Gaudir de les Festes del Tura ! | El blog d'en Josep M. Corominas - Alcalde d'Olot\nLa festa de Sant Roc a Olot Endavant amb la festa !\nGaudir de les Festes del Tura !\nBy jmcorominas On 29 agost 2008 · 3 Comments\nSom pràcticament a la setmana de les festes del Tura i a mi em continua semblant molt positiu el seu efecte “crida” sobre els joves, especialment sobre els garrotxins. Olotins i olotines amb edats que van des de l’inici de l’adolescència fins a ultrapassar els 30 anys es preparen per gaudir i participar de les nostres festes. Potser convindria observar i escoltar amb atenció què ens diuen amb les seves accions i actituds.\nEstà clar que l’oci nocturn a Olot és un dèficit que venim arrossegant d’anys i que s’agreuja dia a dia amb una excepció, que són els dies de les festes del Tura. Durant aquests dies tothom vol sortir per Olot, anar a les barraques, passejar pels carrerons del nucli antic i conversar tranquil·lament amb amics que fa temps que no veus. I els joves són els que més practiquen aquest tipus de festa, amb comentaris i crítiques, però defensant el model de festa. I aquí hi veig un missatge per qui governa Olot.\nHem de ser capaços d’extreure els elements positius que conté aquest comportament i veure què podem aplicar al nostre dia a dia per solventar un dèficit, per mi bàsic de la nostra ciutat: la pèrdua dels joves i el seu desplaçament habitual a altres ciutats. En aquest punt de la reflexió ressorgeix una idea, que a CiU vàrem debatre àmpliament durant l’elaboració del programa electoral, com és la creació d’un àrea específica d’oci, en el sentit més ampli de la paraula, que aconseguís atreure a joves i no tant joves i fins i tot adolescents, seguint el model de festes del Tura. Segur que podem trobar “pros i contres”, segur que la seva creació aportarà problemes i dificultats, però crec que l’esforç tindrà recompensa. Ara bé, sense una actuació decidida de l’administració local, això no serà possible. Jo, personalment estic absolutament decidit a treballar-hi i recolzar-ho.\nPer cert, si algú està interessat en el programa de les festes el pot trobar aquí!\n3 Responses to Gaudir de les Festes del Tura !\n30 agost 2008 a les 3:22\nM´agraden molt les teves paraules pero .. son paraules.. he nascut a olot .. he crescut ting 32 anys i he viscut moltes festes del tura, eren el meu orgull pero ara son la meva pena . Em fa vergonya cada vegada que algu em demana explicacions o em diuen : que ha passat amb les festes ? em posaria a plorar !!! de rabia !! d´haver perdut àlgu tant maco com lo que teniem que en molts llocs erem l´emveja i molt llocs no ho podran tenir mai !!.. Que passa sis plau m´ho podeu dir? que va passar amb la vaga ? no va servir per res ? no n´hi ha prou ja de fer vergonya i pena ? que jo sapiga a les noies que van organitzar la vaga tant que es va dir … encara esperen que les truquin els de l´organització per deixar´les entrar ! o no era aixo lo que van prometre ? Es molt trist que la mateixa gent d´olot aprofitin per marxar de vacances per que s´aborreixen !!! ES molt trist que em lo que cobran de les barres dels bars, de les fires, dels anuncis …. no tinguin collons de fer ni un concert bo ! a st joan les Fonts poden portar Dover i un Olot porten Fangoria ? ara si que ens ha acollonat ford !! amb lo catalanista que es olot!!!!! pero no els cau la cara de vergonya ? encara no els hi ha caigut el plomero ? no bull que ajudeu al joven numes bull recuperar lo que es nostre !! o era nostre !!!!!!!com pot algú ser tant fred que sentint els comentaris de tothom super negatius… encara continui a l´organitzacio de les festes ? o guanya molts diners (—), o no es vol canssar gaire, o no en sap , o te por , o s´ha fet vell , o tant se li enfoten les festes, o no s´estima olot ! ha cas no treballem tot l´any ? a cas els treballadors no ens maraixem 4 dies fantastics ? o numes soms esclaus ? per que es clar amb aixo s´ens gratificava una mica l´esforç de tot l´any , i ara que tenim ? treballar i pagar multes.\nEm dol amb tot el meu cor, pero la culpa és de la persona que ho permet, jo no seria capaç d´esser de l´organització per que no podria mira a la gent a la cara a l´hora d´explical-si la programació. Ha pro es clar sardanes si !!! per la gent gran lo que faci falta !! una mica per tothom per favor… Es queixen que de nits no poden dormir no ? pues el joven de dies tampoc per les sardanes i no ens queixem !!!\nara contesteu-me qui son els pitjors ? .\nson tant dolents que encara ningu els hi ha explicat que els concerts de dijeis porten moltes i moltes mes drogues que els concerts normals de rock o de lo que faci falta ? o és lo que volen i ja els hi va be que la gent que vinguin siguin d´aquest tipu o ells son els primers de col.locar-se.\nbueno doncs com a nens petit els hi explicare !! concerts de rock per exemple : ambient de alchool alguns porros pero aguantable la gent, quant cau que no pot mes CAU!!! i prou !! dorm la borratxera i ja estar !no et faran cap mal. Concerts de dijeis : pastillerus , ratllas , cocaina per un tubu etc.. la comisio de festes aixo no ho sap ? bueno doncs que sortin una mica de casa, o és que ja els hi va be ? que és mes perillos un drogat o un borratxo ? en els dos ambients n´hi ha d´aixo , no dire pas que no, però no es pot comparar la difencia d´un dj a un concert BO !!!!\nHa hi els basos de plastic son molt macos, bruts fets una merda , pero clar val mes que bebem merda que no pas fer servir les maquines de netejar un parell o 10 hores mes!!!\nGracies a la gent que ho porta ara ja no son famoses, n´hi divertides, n´hi tene cap nom, n´hi son conegudes ! FELICITALS DE PART MEVA !!! I PERDO PER LES FALTES D´ORTOGRAFIA QUE QUAN EM POSO A PENSSAR AMB LO QUE EM PERDUT ES LO QUE MENYS M´IMPORTAN !!!\nAsperu que algun dia tot lo que diu la gent serveixi per alguna cosa no numes per queixan-se , sis plau que algu ens escolti una mica, que el poble es de tots i tots i tenim a dir alguna cosa.\nJosep Coromines sis plau ajudens !!o diu que em de fer per millorar !! si pots ser contestem sis plau explicam alguna cosa que m´ajudi a entendre tot aixo !!\nEstimu olot amb tot el cor .\n3 setembre 2008 a les 8:57\nTenia decidit no dir res de les festes fins que haguessin passat, concedint el benefici o el dubte de que la realitat superés el que ens podem imaginar quan veus el programa. A mi també em sembla que les festes del Tura perden gas des de fa uns anys i que cal revisar molts aspectes que podem millorar, alhora que cal ser imaginatius i afegir elements que ens tornin al prestigi i el ressò que tenien fa uns anys no massa llunyans. També cal reflexionar sobre la necessitat d’un espectacle potent que sigui com un far, orgull pels olotins i referència pels visitants. Com que, pel meu càrrec, conec el que econòmicament la ciutat destina a les festes, estic convençut que és possible aconseguir un programa molt més atractiu i amb elements que cridin l’atenció, tal com penso que passava abans.\nCrec que l’ambient de nit, amb molta gent passejant pel centre, especialment joves, s’ha de mantenir i potenciar, tot i que probablement no ens posaríem d’acord en quins són els límits de l’incivisme que no es poden tolerar i en això sí que seria inflexible. Però, com deia en el post, a mi veure tants joves passejant pel barri vell, xerrant animadament, trobant amics que feia temps que no saludaven i “anant de festa per Olot” m’agrada i voldria potenciar-ho en altres caps de setmana.\nEn conclusió, la meva valoració del programa és que és mediocre i pla i el meu desig és que la realitat superi aquesta impressió que, pels comentaris que m’arriben, comparteixen molts olotins.\n5 setembre 2008 a les 22:25\nJo he sentit el batlle tot bevent un Campari que la il.lusió del seu jove equip era convertir Olot en un geriatric.Curt i ras.


L’Ajuntament adquireix el seu 1r vehicle 100% elèctric i aposta per l’energia sostenible\nL'Ajuntament d'Alcover ha adquirit el seu primer vehicle 100% elèctric que el destinarà al servei d'aigües i diferents tasques de la brigada municipal, ja que aquest servei compleix amb les necessitats d'un vehicle d'aquestes característiques: és indicat per trajectes curts, de no gran distància . El vehicle és una Renault Kangoo amb una autonomia de 220km.\nL'Ajuntament d'Alcover està conscienciat en reduir la contaminació, tal i com ha estat actuant amb altres accions que beneficien el medi ambient (canvi d'il·luminació publica led, projecte de la nova central de biomassa, instal·lació de punt de recàrrega elèctric....) i vol conscienciar a la població que el futur passa per les energies renovables, més netes, ecològiques i sostenibles.\nPròximament s'instal·larà pròximament, coincidint amb la reurbanització del nou passeig de l'Estació, un punt de recàrrega de vehicles elèctrics que s'ubicarà a la zona del Portal. L'objectiu és posar facilitats per a l'adquisició d'aquest tipus de vehicles, donar servei als que ja existeixen i ser un punt d'atracció per a tots els turistes que organitzen les seves estades en funció dels punts de recàrrega establerts al llarg del territori.


Les obres als interiors de Canyelles restringeixen el trànsit al carrer d’Antonio Machado – NouBarris.Net\nLes obres als interiors de Canyelles restringeixen el trànsit al carrer d’Antonio Machado\n16 de juny de 2022 12 de juny de 2022 admin\tObres\nEstà previst que la banda fronterera amb les Roquetes estreni reurbanització a la tardor\nLes obres de reurbanització dels interiors de Canyelles avancen i han obligat a tallar el trànsit del carrer d’Antonio Machado, des del parc de Serra Martí fins a la ronda de la Guineueta Vella, a la banda de les Roquetes. Per tant, els vehicles han de desviar-se per via Favència a través de la ronda de la Guineueta Vella.\nEs tracta d’una gran transformació que abarca un àmbit de més de 13.000 metres quadrats, l’espai que comprèn els carrers d’Ignasi Agustí, Miguel Hernández i ronda de la Guineueta Vella. L’objectiu és eliminar escales, rampes no sempre homologades i molt formigó, per zones enjardinades, nous itineraris adaptats, sovint en diagonal per superar el desnivell, i la instal·lació d’elevadors. En aquesta fase s’instal·laran dos ascensors, entre el carrer de Miguel Hernández i el d’Ignasi Agustí. Allà afavoriran l’accés del veïnat als seus habitatges però també a dos equipaments educatius: l’EBM Nens i Nenes i l’Escola d’Art i Superior de Disseny Deià.\nA més, també es reurbanitzaran placetes i zones enjardinades que actualment estan degradades o que fa anys que esperen una renovació, com la plaça de terra que va ser en un altre temps el pati de l’antiga escola bressol del barri i que avui dia és un punt de brutícia i un fangar els dies de pluja. Els veïns fa anys que reclamaven aquesta reurbanització.\nS’invertiran a aquest sector, el més proper a les Roquetes, uns 5,5 milions d’euros, que volen, a més de millorar la mobilitat d’un veïnat que comença a fer-se gran, canviar el paisatge de parets i murs de formigó per més zones verdes, baranes metàliques i transparents, que donin més visibilitat als espais.\nL’AV Canyelles fa anys que demanava la transformació dels espais interiors del barri, ja que després d’un parell de fases es van aturar arran de la crisi. Tanmateix, al darrer consell de barri van manifestar algunes queixes sobre punts concrets del projecte. Van assegurar que algunes qüestions no havien estat pactades amb el veïnat per part del govern anterior. L’actual ha buscat un consens per alguns dels temes però encara queden serrells per solucionar.\nUn cop acabat el sector que ara enceta les obres, quedaran pendents d’actualitzar pràcticament tots els interiors entre Antonio Machado i la via Favència.\n5 de juliol de 2022 Obres per enllaçar els carrers de Vacarisses i Castelldefels, a Torre Baró\n← El proper dissabte, nou tall de trànsit a la part sud del passeig de Fabra i Puig\nDeu anys de “passarel·la de la dignitat” a les Roquetes →


Sumario • Editorial n. 6\t•\nRizomes 6. Meta-transdisciplinaritat i educació\n“És en la meua disponibilitat permanent a la vida a què lliure de cos sencer, pensar crític, emoció, curiositat, desig, és així com vaig aprenent a ser jo mateix en la meua relació amb el meu contrari. I com més em lliure a l'experiència de torejar sense por, sense prejudici, amb les diferències, molt més em conec i construïsc el meu perfil…»\nAlguns interrogants sobre els models educatius, formatius i investigadors actuals\nEn aquest món globalitzat ens toca viure un període important de Reformes Educatives, vinculades aquestes (de la mateixa manera que en unes altres etapes històriques), a reordenacions econòmiques, polítiques i socioculturals. Aquestes reordenacions vénen acompanyades en la nostra quotidianitat d'àmplies possibilitats i alternatives (educatives, professionals, personals, amoroses, espirituals, etc.) que les persones hem d'elegir. Al mateix temps aquestes eleccions ens porten a qüestions a què les persones i les societats hem d'enfrontar-nos.\nPer tant és fonamental que aquestes Reformes Educatives, es plantegen canvis profunds respecte als models educatius i formatius que tenim actualment. Doncs gran part d'aquests models educatius i formatius que desenvolupem encara a nivell institucional, queden molt allunyats de l'essència i l'escenari de la vida i la preparació per a viure-la. Aquests models són instruccionals i instructius, és a dir, rarament es plantegen desenvolupar de manera complexa una formació de la vida, des de la vida i per a la vida, (Morin, 1980), holística i dinàmica en un continu esdevenir. Són models en què essencialment es trenca el vincle entre el discurs i l'acció, des dels quals difícilment es relliguen els diversos nivells de realitat, és a dir, l’(inter) personal, social, grupal i institucional.\nSón models educatius que essencialment responen a models de ciències aplicades però que a penes contemplen models on s'articulen pràctiques acadèmiques, reflectores i professionals des de les quals s'integren les vivències, continua primant més el consum de saber davant la producció i l’experimentació de diversitat de sabers. Les formacions dels professionals pràctics i reflectors és quelcom que encara dista molt de les nostres realitats educatives institucionalitzades.\nLes dinàmiques econòmiques, tecnològiques, polítiques, socials i culturals ens exigeixen la urgència de generar actituds i aptituds de comprensió globals i integradores per a enfrontar l'inèdit viable que ens plantejava Freire. Són reptes que requereixen reformes profundes en els sistemes educatius en aquest segle XXI.\nPer això és que ens qüestionem: Les persones en formació o la formació de les persones?, Quina formació?, Qui forma els formadors? Des de quins plantejaments educatius? Com arribar a concebre i posar en pràctica la professió, l'ofici o la ciència prenent consciència de no separar naturalesa, societat, cultura, coneixement? Una formació que amplia els horitzons de la institució continua quedant-se’n al marge? Les respostes als desigs, interessos i necessitats vitals continuen quedant-se al marge d'una formació institucional?\nSi partim de la idea que aquests reptes no els podem deslligar dels plantejaments transdisciplinars i des d'una perspectiva de la complexitat, ens planegem: Com desenganxar-se dels paradigmes heretats per a recrear des d'unes altres òptiques? Com posar en pràctica i treballar des d'accions que integren la transdisciplinaritat i la complexitat? Com fer operatius els processos generats a la llum de la transdisciplinaritat o la complexitat? Quines estratègies buscar per a deixar constància dels processos d'anàlisi i reflexió sobre les pràctiques que deixen constància de les experiències? Com generar xarxes de co/cre-acció i co/construcció de coneixements per a compartir, col·lectivitzar i sobretot relligar aprenentatges, vivències, experiències, estratègies, etc.? Com fer anàlisi del que ocorre a l'interior d'aquestes xarxes de co/cre-acció i co/construcció de coneixements?\nI si l'educació no funciona perquè tenim un sistema educatiu que prioritzar la formació d'especialistes, caldria apostar per recuperar pràctiques i recrear-ne unes altres que apunten a una ciència que toque el cor de les persones per convertir-nos en ciutadans d'un món globalitzar.\nEl S-XXI ens planteja reptes i oportunitats d'aprenentatge transdisciplinar\nÉs a través de la transdisciplinaritat com se’ns planteja un gran repte i oportunitat d'aprenentatge des del diàleg i la relligació de diverses disciplines entre si i totes aquestes al seu torn amb la vida. Es pretén donar cabuda a l'obertura i la inclusió dialògica en un continu esdevenir, on el coneixement des de les diverses disciplines deixe lloc a la valoració dels límits, les complexitats, les complementarietats i possibilitats d'interacció i/o relligació de les diverses pràctiques, deixant lloc a la saviesa de la diferència de visions, experiències i coneixements.\nSón els coneixements acadèmics els que continuem prioritzant front unes altres fonts i pràctiques de coneixements des de les quals s'aposta per trencar amb els límits que jerarquitzen i quadriculen el coneixement per acostar-lo a la vivència, a l'experiència, a la quotidianitat, a través de processos d'auto i hetero/reflexió, auto i hetero/formatius, processos d'obertura, de diàleg, d'auto/reflexió, d'acció, d'apropiació i aprofundiment en els diversos sabers (teòrics, experienciales, existencials, pràctics o uns altres) que al llarg de la vida de manera vivencial i pràxic anem incorporant. Són processos que necessiten espais i col·lectius per a produir-se, doncs és en interacció com les persones aprenem no solament dels altres sinó essencialment a conéixer-nos a nosaltres mateixos i al món que ens envolta.\nEls inicis de la perspectiva transdisciplinar\nA Partir de la dècada dels 90, és quan comencen a prendre auge la perspectiva transdisciplinar, constituint-se aquesta com necessària per donar respostes a la complexitat del món on vivim.\nLa transdisciplinaritat és entesa com una forma de concebre, analitzar i actuar en la realitat que ens encercla, relligant el coneixement i l'experiència a la vida. Des d'aquesta concepció, es tracta de donar respostes a les problemàtiques socials que requereixen diverses praxis, integrant una visió més àmplia i global de la relació “humanitat-naturalesa”, més enllà de considerar que les disciplines que estudien aquesta relació siguen separades per mètodes específics, o més enllà de pretendre la unificació de ciències en un pseudosincretisme uniformitzant.\nFonaments de la perspectiva transdisciplinar\nAquesta transdisciplinaritat ha estat fundada sobre els principis gnoseològics del pensament complex, tractant així d'avançar sobre els debats i discussions pluri o inter disciplinar. Alguns plantejaments que es poden situar en un pensament de la complexitat, i que ens han portat a comprendre unes concepcions epistemològiques, ontològiques, etc. des d'aquest punt de vista, han estat els de: Bateson, Foerster, Heisenberg, Göel, Kunh, Maruyama, Nicolescu, Prigogine o Shannon, entre altres.\nAquests autors han contribuït al coneixement des de diverses perspectives, però en el cas que ara ens ocupa, vam rescatar Nicolescu, que és un dels més importants defensors de la transdisciplinaritat. Aquest autor es planteja generar un marc de pensament que integre anàlisi científics, socials, culturals i espirituals, amb la finalitat no solament de comprendre el món present sinó també la modelització de la seua evolució. Per a ell la paraula transdisciplinaritat és derivada de l'interdisciplinaritat (Nicolescu, 1993), però diferenciada d'aquesta.\nAixí és com des de fa uns anys, el terme “transdisciplinaritat” s'associa a la formació, a distints nivells, ja siga per a referir-se a una transdisciplinaritat sociointeractiva, reflectora, paradigmàtica (Paul i Pineau, 2005) o una mirada educativa ecoformativa (de la Torre, 2006), etc. Tot això ens porta a comprendre que el coneixement científic, cultural, social o espiritual comporten: complexitat, hibricitat, reflexivitat, heterogeneïtat, no linealitat, transdisciplinaritat, etc.\nPer tant, aquest coneixement s'integra més enllà del purament disciplinar o interdisciplinar, ja que és la transdisciplinaritat a través de la qual s'apunta a donar sentit a l'emergència de les estructures teòriques, metodològiques, pràctiques i investigadores actuals. És reconeixent i manifestant els límits de cada disciplina com ens aproximem més a la transdisciplinaritat i a la complexitat de les diferents realitats a les quals ens exposem cada dia.\nLa ciència i la perspectiva meta-transdisciplinar\nBasant-nos en els plantejaments de Morin, especialment, entenem que una ciència compresa des d'aquest punt de vista meta-transdisciplinar ha d'apuntar a constituir-se com una ciència que ens ajude a viure d'altra manera o a sobreviure en un món complex. És aquella que puga preparar a les persones per a una vida amb sentit còsmicocultural, el qual emergeix espontàniament en la vida natural d’aquestes. Aquesta ciència s’ha de concebre com aquella que integra els coneixements, en els quals es cimenta tant l'errada com la certesa o l’exactitud. Aquesta ciència ha de comprendre's des d'una racionalitat que integra distintes mediacions perquè l'objecte d'estudi puga ser clarificat. Vinculant d'aquesta manera diversos coneixements i sabers que provenen de l'art, la literatura, la poesia, la meditació o unes altres formes distintes de construir el món a través de fils conductors que permeten una comprensió de la condició humana des de l'amor. Desenvolupant així una cultura de l'ésser, una ètica de comprensió humana des de la incertitud humana. Una ciència que apunte a que les persones encaixen els esdeveniments de la seua vida i del món en un context, en una història que ajude a la reconciliació i a la integració de la vida. Cosa que no és fàcil d'aconseguir, requereix reptes importants.\nRelació objecte-subjecte des de la meta-transdisciplinaritat\nLa perspectiva meta-transdisciplinària requereix sabers creats i construïts des d'un plantejament dialògic, d'acció, experiència i teorització que es relliguen, entremesclen i mútuament ajuden a la interrogació per a la recreació i la reconstrucció. És des d'aquest punt de vista des del qual fem emergir una producció de sentit, que es dóna quan podem comprendre i intercalar des de diversos angles una situació, una problemàtica. La implicació d'un subjecte complex en aquest acte cognitiu està sempre present si es pretén aconseguir un treball creador i generador de sentit de vida.\nLa meta-transdisciplinaritat possibilita des de les ciències humanes i socials, essencialment, encara que també des de la biologia, la física quàntica o unes altres ciències i experiències, generar una obertura quant a la relació mantinguda entre l'objecte i el subjecte en l'univers que el conté. Això implica el reconeixement de la persona implicada en l'acte cognitiu, un subjecte en formació permanent i en transformació al llarg de la seua vida, “inscrivint-se en un dinamisme cognitiu complex, incloent tant la sensació, l'experiència, la imaginació o la intuïció com la raó” (Paul, 2005: 6). Un món lligat a la intercomprehensió de l'experiència viscuda.\nRelligar coneixements meta-transdisciplinàriament per a reescriure la nostra vida i el nostre món en esdevenir\nÉs sota el paraigua de la meta-transdisciplinaritat, des d'on es relliguen coneixements (experiencials, intuïtius, imaginatius, l'ecoformació, l'antropoformació, el conscient i inconscient, la sensibilitat poètica o uns altres coneixements), donant lloc a una obertura i comprensió de l'evolució tant singular com universal que ens conté a les persones i a la qual constantment contribuïm.\nPer tant, l'acció, la teria i l'experiència queden relligades rizomàticament en sabers, sabers - fers i saber ésser, que acompanyaran l'emergència i la producció de sentit en tant que diferents fonts de saber que constitueixen les investigacions que apunten a donar respostes a les situacions socioculturals-econòmiques-educatives actuals.\nPosicionar-se meta-transdisciplinàriament, implica la creació de bucles que s'inscriguen al cor de la concientització, de l'abstracció-concreció i de l'aproximació pràctica, que apunten a relligar la imaginació i la creació, el singular i universal, generant-se distints nivells de realitat. També implica, apuntar cap a una auto-hetero i ecoformación (Pineau, 2000), per a donar cabuda a una construcció identitària i social des de distints nivells de realitat que permeten el desenvolupament de tota persona.\nUna persona que s'inscriga en models formatius i/o educatius que l’ajuden a prendre consciència de la seua configuració identitària i existencial. Apunten a això, entre altres, autors: Barbier (1990) amb el seu enfocament d'Anàlisi Transversal i la Investigació-Acció Existencial, així com Josso (1991, 2001) i Pineau (1983, 2005), des de l'enfocament de formació/investigació autobiogràfic, els qui plantegen models educatius que al·ludeixen la transformació existencial/social de la persona en el seu procés metamorfòsic des de l'hetero/formació/nomia a l'acte/formació/nomia; així com el model investigador/formatiu autobiogràfic de López Górriz (2007, 2008), que és un model inscrit en la meta-transdisciplinaritat, des d’on apunta a una nova reestructuració i reconstrucció de la persona, estudiant amb aquesta finalitat dimensions: experiencials, introspectives, emocionals, existencials, psicosocials, relacionals, investigadores cognitives, comunicatives narratives, etc.\nI algunes experiències des d’aquesta perspectiva meta-transdisciplinaria, que comporta concebre l’educació com a un fenomen integral, són les realitzades per Francisco Gutiérrez i diversos equips: “Nucli Generador com a pràctica pedagògica naix durant el curs del Llenguatge Total en Oaxtepec (Mèxic); el Text Paral·lel com a forma d’expressió d’allò aprés; la Mediació Pedagògica, la promoció de l’aprenentatge és la primera norma d’or del procés educatiu; el Doctorat en Educació.”\nTot això apunta a: “la reconstrucció de si mateix, perquè, en la mesura que el procés es va desenvolupant de manera dialèctica entre la desestructuració i la reestructuració, es produïx una remodelació de si mateix, es genera una gran fortalesa dels autos front als heteros, i s'aconseguix una important consolidació de la persona. Per això considerem que és un model que recull des del més íntim, existencial, fins al més teòric i conceptual, passant per l'investigador i el social. Entenem que és un model d'una important projecció present i futura.” (López Górriz, 2008).\nAquests i uns altres models formatius, educatius i investigadors són posats en marxa des de la meta-transdisciplinaritat, i són presents també avui en les nostres pràctiques educatives, construint unes relacions obertes i rizomàtiques entre transdisciplinaritat i educació. El que ens possibilita realment un nou joc i lloc per als processos educatius i, en ells, per a les noves funcions i papers de les persones educadores i de les educandes, travessats pel vector ètic i polític que coimplica, i complica, tota acció auto/formadora en la mesura que és sempre, per comunicat de la dona i de l'home, un obrir-se a les altres i als altres i obrir-se al món, dialògicament, en un moviment perenne d'autonomia i llibertat, en la vida i en la història, des d’on transforma la seua vida, reescrivint-la, i amb ella el món i les condicions que el fan possible.


ALCAZAR-03 - MAC\nInici / Dormitoris / Composicions dormitoris / ALCAZAR-03\nSKU\tSALCEDO_Parma 624006T\tCategories Composicions dormitoris, Dormitoris\nDormitori clàssic fabricat amb fusta d’alta qualitat. Compost per un capçal entapissat de 135 cm amb tela antitaques i dues tauletes amb tres calaixos a cadascuna. Disponible en diverses combinacions de colors i acabats.\nOPCIONAL: Calaixera amb quatre calaixos molt amplis 430 €, organitzador per a calaix 73 € i marc amb mirall 186 €.\nquantitat de ALCAZAR-03


L'Assemblea General de les Nacions Unides va aprovar una resolució el 19 de desembre de 2011 que declarava l'11 d'octubre Dia Internacional de la Nena, ja que es considera que es tracta d'un grup especialment vulnerable.\nEl lema de la diada d'enguany és “Progrés de les nenes = progrés dels objetius: dades sobre la situació mundial de les nenes”, fent referència als ODS que es pretén aconseguir per al 2030, a la necessitat de superar els obstacles que afronten les nenes i a la de millorar la qualitat de les dades disponibles sobre aquest col·lectiu.\nActualment es calcula que al món hi ha 1.100 milions de nenes.\nEntre els obstacles que impedeixen el normal desenvolupament de les nenes es troba el matrimoni infantil. Una dada és especialment preocupant: una de cada tres nenes de països en vies de desenvolupament es casa abans dels 18 anys.\nPel que fa a les adolescents, si bé tenen el potencial de convertir-se en líders i ser protagonistes de canvis, el seu apoderament es pot trobar amb dificultats com ara els embarassos no desitjats, la violència de gènere i l'accés limitat a l'educació superior i als serveis de salut reproductiva.\nDia Internacional de la Nena, drets dels infants, gènere, drets humans i desigualtat


Capítol 4. Aspectes extralingüístics que influeixen en l’ús de la llengua\nCapítol 4Aspectes extralingüístics que influeixen en l’ús de la llengua\nHi ha factors que tot i no ser lingüístics intervenen en la llengua i, per tant, s’han de tenir en compte.\nEncara que és una veritat de peu de banc, el primer de tots és que la llengua canvia, si això no fos així, encara estaríem parlant llatí.\nLa llengua s’enriqueix a mesura que hi ha elements nous (idees, instruments, maneres de mirar el món, conceptes, joguines, menjars...) que s’introdueixen en la nostra vida. Sembla clar que si hi entra qualsevol cosa nova, perquè en puguem parlar amb pertinència i facilitat ens arriba la cosa i el nom de la cosa (és molt pesat i complicat parlar d’un objecte que no té nom).\nPer raons molt semblants, hi ha aspectes de la vida que canvien i, per tant, hi ha paraules en alguna època plenament vigents que tendeixen a desaparèixer de la parla habitual.\n4.1 La llengua com a reflex dels canvis en la realitat\nA continuació hi ha un fragment d’un llibre meu que parla d’algun d’aquests aspectes.\nSovint s’afirma que la llengua és un mirall de la realitat, que la llengua reflecteix la realitat tal com és, i és ben cert que tenim proves que això és així: per exemple, la quantitat de paraules per denominar tots els matisos del blanc que tenen els pobles esquimals reflecteix la seva alba i freda realitat, són fruit de la necessitat de conèixer i, per tant, denominar els topants on viuen, d’anomenar i, per tant, de conèixer possibles indicis de perill. L’existència d’una paraula com xip respon a la introducció d’una nova tecnologia en la societat; és impossible pensar que la paraula telèfon hauria pogut existir abans de la invenció de l’artilugi; el compost telèfon mòbil retrata una realitat inexistent abans.\nPots apuntar algunes paraules del món de la música que siguin clarament estrangeres?\nPots fer el mateix amb paraules que denominin menjars?\nI amb paraules de l’àmbit dels esports?\nApunta algunes paraules que et semblin estrangeres del món de la informàtica.\nN’hi ha que s’hagin traduït?\nN’hi ha que s’hagin adaptat al català?\nQuè et sembla que vol dir avui en dia la paraula mòbil?\nQuè volia dir fa uns anys?\nHi ha alguna paraula de l’argot de la joventut, o de qualsevol altre, que coneguis però que no usis?\nHi ha alguna paraula que hagis dit en algun moment de la teva vida però que ara ja no usis?\nHas utilitzat mai les paraules xeflis, neurastènic o neurastènica, virgueria?\nSaps què volen dir?\nLes usis o les hagi utilitzat tu, creus que la gent jove les usa actualment?\nConeixes gent gran que n’usi alguna de les tres?\nSaps que és un penelló?\nSi no la coneixies, busca-la i digues per què et sembla que no la sabies.\nSi la coneixes, per què et sembla que la major part de noies i nois dels instituts no la coneixen?\nHi ha paraules que en un moment donat vas pensar que no usaries i que després hagis utilitzat?\n4.2 Criteris sobre la llengua que depenen d’altres factors\nUna altra qüestió interessant és veure que s’apliquen criteris sobre la llengua que poc tenen a veure amb la correcció de la mateixa llengua. A continuació un altre fragment del mateix llibre que s’ha citat una mica més amunt intenta donar-ne compte.\nVull acostar-me a la llengua explicant justament que s’haurà de tenir molt en compte [...] que, en el moment que algú la barreja amb dones i biaixos ideològics, ja no solament està parlant d’una qüestió de llengua (no hi ha pitjor trampa que la que diu que tot això es redueix a una simple qüestió de llengua). [...]\nFa uns quants anys, unes companyes de la Universitat d’Alcalá de Henares van treure a la llum uns volums on recollien una sèrie de ponències i conferències d’un congrés que havia tingut lloc anteriorment en aquella universitat. Els volums es feien esperar, trigaven i trigaven. Interrogades les companyes sobre la demora, van explicar que gairebé s’havien hagut de refer tots els textos perquè l’eina correctora de la impremta (no de qui corregia els textos, no de les curadores que havien donat els textos com a bons) es veu que no reconeixia les paraules “feminista” i “feministes” i proposava en lloc seu “femenina” i “femenines”. La impremta, sense consultar tan peregrines substitucions, les va executar totes. Es dóna el cas que, en tractar-se de doctes textos universitaris, hi havia moltes d’altres paraules que l’eina correctora no admetia; eren uns textos, per exemple, curulls de “desconstruccions”, “rearticulacions”, fins i tot hi pul·lulaven “queers” i “ciborgs” a dojo, però d’aquests mots, encara que l’eina correctora tampoc els admetia, no en van tocar cap. De fet, la impremta va dir que no haurien gosat tocar mai una paraula d’una autora o autor (no ho van dir ben bé així, és clar). La pregunta pertinent ja no és ni tan sols per què van decidir canviar unes paraules sí i d’altres no, sinó qui es devien pensar que havia escrit els textos (que eren bastants) que contenien paraules tan planeres, bàsiques i justes com “feminista” i “feministes”.\nPer què et sembla que van “corregir”, és a dir, van canviar les paraules “feminista” i “feministes” per “femenina” i “femenines” i no d’altres termes com queers i ciborgs que l’eina tampoc no admetia?\nEs va aplicar el mateix criteri?\nHi havia algun o alguns criteris objectius per decidir què es modificava o què es deixava igual?\n4.3 La relació afectiva amb la llengua\nMolt breument, [...] s’ha de fer esment també que les paraules no són mai neutres ni anodines [...]: n’hi ha que entusiasmen i enamoren, hi ha paraules que no agraden gens ni mica, n’hi ha d’odiades. De fet, qualsevol parlant té una sèrie més o menys gran de tabús íntims que li fa rebutjar algunes paraules, que fa que procuri no dir-les o que acabi per no dir-les mai. En canvi, n’hi ha algunes que sembla que expliquin matemàticament allò que es vol dir, que són justíssimes i exactes, que tenen un dring amorosíssim a l’orella; és lògic, doncs, que a aquestes paraules ens les estimem molt (i les usem amb ganes).\nPer això no ha d’estranyar que molts cops, quan sentim una paraula nova, ens sigui difícil admetre-la o almenys sigui difícil que ens soni bé; és possible, d’entrada, que grinyoli una mica. Passa alguna cosa semblant quan se sent una música, una cançó, per primer cop: de vegades costa fer-te-la teva, entendre’n l’harmonia; però, en canvi, en ocasions al cap d’uns mesos et trobes que la taral·leges amb gust. Així, per exemple, quan per no deixar les dones fora del discurs s’hi introdueix una paraula nova o una derivació inhabitual, hi ha gent que les rebutja, i no necessàriament perquè estigui en contra d’un llenguatge que reculli la presència de les dones. Davant d’un genèric com alumnat, hi ha persones que de primer diuen que no l’usaran mai adduint que és una paraula molt “freda” o molt “lletja”..., ignoro com s’avalua la lletjor o la fredor d’una paraula, però entenc que el que volen dir és que no els sona bé, que encara no és “seva” i no ho és perquè no hi han tingut cap relació abans.\nAixò comporta que hi hagi persones que prefereixin dir “professores i professors” que no pas “professorat”. Perfecte, això vol dir també que hi ha més d’una manera de denominar la realitat quan es tracta de guarnir el discurs també amb les dones. La qüestió és sentir-se a gust amb el que es diu.\nPenses que la llengua que uses és part de la teva personalitat?\nHi ha gent que t’agrada per la manera com parla?, el to de veu?, les paraules que usa?, etc.\nI a l’inrevés?\nQuins aspectes de la parla i de la veu es posen de manifest quan parles per telèfon amb alguna persona amb qui tens una relació afectiva?\nApunta tres paraules que t’agradin molt i tres que no t’agradin gens. Intenta esbrinar per què.\n4.4 El valor simbòlic de la llengua\nHi ha persones —de vegades cultíssimes i molt preparades— que pensen que si una llengua no s’usa o no la deixen usar a d’altri, no existeix, o existeix menys; per exemple, el català durant la dictadura franquista.\nHi ha persones que creuen, que els fa l’efecte, que si no diuen la paraula que caracteritza un determinat fenomen, aquesta concreta realitat, com si fos un fantasma, s’esvairà.\nSi no fos perquè de vegades té conseqüències ben amargues i ingrates per a molta gent, per a segons quins pobles, aquesta posició un punt naïf és gairebé entendridora. També té a veure amb allò que s’anomena “llenguatge políticament correcte”, que no és més que un intent d’amagar, de no dir, una realitat molesta. És a dir, una manera de procedir molt allunyada, gairebé antagònica, de tots els intents de representar i visibilitzar les dones o qualsevol altre col·lectiu oblidat o menystingut en la llengua que es tracten en aquest manual.\nL’enorme valor simbòlic de la llengua, sumat segurament també a les relacions afectives de les quals es parlava més amunt, té a veure amb el fet que la kurda Leyla Zana (Premi Sakhàrov del Parlament Europeu i candidata al Nobel de la Pau), en el moment de prendre possessió com a diputada del seu escó en el Parlament d’Ankara, després de dir la forma ritual en turc, digués en kurd la frase següent: “Ho prometo perquè els pobles turc i kurd puguin viure junts en un marc democràtic”.\nEncara que la política no podia tenir més bona intenció que l’expressada, aquestes dues frases, pel simple fet de ser-ho en la seva llengua materna, li van costar una condemna de deu anys a la presó (que va complir gairebé íntegrament). Difícilment es pot trobar un exemple més clar de l’alt valor simbòlic de la llengua, de l’ús d’una llengua.\nPotser només (i en negatiu) la resposta que li va donar el president del Parlament Europeu, després que ella molt coherentment amb les frases que la van portar a la presó, s’hi dirigís en català, atès l’origen del president. Ell, sever, tot seguit, li va recordar que el turc també era la seva llengua, cosa que Zana no havia dit mai. El que queda clar és que per al president del Parlament també la llengua tenia un fort valor simbòlic.\nFa uns quants anys, quan l’esquerra abertzale prometia o jurava la Constitució al Parlament espanyol per poder accedir a l’acta de diputat o diputada, hi afegien que ho feien “per imperatiu legal”.\nPer què penses que ho feien?\nQuin missatge enviaven a les seves bases, al seu electorat?\nQuin al Parlament espanyol?\nTemps després, durant una sequera persistent i intensa, la classe política catalana evitava curosament l’ajustada al cas paraula “transvasament” i per parlar-ne usaven expressions tan peregrines i antieconòmiques com, per exemple, “conducció reversible temporal”.\nSi en tens ganes, agafa premsa de l’època i busca alguns eufemismes dels que utilitzaven per no dir “transvasament”.\nEncara més temps després, el govern central va proscriure la paraula “crisi”.\nPer què penses que ho va fer?\nSi en tens ganes, agafa premsa de l’època i busca alguns eufemismes dels que es van utilitzar per no dir “crisi”.\nFa molts anys un exporter del Barça que conduïa amb un enorme excés de velocitat es va matar en un accident de cotxe. El locutor que en va informar a les notícies de TV3 la va titllar de “velocitat inadequada”.\nPer què penses que la va denominar usant aquesta expressió?\nPenses que allò que s’anomena “llenguatge políticament correcte” i que consisteix justament a intentar amagar o pretesament endolcir la realitat té algun sentit i algun futur?\n4.5 Les complexes relacions entre llengua i realitat\nSi les diferents llengües de món fossin un mer reflex del món, totes el reflectirien igual, la cosa, però, és afortunadament més complexa. Per exemple, totes reflectirien la dicotomia animat/inanimat de la mateixa manera o tractarien igual la qüestió del gènere gramatical i això no és així; per tant, no es pot parlar d’un emmirallament complet i sense fissures entre llengua i realitat.\nEn l’apartat 4.1 La llengua com a reflex dels canvis en la realitat d’aquest capítol es parlava d’alguns dels canvis que ocasiona en la llengua el fet que en la realitat, en la vida de les persones, s’hi introdueixin elements nous (s’esmentava la paraula xip, el compost telèfon mòbil). Això ocasiona unes interrelacions riques, dinàmiques i complexes entre llengua, realitat i percepció de la realitat.\nEn el text que hi ha a continuació es parla de canvis ocasionats per factors que van més enllà de la incorporació d’elements nous en la realitat.\nEncara hi ha una altra relació entre llengua i realitat que vull destacar. Fa temps vaig llegir (i per molt que ho he buscat ara no he estat capaç de trobar on) que el fet que una llengua tingués diverses paraules per denominar matisos del color gris feia percebre tons del gris que parlants d’altres llengües que no tenien una paraula per dir-lo no percebien. És a dir, que a cops la paraula fa la cosa; això posa damunt de la taula una qüestió important: per existir plenament cal tenir un lloc en la llengua. De fet, les coses valorades l’hi tenen.\nEn aquest sentit, es perceben canvis en la denominació de diferents aspectes de la realitat; per posar un exemple planer, cada cop és més freqüent sentir parlar d’una AMPA (associació de mares i pares d’alumnes) que d’una APA. ¿Ha canviat la llengua?, ¿han canviat aquestes associacions?, ¿les mares abans no hi participaven i ara sí? Segurament és a l’inrevés: potser són els pares els que a poc a poc s’hi incorporen més. Penso que el que més ha influït en aquesta visibilització és la valoració de la tasca que porten a terme les mares, cosa que ha comportat que el seu paper sigui reconegut també en la llengua. De vegades, anomenar una realitat és el primer pas per parlar-ne. Si una professora de literatura entra a classe i diu que parlarà, per exemple, de les escriptores romàntiques, no tindrà més remei que explicar-les; no es tracta d’una pura qüestió de noms, ja que una denominació aparentment formal arrossegarà canvis en el contingut del que expliqui a partir d’haver-lo enunciat.\nQuins factors poden haver incidit en el canvi de denominació de les antigues APAs?\nConeixes d’altres denominacions (d’oficis, de càrrecs, de funcions...) que hagin canviat en aquest mateix sentit?\nDes de quan et sembla que s’utilitzen paraules com professorat, alumnat, gerència, voluntariat...?\nUna altra paraula emergent, segurament perquè en molt pocs anys hi ha hagut grans i dràstics canvis en la percepció i valoració de les violències contra les dones per part de la societat, és el terme maltractador, que fins fa ben poc no s’usava i no justament perquè no n’hi hagués.\nRecordes els eufemismes que s’usaven per parlar-ne?\nPots mirar si el corrector del Word contempla l’existència de la paraula maltractador?\nPermet que et puguis fer una idea més fidedigna i exacta del personatge tenir la paraula per denominar-lo? És a dir, és pràctic tenir-ne una denominació?


Deliranto, nova estrella Michelin per a Tarragona\nEl restaurant del xef Pep Moreno a Salou obté per primer cop el reconeixement de la guia francesa en la seva edició espanyola | És el sisè establiment tarragoní en obtenir l'estrella\ndimecres, 20 de novembre 2019 - 20:50h\nPep Moreno, xef del restaurant Deliranto de Salou. | Deliranto\nSorpresa en la gala anual de repartiment d'estrelles Michelin al Teatro Lope de Vega de Sevilla. Si més no pel que fa a la gastronomia tarragonina. Sense fer soroll i sense figurar en cap travessa, la guia de restaurants més prestigiosa del món ha atorgat la seva distinció a Deliranto, el projecte salouenc del xef Pep Moreno a la planta baixa de l'hotel Regente Aragón, al centre de la ciutat.\nMoreno, originari de Valls, és un cuiner conegut a la regió des que va obrir a la marina de Port Tarraco l'establiment SirCo Esbarjo Gastronòmic, on combinava la divulgació culinària i la restauració. Uns anys més tard, va obrir Cook & Travel al carrer Major de Tarragona, proposta que es va emportar a l'hotel emblemàtic Regente Aragón de Salou i que seria la plataforma original per a l'actual Deliranto.\nAmb només sis taules i sota estricta reserva, la cuina de Pep Moreno que ha convençut a Michelin es caracteritza per un ús lúdic de les tècniques avantguardistes i per uns menús llargs que s'estructuren a partir de mites literaris coneguts per tothom. Mitjançant els plats i les vaixelles dissenyades específicament, Deliranto ha construït relats gastronòmics al voltant del Conte de Nadal de Dickens, d'Alícia al País de les Meravelles, de El Màgic d'Oz o del Petit Príncep. Una cuina que no defuig l'artifici ni l'espectacle i a la recerca de l'impacte gustatiu i visual. Tot acompanyat pel cap de sala Ismael Chamorro i un celler amb tres-centes referències.\nLounge del restaurant. | Deliranto\nL'estil de Deliranto —una altra idea boja de Pep Moreno, com ell mateix diu— destaca a Tarragona per ser una aposta gairebé única, més en la línia conceptual d'Enigma d'Albert Adrià o Disfrutar de Castro, Xatruch i Casañas, tots dos a Barcelona. Hi pot haver influït el canvi de rumb impulsat per la nova direcció de la guia francesa, amb ganes de canviar coses i deixar de banda propostes més clàssiques. A excepció potser de Les Moles de Jeroni Castell a Ulldecona, les estrelles tarragonines s'havien caracteritzat per una cuina de gran qualitat, però més basada en el producte i menys en la tècnica d'avantguarda.\nMés estrelles Michelin a Tarragona\nSigui com sigui, tots cinc mantenen la distinció. Una estrella Michelin que continuarà guarnint un any més les portes de Can Bosch i El Rincón de Diego, a Cambrils, que eren fins avui els dos únics distingits al Camp de Tarragona. Així com també als tres establiments de les Terres de l'Ebre: Les Moles i l'Antic Molí de Vicent Guimerà a Ulldecona i Villa Retiro de Fran López a Xerta.\n"🎥 AGENDA: 11 curts preseleccionats als Goya 2020, al festival de Vila-seca aquesta setmana" "🎉 AGENDA: Comença la Festa Major de la Immaculada de Cambrils!"


QOSHE - Rafael Blasco, conseller d’Igualtat i Polítiques Inclusives? I per què no! - Sergi Tarín\nEn canvi, és una novetat la inclinació de certs membres d’aquesta parentela a l’escàndol sexual. I això, a priori, no té res a veure amb la ja sabuda endogàmia familiar. Una de les filles del primer matrimoni de Consuelo és Debora Salom i està casada amb Sergio Blasco, cosa que eleva Rafael a la condició simultània d’oncle i padrastre. Un equilibri més en un bipolar professional: del........


Viaranys: El Castellot i la Talaia de Cal Reis (Orient)\nEl Castellot i la Talaia de Cal Reis (Orient)\nEl Castellot és un puig situat entre es Freu i el pas de s'Estaló, a la vall d'Orient. El seu topònim fa referència a la forma de fortificació, quasi inassequible. Aquesta és una volta que a principis d'estiu vaig compartir amb el grup dels dissabtes d'en Pep Torrens. En aquesta ocasió ens guiava l'amic Joan Riera. Ascendirem al puig des Castellot i el puig de la Talaia de Cal Reis des d'Orient.\nAquesta tardor hi tornem amb el grup Viaranys, però modifiquem el primer tram del recorregut per evitar passar per dins una finca privada i decidim no arriscar-nos a pujar al puig del Castellot al trobar la roca banyada de la pluja de la nit anterior, la resta de l'itinerari és el mateix.\nEl punt d'inici es situa a l'entrada del poble d'Orient (carretera Ma-2100 Km 10,200) on podrem deixar el vehicle.\n(WP-01) Orient - 0,00 km - 00 minuts - 461 m d'altitud.\nComencem a caminar a les 8,15 h per asfalt direcció a Alaró. Després de dues corbes i a l'alçada del safareig de la font de Cal Reis situat a l'esquerra de la carretera, deixem aquesta, per la dreta, pujant per una rampa que ens mena a una barrera sense cadenat.\nL'altre cantó, avancem per un tirany que als pocs metres desemboca a un camí de carro. La via transcorre vers al sud-oest al voltant de conreus d'arbres fruiters, mentrestant a la dreta, gaudim d'una bonica vista de la vila d'Orient. Transcorreguts devers cinc minuts del portell, arribem a una barrera metàl·lica que es supera per una escaleta.\nUn pic creuada la barrera, continuem l'itinerari cap a la dreta en direcció oest/sud-oest per una via de carro que puja suaument per dins l'humit alzinar. Uns 125 m més endavant, posem molta atenció perquè arribem a un entreforc on abandonem el camí principal que es dirigeix cap al pas de s'Estaló i tombem a mà dreta per un nou camí també carreter.\n(WP-02) Desviament a la dreta - 0,689 km - 15 minuts - 498 m d'altitud.\nAvancem per aquest camí el qual, 100 m més endavant, finalitza a un ranxo de carboners amb rotlos de sitja, barraques i un forn de coure pa.\nDirigim la passa cap al sud-oest, travessem una baixa paret per un esbaldrec i seguim en suau ascens per un difuminat tirany marcat pel pas del bestiar. La via va voltant progressivament cap a l'oest, abandona el bosc i discorre per una marjada d'oliverar. Continuem pràcticament sense camí mantenint l'alçada guanyada (120 m) i ens endinsem de nou dins el bosc d'alzines. Travessem una zona de blocs de roca i, tot seguit, un rotlo de sitja. El tirany de cabres continua per dins l'alzinar fins a desembocar a un camí ample de carro.\n(WP-03) Camí de carro - 1,328 km - 30 minuts - 515 m d'altitud.\nEl sender avança cap a l'oest en suau pujada pels voltants de l'ombrívol alzinar fins que finalitza.\n(WP-04) Tirany - 1,465 km - 35 minuts- 524 m d'altitud.\nEl recorregut continua, amb la mateixa direcció que portàvem, per un corriol poc definit. Franqueja una paret baixa de pedres i més amunt torna a deixar-nos al camí ample, el qual va voltant cap al sud fins que acaba en un gran planiol on es localitza un aljub de volta i alguns ranxos de carboners.\n(WP-05) Bassa - 1,785 km - 45 minuts- 561 m d'altitud.\nA partir d'aquí, fer cim el Castellot (WP-08) i assolir el camí del comellar de la Comuneta (WP-09) molt a prop del pas de s'Estaló (WP-10), és sense camí. Tampoc trobarem senyals ni fites que ens guiïn. És necessari afinar el sentit de l'orientació i amb l'ajuda d'un bon mapa topogràfic i brúixola ens en sortirem.\nTravessem l'esplanada orientats a l'est i la deixem per la dreta direcció est/sud-est en suau pujada. Aviat salvem un paret baixa i seguim ascendint amb la mateixa direcció, fins arribar a l'avenc del Castellot.\n(WP-06) Avenc del Castellot - 1,937 km - 50 minuts- 590 m d'altitud.\nLa nostra ruta continua per una canal a la dreta de la cavitat, voltem primer sud-est, salvem una nova paret seca, després tombem sud per un terreny cada cop més rocós i de mala petja, fins assolir la base dels penyals del Castellot. Avancem sud/sud-oest envoltant la base de les parets, fins trobar el pas que ens facilita l’accés dalt del cim.\nPas que facilita l’accés al cim del Castellot\nTrobem la roca molt banyada i decidim abandonar i no arriscar-nos a pujar. No és la pujada, sinó que després haurem de baixar per aquesta mateix esquerda i el descens amb la roca regalimant aigua és molt perillós.\n(WP-07) Esquerda - 2,083 km - 1 hora i 4 minuts- 593 m d'altitud.\nA l'estiu si que férem cim. Es tracta d'una petita escletxa esglaonada que ressegueix en diagonal dreta la paret. Haurem de posar les mans i molt d'enteniment, però no és perillós per a un muntanyenc acostumat a fer petites grimpades. Un cop dalt el ressalt, voltem a l'esquerra i amb una altra grimpada, i per un fort coster, assolim la fita que marca el capcurucull del cim el Castellot, passant abans per un jaciment arqueològic (restes talaiòtiques).\n(WP-08) El Castellot - 638 m d'altitud.\nNo cal dir, si el dia acompanya, que les vistes són de somni: la vall d'Orient i bona part de la Serra.\nBaixem d'aquesta muntanya pel mateix camí anant en molta cura, doncs desgrimpar sempre és més complicat.\nUn cop baix les penyes, seguim descendint, primer vers al sud/sud-est per voltar progressivament cap a l'est, per un territori rocós i molt inclinat fins assolir la cota 550 m d'altitud. Ara es tracte de mantenir aquesta alçada i avançar vers l'est una bona estona, fins anar a raure al camí del comellar de la Comuneta, que uneix es Freu amb el pas de s'Estaló.\n(WP-09) Comellar de la Comuneta - 2,498 km - 1 hora i 28 minuts- 541 m d'altitud.\nUn cop en el camí, voltem a la dreta i seguim en pujada, deixem un porxo esbucat a l'esquerra i, uns metres més endavant, un rotlo de sitja a la dreta, fins arribar al pas de s'Estaló.\n(WP-10) Pas de s'Estaló - 2,604 km - 1 hora i 32 minuts- 554 m d'altitud.\nAquest pas és una obertura artificial a la penya que encara mostra les restes de les marques dels barrobins. A l'esquerra de la bretxa es pot veure la data gravada en la roca de 1905. Des d’aquí podem gaudir d’una bona vista sobre el poble d’Orient i la vall de Comassema.\nDesprés del merescut descans, a les 10,18 h reprenem la marxa sense travessar el pas, pel camí que es dirigeix cap a les cases des Rafal, en sentit casi sud. Transcorreguts tan sols uns 100 m, l'abandonem per l'esquerra per prendre un camí carreter.\n(WP-11) Desviació - 2,786 km - 2 hores i 6 minuts- 561 m d'altitud.\nEl camí presenta marge de sosteniment, es troba molt deteriorat i abandonat amb diversos arbres tombats al bell mig. Ascendeix casi nord-est per dins el boscatge marcant algunes giragonses, fins arribar a una paret de pedra seca que salvem per un petit ensorrament.\n(WP-12) Paret - 2,910 km - 2 hores i 11 minuts- 586 m d'altitud.\nSuperada la paret, veurem la continuació del camí, el qual continua bastant arrambat al penya-segat des d'on es gaudeix una bonica panoràmica de la vall d'Orient.\nQuan el sender inicia la baixada, és el punt que l'abandonem per la dreta per prendre un difús tirany fitat que ascendeix en forta pujada vers a l'est. No tardem gaire en arribar a la base de les penyes on es localitza una petita obertura a la roca.\n(WP-13) Coval - 3,117 km - 2 hores i 26 minuts- 603 m d'altitud.\nEl nostre itinerari continua ascendint per la base de les parets dels penyals seguint algunes fites i, 300 m més endavant, girem a la dreta.\n(WP-14) Desviació - 3,418 km - 2 hores i 40 minuts- 641 m d'altitud.\nAvancem sense tirany ni fites per un inclinat coster fent ziga-zagues fins trobar un tiranyó que ascendeix cap a la dreta i tot d'una cap a l'esquerra. A continuació, discorre per una petita canal fins assolir el cim de la Talaia de Cal Reis, on també s'hi localitzen restes talaiòtiques.\n(WP-15) Talaia de Cal Reis - 3,804 km - 3 hores i 8 minuts- 765 m d'altitud.\nIniciem la baixada d'aquesta muntanya retrocedint poques passes per om hem pujat i voltem nord-est fins situar-nos davall una cornisa. Continuarem pel viarany de la cornisa pocs metres i voltarem cap al sud fins trobar a l'esquerra el tirany fitat, que amb pronunciada baixada pel boscatge, ens condueix a dos rotlos de sitja.\n(WP-16) Rotlo de sitja - 4,168 km - 3 hores i 28 minuts- 681 m d'altitud.\nA partir d'aquí, seguim un pedregós camí de carro de carboners el qual davalla marcant diverses llaçades, fins a desembocar a un camí transversal, que per la dreta ve del Pas de s'Escaleta i Alaró.\n(WP-17) Cruïlla - 4,627 km - 3 hores i 35 minuts- 605 m d'altitud.\nTombem cap a l'esquerra, per un camí, també carreter. Als pocs minuts, franqueja un portell sense barrera i inicia un descens marcant successius revolts. Aviat arribarem davant la barrera que hem creuat de bon matí i que separa el bosc dels conreus de la possessió de Cal Reis.\n(WP-18) Portell amb barrera - 5,462 km - 4 hores - 512 m d'altitud.\nUn cop botada la tanca, retornem pel mateix camí entre arbres fruiters, fins arribar a la carretera principal, i tot seguit per asfalt, a l'entrada del llogaret d'Orient.\nFinalment ha resultat un itinerari curt però intens.\n(WP-01) Orient - 6,030 km - 4 hores i 11 minuts - 461 m d'altitud.\nAlçada mínima - màxima: 461 - 762 metres\nTemps efectiu sense parades: 2 hores i 47 minuts (Total: 4 hores i 11 minuts)\nExcursió realitzada el dia: 25 de juny de 2016\nExcursió realitzada el dia: 15 d'octubre de 2016\nComponents del grup Pep Torrens: Joan Riera, Pep Torrens, Fernando de Angulo, Eliseo, Joan Jaume, Antoni T., Jaume T., Pep T. ... i Josep\nComponents del grup Viaranys: Pere, Biel Pomar i Josep\nObservacions: Itinerari que discorre per trams sense camí ni fites per un terreny rocós i incòmode. Cal bon sentit d'orientació i estar acostumats a realitzar petites grimpades i desgrimpades.\nClica la següent imatge per veure l'àlbum de fotografies del dia 25/06/2016:\nClica la següent imatge per veure l'àlbum de fotografies del dia 26/11/2016:\nPublicat per Josep Ferrer i Nos a 20:50\nMolt interessant aquesta volta i encara més aquestes dues vies per accedir al Castellot i a la Talaia, que cal tenir en compte per pròximes sortides. En conjunt una bona publicació. Enhorabona\n17 de desembre de 2016 a les 20:17\nNo havia pujat al castellot d'Orient, si a la Talaia de Cals Reis però per la via normal. Va ser una ruta innovadora que em va complaure molt.\nUna abraçada, salut i Molts d'Anys per seguir trescant per la muntanya!\n21 de desembre de 2016 a les 16:44\nVolta a la talaia de Cals Reis. Passos de s'Escale...


Apartment Montviron La Boule D'Or Sartilly França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Montviron La Boule D'OrApartament-, Montviron, Sartilly, França - Veure al mapaExcepcional9,2Basada en1comentariApartment Montviron La Boule D'OrVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 31 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Apartment Montviron La Boule D'Or està situat idealment a Montviron; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Apartment Montviron La Boule D'Or, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha habitació familiar. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, aparell de televisió, reproductor de DVD/CD, nevera, forn microones per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Montviron La Boule D'Or és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Montviron.


I el Dalí continua...: MARTA COLOM, metgessa resident de Medicina Familiar i Comunitària\nMARTA COLOM, metgessa resident de Medicina Familiar i Comunitària\nL'Elena Agüero, alumna de Cultura Audiovisual de primer de Batxillerat,\nens presenta la Marta Colom, una exalumna del Dalí que ha acabat estudiant\nel que sempre li havia agradat: MEDICINA.\nVaig acabar el batxillerat al Salvador Dalí l'any 2011. Ara tinc 27 anys i visc al Prat\nEn acabar el batxillerat vaig fer la Selectivitat i vaig entrar al Grau en Ciències Biomèdiques. De fet, primer tenia l'objectiu de fer la carrera de Medicina, però com que la demanda és molt alta i es necessita una nota de tall molt exigent, no vaig arribar-hi. Llavors vaig decidir fer un any d'aquest altre grau perquè tenia assignatures del primer curs similars a Medicina; també vaig repetir part de la selectivitat i així va ser que vaig entrar a Medicina amb algunes d'aquestes assignatures convalidades.\n3.-Quins propòsits acadèmics i/o laborals tènies quan eres al Dalí?\nSincerament, no va ser fins a final de segon de batxillerat que vaig decidir fer Medicina. Sempre m'havia atret aquesta professió, però no m'hi havia acabat de decidir. Mentre vaig ser a l'institut, penso que el meu objectiu principal de cara al futur sempre va ser trobar un camí acadèmic i/o professional que em fes feliç a la vida.\n4.-Has acabat fent el que volies?\nSí, finalment vaig estudiar la carrera de Medicina a la Universitat de Barcelona, al campus de Bellvitge.\n5.-De què treballes avui dia? En què consisteix la teva feina? T'agrada?\nSóc metgessa resident de Medicina Familiar i Comunitària. La residència és un període d'especialització posterior al grau en Medicina, al qual s'accedeix a través de l'examen MIR. Consisteix en un període de 4-5 anys durant el qual una metgessa s'especialitza en un àmbit en concret - en el meu cas, l'atenció primària. Durant aquesta residència vaig rotant per diferents serveis mèdics, tant a l'ambulatori com a l'hospital. M'agrada, tot i que és una etapa força dura, comporta cert nivell d'estrès, responsabilitat, treballar durant moltes hores seguides sense descans (les guàrdies)... Però al final, com qualsevol canvi al qual una persona s'enfronta, t'hi acabes acostumant i li acabes trobant el gust.\nI tant, molt. El millor que m'he endut del Dalí són les joies de professores i professors que hi ha a l'institut, alguns dels quals no només m'han ajudat a nivell acadèmic sinó a nivell personal, i són persones que duré sempre amb mi allà on vagi. També va ser una etapa molt bonica amb les meves companyes de classe tot i que va ser curta ja que només hi vaig cursar batxillerat, però va ser realment molt intensa, sempre que la recordo somric.\nDe records, en tinc moltíssims... Recordo, per exemple, les llargues estones d'esbarjo que passàvem al sol, ja fos al mateix pati o anant a comprar l'esmorzar a l'avinguda Montserrat; també em recordo passant per una "pel·lícula" que vam haver de gravar per a un treball d'anglès i que actualment encara veiem de tant en tant amb les amigues. Mentre la veiem no podem parar de riure. També recordo, i molt, el meravellós premi de Carnaval que vam guanyar acompanyat de la sortida que vam fer a Port Aventura. Ara bé, sí que tinc present que el més maco d'aquell dia de Carnaval eren totes les estones que passàvem els dies abans, fent les disfresses, organitzant i preparant el ball.\nTambé recordo, com a anècdota, fer campana diverses vegades. Tot i que sona molt "rebelde", la veritat és que molts cops marxàvem a l'hora del pati i ens passàvem la resta del matí prenent xocolata calenta a l'Artesà mentre practicàvem exercicis de matemàtiques perquè teníem examen els dies propers! A més, un cop, vam fer campana perquè va nevar, i les amigues vam decidir sortir a "fugar-nos" de l'institut per a gaudir de la neu perquè ens feia por que a la tarda ja no en quedés... I va resultar que a la tarda va nevar deu vegades més!\n8.-Quin record tens del primer mes de la pandèmia?\nUn record molt amarg, tal com és per a la majoria de la gent, oi? Molta por i incertesa. Tot i que al principi no teníem ni idea que suposaria tants canvis a les nostres vides i durant tant de temps... Actualment, el problema ha evolucionat, a grans trets, de la por a una situació desconeguda, com era al principi, a la "fatiga pandèmica" que li diuen: ganes de recuperar el que era la nostra vida abans de la pandèmia.\n9.- Quantes hores treballaves durant els primers mesos de la pandèmia? Descansaves algun dia?\nDurant els primers mesos a totes les metgesses residents ens van cancel·lar les rotacions pels diferents serveis mèdics i ens van reubicar a Urgències. La feina consistia a fer uns 4 torns a la setmana de 12h (combinant uns dies el torn de dia, i altres el de nit). La resta de dies descansàvem.\nDoncs fins aquí aquesta entrevista amb la Marta Colom.\nPublicat per Alba Sabaté a 12:35\nMARTA COLOM, metgessa resident de Medicina Familia...


El vi català té premi - DO Montsant\nEl vi català té premi\nEn el decurs de la seva intervenció, el conseller Pelegrí va valorar positivament aquesta iniciativa. “Hem d’internacionalitzar la nostra producció vinícola, exportant cada dia més. Però també hem de promoure el consum de vi a Catalunya. I aquesta campanya que avui presentem contribueix precisament a això: que els consumidors catalans coneguin les excel·lències dels vins i caves catalans”, ha dit el conseller.\nEs tracta d’una iniciativa de ContraEtiqueta (Enoteques Associades de Catalunya) i les Denominacions d’Origen vinícoles catalanes amb el suport de l’Incavi, del Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural (DAAM).\nDes d’aquest mes d’abril i fins a finals de juny es portarà a terme aquesta campanya especial, que amb el títol de “Gaudir del vi i del cava catalans té premi” vol promoure el tast dels vins i caves de les 12 Denominacions d’Origen de Catalunya.\nLa campanya serà vàlida del 23 d’abril al 30 de juny o bé fins a exhaurir existències (500 packs de copes).\nL'associació Contraetiqueta, que va néixer l'any passat, compta ja amb 74 botigues adherides que abarquen les 4 províncies del territori català. Més informació a www.contraetiqueta.com.\nFurvus, a la final dels Millors Vins d’Espanya\nTasta Montsant, tasta Garnatxa i Carinyena


BLOC ALBA SERRA: 29/06/08 - 06/07/08\nAntoni Bassas, el gurú de la crosta\nFinalment el "gurú o star system" en paraules del diputat Joan Ferran li han tret la crosta.\nDe ben segur que l' Antoni Bassas intuïa quelcom des de fa molts mesos, sobretot, arran de les declaracions realitzades pel diputat socialista Joan Ferran, el desembre de 2007.\nUs invito a rellegir l' entrevista realitzada a El Periódico. Digne de ser emmarcada com un clàssic del sectarisme més ferotge. De fet, ja fa temps que el PSC es dedica a decapitar personatges poc afins al seu règim. Recorden les paraules de Bolaño amenaçant a Jordi Barbeta ? I Vicent Sanchis, per què ?\nEn època dels Governs del President Pujol, TV3 i CatRàdio es respirava llibertat, independència. Només cal veure Carles Francino, la Júlia Otero, Ramon Pellicer, Josep Cuní, entre d' altres. Professionals que han treballat a TV3 o Catalunya Ràdio i MAI se'ls va decapitar d' aquesa manera tan vulgar i mesquina.\nDe fet, al carrer Nicaragua els interessa treure tot allò que ells consideren perillós per les seves aspiracions.I el que sobte és el paper d' ERC, que tenen la Conselleria de Cultura i Mitjans de comunicació.\na de juny 30, 2008 1 comentari:


Cap dona entre els deu professionals més ben pagats de la BBC: la primera, al lloc 13\nLa corporació pública britànica assegura que en un any ha reduït la bretxa salarial del 9,3% al 7,6%\nRedacció 12/07/2018 - 10.49 Actualitzat 12/07/2018 - 11.12\nGary Lineker al plató de la BBC\nDotze homes encapçalen la llista de professionals de la BBC més ben pagats, i no és fins a la posició 13 que hi ha la primera dona.\nLa corporació pública britànica ha publicat la llista, que encapçala l'exfutbolista Gary Lineker, amb un sou que supera els dos milions d'euros anuals pel programa estrella de futbol.\nFa mesos que la polèmica envolta la corporació per la desigualtat salarial entre homes i dones, després que l'any passat es va publicar per primer cop la llista dels treballadors que cobren més de 160.000 euros bruts l'any, més que la primera ministra del país.\nLa corporació, finançada pels ciutadans, que paguen 150 euros anuals, està obligada a fer-ho públic, com havien reclamat llargament el Partit Conservador i la premsa conservadora, que acusen la cadena d'estar massa a l'esquerra.\nEls números dos i tres de la llista són Chris Evans i Graham Norton. La primera dona és la responsable dels programes en directe del dissabte a la nit, Claudia Winkleman, amb un salari de més de 400.000 euros.\nEntre els vint primers de la llista només hi ha dues dones, però la corporació assegura que la bretxa salarial de gènere s'ha reduït del 9,3% al 7,6% respecte a l'informe passat.\nFa un any, els homes ocupaven els set primers llocs, i Winkleman, el vuitè. S'ha reculat, doncs, cinc posicions en un any. La corporació assegura que es deu a canvis en l'organització empresarial.\nDesprés de saber-se l'informe anterior, la responsable de la BBC a la Xina, Carrie Gracie, va dimitir per la desigualtat salarial.\nEl mes passat, la cadena es va disculpar. Gracie havia denunciat que dos responsables masculins amb una feina semblant a la seva guanyaven un 50% més que ella.\nLa corporació li ha acabat pagant retroactivament una part important de diners, que la periodista ha donat a una organització que lluita per la igualtat salarial entre homes i dones.\nNotícia Relacionada: Vicky Sparks, de la BBC, la primera narradora de futbol al Mundial\nPocs dies després de la seva renúncia, sis presentadors de la BBC van decidir abaixar-se el sou per la diferència amb les companyes. El director general, Tony Hall, assegura que treballen per eliminar aquesta bretxa salarial el 2020, ja que "aquestes coses necessiten temps".\nI el debat s'ha traslladat a les xarxes socials. La parlamentària Anna Soubry li ha respost que pari de dir "bestieses" i que "no fa falta temps per pagar igual a les periodistes; només cal posar-s'hi".\nListening to #BBC DG Tony Hall taking tosh on @BBCWorldatOne #BBCPay No it doesn't "take time" to pay your women presenters & journos fairly #EqualPay just get on with it\n Anna Soubry MP (@Anna_Soubry) 11 de juliol de 2018


Ajuntament de Vilassar de Dalt - L'ajuntament incorpora dos treballadors a la brigada municipal a través del Programa Treball i Formació\nA partir d´un conveni de col•laboració entre l´Ajuntament i el Consell Comarcal del Maresme, s´han incorporat a la brigada municipal dues persones que fan tasques de peó i de pintor gràcies al Programa Treball i Formació 2017-2018 subvencionat per la Generalitat de Catalunya.\nEs tracta d'un programa adreçat a fomentar la inserció laboral de persones en situació d'atur i amb especials dificultats d'integració en el mercat laboral que combina l'experiència professional amb accions de formació adreçades a millorar les opcions futures de reinserció laboral. El Programa Treball i Formació ha possibilitat la incorporació de 12 treballadors/es en els darrers 5 anys.\nLes dues persones seleccionades enguany, a més de la seva jornada laboral, rebran formació amb l´objectiu de millorar la seva qualificació i possibilitats d´inserció. Les contractacions corresponen a un lloc de treball d´auxiliar de pintor amb una durada de 6 mesos i un peó de manteniment/construcció d´una durada de 12 mesos.


Voltor negre | Cim d'Àligues\nPes aprox. mascle: 10 kg\nPes aprox. femella: 10 kg\nEnvergadura: 250 – 295 cm\nHàbitat: Espècie típicament forestal, amb certa predilecció per les grans coníferes a l’hora de construir el niu.\nAmenaces: Humans, verins, torres elèctriques.\nEstat de conservació: Gairebé amenaçada\nLa seva principal àrea de reproducció és asiàtica. De fet actualment presenta una distribució fragmentada en dues poblacions principals, la ibèrica i l’asiàtica, ja que ja s’ha extingit en diversos països d’Europa. Hi ha petites poblacions a Grècia, illes mediterranies i França, on s’ha reintroduït.\nActualment ja el podem trobar també als Pirineus gràcies a reintroduccions, ja que va desaparèixer de Catalunya com a reproductor el segle XIX. Present a les Illes Balears.\nTerrenys oberts on pugui localitzar la carronya visualment i boscos mediterranis d’alzines i sureres, o bé de pinedes on poder fer els seus nius.\nTé un aspecte diferent del voltor comú, per les ales més uniformement amples, la cua en forma de falca i una tonalitat fosca.\nTot i ser una rapinyaire molt grossa, fa poc més d’un metre de longitud. De fet les rapinyaires no es caracteritzen per ser molt altes, sinó per tenir grans envergadures.\nEls voltors negres, fan niu als arbres i acostumen a viure en parella.\nMaduresa sexual tardana, mai abans dels 4 anys d’edat, i una posta petita limitada a un ou. L’incubació és molt llarga, essen de 50 a 62 dies.\nLa parella es manté estable tota la vida i tots dos tenen cura dels pollets, que romanen en el niu 3 mesos.\nLa seva esperança de vida en captivitat és d’uns 40 anys.\nCarronya, però prefereix cadàvers de preses petites.\nMolts voltors moren enverinats. A Espanya el verí està lligat principalment a la gestió de la caça menor. En teoria, destinat a guineus i altres carnívors.\nLes administracions no assumeixen la gravetat del problema, i per tant, no existeix voluntat política per solucionar-ho.\nEl voltor negre, junt amb l’àliga imperial ibèrica, el trencalòs, l’aufrany i el milà reial són les rapinyaires més afectades.\nA l’estat espanyol el seu estat de conservació el situa com a proper a l’amenaça ( NT ).\nA Catalunya en aquests moments, per ser una espècie reproductora d’aparició molt recent, que té el seu origen en diversos projectes d’introducció, es considera com a una espècie no avaluada (NE).\nEl voltor negre és la rapinyaire més grossa d’Europa.\nEn el 2007 s’inicia el projecte de reintroducció del voltor negre al Prepirineu català (Alinyà i Boumort) desenvolupat per la Fundació Catalunya – La Pedrera i el Dep. de Medi Ambient (Sr. Jordi Sargatal).\nEl primer exemplar, Inici, va néixer en un zoo de Bèlgica, però la majoria d’exemplars procedeixen de centres de recuperació de Madrid i d’Extremadura.\nCim d’Àligues té un conveni de col·laboració des del 2001 amb la Fundació per a la Conservació del Voltor Negre (BVCF). Vam acollir 4 exemplars joves irrecuperables amb la finalitat de formar parelles reproductores i poder alliberar els nascuts en captivitat. Dos d’aquests exemplars van anar a parar a les instal·lacions d’aclimatació d’Alinyà.\nActualment (2017) ja hi ha una població d’uns 56 exemplars amb 13 parelles estables.\nAsociaciónTRENCA » Buitrenegro


No pots veure les imatges? www.trito.es\nEstrena de Pepita Jim�nez a Argentina\nPepita Jim�nez argentina.Dues s�n les versions que tenim al cat�leg de TRIT� de l'�pera Pepita Jim�nez d'Isaac Alb�niz. El llibret original en angl�s �s de Francis Money-Coutts basant-se en una novel�la de Juan Valera.\nEn la primera versi� de la nostra casa, el seu editor, Jos� de Eusebio, va fer servir principalment la tercera edici� publicada el 1904 per la casa Breitkopf.\nLa segona versi� de TRIT� c�rrec de Borja Mari�o es va realitzar des de la segona edici� de 1896 estrenada a Praga.\nEl proper 28 d'octubre, el Teatro Argentino de la Plata ser� escenari de tres estrenes: acollir� l'estrena americana de l'obra, l'estrena mundial de la nostra segona edici� i la primera presentaci� a Argentina d'una posada en escena de Calixto Bieito...\nSi tens alguna consulta sobre la pol�tica de privacitat pots contactar amb nosaltres a la direcci� info@trito.es. Condicions legals: Esperem que t'hagi agradat aquest missatge. No obstant si prefereixes no seguir informat sobre les ofertes i descomptes exclusius de www.trito.es sempre pots cancel�lar la teva subscripci�.\nAll Content Copyright © 2016 Trit� S.L. Enamorats, 35-37, baixos - 08013 Barcelona (Spain) Tel. +34 93 342 61 75


LA GENERALITAT INCLOU LA FESTA DE LA SAL DE L\_'ESCALA EN EL CATÀLEG DEL PATRIMONI FESTIU DE CATALUNYA. El passat 14 de març el poble de l\_'Escala va celebrar que la Generalitat ha inclòs la Festa de la Sal en el Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya. La resolució va tenir lloc l\_'11 de febrer d\_'enguany. La festa va néixer l\_'any 1997 per a commemorar el III Centenari de l\_'Alfolí de la Sal, l\_'antic dipòsit de sal i altres mercaderies que arribaven per mar i eren descarregades a la platja per els pescadors. La sal va propiciar la salaó d\_'anxova i sardina que encara perdura en l\_'actualitat a la vila de l\_'Escala. Des de llavors, són moltes les persones que any rere any se senten atretes a participar en la festa per a commemorar els orígens pescadors i saladors del poble de l\_'Escala.\nLa festa, que té lloc cada any el tercer dissabte de setembre i és organitzada pel Museu de l\_'Anxova i de la Sal de l\_'Escala, s\_'estructura en tres parts:\n1.- La Mostra d\_'Antics Oficis Mariners, on es representen fins a vint-i-cinc oficis relacionats amb la pesca i la salaó, amb la col•laboració del pailebot Santa Eulàlia del Museu Marítim de Barcelona i la barca de mitjana Rafael del Museu de la Pesca de Palamós, com a vaixells de la sal.\n2.- La Mostra de Danses Tradicionals, on es convida cada any un grup d\_'un país diferent i es ballen les danses ancestrals de l\_'Escala: el ball de Nyacres, la Farandola i el ball del Drac.\n3.- La Mostra de Cançons Tradicionals. Durant tot el decurs de la festa es canten cançons tradicionals, tant durant la mostra d\_'oficis com a la Trobada de cançons Vora Mar on també participen espontanis.\nLa cuina marinera també té un paper destacat a la festa amb els plats mariners que preparen els pescadors a les tavernes.\nLa festa de tres moments culminants de màxima expectació: l\_'arribada dels vaixells de la sal, la immersió dels dansaires per a apagar el foc i l\_'arribada de les barques amb les veles il•luminades.\nHi participen més de dues-centes persones de totes les generacions i hi assisteixen prop de deu mil persones de públic.


Notícies - El santcugatenc Guim Pros dimiteix del secretariat nacional de la CUP amb cinc membres més\nGuim Pros es una imatge d'arxiu\nel 17/jun/16 Albert Prat Política PDF\nEl santcugatenc Guim Pros ha presentat la dimissió irrevocable del secretariat nacional de la CUP juntament amb cinc membres més. En una carta, el grup denuncia 'la manca de democràcia interna' i fa autocrítica del paper que ha jugat la formació anticapitalista en la investidura de Carles Puigdemont i en la negociació dels pressupostos de la Generalitat.\nA la carta, alerten d'actituds 'sectàries i maquiavèl·liques' que han 'impregnat' aquests dos episodis de la política catalana. Segons el text, les eleccions de la direcció del partit han 'allunyat' la formació de l'estratègia independentista que havia assumit 'pragmàticament'.\nEls signants opinen que les persones que des de fa un any integren el secretariat nacional no han estat 'capaces de revertir la inoperativitat expressada pel secretariat nacional anterior' i, per tant, se senten 'corresponsables de la situació'.\nEls dimissionaris assenyalen, això sí, que no es tracta de cap 'batalla entre sectors' sinó d'un exercici d'autocrítica. El col·lectiu destaca l'episodi en què 'una part del secretariat nacional ha emprat l'oficialitat de la CUP per difondre el seu relat respecte a la renovació de l'òrgan'.\nLa carta i les dimissions arriben després que aquest dimecres es donés a conèixer que la CUP dissoldrà el secretariat nacional dilluns de la setmana que ve i convocarà eleccions internes. Segons un comunicat dels cupaires, fa mesos que es treballa per renovar la seva direcció.\nCarta dels dimissionaris


Cims - Marius Serra puja a la Mare de Déu del Mont - RTVE.es\nCims- Màrius Serra puja a la Mare de Déu del Mont\nCims - Marius Serra puja a la Mare de Déu del Mont\n13.02.2012 | actualización 12h12\n“El que més m’ha agradat de l’ascensió a la Mare de Déu del Mont ha estat anar aturant-me. És a dir, que amb l’excusa d’anar xerrant em podia recuperar. La dificultat major? Descobrir que tenia bessons. Jo no ho sabia que tenia bessons. En fi, que la forma física necesita millorar. Tot i això, estic cansat, però feliç. Molt cansat, però molt feliç! Està bé això de fer un cim!”\n“Descobrir que tenia bessons. Jo no ho sabia que tenia bessons. En fi, que la forma física necesita millorar. Tot i això, estic cansat, però feliç. Molt cansat, però molt feliç! Està bé això de fer un cim!“\nEn Màrius Serra és tot un personatge. Va acollir amb gran entusiasme la proposta que li vam fer de pujar un cim amb nosaltres. No està habituat a fer muntanya. De fet, s’autodefineix com a urbanita, però també com un home apassionat amb allò que es proposa. El repte: pujar a la Mare de Déu del Mont, un cim de l’Alt Empordà. És una muntanya no gaire alta, 1.123 metres, però l’ascensió des de Beuda, a la Garrotxa, acumula un desnivell de més de 800 metres.\nFora del seu hábitat natural, en Màrius no perd mai l’oportunitat de jugar amb les paraules. La gent el coneix com a escriptor, columnista, enigmista i creador de mots encreuats, però pujant a la Mare de Déu del Mont ens ha mostrat també la seva faceta de músic, viatger, pare, fanàtic del ciclisme i ciutadà preocupat pel futur de Catalunya.\nEn aquest capítol de CIMS, veurem el Màrius passejant amb el Mitu, un ruc català de pura raça, resolent uns mots encreuats de grat record per a ell i jugant a l’Scrabble, un joc que l’apassiona. En Màrius no desaprofitarà l’ocasió de marcar-se un bon discurs davant unes ovelles i de sorprendre’ns amb un petit concert de piano a ritme de ‘rythm and blues’.\nL’autenticitat de’n Màrius ens va conquerir a nosaltres igual que desitgem que ho faci amb vosaltres. De ben segur que ho aconsegueix.


Inauguració de “La llavor” | Web oficial de l'Ajuntament de Riudaura\nWeb oficial de l'Ajuntament de Riudaura > Inauguració de “La llavor”\nInauguració de “La llavor”\nDiumenge 30 de setembre a la tarda es va inaugurar la peça “La llavor” de l’artista Claudi Casanovas. L’obra ha quedat instal·lada al costat de l’Escola Lluís Castells que va ser col·legi electoral en el Referèndum d’Independència de l’1 d’octubre de 2017.\nL’acte va començar amb el parlament de Blanca Roca, representant de l’ANC a Riudaura que va donar pas tot seguit a en Claudi Casanovas que va dirigir aquestes paraules al centenar de veïns que es van congregar en motiu d’aquesta inauguració.\n“En nom de totes i de tots, dono les gràcies als col·laboradors desinteressats que han fet possible aquesta peça : El nostre alcalde David Janè, l’arquitecte Xavier Bayona, l’industrial Quim Pont, el mecànic Xevi Falgarona i el contractista Xevi Cros .\nLa peça es titula La llavor-Memorial 1Oct .\nEstà situada ben prop del col·legi electoral, a on ens vam aplegar durant tota la jornada del referèndum de l’any passat , a fi de recordar-ho ,donar-ne testimoni .\nHi ha una gàbia de ferro a tot l’entorn , amb una frase a ras de terra que li dona la volta , la recordareu perquè aquells dies circulava per totes les xarxes , diu :\nens volen enterrar i no saben que som llavor.\nAl centre , una gran pedra ceràmica ,arrodonida, negre, polida . en forma de Llavor.\nAixò es tot, es el que a partir d’avui qualsevol visitant es trobarà , mes o menys ben conservat mes o menys treballat per aquest gran escultor que és el pas del temps.\nEl sentit , el missatge dependrà de la interpretació que en faci cadascú. Jo com autor no hauria d’anar mes lluny, però com avui és festa i aquestes paraules se les endurà el vent us coment breument la meva versió.\nLa peça central la ceràmica negre i polida , la Llavor, em recorda ,amb una altre escala , les pedres que de tant en tant ens trobem pels camins de muntanya que enlloc d’enfonsar-se pel trepig dels caminants sobresurten i queden polides ,sovint negres, indicant-nos el camí.\nCom mes la trepitgen mes negre, mes polida i brillant, mes sobresurt, mes clarament ens marca el camí. Son moltes les llavors , un sol el seu fruit , el camí que com un collaret fan totes plegades. .\nQuedar-se fixe ,persistir malgrat tot, no defallir , es la llavor que germina aquí i allà , que crea un camí mes enllà del temps i les tempestes , un camí que vé de lluny i que va mes lluny encara.\nVull creure que aquí aquesta peça , al lloc del nostre col·legi electoral, ens recorda el camí , de alliberament i de normalitat democràtica que vam començar a enfilar l’ octubre passat.\nens deia fa poc Jordi Cuixart Els nou mesos de presó no ens han fet renunciar ,….. I no ens espanten els anys de presidi ni tenim por de la seva repressió.\nDoncs això persistir, tossudament alçats.\nMoltes gràcies per la vostra assistència.”\n“Bona tarda a totes i a tots !\nGracies per oferir-me, fer aquest parlament.\nGracies amb en Claudi per aquesta meravellosa escultura que tindrem aquí en record d’aquell 1O marcat per la repressió de l’estat espanyol.\nEl nostre poble, te la gent molt gran i miraré d’estar a l’alçada per tant de valor, civisme i unió que hi ha representat.\nHaig de dir, que els protagonistes d’aquell 1 octubre, sou tots vosaltres!\nPorto molt de temps treballant per l’assemblea, i actualment porto la coordinació de tota la Garrotxa, els qui em coneixen, ja saben que quant tinc una feina encomanda intento fer-la el millor que puc.\nRecordo—- un 20 S amb molt mal gust de boca… recordo, reunions clandestines i molts nervis…. el telèfon que no parava mai….\nRecordo, els preparatius, del cap de setmana que ens vam fer l’escola nostre!\nUn cap de setmana perfecte per fer el manteniment de les portes. Va ser una idea genial!!\nEl cansament d’aquell cap de setmana, que aquí hi érem tots, va ser un cansament buscat i benvingut.\nAquell dia es va enfilar amb sol,,, però feia fred… però aquí estàveu… preparant una bona defensa de la nostre URNA!\nEls mossos i la seva arribada… van ser uns grans companys i aliats.\nLa nostre Urna tenia cames!! corria per els camps que gairebé, la perdem!\nLa base de dades que no anava, perquè teníem l’exercit de tancs a dins d’ internet! Sort que tenim un gran equip de gent que va fer que tot funciones!\nPerò malauradament… comencen a arribar imatges…. unes imatges que ens gelen… que ens fan sentir humiliats… per un dret que tenim tots. El dret de decidir sobre el nostre futur!\nEns queien les llàgrimes, però no se si eren de por, d’impotència.. de ràbia..\nsabíem que seria una jornada dura… que Ñ, Espanya. feria tot el que calgués per parar la consulta.\nPerò……. mai, mai hagués pensant ni imaginat que els meus ulls, veurien imatges tant dures, per culpa d’aquest estat de falsa democràcia, que ens esta aprestant tant i tant la corda….\nAquest any ha estat dur, batlles denunciats per obrir col•legis electorals, presos polítics, polítics i cantants a l’exili…\nLa justícia espanyola un cop mes ens ha demostrat que esta polititzada…\nL’altre dia, en una xerrada sobre justícia ens van dir: .. vindran els judicis i tindran un judici injust, Els posaran una sentencia desorbitada… però que no siguin moneda de canvi… ells saben que han d’estar a la presó o a l’exili fins que no tinguem la nostre República ! després seran lliures!\nPer això demanem el nostre govern que es posin a l’alçada del poble, que va protegir els col·legis, les urnes amb sang i ara els toca a ells fer efectiu el resultat de les urnes de l’u d octubre….\nEns queden encara jornades llargues i dures, us demano a tots que tingueu paciència, coratge i sobretot que no defalliu.\nCal respondre a les mobilitzacions quant ens ho demanin. Es la força del poble la que fa la República.\nSols al poble salva el poble!\nI per tots vosaltres, gracies, mil gracies per tot! Seguim!\nVisca Catalunya lliure! visca la República catalana!”\nUs deixem un recull d’imatges de l’acte i de la pròpia escultura.


Detingudes 71 persones com a membres d'una xarxa de narcotraficants que operava entre Espanya i Suècia\nLa Policia Nacional ha detingut, en una operació conjunta amb la Guàrdia Civil i la NOA Sueca, a 71 persones que formaven part d'una àmplia xarxa de narcotraficants que operava entre Espanya i Suècia.\nMoren nou persones en un accident d'avioneta a Suècia\nEls nou ocupants d'una avioneta han mort després d'haver patit un accident "molt greu" quan s'han estavellat prop de la ciutat d'Orebro, al sud de Suècia.\nDimiteix el primer ministre de Suècia una setmana després de perdre una moció de censura al Parlament\nEl primer ministre de Suècia, Stefan Löfven, ha dimitit aquest dilluns una setmana després de perdre una moció de censura al Parlament, sense anunciar una data per a unes possibles eleccions anticipades al país europeu.\nTriomfa la moció de censura contra el primer ministre suec\nEl Parlament de Suècia ha aprovat aquest dilluns una moció de censura contra el primer ministre, Stefan Löfven, que ha de decidir ara si convoca eleccions anticipades o dimiteix i deixa en mans del president de Parlament que encarregui als principals partits teixir una nova majoria.\nQuins partits de l'Eurocopa 2020 es juguen aquest divendres?\nÉs el penúltim dia de la segona jornada.\nEspanya no troba el gol i empata davant Suècia\nEncara que van ser superiors i van demostrar haver preparat bé el partit al costat del seu entrenador, es van trobar amb un problema recurrent en els últims temps: no van trobar el gol.\nEspanya debuta a l'Eurocopa aquest dilluns davant Suècia\nPartit de fase de grups de l'Eurocopa / Grup I / 21: 00h / La Cartoixa, Sevilla\nA Suècia el 90% dels treballadors acomiadats tornen al mercat laboral en menys d'un any\nEl gegant tecnològic Ericsson, per exemple, ha realitzat molts acomiadaments en els últims anys; però, el procés ha transcorregut sense relatius problemes, no només gràcies a un mercat laboral dinàmic, també a la intervenció de sistema suís de recerca de feina.\nDetinguda una mare a Suècia per retenir al seu fill durant 30 anys tancat a casa\nSegons 'Aftonbladet', la mare era "extremadament sobreprotectora" i havia apartat el seu fill de l'escola quan tenia dotze anys.La familiar que ha avisat les autoritats, que ha parlat amb 'Expressen', ha explicat que va entrar a la casa diumenge aprofitant que la mare no hi era i es va trobar l'home vivint en la immundícia.\nDetenen un home buscat a Suècia per narcotràfic i dos homicidis\nTambé se li atribueix l'extorsió a un tercer rival a qui exigia uns 300.000 euros en corones sueques, i a què va amenaçar amb la mort d'ell i la seva família.\nDos joves suecs segresten, torturen, violen i enterren vius a dos adolescents en un cementiri\nEn aquest moment el testimoni els va trobar i va trucar a la policia. La policia ha aconseguit detenir-los aquesta setmana i els va trobar amb algunes pertinences de les víctimes.\nUn metge espanyol serà jutjat a Suècia per abusos sexuals a més de 50 pacients menors\nEl sospitós, de 29 anys, hauria comès els delictes quan treballava en diversos centres mèdics de Suècia entre els anys 2015 i 2017.\nJornada de victòries dels equips europeus\nKane ajuda a salvar als mobles a Anglaterra davant Tunisia, Suècia guanya per la mínima i gràcies al VAR a Corea del Sud i Bèlgica s'imposa 3-0 contra Panamà.\nEl tiroteig ha tingut lloc al voltant de les 20.20 (hora local) al mig del carrer al barri de Drottninggatan, al centre de la ciutat sueca de Malmö.\nL'Acadèmia Sueca decideix no concedir aquest any el Nobel de Literatura per l'escàndol sexual\nLa decisió ha estat adoptada després de la polèmica sorgida amb les denúncies per assetjament sexual del marit d'una de les integrants de l'entitat.\nSuècia deixa la investigació per violació contra Julian Assange\nAssange viu refugiat a l'Ambaixada de l'Equador a Londres des del juny del 2012 perquè la justícia sueca no ho lliuri als Estats Units.\nEls vídeos minuts després de l'atemptat al centre d'Estocolm\nTot just uns minuts després de l'atropellament múltiple en un centre comercial d'Estocolm, els seus habitants han omplert les xarxes de les imatges sobre l'atac.\nBob Dylan accepta el Nobel de literatura però no confirma si acudirà al lliurament\nVa ser el propi Bob Dylan va ser el qual es va posar en contacte amb la institució, que quatre dies després d'anunciar la concessió del Nobel de Literatura va desistir del seu intent de comunicar-se amb el cantant.\nUn futbolista suec és expulsat del partit per celebrar un gol des de les grades\nEl jugador va celebrar el gol des de les grades de l'estadi aplaudint-així mateix i va ser expulsat.\nCau un presumpte clan que cultivava marihuana a Sabadell i va blanquejar 3 milions\nL'autor de l'atropellament de Múrcia investigat per gihadisme tenia una nota amb mencions inconnexes a Al·là i la violència


Acord per rellançar la Xarxa de Governs Locals i Regionals per les Polítiques del Temps - Àrea Metropolitana de Barcelona\nAcord per rellançar la Xarxa de Governs Locals i Regionals...\nBarcelona i Catalunya tornen a agafar el lideratge de la Xarxa de Governs Locals i Regionals per les Polítiques del Temps, que ja havien tingut des del 2008 fins al 2012.\nLa Xarxa la componen diverses entitats locals i regionals catalanes, franceses i italianes i té l'objectiu de compartir experiències reals i pressionar per aconseguir més reconeixement d'aquestes polítiques en l'agenda internacional.\nEn el marc de la Trobada de Polítiques del Temps d'ens locals, metropolitans i regionals de la Time Use Week, s'ha formalitzat el rellançament de la Xarxa de Governs Locals i Regionals per les Polítiques del Temps, amb més de 70 municipis presents.\nLes polítiques del temps en un context urbà existeixen des dels anys 90. Es van implementar especialment a Itàlia i França i es van crear oficines horàries en diferents ajuntaments. A Barcelona, a partir de l'any 2003, es van introduir polítiques pioneres al nostre país, i amb el llançament el 2008 de la Xarxa Europea de Ciutats per a Polítiques de Temps, que incloïa ciutats de Catalunya, França, Itàlia, Bèlgica i Alemanya. Després d'uns anys, el 2012, la Diputació de Barcelona va transferir el lideratge de la Xarxa a Tempo Territorial, a França, que ha estat dinamitzant la xarxa fins avui.\nSituació actual: una oportunitat per rellançar la xarxa i potenciar les polítiques del temps com a motor de la recuperació econòmica\nActualment, a través dels plans de recuperació per superar les conseqüències econòmiques i socials de la pandèmia de covid-19 i de tenir en compte l'emergència climàtica, la força de l'agenda feminista i la digitalització en el futur laboral, els integrants de la xarxa consideren que és una oportunitat per apostar per les polítiques del temps.\nDurant la primavera del 2021, s'han organitzat tres debats sobre polítiques temporals per intercanviar bones pràctiques entre les ciutats europees que implementen polítiques horàries, que han comptat amb més de 200 assistents en línia. Com a conclusió d'aquests debats, s'ha identificat l'oportunitat de rellançar i millorar la xarxa existent.\nActualment, la xarxa inclou 15 institucions actives: l'Ajuntament d'Estrasburg, la Metròpolis de Rennes, l'Ajuntament i l'Àrea Metropolitana de Milà, els ajuntaments de Bolzano, Bergamo i Barcelona, l'Àrea Metropolitana de Barcelona, la Diputació de Barcelona, la Generalitat de Catalunya (que coordina la Xarxa de Municipis Catalans per la Reforma Horària), Tempo Territorial (que coordina la xarxa de municipis francesos per les polítiques del temps) i la Barcelona Time Use Initiative for a Healthy Society (BTUI). A més, altres institucions com: Terrassa, Lleida, Girona, l'Àrea Metropolitana de Lille (França) i Montevideo (Uruguai) ja han manifestat l'interès de participar-hi.\nLa xarxa és l'eina per compartir coneixements i intercanviar experiències, lliçons apreses i bones pràctiques sobre polítiques del temps locals i regionals, i estudiar la possibilitat de dur a terme projectes conjunts. El rellançament de la xarxa és una oportunitat per aprofundir en les polítiques del temps de segona generació associades a les cures, la sostenibilitat i els efectes de la digitalització, així com per ampliar l'abast de la xarxa original incloent-hi més metròpolis i regions, així com ciutats d'arreu del món.\nA la presentació hi han assistit regidores i regidors de totes les ciutats. Durant l'acte, Laura Pérez, tinenta d'alcaldia de Drets Socials, Justícia Global, Feminismes i LGTBI de l'Ajuntament de Barcelona, ha mencionat que: "És un orgull per a la ciutat de Barcelona assumir la responsabilitat de rellançar la Xarxa Local i Regional de Governs per les Polítiques de Temps, una eina fonamental per promoure polítiques d'usos del temps orientades a millorar la qualitat de vida de totes les persones, especialment de les dones, que són les que més pateixen la pobresa de temps".\nTot seguit, Núria Vergés Bosch, directora general de Cures, Organització del Temps i Equitat en els Treballs, ha comentat que: "El dret a tenir temps s'ha de garantir a tots els pobles i ciutats. El rellançament d'aquesta xarxa internacional ha de ser una oportunitat per a Catalunya. Hem de fer possible una xarxa catalana que doni temps a tothom, especialment a les dones que acumulen tanta feina, remunerada i no remunerada, justament perquè ens cuiden".\nA continuació, Teresa Llorens, coordinadora de l'Àrea d'Igualtat i Sostenibilitat Social de la Diputació de Barcelona, ha declarat que: "Partim de l'experiència de la Xarxa Europea de Ciutats i Pobles pels Nous Usos del Temps, que vam impulsar de forma pionera a la província de Barcelona fa 15 anys, i esperem que es pugui traduir en aprenentatges valuosos per aportar a aquesta nova xarxa de polítiques d'usos del temps, que obrirà nous espais necessaris de coneixement, d'intercanvi de recursos i de posicionament compartit".\nEn aquesta línia, Héctor Santcovsky, director de Desenvolupament Social de l'AMB, ha posat èmfasi en la "oportunitat d'actuar conjuntament amb altres metròpolis i regions impulsant les polítiques de temps com a motor de la recuperació social i econòmica".\nA partir d'ara, el secretariat de la xarxa l'assumeix la Barcelona Time Use Initiative, que té un acord estratègic amb la Generalitat de Catalunya, l'Ajuntament de Barcelona, la Diputació de Barcelona i l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) per impulsar pactes del temps en tot el territori català, millorar la vida de la ciutadania i posicionar Catalunya i els seus municipis com a referents mundials en polítiques del temps.\nRespecte a aquesta nova responsabilitat, Marta Junqué, co-coordinadora de la BTUI, ha remarcat que: "És un orgull assumir el lideratge del secretariat de la Xarxa i treballarem de valent per aconseguir que ens els propers dos anys tots els membres compartim una Agenda Local i Regional de Polítiques del Temps, és a dir, un recull recomanacions i experiències que puguin ser font d'inspiració per implementar polítiques del temps a molts territoris més".\nEls actes de la Time Use Week continuaran fins al divendres 29 d'octubre. Podeu consultar el programa aquí.