tradició, ningú ho fa de mala fe, que ningú, sius plau ! si està a Tailàndia durant aquesta festa s´enfadi ! La cultura i la tradició per aquesta festa és d´aquesta manera, mireu les cares de la gent, són FELIÇOS !\nPer moments, tenia molt la sensació que jo era el protagonista d´un vídeo-joc de la “Play Station” perquè anava “esquivant” a tothom que em volia ruixar d´aigua, portava la càmera per fer fotos a la gent celebrant el Songkran i per anar a veure alguns llocs que m´interessaven de la ciutat . Ha sigut impossible …. No es salva ni Déu de quedar ben xop ! hehehehe …. jo tampoc ! hahahaha ….\nAvui, he tornat a la muntanya a prop de l´antic aeroport a on hi ha el Temple de “Doi Khao Kwai” per veure la ciutat de Chiang Rai des d´allà a dalt i fer unes fotos de tot l´entorn que rodeja aquella paratge tant bonic !\nNo hi havia ningú, només un parell de monjos que molt amablement m´han saludat . Més tard, i mentre feia unes auto-fotos un parell d´homes tais han vingut a fer-me unes quantes preguntes per saber d´on era, a on vivia, si m´agradava el Barça, etc …. Hem rigut una mica parlant de la diferència de temperatura entre Bangkok i Chiang Rai entre d´altres .\nDe tornada a la ciutat, he parat a fer un cafè i a menjar-me un tros de pastís de xocolata que vaig veure ahir mentre feia un altre cafè al mateix lloc . Avui, no m´he pogut resistir-me de tastar-lo ! Després, he aparcat la moto i m´he deixat “anar” fent fotos a la “penya” que estava ruixant aigua amb galledes, pistoles de plàstic, palanganes, etc…. celebrant el Songkran . Collons ! quin fart de riure, tothom ben mullat ballant al mig del carrer amb la música a tope gràcies a tot uns equips d´altaveus d´alta potència improvisant tot al mateix carrer . Ho tenen molt per mà !\nPer sopar, he anat al Mercat Nocturn o “Night Bazaar” en anglès. Allà, he voltat una mica mirant algunes parades de roba i d ´art que m´han cridat l´atenció . Una altra cosa que SÍ que em crida molt l´atenció són els preus que en general són molt més barats que no pas a Bangkok, molt MÉS !\nHe sopat una amanida de fruita, un cocktail de gambes amb salsa i una bona cervesa “Leo” ben freda . Una cambrera s´ha acostat a mi a veure si li podia dir unes quantes paraules en castellà, portava la camisa del Barça i segurament ha assimilat que jo era “espanyol” . En fi …. molt simpàtica, com la gran majoria de les persones que he anat coneguen fins ara !\nVinga ! bona nit des de la meva cabana de fusta de teca !\nSalutacions altra vegada des de Chiang Rai !\nAvui, m´he aixecat a quarts de set del matí i després d´una bona dutxa i un esmorzar d´aquells per agafar energia per aguantar amb forces, he anat a buscar un altre lloc per dormir perquè el que he estat la primera nit hi havia humitat que de tant en tant sentia l´olor. En fi, que ja estic en una altra habitació més acondicionada que l´anterior però amb pitjor connexió a Internet …. No es pot tenir tot al mateix temps . Ja em tornaré a canviar, cap problema !\nHe llogat una moto per les properes 24 hores a la mateixa pensió a on he esmorzat i deixat l´habitació. De seguida, m´he posat el casc, he agafat la guia de Tailàndia i “carretera i manta” fins a la població de Sop Ruak situada a pocs quilòmetres de Chiang Saen per veure a on s´ajunten Birmània i Laos amb Tailàndia tots envoltats per el riu Mekong .\nM´esperaven 70 quilòmetres fins arribar fins al Triangle d´Or . Amb l´ajuda d´un mapa que m´han donat a la pensió i unes quantes preguntes que he fet, no ha sigut difícil arribar fins a Sop Ruak . A més, la carretera es pot dir que és força transitable, encara que hi ha algun tram amb obres, i sense ulleres, com era el meu cas, els ulls s´emplenaven de pols, etc… però bé ! fàcil anar fins allà !\nEl riu Mekong, és una bona referència fins arribar al Triangle d´Or, només tens que anar seguint la carretera per la mateixa bora del riu i quan estas a punt d´arribar a l´horitzó pots veure un estàtua gegant d´un Buddha que és la senyal del lloc a on es troben els 3 passos fronterers, Tailàndia, Laos i Birmània al Triangle d´Or .\nSop Ruk, és una població molt petita, no hi ha pràcticament trànsit ni res interessant a veure sino és el Triangle d´Or i el riu Mekong . Per sort, no m´he trobat gaires turistes i això que a Tailàndia és periòde llarg de vancances, és Songkran, l´Any Nou Budista . Tot molt tranquil per allà i amb un clima collonut sense fer massa calor !\nPotser, he estat un parell d´hores fent fotos i donant voltes per la població mirant l´ambient i fent un cafè fins hi tot . Em notava que m´estava posant vermell dels braços, la cara i el cap per el sol que m´ha ben agafat de camí fins allà . Es ben cert que a Tailàndia, encara que sembli que està núvol, el sol apreta de valent i és molt fàcil cremar-te o simplement posar-te vermell .\nA part del Triangle d´Or, es pot dir que una de les “atraccions” de Sop Ruak és La Casa de L´Opi, una mena de museu que no he visitat on s´explica el motiu del nom de la ruta del Triangle d´Or, entre d´altres… Per fer 5 cèntims, antigament era una ruta a on es feia tota classe de contrabant d´entrada i sortida a Tailàndia, l´opi era una de les “mercaderies” reina d´aquest tipus de màfia que sembla que ja ha acabat gràcies a les ajudes de la Família Reial de Tailàndia que durant anys va promoure i animar a la gent d´aquella zona a guanyar-se la “vida” fent altres tipus de feina, com he pogut saber fa un temps .\nPotser, un altre dia, explico més a fons el que és el Triangle d´Or, potser caldria i estaria bé !\nEl camí de tornada a Chiang Rai, no se m´ha fet llarg però el cul se m´ha ben adormit, hehehehe …. he parat a “estirar les cames” i tot ! hehehe …. En fi … avui, he estat pràcticament fins a mitja tarda amb la moto a la carretera, cosa que m´agrada molt, conduïr vull dir .\nQuan entrava a Chiang Rai, he vist una cafeteria que feia molt bona pinta des de l´exterior, o sigui que hi he parat a fer un cafè “expresso” . La veritat és que hi tornaré perquè el cafè estava molt bo ! Un lloc “xul-lo” amb connexió a Internet Wifi i ordinadors Apple en comptes de Pc´s . Collons, collons ! …..\nAl mateix bar i mentres feia el cafè, he anat llegint un revista “magazine” de només Chiang Rai, per exemple, llocs interessants per visitar, hotels, pensions, rutes, etc… He vist que hi un mirador en una muntanya molt a prop de l´antic aeroport i també un temple . He conduït la moto fins allà més tard .\nEstà com a uns 20 minuts de la pensió a on estic, amb moto, no a peu . Quan he arribat a l´antic aeroport, m´ha fet gràcies veure molta gent fent esport a la mateixa pista d´aterratge ! gent amb bicicleta, jugant a pilota, a tennis, etc…. Una bona atmosfera i molt sana per cert !\nHi ha una bona pujada fins arribar al mirador ! he vist alguns ciclistes que les passaven més que magres per superar les rampes i arribar fins a dalt . La moto anava fent …..\nLa vista és molt maca des d´allà a dalt, es veu tota la ciutat de Chiang Rai, es veu clarament la seva forma . El paisatge és molt bonic, certament ! Mira que la càmara de fotos sempre la porto amb mi, es com si fos la meva “3a. ma” de veritat però aquesta vegada me l´havia deixat a sobre del llit, o sigui que hi tindré que tornar-hi una altra vegada . No vull marxar sense fer-hi unes fotos de record . El paissatge, com deia més amunt, és preciós !\nPer altra banda, ja es veu gent per els carrers tirant aigua a tot deu, la guerra d´aigua ja ha començat ! A partir de demà i fins el cap de setmana serà Songkran, la festa de l´aigua i una de les dates més importants marcades al calendari per tots els tailandesos ,sense exepció !\nI poca cosa més puc explicar, que estic molt bé ! m´agrada molt tot l´ambient, la ciutat de Chiang Rai i voltants i espero que fins que torni a Bangkok gaudir-ho tot al màxim !\nUna abraçada des de Chiang Rai !


Reacció d’Armes Sota Control a l’esborrany del Tractat sobre Comerç dArmes — FundiPau\nEn general el tractat és massa feble per assolir els seus objectius humanitaris. Si fos promulgat com a llei internacional, aquest text no permetria salvar gaires vides. Els criteris per a jutjar les transferències són especialment febles i l’abast de les armes que han de ser controlades és massa limitat.\n• La secció de metes i objectius rebaixa el TCA de la seva categoria de tractat humanitari, el propòsit del qual és salvar vides, prevenir ferits i contribuir al desenvolupament i ho converteix en un simple tractat de regulació destinat només a prevenir la desviació d’armes convencionals cap al comerç il·lícit.\n• L’abast previst en el Tractat és entre feble i confús. Inclou les Armes Petites i Lleugeres (SALW en les seves sigles en anglès) com metralladores, pistoles, rifles de franctirador, etc. però només una estreta franja de les armes convencionals més grans, com ara bucs de guerra o sistemes d’artilleria de gran calibre. Per exemple, tot i que inclou avions de combat, no inclou cap altre tipus d’avions militars com els avions no tripulats (com els Predator Drones).\n• Encara que es fa referència a les municions i a les parts i components, el llenguatge és completament confús i permet als països controlar les municions si volen fer-ho, i no controlar-les si no volen.\n• Les referències als criteris, per exemple les regles que els estats han de seguir quan decideixen transferir armes, són bastant àmplies, però amb freqüència confuses. Quan són clares, fixen el llindar tan alt que no queda clar quan poden ser usades en realitat. Per exemple, només podrien prevenir una transferència d’armes que podria ser usada en un genocidi en els casos que l’estat que fa la transferència tingués intenció que les armes fossin usades per a aquest propòsit (article 3.3). També ignora moltes de les prohibicions més importants en el dret consuetudinari, per exemple la prohibició d’atacar directament la població civil.\n• El Tractat protegiria les transferències que complissin les obligacions contractuals existents, sense importar com hagin pogut canviar les circumstàncies des del moment de la signatura (així, Rússia podria seguir venent armes i municions a Síria arran dels contractes existents per a seguir massacrant la població civil).\n• El text estableix que 65 estats han de ratificar el tractat perquè pugui entrar en vigor i es podrien trigar anys a aconseguir-ho. El nombre hauria de rebaixar-se a 30 o 40 per a reflectir la urgència d’afrontar el comerç irresponsable d’armes.


ENS DIVERTIM I APRENEM: de juny 2014\nAquí teniu una petita mostra de les festetes d'aniversari dels esperats 4 anys.\nEls camaleons i els dofins anem a llegir contes al més petits!\nCom ja sabem llegir molt bé, el divendres 13 de juny, els nens de P5 vam anar a fer una visita als nostres companys més petits del cole per fer una activitat per potenciar la lectura.\nUns quants dofins i camaleons, vam portar uns contes de casa i els que no, vam agafar contes de la nostre biblioteca d'aula i vam llegir als nostres companys de P3, les cabretes i els cocodrils!\nVa ser una activitat molt bonica!!!\nGràcies a tots per col·laborar!!\nEl dia 22 de maig , el pare de l'Asier va venir a ensenyar-nos un art : els malabars!\nVam estar provant tots amb pilotes i ens vam divertir molt!!! Després ell també ens va ensenyar malabars amb les maces!\nEl dilluns 28 d' abril va venir el pare del Pablo de la classe dels camaleons per explicar-nos en què consistia la seva feina.\nEl que ell fa es posar animació als dibuixos INVIZIMALS!! Ens va ensenyar com ho feia i ens va encantar!!! MOLTES GRÀCIES!!!!\nI el divendres 25 d'abril va venir el tiet de la Lola Alameda per explicar-nos la seva feina . És TAXISTA!!!\nEns va enseynyar alguns dels senyals de trànsit més importants, i ens va explicar moltes coses curioses dels taxis!!\nMOLTES GRÀCIES A LA DUES FAMÍLIES!!!!!\nEl divendres 6 de juny els cocodrils i les cabretes vam fer una visita al Museu del Ferrocarril de Vilanova i la Geltrú com a cloenda del nostre centre d'interés dels Mitjans de Transport Terrestres.\nAllà vam poder observar tot allò que havíem treballat a la classe.....i....vam veure a la nostra estimada Teresita.\nAqui teniu una altra tarda amb familia, aquest cop els pares de l'Adrian ens han vingut a visitar.\nHem fet una activitat molt dinàmica i divertida relacionada amb els animals d'aire, terra i mar. Havíem d'anar pensant on anava cada un d'ells i enganxar-lo.\nNovament, una altra família ens ha vingut a explicar un conte relacionat amb el centre d'interés que estem treballant i ens han ensenyat a fer un vaixell!!!


Balàfia recupera la seva festa major - Teleponent\nInici Fires i festes Balàfia recupera la seva festa major\nBalàfia recupera la seva festa major\nFins diumenge, s'han programat activitats variades per a totes les edats i amb les mesures de seguretat per la covid-19\nEl barri de Balàfia s’ha engalanat per celebrar la seva festa major, després que l’any passat no es pogués dur a terme pel coronavirus.\nL’Associació de Veïns de Balàfia ha preparat un programa d’activitats variat i per a totes les edats, perquè tothom en pugui gaudir. A més, s’ha dissenyat amb actes en línia per adaptar-se a la situació i facilitar-ne la participació. El paer en cap, Miquel Pueyo, ha participat en aquest inici de festa, remarcant precisament la il·lusió i les ganes de retrobar-se en un ambient distés i festiu, seguint les corresponents mesures i recomanacions per la Covid-19.\nL’alcalde ha destacat el pregó que ha fet la presidenta de l’Assoc. Fundació Aremi, Maria Mercè Batlle, i la contribució que al capdavant d’aquesta entitat ha fet per atendre les necessitats persones amb paràlisis cerebral i amb altres tipus de discapacitat, i per millorar el seu benestar i el de les seves famílies. També la presència que l’entitat té al barri i la seva implicació en les propostes que s’hi fan.\nPueyo ha ressaltat que cada barri té les seves singularitats i que Balàfia és un barri amb una gran capacitat associativa, amb una tirada molt franca i activa cap al voluntariat. També ha assenyalat que la seva Associació de Veïns té una visió solidària que va més enllà, en temes de gènere, d’esport i en el suport d’iniciatives històriques com es Aremi.\nEl president de l’AV, Toni Baró, ha convidat tothom a gaudir de la festa, amb responsabilitat i civisme, i ha agraït el suport rebut per tirar endavant el programa, malgrat les circumstàncies.\nAmb la proclamació de les pubilles i els hereus i el pregó, s’ha iniciat la festa, seguida del ‘xupinazo’, la nit espectacular i el sopar popular.\nEl barri de Balàfia s’omple de festa i alegria fins diumenge. Activitats infantils, concurs de mascotes, recitals de poesia, bitlles, escacs, sardanes o actuacions musicals són algunes de les propostes. També hi haurà activitats en línia, com les sessions de body live infantili juvenil o per a tots els públics.\nLa traca final de fi de festa serà el diumenge a la nit. A més, el dilluns a la tarda es farà el dia de la nena i el nen a les firetes amb preus populars. Fins al 23, s’han instal·lat algunes atraccions a la plaça Jardins de les Magnòlies, entre el c. Penedès i l’av. Balàfia. L’entitat veïnal insisteix que totes les activitats es faran amb les mesures de seguretat per a la prevenció de la transmissió de la Covid-19.\nArticle anteriorCap de setmana estable amb recuperació progressiva de les màximes a Lleida\nArticle següentJunts reclama al PDeCAT la presidència del Consell Comarcal de l’Alta Ribagorça


El retorn de la inflació - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\njordi franch parella 03.04.2021 | 19:19\nEl retorn de la inflació Regió7\nFa molt de temps que lluitem contra la crisi sanitària i econòmica. Les mascaretes, les infeccions, els ingressos hospitalaris i la unitat de cures intensives, la pèrdua del negoci habitual i la manca de recursos monetaris, ERTO que no es cobren i vacunes que no arriben€ Són algunes de les derivades més habituals de la situació que estem vivint. Malgrat tot, fins ara no hem hagut de parlar d'inflació, un càncer econòmic que afegiria sal a la ferida. Un augment generalitzat i sostingut del nivell de preus agreujaria encara més l'empobriment de la població i reduiria el poder adquisitiu dels diners estalviats, que no rendeixen gens amb els interessos actuals. I no deu ser que no hagi augmentat l'oferta monetària. Ho està fent molt. Recordem només que el balanç de la Reserva Federal, el Banc Central dels EUA, ha augmentat de 0,9 bilions de dòlars (juliol de 2008) a 7,6 bilions (febrer de 2021). Un factor multiplicador de 8,4 en menys de 13 anys. I el seu homòleg europeu s'ha expandit de 0,79 bilions d'euros (desembre de 2002) a més de 7 bilions actuals. L'aixeta monetària està ben oberta. I aquests impulsos es tradueixen en increments de deute públic. Sense anar més lluny, aquesta setmana el deute públic d'Espanya ha superat el llindar del 120% del PIB, a l'incloure, a requeriment d'Europa, 35.000 milions d'euros de deute del banc dolent (Sareb). Recorden quan Luis de Guindos, exministre d'Economia, va prometre rendiments anuals del 15% als inversors del banc dolent? Doncs els beneficis no han aparegut per enlloc i la història de socialització de pèrdues i deute públic avalat per la impremta del BCE continua assolint màxims històrics.\nPerò el fantasma de la inflació, fins ara absent, podria reaparèixer. L'indicador avançat de l'índex de preus de consum (IPC) publicat aquesta setmana per l'Institut Nacional d'Estadística (INE) apunta a un fort repunt lligat als preus de l'energia, que el 2020 van baixar amb l'inici de la pandèmia. Concretament, els preus han pujat l'1,3% el març en comparació amb el mateix mes de 2020 a causa de l'encariment de l'electricitat i els carburants, un avanç d'1,3 punts superior al de febrer, quan els preus varen romandre congelats. En termes de preus de consum harmonitzats, que mesuren l'evolució dels preus amb el mateix mètode en tots els països de la zona euro, s'ha situat gairebé un punt i mig per sobre de la taxa del mes anterior. Després d'anys amb nivells d'inflació zero o negatius, això suposa el retorn a l'increment de preus? Les cotitzacions dels actius financers es basen en l'expectativa que els tipus d'interès es mantindran molt baixos durant un període llarg de temps. Amb la inflació, però, els tipus d'interès a llarg termini ja estan pujant. Com perjudicarà la recuperació esperada? Provocarà un daltabaix en els mercats financers, molt sobrevalorats pels continuats estímuls monetaris? I com afectarà la inflació i la pujada del tipus d'interès els mercats de deute i renda fixa? Habitualment, un interès més alt disminueix el valor dels títols de renda fixa i disposa els mercats en mode baixista. I l'efecte sobre les finances públiques molt endeutades, com és el cas d'Espanya, pot ser devastador. Un augment de l'interès de només un punt significa que l'Estat ha de pagar en interessos més de 10.000 milions d'euros anuals. Què retallarà en contrapartida? Pensions, sanitat, educació, serveis socials, dependència?\nLa facturació de les empreses al conjunt de l'Estat cau el 12,8%.\nLa facturació de les empreses al conjunt de l'Estat cau un 12,8% al gener pels efectes de la tercera onada.\nCal tenir en compte que la capacitat adquisitiva del diner depèn de l'oferta monetària, però també de la demanda monetària. Només així entenem que, malgrat la gran expansió en la creació de moneda, el seu valor s'hagi mantingut relativament estable sense caure en l'espiral destructiva de la hiperinflació. L'oferta monetària ha augmentat, però també ho ha fet la demanda. Els bancs acumulen moltes reserves excedentàries que no presten i, per tant, no circulen per la societat. De la mateixa manera, les empreses i famílies solvents que disposen de diners en efectiu, prefereixen guardar-lo. La situació és tan complicada i maltempsada que opten per esperar temps millors i invertir en projectes més endavant. De nou, el diner està parat i no circula de mà en mà. La inflació, a diferència de l'atur o el creixement, és sempre un fenomen monetari. Depèn de l'oferta i demanda de diners. L'oferta monetària va créixer, de mitjana, un 5% anual les dues dècades anteriors al 2000. Donat que la demanda no va créixer al mateix ritme, la inflació va ser positiva. El comportament de l'increment de la producció i l'ocupació va ser acceptablement bo. En canvi, l'oferta monetària està augmentant, des de començament de segle XXI, una mitjana del 20% anual. La demanda de diner en efectiu també creix a un ritme molt elevat i això explica els baixos nivells d'inflació. En canvi, el comportament global de la producció i l'ocupació ha empitjorat. La productivitat s'ha estancat i no es creen tants llocs de treball com al final del segle XX. La producció de moneda no té res a veure amb la creació de riquesa. Just a l'inrevés. Ésser més ric significa poder treballar perseguint legítimament un pla de vida raonable amb accés als béns i serveis desitjats. El que valorem és disposar de millors aliments i qualitat de vida, inclòs l'oci. Fabricar moneda no contribueix directament a la prosperitat ni multiplica la quantitat de béns i serveis reals. Però sí que amenaça seriosament de reobrir la capsa de Pandora i amb el retorn de la inflació.


Segueix el dia a dia del Teatre Akadèmia a les xarxes!\nProtocols i mesures de seguretat Covid\nMesures i normes d’espai segur\nEl Teatre Akadèmia disposa d’un aforament de 100 localitats.\nComplir amb la normativa establerta pel teatre i indicada pel personal de sala.\nLes localitats seran assignades pel personal de sala en el moment de l’arribada.\nSerà necessari arribar al teatre amb un mínim de 25 minuts d’antelació per facilitar l’entrada esglaonada.\nLa venda anticipada a les taquilles del teatre per a altres sessions es realitzarà fins a una hora abans de cada funció; i la venda anticipada per a la mateixa sessió es realitzarà fins a trenta minuts abans de la funció*.\nEs prega que la compra es realitzi amb targeta. No es recomana l’ús de diners en efectiu.\n*La venda online de cada sessió romandrà oberta fins a cinc minuts abans de l’inici de l’espectacle.\nSi pensa que pot tenir símptomes del covid-19 o ha estat en contacte amb algú diagnosticat del virus, NO HA D’ANAR AL TEATRE. Segur que tenim l’oportunitat de retrobar-nos ben aviat.Si ha adquirit l’entrada i no pot anar al teatre per aquesta causa, el teatre li facilitarà el canvi de data sempre que acrediti aquesta causa excepcional. En un altre cas, no se li retornarà l’import de la compra.\nEn cas que el teatre hagi de suspendre alguna actuació per ordre governamental, l’import de les seves entrades li serà retornat en els 15 dies següents a la data de la funció suspesa, pel mateix mitjà en què vostè va adquirir les entrades.\nEl Teatre seguirà els següents protocols sempre d’acord amb la normativa vigent:\nRenovació i purificació de l’aire. Incorporació d’un filtre de plasma al sistema d’aire condicionat de la sala que oxida els compostos orgànics volàtils, olors i patògens mediambientals. (Desinfecció ambiental, fins al 99,9% d’eficàcia)\nDispensadors de gel hidroalcohòlic ubicats i senyalitzats en el recorregut d’entrada al Teatre.\nEl teatre no facilitarà cap full de mà ni programa de l’espectacle en paper. La informació estarà únicament disponible en línia.\nL’ocupació màxima dels serveis (wc’s) serà del 50% de la seva capacitat.\nSeguiu les indicacions del personal de sala i dels senyals que indiquen la distància de seguretat entre persones en l’accés a la sala.\nL’ús de la mascareta és obligatori en tot l’espai del teatre.


Smoking Stones (Tribut a The Rolling Stones) - OA2 Produccions\nSmoking Stones (Tribut a The Rolling Stones)\nCreus que es bona idea donar-te un plaer a l’oïda i escoltar en directe els millors temes dels Stones? Potser no te’n recordes de com es mou la cintura? sabies que els Smoking Stones son una banda tribut que “claven” els temes dels Stones?\nLa seva reputació els ha fet guanyar un nom cada vegada mes respectat dins de tots els àmbits musicals. Grup de cult, son considerats com una de les millors bandes tributs a The Rolling Stones de tot el mon!\n…I Know It’s only rock’n’roll but I like it!!!


Temps Ordinari - Dissetè diumenge | Pregaria.cat\nTemps Ordinari - Dissetè diumenge\nPer pregaria.cat on dl., 22/07/2019 - 09:00\n1. Sovint els creients fem aquesta experiència: hem demanat coses al Senyor, però no hem aconseguit resultats. Llavors la nostra reacció pot ser pensar que Déu no ens escolta, que ja no ens estima. Però seria millor ser més humils i pensar que tal vegada no hem sabut pregar com cal. A l'evangeli d'avui, Jesús ens diu com hem de demanar i quines coses hem de demanar per tal de ser escoltats.\nLa pregària que ens ensenya Jesús comença amb una paraula "Pare". És la primera condició perquè Déu escolti la meva pregària: que sigui una pregària confiada. Que em dirigeixi a Ell com un infant que està convençut de l'amor que li té el seu pare i tot ho espera d'ell.\nDéu ja sap què necessito i, abans que li demani, ja està disposat a donar-m'ho. Sóc jo que m'haig d'autoconvèncer del seu amor. Per això vol que comencem invocant-lo amb confiança, com a Pare. És, de veritat, confiada la meva pregària?\n2. Però Jesús també ens ha dit: "Us asseguro que si no us aixecàveu per fer un favor a l'amic, la mateixa impertinència us obligaria a aixecar-vos per donar-li tots els pans que ncessita". És la segona condició per a ser escoltats: la perseverança, la constància. Sovint, nosaltres ens desanimem. Si no obtenim immediatament el que demanem ens cansem i deixem de fer-ho. Però això és falta de confiança, és creure que l'amor de Déu és petit. Si deixem de pregar, llavors efectivament, Déu deixa d'escoltar-nos, perquè èstem demostrant amb el nostre comportament que no confiem en Ell. Per què ens cansem tan aviat de demanar?\n3. Finalment, Jesús a l'evangeli d'avui, també ens ensenya quines coses hem de demanar. És important conèixer-les perquè aquestes, si les hi demanem, és segur que el Senyor ens les vol concedir.\nFixem-nos que la primera cosa que ens fa demanar al parenostre és "Vingui a nosaltres el vostre Regne". És desig del Senyor que, com a cosa prioritària abans de demanar res per a mi, demani que el seu Regne sigui ben aviat una realitat entre nosaltres.\nEl Regne de Déu és el de la pau, de la solidaritat, de la germanor, del respecte, de la comprensió... Aquesta és la necessitat més urgent. Cada parenostre que diem és una petició al Senyor perquè acabin aquestes barbaritats que ens mostren cada dia els mitjans de comunicació i que porten patiment a tants germans nostres innocents. Però, per tal que una pregària sigui sincera cal que es compleixin dues condicions. La primera que nosaltres aportem el nosre granet de sorra, fent el que està al nostre abast. La segona, que confiem que la resta ja la farà el Senyor.\nSom conscients que si el Senyor ens fa demanar que arribi el seu Regne, significa que ens ho vol concedir? Per què no ho demanem amb més convicció?\n4. La segona cosa que ens fa demanar al parenostre és: "Faci's la vostra voluntat". La seva: no la meva.\nNo sempre Déu em donarà allò que li demano. Però si la pregària és sincera, sempre serà escoltada. Si Déu no em dóna llò que li demano, és perquè em vol donar una cosa millor. Déu no canvia mai per rebaixar: sempre ho fa per millorar. Aquest és el punt essencial d'una pregària sincera: acceptar que es faci la voluntat de Déu en la meva vida. Perquè aquesta acceptació suposa que hi confiem. I això porta pau, encara que no hàgim obtingut el que demanàvem.\n5. Adonem-nos que fins en tercer lloc no ens fa demanar "el nostre pa". El pa expressa les nostres necessitats humanes. Vol que li demanem. I ho hem de fer, perquè significa que estem convençuts que tot allò de bo que hi ha en la nostra vida, és un do seu.\nPerò tinguem en compte dues coses que potser se'ns escapen: la primera és que demanem en plural: "el nostre pa". Ho demano per a mi, però sense oblidar els altres. Déu vol que la pregària ens faci solidaris.\nLa segona cosa, és que diem el "nostre pa de cada dia". No es tracta d'aconseguir una situació en que ja no necessitem més de Déu. Al contrari: vol que sempre, cada dia, estiguem pendents d'Ell. És amb aquest esperit que faig aquesta petició. Reflexionem-hi.


Cap Vermell - Gabellins a la Triathlon de Porto Colom 2017\nGabellins a la Triathlon de Porto Colom 2017\nPublicat el 19.04.2017\nEscrit per Cap Vermell\nLa triatló de Porto Colom celebrà la 20a edició.\nHi participaren 3 atletes gabellins\nLa prova de Triathlon Internacional de Porto Colom ha arribat, en aquest any 2017, a la 20a edició. La cursa resultà un gran èxit de participació amb gairebé 700 atletes finalistes i d'organització (a càrrec de Kumulus).\nHi havia dues modalitats: la de 111 quilòmetres ( 1000 metres de natació, 100 quilòmetres de bicicleta 10,5 km de carrera) que va guanyar Michael Van Cleven amb un temps de 3:34:31. Aquesta modalitat va tenir un total de 215 participants. El millor atleta de Balears va ser Joan Nadal Clar amb un temps de 3:42:05. La millor femenina va ser Elisabeth Gruber amb un temps de 4:09:22. La triatleta balear més ràpida va ser Àngela Puig Servera, amb un temps de 5:04:03.\nEn aquesta categoria participava el gabellí José Manuel Paniagua que va obtenir un temps total de 4 hores, 37 minuts i 42 segons ( natació: 16:28, ciclisme: 2:50 i carrera 46:17), que arribà en el lloc 95è, el 26è de la categoria M40.\nA la distancia de 55,5 corresponent als 500 metres de natació, 50 KM de bicicleta i 5,5 KM de carrera a peu, el més ràpid va ser Thomas Steger, amb un temps de 1:47:52. El millor atleta local va ser Lucas Mola amb un temps de 1:54:16. Pel que fa a les dones la primera en creuar la meta va ser Diana Riesler, amb un temps 1:58:39 .\nEn aquesta modalitat participaven dos gabellins:\n- Luis Paniagua, que va fer un temps total de 2:17:19 (natació: 10:13; ciclisme 1:40:20 i carrera 24:15), arribant en la 155a posició (el 94è de la categoria M30).\n- José Acedo, que va acabar amb un temps total de 2:29:32 ( natació 9.14; ciclisme 1:43:46 i carrera 31:42), arribant en al 289a posició ( de 159 de la categoria M30).\nEnhorabona a tots tres!\nConcerts a la llum de la lluna 2018\nPropostes del joves dins del projecte "Civisme Jove"\nParticipació de Santi Espiritusanto al Campionat d'Europa màster.\nI tot perquè t'estim\nEl Club de Bàsquet Capdepera acomiada la temporada 2017_/18\nEls mestres de celebració\nCursos de tècniques d'estudi -publicitat-\nCelebrant Sant Bernat de Menthon 2018, a Montuïri.\nCotxe cremat al bosc de l'Agulla\nDiada de portes obertes de bàsquet\n“L’acció social en marxa”


Remeis de tardor. Taller amb plantes medicinals\nTelèfon: 930 328 365\nAmb aquest taller coneixerem els remeis naturals que podem fer amb plantes medicinals, així com indicacions per tenir la nostra pròpia farmaciola natural. També farem un tast de les herbes que, preses en infusió, ens ajudaran a millorar la nostra salut. Cal portar dos pots o recipients de vidre amb tapa.\nLes places són limitades. Cal fer la inscripció prèvia (fins al divendres anterior a l’activitat a les 14.30 h) a:\nAula BGT 930 328 365 / info@aulabgt.com\nCategories: general, Litoral, Passejades, Educació ambiental, Itineraris guiats,


L'incendi a Cortes de Pallars, al País Valencià, ja ha cremat 8.000 d'hectàrees\nLes altes temperatures, l'escassa humitat i el vent dificulten les tasques d'extinció d'un foc que, segons Alberto Fabra, és el més important dels soferts en els últims anys al País Valencià\nEFE València Actualitzada el 30/06/2012 09:30\n260x366 Un veí de Macastre observa com avancen les flames / EFE Un veí de Macastre observa com avancen les flames / EFE\nContinua actiu l'incendi que des de dijous crema a Cortes de Pallars, al País Valencià, i que ja ha arrasat 8.000 hectàrees.\nDurant tota la nit, més d'un miler de bombers i membres dels cossos d'emergències han estat treballant per controlar el foc, i més de 900 persones han estat desallotjades de forma preventiva. Les flames afecten sis termes municipals de tres comarques, i en aquests moments avança sense control en direcció est, ajudat pel vent de ponent.\nE l president de la Generalitat Valenciana , Alberto Fabra , va visitar divendres la zona afectada i va reconèixer que presenta un aspecte " dantesc i desolador ".\nEn declaracions als mitjans de comunicació des del lloc de comandament avançat ( PMA ), Fabra va assegurar que aquest incendi és el més important dels soferts en els últims anys al País Valencià. Segons el president , el foc s'hauria originat per una negligència en uns treballs de col·locació d'unes plaques solars en un habitatge i es va estendre a una velocitat de propagació molt alta .\nEls mitjans desplegats a la zona – 28 d'aeris , 52 autobombes i un miler de persones– s'estan trobant amb nombroses dificultats per controlar les flames a causa de les condicions meteorològiques , especialment per les altes temperatures , l'escassa humitat i el vent de ponent .\nLa prioritat passa ara per evitar que el foc s'estengui a nuclis poblacionals i zones de barranc , tenint en compte que el de Real de Montroi és el principal front actiu en aquests moments . Les localitats de Torís i Macastre estan preparades per acollir nous afectats de propers desallotjaments preventius .


Dij. 14. Nov'19 21:00 La 2\nConcert de Delafé a Barcelona - 14 novembre 2019\nEl sisè disc de Delafé, Hay un lugar, és un altre pas endavant en la carrera de la banda barcelonina. Un àlbum on aposten per l'electrònica i s'apropen més que mai a la pista de ball sense perdre la seva essència de sempre. A diferència dels anteriors treballs de Delafé (on s'intentava buscar un concepte i una temàtica), en aquesta nova entrega, les cançons busquen funcionar independentment per donar-li més força al directe. El disc compta amb diverses sorpreses en forma de col·laboració que a poc a poc s'aniran desvetllant.\nTot i que aquest nou treball sortirà el pròxim 27 de setembre, ja podem escoltar alguns dels seus temes a les plataformes digitals. Entre aquests trobem La Gran Ola, una oda a la quotidianitat que ens trasllada al Delafé de l'època de Enero en la playa o Mar el poder del mar; Menos cabeza más corazón, el segon avançament, és una cançó dedicada a l'atleta Valentí Sanjuan; Adrenalina, una de totes aquestes col·laboracions en les quals han comptat amb Delaporte; un doble single molt especial que va sortir fa uns mesos on trobem una versió de Si está bien de Los Planetas i un altre nou tema, Mixtape, que ens porta la veu de La Bien Querida i, finalment, la cançó que dóna nom al disc en la qual col·labora Carlos Sadness.


Articles de la realitat*: Catalunya no és un país pobre\nrealitat* / Articles de la realitat* / Catalunya no és un país pobre\nDurant les darreres setmanes, hem sentit dir diverses vegades des de les autoritats polítiques catalanes que no es poden prendre mesures més decidides contra la pandèmia perquè "no som Alemanya", argumentant que el país germànic destina recursos a subvencionar als sectors econòmics afectats, cosa que nosaltres no podem fer. Aquesta argumentació, que sembla realitzada des del sentit comú, no resisteix la més mínima evidència científica i econòmica.\nExisteixen al món tot un seguit de països que han desenvolupat una estratègia d'erradicació total de la covid. No és precisament el cas d'Alemanya, sinó d'altres nacions situades sobretot a Àsia i Oceania, a les que podem afegir l'exemple de Cuba i d'algun país europeu. No totes les estratègies d'aquests països als quals faig esment són exactament de covid zero (no és el mateix, per exemple, Corea del Sud que Nova Zelanda), però sens dubte s'apropen molt més a l'erradicació que a les polítiques de mitigació aplicades a la major part d'Europa Occidental.\nPer tant, resulta de gran interès comparar la riquesa de Catalunya, no tant amb Alemanya, sinó sobretot amb aquests països. Podem realitzar una petita taula amb el PIB nominal per càpita català i el d'alguns d'aquests països (mesurat en dòlars). Les dades són les estimades de 2019 segons l'FMI, en el cas català la font és l'IDESCAT i en el cas de Cuba és el Banc Mundial el 2018.\nAlemanya - 46.563 USD\nNova Zelanda - 40.634 USD\nCatalunya - 37.837 USD\nCorea del Sud - 31.430 USD\nEspanya - 29.961 USD\nXina - 10.098 USD\nCuba - 8.821 USD\nVietnam - 2.740 USD\nCom podem constatar, la variabilitat de l'indicador entre aquests països és enorme, i escudar-se en una comparació amb Alemanya manca de tot rigor acadèmic. Òbviament, poden existir altres indicadors diferents per mesurar la riquesa d'un país, però més enllà del debat al respecte, el que sobretot volia assenyalar és que les diferències són grans, fet que demostra que la política implementada contra la pandèmia no depèn gaire dels recursos del país.\nAlguns suposats experts econòmics pretenen convertir tot això en un debat entre economia i salut, fet que només té sentit des d'una visió totalment mercantilista i liberal de la societat. Des d'un punt de vista d'esquerres, l'economia ha d'estar al servei de les persones, i ha de ser necessàriament compatible amb elements com la salut o l'educació. Però és que a més l'evidència empírica demostra que els països que van implantar l'estratègia d'erradicació, tot i l'esforç realitzat a curt termini, han obtingut millors resultats a llarg termini, fins al punt que el mateix FMI ha reconegut la seva estratègia com la millor des d'una perspectiva econòmica. En el cas europeu, per tant, no només patim una visió economicista de la realitat, sinó que a més ens deixem portar, com sempre, pels beneficis a curt termini, en coherència ideològica amb el fet que l'economia especulativa prima sempre sobre la productiva.\nFinalment, si compartim una òptica crítica de l'economia, no podem parlar només de producció, sinó també de distribució. La crisi derivada de la pandèmia ha afectat negativament als sectors més vulnerables, com succeeix amb totes les crisis. A més, està aprofundint al món les diferències de gènere, com assenyala l'ONU quan estima un increment de les dones pobres d'un 11% el 2021. Mentrestant, el capital es concentra i les grans fortunes acaparen un 27% més de riquesa, segons càlculs d'UBS i PricewaterhouseCoopers.\nEn conclusió, Catalunya és un país prou ric per afrontar amb decisió la pandèmia, i la salut de la població ha de ser la gran prioritat en aquests moments, fet que és perfectament compatible amb la visió d'una economia centrada en el benestar de tothom. Una vegada més, ens tocarà discutir qui paga el cost de la crisi, i la nostra resposta ha d'implicar un increment substancial de la progressivitat fiscal i dels impostos a les grans fortunes i a les empreses amb beneficis extraordinaris. Dit d'una altra manera, tornem a engegar el debat de la lluita de classes i de la disputa de la plusvàlua.\nEtiquetes de comentaris: 15 desembre, Covid-19, Economia


Zamora sense posar-se el xandall | FCBarcelona.cat\nZamora sense posar-se el xandall\nVíctor Valdés, que aquest dissabte no ha jugat a Màlaga, s’ha apuntat el quart Zamora de la seva carrera esportiva amb la segona millor mitjana de gols encaixats de la història de la Lliga: 0,50 (amb 16 gols encaixats en 32 partits jugats).\nValdés no ha jugat a Màlaga. Foto: Arxiu FCB\nValdés ja en suma quatre. Sense la necessitat d’haver-se de posar el xandall i amb el cap posat en la final del proper dissabte a Wembley, Víctor Valdés ha seguit, des de Barcelona, com el seu equip ha sumat una nova victòria a la Lliga (1-3) i, de passada, li permetia apuntar-se, ara sí, de manera matemàtica el quart Zamora de la seva carrera.\nEl tercer consecutiu\nEl mèrit és encara més gran, perquè n’ha sumat tres de forma consecutiva. A banda dels tres últims (amb una mitjana de 0,89 a la 08/09 i 0,63 a la 09/10), en què l’equip també va guanyar la Lliga, Valdés va apuntar-se el Zamora de la 2004/05 (amb una mitjana de 0,71).\nNomés superat per Liaño\nLa mitjana d’enguany, 0,50 gols per partit, és gairebé de rècord. Només Liaño (Deportivo) va endur-se el Trofeu Zamora amb una mitjana millor (0,47) a la temporada 1993/94. D’aquesta manera, el porter blaugrana iguala Juan Acuña i Santiago Cañizares i es queda a només un del 'recordman', el també blaugrana Antoni Ramallets, que en va guanyar cinc.\nAbans d’intentar l’assalt a un nou Zamora, però, Valdés intentarà assolir un últim èxit aquesta temporada: la Lliga de Campions de dissabte vinent.


CONTES CRUIXENTS : 08/07/14\nSIMÓ 4ª PART\nEn Simó va obrir uns ulls com taronges. Els cops es van repetir, lents i pausats, com fets per una mà oberta, però alhora contundents. No hi havia dubte, eren reals. Algú estava picant insistentment a la porta de la seva habitació. Assegut al llit es va quedar tremolant tot ell de cap a peus. Una veu baixa, gairebé un murmuri, mussitava quelcom, acompanyat d’una respiració accelerada. Malgrat la por, va baixar del llit i s’hi va acostar. Dins seu la curiositat lluitava per ser més gran que el pànic. Va acostar l’orella per aconseguir entendre el significat d’aquella lletania intel·ligible. De sobte, uns passos accelerats i dues veus, la segona més ronca i seca. Esbufecs, plantofades, gemecs, grunys... Va mirar pel forat del pany però no va poder veure-hi res. Recolzat d’esquena a la porta, només patia per si s’obria i allò terrorífic envaïa l’únic racó on se sentia segur. Uns minuts llargs,... fins que va semblar que el soroll s’allunyava. Quan es va fer el silenci en Simó va trobar el coratge per treure el cap al passadís.\nNomés una llum sortia d’una escletxa d’una habitació i el nen no va poder evitar sentir-s’hi atret. Va avançar fins al davant i hi va entrar. No s’assemblava en res a la seva, aquesta era gran i plena de mobles bells. Devia ser la de la tia Amàlia. Feia una recambra amb una alcova al fons, on un llit de fusta treballada amb dosser l’ocupava gairebé sencera deixant just l’espai per una tauleta de nit. A la recambra, a la dreta, un enorme armari mirall de quatre portes, un tocador i una cadira, tot del mateix conjunt. Al sostre una làmpada amb llàgrimes de cristall escampava els seus reflexes brillants per les parets i el terra. En Simó, bocabadat, se la mirava oblidant-se de la por i l’enrenou que l’havia despertat feia uns instants. La llum proporcionava meravellosament a la habitació una màgia que mai enlloc havia trobat abans...\nUna Mare de Déu tancada dins una urna, estava al damunt d’una calaixera. Els ulls d’en Simó van copsar la mirada de la verge. Va agafar la cadira i s’hi va acostar, enfilant-se davant seu. Tota ella anava coberta amb un vestit blau cel i un pom de flors a les mans. El seu rostre blanc simulava un somriure malgrat els ulls eren tristos. De seguida li va recordar a la seva mare, tan bonica i ,alhora, tan trista per estar malalta. Una malaltia que els havia allunyat un de l’altre. Li va semblar que la verge el mirava fixament... Li volia dir alguna cosa? Potser li mancava aire allà dins tancada? Va buscar una nansa o quelcom per poder treure aquella urna que l’empresonava. No va trobar res. La verge se’l mirava esperançada. El nen va posar els dits per la ranura que unia el vidre amb el peu de fusta però en va... De la imatge va començar a caure una llàgrima que relliscant per la cara va creuar-li el pit i es va aturar en el ram de flors. Una segona va brollar de l’altre ull i va començar a plorar de manera incontrolada. En Simó va veure com la verge deixava caure les flors i posava les mans al vidre i, donant cops amb els palmells, reclamava sortir en un gest desesperat. S’ofegava... El terror es va apoderar del nen que veia com la seva mare moria davant seu sense que ell pogués fer res per evitar-ho, incapaç de socórrer-la. Just en el moment abans de defallir, va mirar-se en Simó i va posar els seus diminuts llavis en el vidre, mentre el seu cos s’esfondrava fins al terra de l’urna.\nEn Simó cridava i plorava abraçat a la campana de vidre, tan trasbalsat que no va sentir entrar a la tia. Ella, enfadada, va obrir la boca en un intent de renyar el nen per la intrusió a la seva habitació, però va quedar muda quan ell se li va tirar als braços.\n–La mare s’ha mort!!! La meva mare és morta!! – deia entre sanglots enfonsant el cap en l’espatlla de l’Amàlia que duia els cabells deixats anar. – La mare de Déu també és morta i jo també em vull morir... – cridava desesperat.\nL’Amàlia va intentar desfer-se del nen, però s’havia agafat a ella com una taula de salvació. En braços el va tornar al seu llit. No parava de plorar i cada cop que ella provava de deixar-lo, se li aferrava. Ella li acariciava els cabells en un únic gest de tendresa, incapaç de dir-li cap paraula de consol que el pogués apartar del seu convenciment. Cap a la matinada es va adormir entre sanglots i respiracions entretallades. L’Amàlia amb el dit li va resseguir la piga de la galta i el va deixar sol.\nAl matí es va llevar confós i esgotat. Va recordar la nit. Una tristor li pesava dins el cor com si hi tingués una pedra. Li va tornar al cap la idea que sa mare havia mort i va tornar a plorar abraçat al coixí. Quan va decidir baixar a esmorzar, va passar davant la cambra de la seva tia i va mirar pel forat de la clau. Va entreveure a la Mare de Déu dreta dins l’urna...\nA la cuina la Mercè l’esperava amb l’esmorzar preparat. La tia havia sortit al poble. No es van dir res fins que l’Amàlia va entrar com si vingués d’una carrera. Va agafar aire i va dir:\n–La teva mare està bé. Acabo de parlar per telèfon amb el teu pare.—El rostre d’en Simó va canviar en un segon i la tristesa es va volatilitzar.—Dues setmanes més i et vindran a buscar.\nEl nen es va aixecar d’un bot i va córrer a abraçar-se a les faldilles de la seva tia. La Mercè reia contemplant la cara de l’Amàlia, tan poc acostumada a donar i rebre gestos afectuosos, que se la mirava incòmoda. S’havia trencat una barrera... A partir d’aquell dia la relació entre nebot i tia es va suavitzar.\nPerò un matí quan en Simó es va despertar, tenia la porta oberta i la seva pilota havia desaparegut. Sense pensar-s’ho dues vegades, va pujar cap a les golfes...\nPublicat per Dolors a 12:20 Cap comentari:


CELEBRACIONS DEL DIA INTERNACIONAL PER L’ALLIBERAMENT LGTBI - Sant Boi diversa\nCELEBRACIONS DEL DIA INTERNACIONAL PER L’ALLIBERAMENT LGTBI\nEl 29 de juny, per commemorar el Dia Internacional per l’Alliberament de lesbianes, gais, bisexuals, trans i intersexuals, l’Ajuntament de Sant Boi de Llobregat va organitzar activitats infantils, tallers i concerts.\nContacontes a càrrec de la pallassa Merche8A Tu saps de qui t’enamoraràs?, històries sobre la diversitat de les famílies existents avui, les nombroses maneres que tenim els éssers humans per sentir i expressar l’amor i l’afecte.\nActivitats infantils: espai de lectura familiar per gaudir de contes coeducatius i de temàtica LGTBI i taller a càrrec de l’entitat Karxofetes.\nPianto, performance poètica del llibre Deixar anar. Soliloqui en mi sostingut a càrrec de la poeta Sílvia Bel Fransi.\nConcerts de: Chet, Dolo Beltrán i Glitch Gyals.\nPodeu descarregar les fotos aquí.\nPer tancar la setmana de celebracions, el dia 3 de juliol l’associació Sant Boi en Positiu TransVih va organitzar un cineforum amb la projecció de la pel·lícula “Una mujer fantástica”, amb un diàleg posterior a càrrec de Patricia Vianor, de l’Associació Generem, i de Jordi Reviriego, de Trànsit.


Holiday home Feriendorf Natur Pur 3 Brakel Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Feriendorf Natur Pur 3\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home Feriendorf Natur Pur 3 està situat idealment a Bredenborn; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Feriendorf Natur Pur 3 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Bredenborn. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió, plat de dutxa a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday home Feriendorf Natur Pur 3.


Intel·ligència artificial: el camp de proves definitiu - El·lipse\nCiència i societat 18.06.2018\nIntel·ligència artificial: el camp de proves definitiu\nLa Intel·ligència Artificial (IA), tal i com la definim els humans, encara no existeix; però aquest camp en creixement ja ha tingut un gran impacte en les biociències.\nEscrit per Maria Ferrer-Bonet\nLa Intel·ligència Artificial (IA) ha ofert prou potència i capacitat computacional per abordar la complexitat de la recerca biològica a través de simulacions artificials (Imatge de Maria Ferrer-Bonet).\nEn els últims setanta o vuitanta anys, hem estat intentant emular la nostra intel·ligència en entitats artificials de tot tipus, la qual cosa ha donat lloc al camp creixent de la intel·ligència artificial (IA).\nTot i que la IA ha aconseguit superar els humans en molts aspectes, encara no està a l’altura del seu nom. En altres paraules, la intel·ligència artificial, tal com la definim els humans, encara no existeix, com tampoc hi ha consens entre els experts sobre si és possible aconseguir-la.\nTanmateix, mentre la IA està captivant la societat amb les seves increïbles aplicacions i el seu ràpid creixement (cotxes autodirigits, nanorobots…), els científics han trobat una nova manera de treure profit dels avenços en aquest camp. La IA s’ha infiltrat en gairebé totes les disciplines i ha tingut un impacte especial en les biociències.\nLa IA ha ofert prou potència i capacitat computacional per abordar la complexitat de la recerca biològica a través de simulacions artificials (el que es coneix com a “vida artificial”). És a dir, s’ha presentat com un camp de proves ideal, un entorn acotat però sense límits on les lleis físiques són adaptables, on tots els paràmetres són rastrejables, mesurables, emmagatzemables i recuperables.\nLa relació simbiòtica entre la IA i les biociències ha aportat el camp de proves definitiu per poder resoldre alguns dels misteris de la biologia.\nAquest fet es tradueix en la possibilitat de superar alguns dels reptes més importants de la recerca en biologia. Per exemple, els límits ètics de l’experimentació animal amb medicaments per al càncer i altres malalties, o les dificultats metodològiques d’estudiar sistemes complexos com ara el llenguatge humà, la multicel·lularitat o la intel·ligència col·lectiva.\nA més, la IA també es beneficia d’aquesta interacció. Al cap i a la fi, la clau per ser capaços de reproduir un sistema natural en un ambient artificial depèn, sobretot, del coneixement que es té del sistema en qüestió.\nEn conclusió, la relació simbiòtica entre la IA i les biociències ha aportat el camp de proves definitiu per poder resoldre alguns dels misteris de la biologia, a més del marc teòric necessari per ser capaços d’aconseguir una intel·ligència artificial real.\nLingüista, divulgadora científica i creadora de continguts. Treballa per múltiples institucions i grups de recerca, principalment en l’àmbit de la biologia evolutiva.\nAnalitzada la susceptibilitat a la COVID-19 en deu espècies animals


Que és el CFIS-JMMC?\nQuè és el CFIS-JMMC\nEl Centre de Formació i Innovació en Simulació “Josep Maria Martínez Carretero” va començar la seva trajectòria l’any 2016. No obstant això, gaudeix de professionals amb més de 20 anys d’experiència en simulació mèdica.\nAquest centre proporciona unes condicions idònies per treballar en entorns de simulació mèdica qualsevol de les habilitats clíniques bàsiques. La màxima intenció del centre és oferir excel·lents condicions de formació per tal de formar competencialment els professionals de la salut i així reduir la taxa d’error mèdic.\nPer què Josep Maria Martínez Carretero?\nEl nom del centre va ser escollit en memòria de Josep Maria Martínez Carretero (Barcelona 1951 – 2008) llicenciat en Medicina i especialista en Endocrinologia i Nutrició, diplomat en Sanitat, sotsdirector de l’Institut d’Estudis de la Salut (IES) durant 15 anys i autor de més de 75 treballs en educació mèdica.\nDurant gran part de la seva vida professional, va dedicar grans esforços en impulsar la cultura de l’avaluació de la competència clínica i professional de les professions sanitàries. Aquest afany per millorar la docència en educació mèdica, va facilitar que en la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut de la URV s’iniciés en 1996 un procés de noves metodologies formatives i avaluatives que han anat evolucionant fins el moment actual, en benefici dels alumnes, del professorat i dels malalts.\nLes dades del CFIS\ngener 2018 - agost 2018\nFORMACIÓ A PERSONAL NO SANITARI: 500 persones\n380 Total de persones formades en Suport Vital Bàsic\nProfessorat de la província de Tarragona i alumnat URV.\n90 Jornada Suport Vital Bàsic – Escoles\nAlumnes d’Ed. Primària del Camp de TGN\n30 Curs “Intervencions breus pel desenvolupament de l’atenció i la calma”\nPacients Simulats Instructors\nFORMACIÓ A PERSONAL SANITARI: 260 persones\n8 Formació sobre simulació i mètodes d’avaluació de la comunicació\n16 Curs “Reanimació cardiopulmonar en escenaris d’alta simulació”\nResidents de 1r any del HUSJR\n21 Curs “Malaltia tromboembòlica venosa”\nMetges en formació, metges especialistes de l’àmbit hospitalari i atenció primària\n88 Prova pilot “Aprendre a comunicar males noticies”\nAlumnes de 5è de Medicina de la FMCS de la URV\n96 Prova pilot “Adquisició de competències clíniques amb escenaris d’alta simulació”\nAlumnes de 6è de Medicina de la FMCS de la URV\n15 Curs “L’art de comunicar males notícies”\n16 Curs “Suport Vital Immediat”\nMetges del HUJXXIII\n© CFIS-JMMC 2019 amb el suport de:


Bojan marxa a l'Stoke City | We Love Barça\nBojan marxa a l'Stoke City\nEl de Linyola provarà sort a la Premier\nVÍDEO. L'afició demana a Mathieu que es quedi\nEl Barça desvincula a Bartomeu del cas Neymar\n22 Juliol, 2014 - 18:22\nBojan Krkic ja és nou jugador de l'Stoke City. El Barça i el club anglès han arribat a un acord de traspàs pel davanter de Linyola, que signarà per 4 temporades. En l’operació el Barça es reserva una participació en una futura venda que pugui realitzar l'Stoke City, però no es parla de cap xifra de traspàs.\nCap dels 2 clubs ha parlat sobre la xifra del traspàs\nD'aquesta manera, Bojan es desvincula definitivament del club blaugrana després de 4 temporades al primer equip, 7 al planter i 3 cedit a la Roma, el Milan i l'Ajax, respectivament.\nEl tercer debutant més jove\nEl davanter català va tenir una irrupció molt forta la temporada 2007/08 quan es va convertir en el tercer debutant més jove de la història del Barça en un partit contra l'Osasuna. Amb Rijkaard va disputar minuts i va ser un dels davanters més destacats durant les dues últimes campanyes amb el tècnic holandès.\nAmb l'arribada de Guardiola, Bojan va passar a tenir un rol menys protagonista però va poder participar en títols com la Copa del Rei del 2009 a Mestalla, on va marcar un gol. L'any 2011, la Roma de Luis Enrique va incorporar el futbolista però tampoc va triomfar. Les exepriències dels últims anys al Milan i l'Ajax tampoc han estat profitoses i ara Bojan provarà sort a la Premier.


Oriol Amat - Dèficit fiscal: 40 milions que se’n van cada dia\nDèficit fiscal: 40 milions que se'n van cada dia\nOriol Amat Catedràtic d'Economia Financera i Comptabilitat de la Universitat Pompeu Fabra 11.09.2017 05:30 h.\nHi ha diferents causes que expliquen per què una part important dels catalans creu que el futur serà millor si Catalunya aconsegueix la independència i es converteix en un nou estat d’Europa. Entre aquestes causes n’hi ha de dignitat, el desig d’ésser, consciència de nació, culturals, el convenciment que Espanya vol eliminar aspectes clau de Catalunya (com va dir el Ministre Wert: “hay que españolizar los niños catalanes”), econòmiques, dèficit d’infraestructures, etc. Aquest article tracta molt sintèticament una de les causes de tipus econòmic: el dèficit fiscal.\nÉs un tema rellevant. No oblidem la contradicció que suposa el fet que Catalunya tingui una gran capacitat de generar riquesa (de 272 regions europees, Catalunya és la 58a regió per PIB) i, en canvi, es trobi al lloc 165 de la UE en l’Índex de Desenvolupament Social que mesura aspectes relacionats amb l’estat del benestar (ensenyament, salut...).\n"Hisenda presenta uns comptes que són molt qüestionats; el seu autor reconeix que alguns càlculs s'han fet 'a ojo'"\nLa clau d’aquesta contradicció es troba en la diferència entre la despesa que el Govern central realitza a Catalunya (11% de tota la despesa estatal en les diferents comunitats autònomes) i els ingressos fiscals que n'obté (19% de tota la recaptació estatal). Com que les despeses són menors als ingressos, hi ha una aportació neta catalana i, per tant, existeix un dèficit fiscal. Fa un parell de dies el Ministeri d’Hisenda va fer públic que aquest dèficit és de 9.892 milions d’euros en el darrer any calculat (2014). D’acord amb els càlculs de la Generalitat, el dèficit anual se situa entre els 15.000 i els 16.000 milions d’euros. La diferència entre les xifres d’Hisenda i les de la Generalitat està en el mètode utilitzat:\nLa Generalitat ho fa amb la metodologia acordada pel grup d’experts nomenats pel Govern en compliment de la Llei 10/2012 de publicació de les balances fiscals. En el mètode del flux monetari que aplica la Generalitat, les despeses de l’Estat central s’assignen a Madrid perquè enriqueixen sobretot l’economia madrilenya.\nHisenda presenta uns comptes que són molt qüestionats ja que utilitzen criteris arbitraris no consensuats amb experts. El seu autor reconeix que alguns càlculs s’han fet “a ojo”. En els càlculs d’Hisenda, les despeses de l’Estat central es reparteixen entre totes les comunitats autònomes en funció de la seva població.\nUn dèficit fiscal entre 15.000 i 16.000 milions d’euros (8% del PIB) és excessiu. Són més de 40 milions diaris, import superior a la despesa diària de la Generalitat en sanitat, ensenyament i despesa social. I si el càlcul es fa amb euros constants, la mitjana del dèficit fiscal és superior als 16.000 milions d’euros/any.\n"El dèficit fiscal equival a més de 40 milions d'euros diaris, import superior a la despesa diària de la Generalitat en sanitat, ensenyament i despesa social"\nEn resum, patim un important dèficit de finançament i els ingressos de la Generalitat són insuficients. Aquest dèficit fiscal injust frena l’economia i perjudica el benestar dels catalans. I, com ha quedat clar des de fa molts anys, el govern espanyol no vol solucionar aquest problema.\nL'Agència Tributària de Catalunya està "preparada"\nEl salari anual comença al juliol\nMontoro carrega a les comunitats la reducció del dèficit