Espanya: darrer Estat de la UE en mesures socials i sanitàries contra la COVID 19 La República\nLa gestió del govern espanyol davant la pandèmia ha estat un veritable desastre a la vista dels resultats tant en termes de nombre de morts relatiu a la població com l’enfonsament econòmic de l’PIB.\nA Espanya el tractament de la crisi econòmica i sanitària provocada per la COVID-19 ha creat contradiccions i deficiències de tota mena que, en circumstàncies normals, haurien provocat un escàndol de proporcions considerables. Si bé el govern “d’esquerres” espanyol admet obertament que posarà els enormes fons de la UE en mans de les grans empreses de l’Ibex-35 (vegeu: https://braveneweurope.com/toni-strubell-nuria-bassa-eu-covid-fons-per-espanya-mai-aprendran), ha tingut pocs problemes per aprovar el decret que regula aquest pas a les Corts de Madrid. Fins i tot ha pogut comptar amb l’abstenció de VOX per fer-lo aprovar. La manca de cap mena de debat seriós sobre el tema als mitjans de comunicació ha permès a l’anomenat govern d’esquerres d’actuar exactament de la mateixa manera que ho hauria fet un govern de dretes de línia dura en interès de les grans empreses de l’Ibex-35 i ignorant l’interès públic clau pel que fa a requisits sanitaris i socials fonamentals. De fet, una vegada més, la fórmula ideal per dissimular el capitalisme en el seu pitjor moment ha vingut de la mà d’una esquerra encarnada pel PSOE i Unidas Podemos i la impagable cooperació dels principals mitjans de comunicació de masses.\nUn darrer informe del Banc Central Europeu sobre la resposta en política fiscal dels països de la zona de l’euro a la crisi de la COVID-19 revela que Espanya el 2020 va situar-se a la cua de la despesa de la UE en mesures socials i sanitàries. Els Documents de Treball del Personal de la Comissió sobre els Plans Provisionals de Pressupostaris per al 2021 revelen que la suma de les mesures fiscals espanyoles –les que s’han dut a terme sota els auspicis del pressupost de l’Estat en la lluita contra la COVID– són inferiors a l’1,3% del producte interior brut, tot i que el Ministeri d’Economia i Empresa ho nega. El cert és que la mitjana del 4% a la UE és tres vegades superior a la xifra d’Espanya. Segons el document del BCE, basat en dades oficials de la UE, la resposta de la política fiscal espanyola és dos cops inferior a la de Finlàndia, el país que ocupa el segon pitjor lloc del rànquing. Però cal recordar que els efectes de la COVID van ser molt menys devastadors a Escandinàvia que no a Espanya. Fins i tot Itàlia i Grècia, països sovint comparats amb Espanya, han fet un esforç molt més important per compensar els efectes de la COVID en termes absoluts i comparatius. De fet, Espanya és amb Luxemburg un dels dos països de la UE on les mesures socials han estat inclús inferiors a les de la crisi anterior de 2009, fet que ni tan sols el diari progovernamental El País ha mostrat cap intent de dissimular. En aquest aspecte és absurd que el Govern reclami que s’haurien de tenir en compte els 40.000 milions d’euros gastats en els famosos ERTO (Expedients de Regulació Temporal d´ocupació) perquè és un exercici que no entra en el pressupost. I tot i que d’altres estudis com el publicat pel grup d’estudi Bruegel diuen que l’esforç del PIB d’Espanya és més gran del que diu el BCE, s’ha d’admetre que el d’Alemanya el dobla. Siguin quins siguin els criteris emprats, és evident que Espanya ha injectat molts menys recursos en sectors severament afectats per la crisi que d’altres països del nord, on fins i tot s’hi ha arribat a haver una proporció notable de subvencions a fons perdut i d’altres que cobrien el 75% de la despesa. Tot i que l’informe del BCE apunta l’existència a Espanya del que semblen prometedors préstecs de l’ICO (Institut de Crèdit Oficial), tot seguit adverteix del perill que no s’efectuïn realment, essent Espanya un dels països amb un percentatge més alt d’incompliment. Certament, Espanya sembla ser un dels pocs països que no va aprendre de la crisi del 2008. En realitat, ha injectat un percentatge inferior del seu pressupost en contramesures socials del que va fer feia llavors. Es pot dir fins i tot que ha injectat un percentatge inferior a la mitjana de la UE del 2008 (aproximadament 1,4% contra l’1,5% actual). Potser el govern d’esquerres hauria d’explicar per què. Tot i que afirma haver pagat 40.000 milions d’euros en ERTOs i haver reduït les taxes de la seguretat social, els retards i incompliments a gran escala han estat una constant. A més, el fet que els treballadors autònoms –un dels sectors més afectats– hagin vist incrementades les seves quotes d’autònoms en plena crisi vol dir que el cop sofert pels treballadors espanyols serà dels més durs i duradors sentits a la zona euro.\nA Espanya és difícil separar l’error de la culpa. Quan es parla de buscar errors s’entén que del que es tracta és de trobar culpables, però en realitat són qüestions molt diferents. En aquest regne poques vegades s’ha fet aquest exercici d’introspecció sense que hagi derivat en una caça de bruixes. No obstant això, ara més que mai és necessari fer el que en anglès s’anomena “honest self-appraisal” -exercici honest de què ha funcionat malament- perquè són molts els indicis que apunten que la gestió de la crisi ha estat molt deficient, i seria imperdonable que es tornessin a cometre els mateixos errors en els mesos vinents.\nSi analitzem la gestió de la pandèmia, podem observar que un dels errors ha estat l’excés de politització de la crisi. Durant la crisi s’han fet evidents les moltes debilitats de l’administració pública espanyola, en la qual els tècnics són més aviat figurants que se’ls recompensa per la seva lleialtat i se’ls aparta si són una veu discordant. D’un tècnic s’espera que sigui la persona que els digui als polítics allò que no volen sentir. El portaveu governamental de Simón, per contra, s’ha dedicat a dir exactament als polítics el que aquests volien sentir en cada moment, o el que és pitjor, a justificar amb un reguitzell de tecnicismes decisions que feien tuf de política.\nEspanya ha de desenvolupar més programes d’avaluació per a corregir el que no funciona. El virus corre molt més que els polítics. Es discuteix molt, passa el temps i això és una emergència que cal resoldre amb rapidesa, i on l’anticipació és fonamental. Una de les mesures comeses erròniament va ser la de tancament d’espais a l’aire lliure com els parcs, platges, etc. Hi ha una coincidència en considerar que cal aprofitar més l’exterior posant els carrers a la disposició dels comerços, dels artistes, dels col·legis i dels locals d’oci. Trobem el cas de Nova York on els comerços i fins i tot les classes van ocupar el carrer quan el temps ho va permetre, i no ha estat l’única ciutat que ho ha fet, Dublín és un altre exemple.\nLa falta d’inversió en Salut Pública també ha fet molt mal, Espanya ha desmantellat durant anys la Salut Pública i Atenció Primària i sense això, no funciona res. La manera d’evitar el col·lapse és amb més recursos. L’Atenció Primària és una de les àrees sanitàries més perjudicades per les retallades de l’última dècada: totes les comunitats menys una van invertir en ella menys que en 2009. Ara Espanya es troba amb una forta pressió als hospitals, amb una Atenció Primària sobrecarregada en la major part de territoris i amb unes plantilles de sanitaris esgotades. Tampoc s’ha garantit la protecció de les persones més vulnerables. La situació a les residències ara per ara està més controlada, però encara hi ha moltes mesures que no s’han assegurat com la de garantir la protecció de les persones més vulnerables o amb malalties cròniques. Falta un rol actiu del sistema sanitari que ara no es pot complir perquè està desbordat.\nTampoc s’ha fet una regularització massiva de migrants, com sí que han fet altres països, una de les claus per a protegir els més vulnerables, persones que no tenen targeta sanitària. Espanya continua tenint pendent fer que la universalitat sanitària sigui efectiva. També hi ha hagut iniciatives per al control a les presons i en els CIE, però no s’ha acabat desenvolupant del tot.\nUn altre dels reptes que Espanya no ha assolit és la d’acostar la salut pública a la gent, és necessària una major intervenció comunitària i social en els barris. Hi ha alguns exemples, com el pla d’intervenció comunitària dissenyat a Palma, amb el confinament de cinc barris obrers al setembre per un repunt. En línies generals, es tracta de dissenyar una estratègia de comunicació i acostament mitjançant treballadors socials o mediadors culturals que acudeixen porta a porta a informar, comunicar que s’ha de complir la quarantena i que compten amb les condicions per a això i resoldre dubtes. A Palma, es van utilitzar les xarxes i entitats de les quals ja disposaven els barris, s’informava del catàleg d’ajudes municipals i es posava a disposició hotels sanitaris en cas de no poder garantir el seu aïllament en la llar.\nLa falta de claredat i d’homogeneïtat en les mesures és un altre fet negatiu en què tots els experts coincideixen. L’esforç que Govern central i comunitats han fet a explicar les mesures que es prenen i com s’han de complir, sovint ha estat insuficient i ha generat molta confusió. Calen missatges clars, inequívocs i coherents entre si, i que es correspongui amb la gravetat de la situació. També és important que ara que la gestió de la pandèmia recau en les comunitats, s’intenti respondre de manera més coordinada i homogènia.\nUn factor que ha contribuït molt negativament en la gestió espanyola de la Covid-19 ha estat la politització de les mesures. La pugna política per gestionar la pandèmia ha farcit de qüestions polítiques i ideològiques l’escenari en detriment de la salut pública, un estira-i-arronsa polític que ha posat en perill el compliment de les mesures establertes. El cas més clar va ser a Madrid, amb l’enfrontament entre Isabel Díaz-Ayuso i el Govern de Pedro Sánchez que en plena escalada de contagis es van reunir i van escenificar un acord entre els dos que minuts després saltava pels aires. La pugna política va arribar fins al punt que el ministre de Sanitat va anunciar unes mesures “d’obligat compliment” i que calien ser acatades en el termini de 48 h, unes restriccions que la Comunidad de Madrid es va afanyar a rebutjar perquè considerava que no tenia validesa jurídica.\nHi ha mesures que Espanya no aplica amb contundència i que són indispensables per a tallar els contagis. Durant les desescalades es van cometre errors que ara s’haurien de reparar com la falta de criteris clars i els rastrejos. El rastreig no sols és una qüestió de números, i els experts reclamen una estructura de Salut Pública “coordinada” i que faci una anàlisi profunda i exhaustiva del mapa de contagis.\nUn altre dels problemes d’Espanya és la falta de contundència a l’hora d’aplicar mesures de teletreball. El treball a distància ha passat de ser un dels mantres més repetits a passar gairebé desapercebut en l’esfera pública. S’ha quedat en una mera recomanació en el document de mesures anticovid aprovat per Sanitat. La mesura està en un segon pla, però els experts coincideixen que en un escenari com l’actual seria beneficiosa, l’obligació del teletreball quan es pugui, que és un element decisiu per a reduir la mobilitat.\nFinalment els especialistes assenyalen la falta d’un “cos potent de salut pública” que s’encarregui de la vigilància epidemiològica i la recopilació de dades. Les xifres continuen sent un maldecap i les comunitats continuen notificant casos amb un enorme retard, de manera que la dada diària de contagis continua sent inferior al real.\nAixí doncs, si analitzem dades i per l’eficiència en la gestió de la crisi només tinguéssim en compte el nombre de morts -oficials més els comptabilitzats durant les diferents onades- per quantitat de població, de tots els països del món només San Marino i Bèlgica ho haurien fet pitjor que Espanya. La gestió del govern espanyol davant la pandèmia ha estat un veritable desastre a la vista dels resultats tant en termes de nombre de morts relatiu a la població com l’enfonsament econòmic de l’PIB.


“En la meva professió és fonamental respectar les diferències, apreciar-les i tenir una mentalitat oberta” - URV Activ@\nVictòria Tur, diplomàtica. Exerceix de consellera a l'ambaixada d'Espanya a Alemanya, a Berlín.\n“En la meva professió és fonamental respectar les diferències, apreciar-les i tenir una mentalitat oberta”\nVictòria Tur és diplomàtica. Exerceix de consellera a l'ambaixada d'Espanya a Alemanya, a Berlín\nA banda de la carrera de Dret, quina altra formació té?\nDes del començament del batxillerat vaig pensar que era la meva carrera, en bona part perquè volia comprendre la societat i les seves regles. A més, té moltes sortides professionals, totes molt interessants.\nLa meva germana estudiava Medicina a la URV i n’estava molt contenta. De fet, ma germana es dedica a la investigació sobre esclerosi múltiple al més alt nivell a Londres, i ella mateixa és un exemple més de la sòlida formació que rebem a la URV. A més, la Facultat de Dret és molt a prop de casa i em permetia compaginar el dret amb els estudis musicals, així que ni em vaig plantejar estudiar a cap altre lloc.\nLa seriositat del quadre docent em va agradar des del principi. A la URV tens els catedràtics, amb tota la seva experiència i coneixements, com a professors reals. En universitats més grans, els titulars poden tenir molt de renom, però no necessàriament es dediquen a impartir classes, així que no tens ocasió de tractar-los. Assignatures com Dret Processal o Dret Internacional Privat em van agradar molt per aquest motiu. D’altra banda, serveis com el de la biblioteca són molt bons i els vaig fer servir moltíssim.\nA aquesta tarragonina de trenta-sis anys, els estudis de dret que va cursar a la URV la van portar a la carrera diplomàtica. Victòria Tur també és violinista i una entusiasta de la música clàssica i del cinema. Apassionada dels idiomes, a Zimbàbue es va dedicar a estudiar la llengua local més extensa del país, el xona, i ha escrit un diccionari bilingüe xona-castellà. Fa uns mesos s’ha traslladat a una nova destinació: Berlín.\nEl professor Ramon Torres, de l’assignatura Funció Pública, em va parlar del CEI [Centre d’Estudis Internacionals de Barcelona] per primera vegada. Em vaig assabentar que et preparaven per a aquestes oposicions a Barcelona, cosa que era un gran avantatge. Així, vaig poder estudiar per a les oposicions, durant tres anys, des de casa, a Tarragona.\nHa treballat a les ambaixades d’Espanya a Zimbàbue i a Jamaica. Quan i com hi va arribar?\nDesprés d’aprovar les oposicions el desembre de 2006, vaig fer el curs de preparació per a la carrera diplomàtica a Madrid durant el 2007. Després vaig ser durant dos anys al Ministeri d’Afers Exteriors, a Madrid. El primer al gabinet del secretari general per a la UE i el segon a la Direcció General de Relacions Econòmiques Internacionals. Finament, el 2009 vaig concursar per sortir a l’estranger i el juliol d’aquell mateix any em vaig incorporar a Harare, com a segona cap de l’ambaixada. Quan vaig acabar el destí a Zimbàbue vaig ser destinada a Jamaica, de 2012 a 2015. Del juliol de 2015 a l’estiu de 2017 vaig treballar a Madrid, a la Subdirecció General de relacions amb l’Àfrica subsahariana, de la qual, des del novembre de 2015, vaig ser subdirectora adjunta. Ara torno a ser a l’estranger, a l’ambaixada de Berlín.\nA l’ambaixada ens encarreguem de les relacions bilaterals entre Espanya i Alemanya. Jo m’encarrego de les qüestions europees. La feina és molt bonica i aprenc molt. En aquest període tan interessant de la història de la UE, us podeu imaginar la importància que té la veu d’Alemanya per a la construcció europea.\nL’exercici professional de la carrera és tal com l’imaginava quan estudiava a la facultat?\nLa veritat és que és molt millor del que m’havia imaginat. La feina és molt variada i cada dia és completament diferent de l’anterior. Et permet conèixer una gran quantitat de temes, països, tendències… cosa que fa d’aquesta una professió intensa i variada. Al llarg d’aquests deu anys de carrera he tractat qüestions jurídiques molt concretes, aspectes més protocol·laris, assumptes polítics bilaterals, drets humans, la dimensió europea de la política exterior, el desenvolupament de relacions culturals, etc.\nLa URV em va donar una formació molt tècnica en determinades qüestions jurídiques que he fet servir, tant quan estudiava per a les oposicions com durant l’exercici de la carrera. Per exemple, durant els anys que vaig passar a Zimbàbue, aquest país estava immers en un procés constituent i vaig tenir l’ocasió de comentar qüestions constitucionals amb els mateixos constituents zimbabuesos, cosa que és un luxe. En qualsevol cas, em va ser possible parlar amb ells de tu a tu gràcies a l’excel·lent formació en dret constitucional que vaig rebre a la universitat. Em passa el mateix en qüestions de dret privat: herències, matrimonis, etc., que he tractat sovint.\nQuin va ser l’obstacle principal que va trobar en acabar la carrera? Algun consell per als futurs advocats?\nSincerament no puc donar cap consell d’advocacia perquè mai he exercit d’advocada. Però sí que puc donar algun consell als llicenciats en Dret que vulguin aprovar aquestes oposicions o unes altres. El principal seria que és imprescindible tenir-ho molt clar, perquè el camí pot ser molt dur i les temptacions de deixar-ho freqüents… En el cas de les meves oposicions, un consell important és que l’estudi del dret s’ha de combinar amb el dels idiomes, perquè fan falta almenys dos idiomes a nivell alt, i un és l’anglès. Sense això és impossible sortir-se’n.\nCreu que hi ha algun secret per aconseguir l’èxit professional en el seu camp?\nJo diria que és fonamental respectar les diferències, apreciar-les, i tenir una mentalitat oberta. D’altra banda, però molt relacionat amb això, crec que és important tocar de peus a terra i ser humil: en relació amb els companys, els superiors, els que són diferents i poden pensar de forma diferent… en definitiva, no has de perdre mai les ganes d’aprendre i el respecte pel que desconeixes o et resulta aliè.\nCom afronta les diferències culturals dels països on ha viscut i treballat?\nAmb total respecte i admiració. Jo diria, fins i tot, amb la fascinació de conèixer cultures, en el meu cas les de Zimbàbue i Jamaica, sobre les quals pesen sovint molts estereotips que no tenen absolutament res a veure amb el que realment passa al país. Sempre he tingut especial interès per les llengües, així que, a més de l’anglès, el francès i l’alemany, vaig voler estudiar la llengua local més estesa de Zimbàbue, el xona. Intentar parlar un idioma vol dir intentar entendre millor el país, la comunitat que t’acull, i els zimbabuesos sempre agraeixen qualsevol esforç en aquest sentit. A Alemanya passa igual: encara que et puguis comunicar en anglès, la gent agraeix immensament que facis l’esforç d’aprendre la seva llengua, és una mostra de respecte.\nJo sóc tarragonina, així que provo de venir sovint; tinc amistat amb gent de la facultat, encara que de vegades resulta difícil mantenir el contacte. Això sí, em poso a disposició de qualsevol estudiant de la URV que estigui interessat a dur una vida com la que jo he escollit, com a funcionari diplomàtic. Seria molt bona notícia que aquesta entrevista pogués despertar entre els alumnes alguna vocació diplomàtica.\nCatalunya és la meva terra. Sempre hi tornaré per veure la família i els amics. Una altra cosa serà tornar-hi a treballar. Resulta difícil, perquè, per a la meva professió, com a funcionària del Ministeri d’Exteriors i de Cooperació a Barcelona hi ha molt poques places. Així que és difícil, per no dir impossible. De moment em queden uns anys a Berlín: només portem aquí uns mesos i la idea és quedar-nos-hi quatre o cinc anys. Per a mi és tot un canvi, perquè encara no havia tingut experiència en una ambaixada europea gran.\nArxivat a: Alumni, Facultat de Ciències Jurídiques, Perfils URV\nAmb les etiquetes: diplomàcia, relacions internacionals


El seu nom es deu al seu inventor, l'astrònom i òptic italià Giovanni Amici. El prisma funciona igual que un prisma d'angle recte amb la particularitat que la faceta reflectiva està tallada en forma de prisma de sostre, amb dues facetes en angle de 90 º. La reflexió interna total sobre aquestes facetes inverteix la imatge sobre l'eix vertical. Per millorar la reflexió a les facetes reflectores se'ls dóna de vegades un recobriment metàl·lic el que permet que el prisma sigui usat en un angle més ampli que el que permet les lleis de la reflexió total interna.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Prisma_de_sostre_d%27Amici&oldid=19708324»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 2 març 2018 a les 07:43.


Què he de fer per entrar al CAR?\nPer entrar al CAR de manera permanent s’ha de ser esportista federat, estar becat per la federació o entitat corresponent i que la federació disposi de grup d’entrenament al Centre. El CAR no concedeix aquestes beques.\nL’edat mínima per entrar al CAR són 14 anys. Hi ha hagut excepcions, però sempre s’ha estudiat de forma individual cada cas concret.\nQui pot estudiar a l’institut del CAR?\nPel que fa als estudis d’ESO i Batxillerat, l’accés està restringit als esportistes que s’entrenen al Centre. Pel que fa als estudis de Formació Professional i Ensenyaments de règim especial d’esports, l’accés és obert a tothom, seguint els mateixos criteris que qualsevol institut de Catalunya.\nQuan es troba el tutor a la residència?\nLa residència té dos tutors. El tutor de nit està sempre al Centre, des de les 19 h fins a les 9 h del dia següent, tots els dies de l’any. Mentre que el tutor de dia està disponible els dies laborables en l’horari d’oficina del centre (de 9 h – 14 h i de 15 h – 17,30 h).\nSi vull visitar el CAR, quins passos he de seguir?\nEl nombre de visites al Centre és limitat, ja que moltes visites afecten a l’activitat diària dels entrenaments. En el cas de tenir-ne molt interès, cal adreçar-se per escrit, a l’Oficina d’Atenció al Client (oac@car.edu), qui es posarà en contacte amb vosaltres per informar-vos.\nQuina distància hi ha des de l’aeroport?\nEl CAR de Sant Cugat està situat a 30 Km de l’aeroport El Prat de Barcelona. El temps necessari per arribar al Centre és de 25 minuts amb cotxe o taxi i de 90 minuts amb la combinació de Aerobús i Ferrocarrils de la Generalitat.\nCom puc arribar al CAR?\nEl Centre se situa en el municipi de Sant Cugat del Vallès, al costat de l’autopista AP-7. Es comunica amb Barcelona mitjançant les autopistes: l’AP-7, sortint de Barcelona per la Diagonal; l’AP-2, sortint per la Meridiana; i els Túnels de Vallvidrera (sortida 12/13A).\nExisteix la possibilitat d’arribar al Centre amb tren amb els Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) . Agafar la línia de Barcelona-Sabadell (S2) o la línia Barcelona-Universitat Autònoma (S55), que surt de Plaza Catalunya i baixar en l’estació de Sant Joan.\nEl CAR té transport des de l’aeroport?\nEl nostre Centre no disposa de transport propi des de l’aeroport. De qualsevol forma, si un client necessités transport des de l’aeroport, podem ajudar-li a gestionar-ho.\nQuè es pot fer en el temps lliure?\nBarcelona centre es troba a tan sols 25 minuts amb tren des del CAR. Una ciutat cosmopolita que ofereix una àmplia varietat d’activitats culturals, gastronòmiques i d’oci. Pots trobar tota la informació necessària a Turisme de Barcelona.


Ovidi i Antoni Miró - Gabinet de Valencià - Ayuntamiento de Alcoy\nANTONI MIRÓ va nàixer a Alcoi el 1944. Viu i treballa al Mas Sopalmo. El 1960 rep el primer premi de pintura de l’Ajuntament d’Alcoi, pel gener de 1965 realitza la seua primera exposició individual i funda el Grup Alcoiart i el 1972 el Gruppo Denunzia a Brescia (ltàlia). Són nombroses les exposicions dins i fora del nostre país, així com els premis i mencions que se li han concedit a la seua trajectòria, com el Premi Internacional 'Joan Miró' (1975) i el Premi New Art Centre de Durham (2006). Ha estat present als cinc continents, en països com Rússia, Finlàndia, Ghana, els Estats Units, Cuba, Corea, el Japó, Pakistan o Austràlia.\nLa seua obra, situada dins del realisme social, s’inicia en l’expressionisme figuratiu com una denúncia del sofriment humà. A finals dels anys seixanta, el seu interès pel tema social el condueix a un neofiguratisme, amb un missatge de crítica i denúncia que, en els setanta, s’identifica plenament amb el moviment artístic 'Crònica de la realitat', inserit dins dels corrents internacionals del pop-art i del realisme, que pren com a punt de partida les imatges propagandístiques de la nostra societat industrial i els codis lingüístics utilitzats pels mitjans de comunicació de massa.\nLa seua és una obra de conscienciació que es basa en una sèrie de tècniques, estratègies i recursos per a constituir el seu particular llenguatge plàstic, que no s’esgota en ser un 'mitjà' per a la comunicació ideològica, sinó que de comú acord es constitueix en registre d’una evident comunicació estètica.


Sáenz de Santamaría demana a Torrent obrir una nova ronda de contactes per buscar un candidat alternatiu a Puigdemont\nLa vicepresidenta del govern espanyol l'insta a buscar diputats tant "entre els diputats independentistes com entre els constitucionalistes".\nLa vicepresidenta del govern espanyol Soraya Sáenz de Santamaría ha demanat aquest dimecres al president del Parlament Roger Torrent que obri una nova ronda de contactes entre els partits per trobar un candidat alternatiu i per "salvar la situació que ha generat Puigdemont". Sáenz de Santamaría ha fet aquestes declaracions durant el torn de preguntes posterior a la intervenció de la presidenta del PP valencià Isabel Bonig al Forum Europa Tribuna Mediterrània, a València. La vicepresidenta ha dit que Torrent ha d'obrir contactes "per salvar la situació que ha generat Puigdemont" i que no pot creure que entre els més de 100 diputats de la cambra "no hi hagi ningú que pugi recuperar la senda del diàleg i el consens, i m'estic referint tant a independentistes com a constitucionalistes".\nSáenz de Santamaría ha indicat que l'obligació del govern espanyol "és pensar en els catalans", que és el que ha fet el seu executiu "durant tota la crisi". La vicepresidenta espanyola ha afegit que a Catalunya "s'ha enfrontat els ciutadans, s'ha dividir la societat, s'ha sembrat discòrdia i s'ha conreat la divisió".\n"Toca pensar en el futur, els governs hem de pensar en el futur del país i no en el nostre, és un consell que m'aplico i que li l'aplico també al senyor Puigdemont", ha dit Sáenz de Santamaría, que ha indicat que "és moment de construir i que es deixi de destruir" i de reconèixer de manera pública "el que s'ha dit moltes vegades en privat".\nPreguntada sobre la manera en com Torrent s'ha adreçat a ella en la compareixença d'aquest dimarts, Sáenz de Santamaría ha dit: "Les dones tenim dret al nostre cognom".\nLa vicepresidenta ha dit que amb el PSOE ha arribat a punts d'acord i ha compartit punts de vista durant la situació catalana. Sáenz de Santamaría ha afegit que ara és moment "per a una lleialtat que ara agreixo, qui defensem la constitució i les lleis és moment que estem junts".


L'aigua en joc. L'aigua en joc | Curriki\n"L'aigua en joc" és un programa documental centrat en la qüestió de l'aigua a Catalunya. El programa, presentat per Tomàs Molina, s'ha gravat en diferents localitzacions de tot Catalunya i ha tingut la participació d'un bon nombre d'especialistes i testimonis que aporten el seu punt de vista sobre el problema de l'aigua i dels seus usos al nostre país. "L'aigua en joc" segueix la pista del cicle de l'aigua a Catalunya en diferents localitzacions, des de la muntanya i les planes centrals fins a arribar a la desembocadura dels rius. També quantifica l'aigua de les precipitacions, la dels rius i la dels diferents aqüífers. El programa comença amb la presentació de les causes de la problemàtica actual de l'ús de l'aigua a Catalunya, i després mostra quines són les particularitats que fan de l'aigua un recurs diferent dels altres. En aquest punt, el programa insisteix força a explicar que l'aigua és un recurs patrimoni de la Terra, tal com recull una declaració de les Nacions Unides, i que no té propietaris. A més, deixa clar que els rius han de ser elements vius, amb cabals d'aigua suficients, compatibles amb les necessitats humanes. El programa continua amb un balanç dels usos que té l'aigua a Catalunya, la seva distribució territorial i els desequilibris entre les diferents conques. Pel que fa als usos, s'analitzen els nivells de despesa de les diferents activitats (agrícola, industrial i domèstica) i es parla de les millores en l'eficiència en l'ús de l'aigua que es poden fer en els tres àmbits. "L'aigua en joc" acaba fent balanç i analitzant les possibles solucions al problema de l'aigua a Catalunya. Pel que fa als entrevistats, hi intervenen: Narcís Prat i Joan Armengol, catedràtics d'Ecologia de la UB; Andreu Serra, tècnic responsable de la presa de Boadella; Daniel Boix, doctor en Biologia i professor de la Universitat de Girona; Joan Girona, director de Tecnologia del Reg de l'IRTA; Robert Savé, director d'Horticultura Ambiental de l'IRTA; Carles Ibáñez, director d'Ecosistemes Aquàtics de l'IRTA; Jordi Miró, director general d'Aigües del Prat; Rafael Montserrat, director gerent d'Aigües de Mataró; Carme Llansana, enginyera química i cap de planta de la dessalinitzadora de Blanes; Josep Maria Villar, catedràtic d'Agrònoms a la Universitat de Lleida; Carles Garcia i Glòria Martí, tècnics d'allaus de l'Institut Geològic Catalunya; Salvador Obis i Esteve Muñoz, tècnics de la Unitat d'Hidrologia Superficial; Antoni Adrover, veí de Gelida; Francesc Riu, pagès de Verges; Pere Sunyer, pagès de Benissanet, i Roser Maneja, llicenciada en Ciències Mediambientals i membre de l'Observatori de la Tordera. Pel que fa les localitzacions, el programa ha estat enregistrat a: Benissanet, Amposta, Tavascan, Gelida, Mollerussa, les Penelles, Sant Aniol d'Aguja, el pantà de Boadella, Sant Llorenç de Muga, Girona, el Pont de la Barca, Verges, Roda de Ter, el pantà de Sau, el pantà de Susqueda, el pantà de la Baells, el pantà d'Oliana, el Prat de Llobregat, Blanes, Mataró, Cabrils, la serra del Cadí, Sabadell, l'Espluga de Francolí, Sant Marçal, Sant Celoni, Sant Adrià de Besòs i Barcelona.\nEUN,LOM,LRE4,hdl:10494/38487,work-cmr-id:38487,MERLI:merli/6574,ilox,learning resource exchange,LRE metadata application profile,LRE


Fita: d’abril 2013\nRoca Foradada de Montserrat\nFa alguns anys havíem estat a l’interior de la Roca Foradada de Montserrat, i enguany, aquesta mateixa setmana, justament la tarda de la vigília de Sant Jordi hi torno. És una setmana on coincideixen els dos patrons de Catalunya. Si dimarts va ser la diada de Sant Jordi, dissabte és la de la Mare de Déu de Montserrat.\nÉs doncs una setmana apropiada per admirar d'aquesta muntanya, eixos turons.\nFa poques setmanes ens assabentàrem de la proesa que un paracaigudista noruec va fer el desembre passat. Va passar “volant” a una velocitat de 250 quilòmetres per hora per l'obertura de la Roca Foradada de Montserrat. Li reconec el valor i la punteria, però jo hi pujo a la manera antiga i discreta: caminant des de Can Massana, i ben aviat es contempla sencer el cap de serra on hi ha la Roca Foradada.\nA mesura que el camí s’hi acosta l’ull de la Roca sembla que observi el que s’hi apropa. No és estrany que a la Ribagorça i concretament a la Terreta, els habitants hagin batejat una altra Roca Foradada com l’Ull de Déu. La tarda és avançada, i mentre avanço, alguns núvols fan que la llum del sol es vagi esfumant.\nEl darrer tros del camí puja molt dret, sort que hi ha bons agafadors de pedra on sostenir-se. O branques i arrels que fan de barana en algun tram.\nQuan falten pocs metres per arribar-hi, no es veu llum a la porta d’entrada de la Foradada, perquè es veu de perfil.\nNo veure la llum de la Roca Foradada dura poc, ja que de seguida es presenta l’entrada al forat. La primera vegada que hi vam estar, em passà el contrari que a l’actriu valenciana, aquella que quan viatjava per Europa, tot s’ho imaginava més gran. El mateix que avui, jo me l’imaginava més petit. A dins del forat el petit sóc jo mateix, ja que l’alçada és impactant. És un gran triangle que deu fer més de 10 metres d’alçada. El pas interior és bastant ample, però cal anar amb compte: el terra és irregular i hi ha estimballs a banda i banda. No és gaire apte per a qui tingui vertigen. O sigui, per a mi mateix, que en altures com aquesta se’m seguen les cames, i quan m’acosto a la vora per veure millor el paisatge, ho haig de fer ajupit, gairebé de cul a terra per sentir-me més segur. Una mica de vent passa acanalat pel forat i afegeix inseguretat a l'apropar-se a l'estimball.\nL’altura fa una mica de por. Ja m’ho diuen sempre que no s’ha d’anar mai sol a la muntanya, però per a què són els consells, si no per a no fer-ne cas? Ja tinc més edat de donar consells que no pas de rebre’n. I com és lògic, les víctimes que els escolten, tampoc no els han d’obeir.\nÉs un quart de vuit del vespre, sort que les tardes s’allarguen. És una mica tard, però m'hi estic una estona més: m’he dut una mica de pa amb xocolata, que era el meu berenar preferit quan era petit. I ho segueix essent.\nEn tota l’estona no ha pujat ningú més. És un dia laborable i la penya, altra feina té que venir a perdre el temps aquí a dalt.\nA part del forat principal, que va en un sentit aproximat de ponent a llevant, a l'interior hi ha un altre forat més petit que s'encara al nord. Una bauma travessa l'alçada. Hi ha algun racó arrecerat i profund on s'hi podria fer nit sense mullar-se en cas de pluja.\nEl camí de retorn a Can Massana, és florit. Se sent olor de flors i de capvespre. L’aire es refreda.\nPer Sant Jordi a tot Catalunya es regalaran milers de roses.\nMontserrat m’ofereix una floreta discreta, humil, amb els pètals rebregats. No la cullo, sé que fora de la planta es panseix de seguida. De tant en tant em giro per tornar a veure la muntanya i la Foradada.\nAlguns ocells canten des de les branques de les alzines i altres arbres i acompanyen el caminant.\nLa lluna és en quart creixent. El ple el farà dijous, casualment entremig i equidistant dels dos patrons de Catalunya.\nHa estat un gust menjar pa amb xocolata dins del forat, contemplant el paisatge de ponent. Diria que el noruec volador, en passar-hi, no va tenir temps de fer-ho.\nPublicat per xavier pujol a 21:24 Cap comentari:\nAixò no és poca cosa:\nAmb el drac i la rosa\nNingú hi ha que no ho recordi.\nUna gran fera té aterrida\nla Conca de Barberà.\nLa població compungida\nUna víctima diària ha de lliurar.\nPer saciar sa fam desenfrenada\nÉs una ordre i és la llei\nFer un sorteig cada jornada\nNo s’escapa ni la filla del rei\nDiu que no és una enganyifa\nA la princesa li ha tocat\nCom si es tractés d’una rifa:\nS’esmola les dents el drac!\nDe bon matí la deixen sola\nEl drac ensuma el seu perfum\nEl cabell de la noia al vent vola\nI el monstre per la boca treu fum.\nI passa el que ningú diria\nPotser ve de l’estranger?\nNo comptaven que vindria\nUn valent cavaller.\nL’ardit jove munta un cavall blanc\nEl braç empunya, sense recança\nSota la muralla de Montblanc\nI al drac li clava la llança.\nI aquí s’acaben els plors.\nDe la taca de sang al terra\nNeix un roser de roges flors.\nÉs millor l’amor que la guerra.\nFa alguns anys vaig escriure, mig d’encàrrec, aquest poema gairebé infantil. Rimes forçades amb calçador sobre una història molt coneguda, potser no vaig saber fugir de la carrincloneria.\nLes llegendes són així: impossibles, èpiques i romàntiques. Si les mirem amb ulls d’ara, fins i tot desfasades. I si en lloc de Jordi l’anomenen Jordina? A l’edat mitja, i molt més cap aquí també, era difícil que es reconegués públicament el paper de la dona en la lluita per la justícia.\nLa Jordina és una cavallera i la seva cabellera oneja al vent. Com una bandera. Lluita contra un drac que té tres caps: el de la injustícia social, el de la intolerància i el de l’opressió del seu poble.\nLa Jordina també es diu Ada, o Teresa o potser Carme.\nNo du armadura, ni llança, ni espasa. El seu escut és el del seu poble, la força del seu braç li ve de la fe en la raó, en l’esperança d’un món més just, d’un poble més lliure. La seva lluita la fa amb la seva actitud i la seva paraula. La Jordina potser es diu Gemma, Frederica o Núria. Trencant cadenes, lluitant per la utopia, aprofitant totes les oportunitats.\nM’agraden les roses i els llibres, i celebrar la diada de Sant Jordi i de Santa Jordina, desacomplexada i alegre. I si convé reivindicativa.\nUna rosa és suficient per regalar-li a la Jordina? O a la Fina, la Pilarín, o l’Aina? Potser sí...\nPer una rosa,\nho donaria tot\ni si te la donés a tu,\ndonant-te tan poc\nem tindries sencer.\nPublicat per xavier pujol a 19:41 Cap comentari:\nGuardo dins del cor aquell poema que és per a l’abril, i que mai no he sabut escriure. Té a veure amb allò que tu ja saps abans de que t’ho digui. És com un ocell que vola, ni Massa alt ni Massa baix.\nSeria la lletra d’aquella música que ens explica la il·lusió que ens fa escoltar la primera oreneta que porta la primavera, o la primavera que porta la primera oreneta. Tornarem a escoltar la remor de les pedres de la cala, just quan l’onada es retira. És la força que ens uneix i que ens dóna l’abril.\nL’amargor agradable d’una cervesa, el compartir una pizza, el cobrar en monedes d’aire, i tenir un compte corrent d’aigua, que a vegades és salada. Uns pins arrelats pàtria endins, un aire que comença a escalfar-se a mitja tarda i que es torna a refredar al capvespre. És el retorn de la florida de la ginesta, el flaire de la flor del taronger, la millor farigola de l’any, els espàrgols més saborosos...\nEl record llunyà de la República Catalana, aquella que van proclamar els nostres avantpassats i que aviat tornarem a assolir. I és que els sons de l’abril, sempre ens fan tornar a escoltar la llibertat, com si fossin himnes.\nTorna aquell temps de penjar domassos a les finestres i als balcons, de Sants, de Barcelona, de tot Catalunya... Una clau de sol per a contemplar la seva sortida o la seva posta. L’abril que obre finestres de bat a bat, per a percebre la seva humitat. Aquella que llisca pel cervell i que sense ella el cos s’enceta. Tornar a sentir la febre de l’abril, que provoca bombolles a la sang, que ens fa fer tombarelles al llit, batalles de coixins, de sentiments que voleien com plomes. Quan la roba neta estesa s’eixuga de seguida, ballant amb l’aire i frisa per tornar-se a impregnar d’olors corporals. Aire que escalfa els sentits, que accelera la respiració i els batecs del cor, que ens fa entrar en coves secretes, només per saber què hi ha dins, que fa reposar els guerrers de l’amor després de tornar a desar l’espasa a la beina. Quan tot l’ordre de la naturalesa regalima, quan les aigües del desglaç tornen a omplir els afluents i fa que els rius aboquin la seva riquesa al mar. L’abril i jo... per sempre!\nPublicat per xavier pujol a 21:03 Cap comentari:\nAbocat al balcó\nEl cor s’aboca balcó enllà, i arriba a racons de Barruera i de Durro que encara dormen. La barana del balcó separa dos móns: un d’interior que somnia la vida, del de l’exterior on els altres viuen la seva. També separa el temps d’ara amb el del precipici dels anys. És la balconada abocada a l’espai dels segles. El ferrer va forjar formes arrodonides als senzills guarniments que trenquen la monotonia dels barrots verticals. La rosada del matí, ha deixat una gota d’aigua suspesa de la barana del balcó. Capta la llum del primer raig de sol, i tota ella tremola lleument quan sonen les campanes. Entre barrots les aranyes filen i esperen l’esmorzar. A la barana s’hi atura un ocellet i fa un parell de piuls, abans d’adonar-se de la proximitat del gat. Arranca el vol i no s’atura fins el penell del campanar.\nCampanes que també s’escolten des de les tombes del cementiri parroquial que hi ha ran d’església.\nL’ Ermengol descansa 900 anys sota terra, i el campanar que va ajudar a alçar aviat en farà 1000, des de l’arrelament a la terra, toca les hores per a tota la vall. L’Ermengol, que tota la vida treballà més que el seu matxo, sap que són les vuit del matí.\nEn una altra època feia hores que feinejava. Ara li toca descansar i malgrat el fred que sent als ossos ja no tremola. A vegades es pregunta: no serà que sóc mort? No seria estrany. Sap que viu al segle XII i ara mateix no recorda quan es va adormir. El que no es pot ni imaginar és que en ple segle XXI hi ha qui essent viu, no s’ha adonat que sembla mort.\nI mentre espera que sonin les nou del matí l’Ermengol recorda... Recorda l’avi de Cardet que li explicava que quan era fadrí festejava la pubilla de Ca Nou d’Erill. I també rememora els sons del tamborí i les notes del flabiol del pastor d’Araís, quan perseguia la joventut, entre les rialles de la noia de Cal Coix de Gotarta, que corria alçant-se una mica les faldilles per no ensopegar.\nDels contrabandistes que romanien tancats al calabós de Pont, mans enganxades pel fred als barrots de la finestra enreixada que donava a la Noguera Ribagorçana, mentre esperaven sentència.\nLa pluja de mitja tarda acaba amb un arc de Sant Martí que travessa el poble. Llum diatònica, harmoniosa i acolorida com la música d’acordió que ressona rere les antigues pedres que han viscut mil festes majors.\nL’Ermengol recorda moltes més coses, algunes de les quals no gosaria dir mai públicament, a mig camí entre l'existència i la perdurabilitat, mentre compta les hores i les llunes que li manquen per arribar a l’eternitat.\nPublicat per xavier pujol a 19:52 Cap comentari:


Aquestes són les 108 obres que Barcelona ha programat per a aquest estiu\nL'Ajuntament ho aprofitarà per avançar amb els treballs a la Meridiana, les Glòries i la Diagonal\nClara López Alcaide\nLes obres de l'avinguda Meridiana tallen un carril bici. CRISTINA CALDERER\nBarcelonaTornen les obres d'estiu a Barcelona després d'un 2020 aturat per la pandèmia. L'Ajuntament té previst per als pròxims mesos engegar 108 actuacions, repartides per tota la ciutat, que serviran, sobretot, per prémer l'accelerador a transformacions que ja estan en marxa –com el túnel de les Glòries o la reforma de l'avinguda Meridiana–, però també per iniciar-ne de noves. Segons el consistori, la majoria dels nous treballs –dos terços del total– són "de baixa intensitat", tenen un impacte "molt local" i es portaran a terme durant un temps relativament curt. Les principals novetats inclouen la transformació d'entorns escolars, la urbanització d'una trentena de carrers, així com avenços en el desenvolupament de les superilles.\nLa tinenta d'alcaldia d'Urbanisme, Janet Sanz, ha demanat "comprensió i paciència" als barcelonins davant les possibles afectacions dels mesos vinents i ha recordat que l'Ajuntament intensifica les obres durant els mesos de vacances perquè és quan "hi ha menys desplaçaments" i l'activitat de la ciutat baixa. "Han de servir per tenir una ciutat millor que sigui, dia a dia, més fàcil per a tothom", ha afegit Sanz aquest matí durant la presentació del catàleg d'actuacions d'estiu.\nMillora de l'espai públic\nL'espai Barça, el col·lector de la Diagonal i la Meridiana\nEls mesos vinents serviran per ultimar algunes "urbanitzacions destacades", que inclouen les obres de l'entorn de l'espai Barça, a l'avinguda Joan XXIII, així com acabar els treballs de Via Trajana, del carrer Almogàvers i la primera fase del pla Marina. Paral·lelament l'Ajuntament aprofitarà per continuar treballant en el col·lector de l'avinguda Diagonal i les obres de reforma de la Meridiana . En aquest últim cas, l'actuació consistirà en urbanitzar l'espai entre els carrers València i Navas de Tolosa-Josep Estivill, que comportarà alhora eliminar un carril de circulació per sentit i l’ampliació de la mitjana central amb un carril per a ciclistes i un parterre per a vianants.\nUn ciclista passa per davant d'un espai en obres a l'avinguda Meridiana. CRISTINA CALDERER\nA més, també s'engegaran 28 urbanitzacions repartides per tota la ciutat i que formen part del catàleg d'actuacions de baixa intensitat. Aquests treballs es concentraran sobretot a Nou Barris, Sant Andreu, Sarrià-Sant Gervasi i Sants-Montjuïc, entre els quals destaquen els avenços en la superilla d'Hostafrancs, la d'Horta i actuacions a l'entorn de can Batlló.\nInfraestructures viàries i transport públic\nRecta final del túnel de les Glòries i obres a L4 i L11\nEl túnel de les Glòries començarà la seva recta final també aquest estiu. Es reconfiguraran els carrils de circulació per preparar la posada en marxa dels túnels per on a la tardor han de començar a circular els vehicles. Això implicarà adequar tant la boca Besòs com la boca Llobregat del túnel i fer treballs d'asfaltat, senyalització i recreixement del mur costat mar de la banda Llobregat. A més, es millorarà el paviment a la ronda de Dalt, s'enderrocarà una part de paret del carrer Sabino Arana que connecta amb el túnel de Maria Cristina, i es repararà la calçada d'algunes sortides de la ronda del General Mitre.\nVista de l'estat actual de l'interior del túnel de les Glòries de Barcelona. FRANCESC MELCION\nA més, també s'acabaran els treballs de les sortides d'emergència del túnel de l'AVE Sants-Sagrera d'Adif al carrer Nàpols amb València i amb Independència. El gerent d’infraestructures i mobilitat, Manuel Valdés, ha posat en valor els avenços serà "un canvi molt positiu" per als veïns de la zona, "donat l'alt impacte de les obres els últims anys". També hi haurà millores a les estacions de metro d'Espanya i Vallcarca i es mantindran els talls a la L4 i la L11 fins al setembre per tal fe millorar les freqüències de pas a la L4 i aplicar la conducció autòmatica a tot el tram de la L11.\nAdaptació d'entorns escolars\n46 actuacions per a 66 centres\nEls treballs per millorar i pacificar els entorns de les escoles es repartiran pels deu districtes de la ciutat: Ciutat Vella (2), Eixample (4), Sants-Montjuïc (16), les Corts (3), Sarrià-Sant Gervasi (3), Gràcia (5), Horta-Guinardó (3), Nou Barris (5), Sant Andreu (1) i Sant Martí (4). S'espera que les obres, que també són de baixa intensitat, estiguin a punt per a l'inici del curs escolar al setembre. "Són actuacions molt puntuals i no tenen l’afectació de la resta que estem plantejant", ha concretat Valdés.\nLes pacificacions del trànsit en entorns escolars de Barcelona s’amplien fins a prop d'un centenar\nBarcelona obres ajuntament barcelona


Carlos Lozano reapareix al 'Deluxe' després d'un any desaparegut: «No em fa falta treballar»\nCarlos Lozano reapareix en el 'Deluxe' | GTRES\nEl presentador ha reaparegut després de molts mesos allunyat de televisió\nper Alejandro Cañete 13/09/2021 09:00h\nCarlos Lozano ha tornat a trepitjar un plató després de molts mesos sense fer-ho. El presentador ha estat molt temps allunyat de la televisió, però aquest dissabte reapareixia per tancar algunes qüestions sobre ell. I una d'elles és que l'ha portat a no estar present en el medi que li va donar la fama durant gairebé un any.\nLa presència de Carlos Lozano al Deluxe aquest dissabte era molt esperada. Poc se sabia de com era la seva actual vida. Existia fins i tot certa preocupació sobre el que pogués estar passant pel seu cap després de prendre una decisió tan dràstica. És per aquest motiu que Lozano ha volgut tancar qualsevol rumor sobre la seva vida privada.\nEl que va ser presentador d'Operación Triunfo se sincerava i confessava que ha volgut abandonar la televisió per estar fart de la pressió mediàtica. «Vaig explotar, vaig acabar fart de tot. Va ser quan vaig deixar el del defensor de poble' per culpa d'aquesta senyoreta ... Vaig dir Prou», explicava fent referència als seus enfrontaments amb la seva ex Miriam Saavedra.\nEl fet que ja fos més un personatge del cor que no un presentador de televisió. Carlos Lozano afirmava que no li mereixia seguir entrant a la guerra de platós i que per sort es pot permetre un temps de descans. «Gràcies a Déu, no em cal treballar», sentenciava.\nHa dedicat aquest temps per retrobar-se a si mateix sobretot després de la mort de la seva germana el passat mes de març. «He estat posant les coses al seu lloc», afirmava.\nExplicava com és la seva nova vida fora de Madrid: «M'he comprat un terreny rústic perquè m'agrada el camp. Sóc molt feliç. Deien que estava desaparegut perquè no he agafat el telèfon a ningú».\nA més ha volgut valorar com les seves baralles amb Miriam Saavedra no van fer altra cosa que desgastar-. «Per a mi la traïció és molt important i això em va trencar. La culpa va ser meva perquè hauria d'haver callat. No podia més. A mi ella ja em va demanar disculpes i les he acceptat i assumit. Ja no tinc sentiments per ella, però va estar molt enganxat», relatava sobre ella.\nNo ha entrat a valorar la polèmica sobre l'ex de Mónica Hoyos\nEl presentador no va voler mullar-se sobre una de les últimes polèmiques d'una altra de les seves ex, Mónica Hoyos. No va entrar a valorar el supòsit passat fosc de la seva actual parella.\n«Jo estic separat des de fa 17 anys i el que faci Mònica amb la seva vida tant me fa. Jo vaig parlar amb la meva filla sobre ell i ha quedat tot clar [...] Jo amb Mónica tan sols parlo de la universitat de la nena, les coses fonamentals», afirmava.\nEntre altres temes, també va voler lamentar que Mediaset no li hagi tingut en compte per a algun programa, encara que fos una substitució. Finalment, explicava com ha viscut el contagi de coronavirus: «Quan em van trucar per a la vacuna, ho vaig endarrerir i en aquesta setmana el vaig agafar. Ho vaig passar molt malament, semblava que m'havien donat una pallissa. Vaig passar por, perquè sempre creus que no et passarà a tu fins que et passa».\nMesos d'absència després de protagonitzar múltiples programes\nAquesta presència de Carlos Lozano al Deluxe arribava després de mesos sense trepitjar Telecinco. L'última vegada que ho havia fet va ser el passat mes de desembre de 2020.\nDurant aquests mesos, s'ha mantingut totalment allunyat de la premsa del cor. Lluny quedaven aquells moments que va protagonitzar després de ser concursant de Supervivientes o GHVIP. Ell mateix es confessava molt penedit per haver entrat en aquest tipus de joc als platós amb el seu ex.


Maquillatge Fàbrica de Fàbrica i OEM / Cosmètics personalitzats | Maquillatge de Bickffee\nBanffee Makeup - Fàbrica de maquillatge professional& Fabricant de cosmètics personalitzats\nEquip de Banffee\nVídeo de producció\nProductes de maquillatge dels llavis\nFregador de llavis\nPintallavis de vellut\nGloss de llavis sense pal\nLínia de llavis\nProductes de maquillatge facial\nConfiguració solta pols\nProductes de maquillatge d'ulls\nOmbra d'ulls brillant/purpurina\nPARA I GAUDEIX DE LA TEVA BELLESA\nDeixa que el maquillatge Banffee s'estengui per tots els racons del món! Som el fabricant professional de cosmètics OEM i ODM.\nBanffee Makeup és un professionalfàbrica de maquillatge i fabricant de productes cosmètics a la Xina per a tot tipus de cosmètics per als ulls, cosmètics per a la cara i cosmètics per als llavis. Els nostres productes principals inclouen llapis de llavis, paletes d'ombres d'ulls, delineadors d'ulls, fonaments, pols premsat, il·lustrador& bronzejador, etc.\nBanffee Makeup és els fabricants de cosmètics a l'engròs que tenen cosmètics de marca pròpia per a l'engròs i també ofereixen servei OEM/ODM.\nOmbra d'ulls mate\nPaleta d'ombres d'ulls\nDelineador de llavis\nSet de pintallavis\nSom el OEM professional& ODM fabricant de maquillatge, que estableix recerca i desenvolupament, producció i vendes en un. Tenim la bona reputació del nostre equip avançat, equip de vendes professional, fort R& Equip D durant més de 10 anys, el subministrament de matèries primeres de tot el món. Banffee Makeup ofereix un servei professional personalitzat per a tot tipus de productes cosmètics. Si esteu buscant un fabricant OEM de cosmètics, poseu-vos en contacte amb nosaltres.\nInvestigació:Els clients indiquen el factor de forma desitjat, les especificacions de rendiment, el cicle de vida i els requisits de compliment.\nDisseny: L'equip de disseny està implicat des de l'inici d'un projecte per garantir els millors productes dissenyats a mida per satisfer les necessitats dels clients.\nGestió de la qualitat: Per tal de subministrar estructures d'alta qualitat, mantenim un eficaç& Sistema eficient de gestió de la qualitat.\nBanffee Makeup ofereix solucions integrals per a marques de maquillatge inicials: ofereix una sèrie completa de serveis de personalització, com ara disseny de marca, disseny d'envasos de productes, anàlisi de posicionament de multituds en el mercat de marques, desenvolupament i producció de productes, formació en vendes de productes, etc.\nCom a fàbrica/fabricant de maquillatge amb 16 anys d'experiència, Banffee Makeup és capaç de proporcionar cosmètics d'alta qualitat a preus competitius.\nEls productes no només són afavorits pels consumidors nacionals, sinó que també s'exporten al sud-est asiàtic, Orient Mitjà, Àfrica, Ea...\nTenim la bona reputació del nostre equip avançat, equip de vendes professional.\nBanffee pot proporcionar fórmules personalitzades, paquets personalitzats, disseny gratuït, servei d'enviament i també servei postvenda...\nLliure de crueltat& vegà\nLes sèries de productes inclouen ombres d'ulls, pintallavis, lluentor de llavis, bàlsam labial, celles, delineador d'ulls, rímel, base, sublimador, c...\nGuangzhou Banffee Cosmetics Co., Ltd. es va establir el 2015. La seva seu i R&La base D es troba al parc industrial de la ciutat de Jianggao, districte de Baiyun, ciutat de Guangzhou, que té un ric entorn cultural. L'empresa se centra en el desenvolupament, disseny, producció, vendes i cadena de subministrament de cosmètics d'alta tecnologia, una fàbrica de maquillatge integrada i un fabricant de cosmètics personalitzats.\nDesprés de 7 anys de desenvolupament, Banffee Makeup ha obtingut les certificacions ISO22716, GMP, SGS, FDA i té un equip tècnic propi d'investigació i desenvolupament, un taller de producció GMPC a gran escala, un equip de producció modern totalment automàtic i un subministrament internacional. cadena d'importació de matèries primeres. Ara s'ha convertit en una empresa de productes de maquillatge coneguda en la indústria cosmètica, surt la seva pròpia marca KILLFE. Si busqueu fabricants de cosmètics OEM professionals i fiables, poseu-vos en contacte amb nosaltres.\n16 anys d'experiència en l'àrea de Cosmètica.\nEmpresa verificada amb moltes certificacions.\nServei únic per als nostres clients.\nAquí teniu les últimes notícies sobre la nostra empresa i sector. Llegeix aquestes publicacions per obtenir més informació sobre els productes i la indústria i així inspirar-te per al teu projecte. Creiem fermament que hem d'aprendre que una pell ben cuidada pot aconseguir coses que moltes mai us heu imaginat que podríeu aconseguir.\nLes millors paletes d'ombres d'ulls de vacances a Banffee Makeup\nLa sorprenent gamma de paletes d'ombres d'ulls de vacances a Banffee. A part dels magnífics colors i matisos, hi ha diversos...\nNou producte Banffee\n——Després dels productes bàsics per a la cura de la pell, Banffee va llançar productes de maquillatge de base multiacció per ampliar la línia de productes existent...\nDelineador de llavis transparent: manté el teu pintallavis intacte durant tot el dia\nCom tots els productes de maquillatge, els delineadors de llavis clars fan la vida més fàcil. Quins són els seus beneficis i com evita les taques...\nEls avantatges del lluentor de llavis natural i com seleccionar el millor brillant de llavis natural\nEls #Best brillants de llavis naturals són una cura real per als llavis humans trencats i esquerdats. Feu clic aquí per saber com són beneficiosos...\nOn posar el marcador a la cara?\nPas a pas on posar el marcador a la cara i aplicar-lo per millorar el front, les galtes i el nas...\nQuin pintallavis és millor per a l'ús diari?\nEi, seguim en contacte!\nSi teniu cap pregunta sobre els nostres productes o serveis,\nno dubteu a posar-vos en contacte amb l'equip d'atenció al client.\nMOQ: 1000 unitats\nCom ho fem Trobem i definim global\nEl primer que fem és reunir-nos amb els nostres clients i parlar dels seus objectius en un projecte de futur.\nDurant aquesta reunió, no dubteu a comunicar les vostres idees i fer moltes preguntes.\nGuangzhou Banffee Cosmetics Co., Ltd. es va establir l'any 2015. Ens centrem en el desenvolupament, disseny, producció, vendes i cadena de subministrament de cosmètics d'alta tecnologia.\nNO dubteu a CONTACTAR-NOS\nAdreça: sala 307, edifici 4, núm. 4, centre de l'aeroport de Groenlàndia, districte de Huadu, Guangzhou


PUIGCERDÀ VIU AMB INTENSITAT 5 DIES DE FESTA MAJOR – Cerdanya, 16-07-18 – Pirineus TV\nDes de dijous i fins aquest dilluns festiu, Puigcerdà ha viscut amb intensitat Festa Major del Roser que, com sempre, ha omplert la vila d'activitats per a tots els públics. El cartell d'enguany ha comptat amb una trentena de propostes, com ara cercaviles de gegants, ball, espectacles infantils, sardanes, una festa holly i també un espectacle casteller a la plaça Santa Maria. Tampoc hi ha faltat grans dosis musicals: divendres, Nit Jove amb els Catarres, i diumenge el grup Hotel Cochambre, ha fet vibrar el públic concentrat a la carpa instal·lada a la plaça del Call. Els més valents han participat aquest dilluns al matí a la tradicional pujada refrescant a l'estany i, tot i que el cel era ben tapat, molts s'han atrevit a capbussar-s’hi.\nDes del consistori fan un balanç positiu de la participació que ha tingut enguany la festa major.\nEl gran sarau de fi de festa de la nit a l’envelat posarà punt i final a la Festa Major del Roser 2018. Puigcerdà es prepara ara per la Festa de l’Estany, que tindrà lloc el darrer cap de setmana d’agost, coincidint amb la Festa Major de la Seu d’Urgell.


L'IPC anual a Ponent i l'Alt Pirineu i Aran puja 4 dècimes al maig i es manté per sobre dels 9 punts - Teleponent\nInici Economia L’IPC anual a Ponent i l’Alt Pirineu i Aran puja 4 dècimes...\nL’IPC anual a Ponent i l’Alt Pirineu i Aran puja 4 dècimes al maig i es manté per sobre dels 9 punts\nEls aliments i les begudes mantenen la tendència alcista mentre que el descompte de carburants els rebaixa un 2,3%\nEls preus han pujat 4 dècimes a les comarques de Ponent i l’Alt Pirineu i Aran durant el mes de maig i l’Índex de Preus al Consum (IPC) interanual ha tancat el mes al 9,6%.\nÉs el segon percentatge més elevat de tota la sèrie històrica que es remunta al gener de 1994 i només el supera el del passat mes de maig, que l’IPC es va situar a la xifra rècord de l’11%. Els aliments i les begudes han mantingut la tendència alcista dels preus i han pujat 9 dècimes arribant a un percentatge del 10,7%.\nEn canvi, els serveis bàsics com la llum i el gas, i els carburants, s’han abaixat un 2,3%, en part gràcies al descompte de 20 cèntims que aplica l’Estat dins el paquet de mesures anticrisi.\nMalgrat la davallada del 9,2% dels preus a l’abril, després de batre rècords al març amb un 11%, el passat mes de maig van tornar a pujar a la demarcació de Lleida fins a arribar al 9,6%.\nA banda de la cistella de la compra, també s’ha encarit la roba i el calçat, que han passat del -0,8% a un 1,4%.\nEls mobles i articles de la casa també han pujat 1,8 dècimes i el transport s’ha encarit 1,6 punts. Així mateix, també han pujat 4 dècimes els preus de la restauració.\nA banda dels carburants, els preus que baixen han estat els de la sanitat, les comunicacions, l’oci i la cultura, i l’ensenyament.\nArticle anteriorJornada per conèixer la realitat dels campaments de persones refugiades sahrauís\nArticle següentReunió al Parlament de Catalunya per parlar de les Rodalies de Lleida


ACTUALITAT – Pàgina 3 – Escola Pia Santa\n18 Febrer, 2019 per Júlia Dubos 0 comentaris\n14 Febrer, 2019 per epiasantaanna 0 comentaris\nUn grup d’alumnes de 4t d’ESO va col·laborar el passat 13 de febrer amb la campanya de donació de sang. Els alumnes es van dirigir a l’escola de Santa Anna centre i van treballar com a voluntaris tota la tarda. La seva tasca va consistir en ajudar als donants a […]\nEl dia 5 de febrer els nois i noies de tercer d’ESO van anar de visita al Parlament, però només hi van anar uns quants. Cada classe va escollir a 5 membres del grup, els quals eren els afortunats d’anar-hi. Aquests alumnes escollits reconeixen que “era una oportunitat per conèixer […]\n7 Febrer, 2019 per Júlia Dubos 0 comentaris\n1 Febrer, 2019 per 0 comentaris\nEl coordinador de 2n cicle, Sergi Atienza, ha comunicat als alumnes que durant l’hora del pati es reduirà l’espai als que juguen a futbol. Aquesta mesura no agrada als que sí que volen jugar-hi, ja que creuen que necessiten més espai. Aquesta decisió prové de les queixes dels alumnes que […]


famílies Archives > Llavors de Vincle\n> Blog > famílies\nSant Joan amb Llavors de Vincle\nBuscàvem un Sant Joan especial. Teníem ganes de viure’l connectats en família i envoltats d’altres famílies en la natura.\nper Llavor famílies 28 de juny de 2017\nDurant l'última setmana d'agost amb la llavor famílies vam organitzar una acampada a casa de camp de la meva família on he passat molts caps de setmana i estius. Em feia molta il·lusió que els petits poguessin gaudir igual que ho feia jo del espai i del bosc del voltant, així ha estat gràcies a [...]\nper Marta Sala 25 d'octubre de 2016\nLa llavor famílies es va reunir el passat 5 d’abril, i pel que sembla va ser una reunió molt i molt fructífera on es van concretar moltes activitats i trobades.\nper Llavors de vincle 8 de maig de 2016\nEl passat 21 de febrer, famílies de Llavors de Vincle, ens vam trobar a Alcanó.Concretament a ARRE, una associació sense ànim de lucre, dedicada a la recuperació i rehabilitació d’equins. ARRE, ho porten voluntaris que dediquen el seu temps a cuidar i a atendre als cavalls que per motius insignificants i absurds s’haurien sacrificat. Sortosament, […]\nper Isabel Escuer Morell 24 de febrer de 2016


Dues xiquetes d’Alboraia, premiades en el Concurs Digital de Dibuix de Aqualia\n• Els treballs de Telma Giménez i María Bosch han sigut triats entre els dels més de 10.500 alumnes de 3r i 4t de Primària participants de tota Espanya\nL’alcalde d’Alboraia, Miguel Chavarría, acompanyat pel responsable d’Aqualia en el municipi, José Miguel Ibáñez, ha entregat un smartwatch a Telma Giménez Martí, del Col·legi Parroquial Don José Lluch, i a María Bosch Máñez, del CEIP Ausias March, per quedar finalistes en la categoria individual del Concurs Digital de Dibuix d’Aqualia. Els seus treballs han sigut triat entre els dels més de 10.500 alumnes de 3r i 4t de Primària participants de tota Espanya.\nJosé Miguel Ibáñez, d’Aqualia, ha explicat que “el concurs pretén conscienciar i educar als més xicotets sobre la importància de l’aigua i el treball que hi ha darrere d’obrir l’aixeta i de disposar d’aigua de qualitat. Un any més, amb aquest certamen, Aqualia pretén enfortir el rol pedagògic en l’educació mediambiental i en un consum conscient del recurs”.\nEn les dues últimes edicions i, dins del marc de l’agenda 2030, acordada per l’Assemblea de Nacions Unides, la temàtica del Concurs està girant entorn dels Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS) posant èmfasi en l’ODS6, “aigua neta i sanejament”, entorn del site www.aqualiayods6.com. Els escolars participants han creat el seu propi Planeta 2030 en el llenç del dibuix, demostrant a més conéixer molt bé el cicle integral de l’aigua i els ODS.\nPer part seua, l’alcalde ha felicitat les joves premiades i ha manifestat que “l’aigua és un bé molt valuós, cada vegada més escàs. Per això conscienciar des d’edats primerenques és fonamental i molt important que la infància ajude a conscienciar a la població adulta. Les nostres decisions i hàbits quotidians influeixen en l’evolució dels problemes mediambientals i tenen repercussions per a tots, per això tots i totes hem de contribuir al compliment dels objectius de desenvolupament sostenible en la mesura de les nostres possibilitats”.\nUn any més i, des del mateix site www.aqualiayods6.com, els dos personatges protagonistes, Aqual i ODS 6, animen als més xicotets a sumar-se a un repte Aqua-Olímpic i promoure entre tots l’ús sostenible de l’aigua. Una nova competició que posa en valor l’esperit per la cura de l’aigua, la solidaritat, la companyonia, l’esforç i l’amistat.\nLes Aqua-Olimpíades serviran de teló de fons per a explicar als més xicotets l’Agenda 2030 i els Objectius de Desenvolupament Sostenible (ODS). Enguany el llenç del dibuix consistirà a dissenyar una escena de la seua pròpia ciutat Aqua-Olímpica, en la qual hauran de contestar amb èxit, abans de començar a treballar sobre el llenç, a tres preguntes relacionades amb la gestió del cicle integral de l’aigua i la seua importància a l’hora de cuidar del planeta.\nEn finalitzar i, en la nova secció Aqua-Reptes del Futur, podran aportar la seua visió sobre quins creuen que són els principals desafiaments d’ací al 2030. En aquesta nova aventura, Aqualia anima als xiquets i les xiquetes al fet que adopten senzills hàbits en el seu dia a dia que ajuden a millorar el nostre món. Els treballs podran presentar-se fins al pròxim 20 de maig.\nEls participants opten a aconseguir 10 premis individuals, 10 bicicletes, una per a cada xiquet guanyador; 250 premis per als xiquets finalistes, consistents cadascun d’ells una targeta per a material esportiu; i 1 premi col·lectiu per a un col·legi, consistent en una targeta de 1.000 euros per a material educatiu. El nom dels guanyadors es difondrà, a partir del 5 de juny del 2022 (Dia Mundial del Medi ambient), a través de la web d’Aqualia (www.aqualia.com), en la pròpia web del Concurs, en totes les oficines d’Aqualia i a través del compte de Twitter @aqualia.\nPrevAnterior11 col·legis participen en la VI Trobada Municipal de Cors de Centres Educatius\nSegüentValència Culinary FestivalNext


Notícies - El PSC acusa Recoder de 'falta d'ambició' per aconseguir la ubicació del nou hospital\nEl PSC acusa Recoder de 'falta d'ambició' per aconseguir la ubicació del nou hospital\nel 22/mar/06 Josep Gimeno Societat PDF\nEl PSC acusa l'alcalde de 'falta d'ambició' per aconseguir que l'hospital de referència es construeixi a Sant Cugat. Els socialistes neguen que existeixi una decisió política per ubicar el centre mèdic a Rubí tal com ha denunciat Lluís Recoder aquesta setmana\nAbans de conèixer la situació final de l'hospital, el PSC ha assegurat que l'Ajuntament de Rubí ha lluitat per aconseguir la construcció del centre mèdic a diferència de Sant Cugat. Els socialistes remarquen que el consistori veí ha ofert tres terrenys diferents, dos dels quals són de titularitat municipal, mentre que Sant Cugat n'ha ofert un i propietat de l'INCASOL.\nSalvador Gausa és portaveu del PSC.\nL'Ajuntament de Rubí ha ofert tres terrenys per lluitar per la ubicació de l'hospital, mentre que Sant Cugat només n'ha ofert un.\nEl PSC ha negat que existeixi una decisió política per ubicar el nou hospital a Rubí tal com ha afirmat Recoder aquesta setmana. Els socialistes demanen a l'alcalde que faci denúncies amb claredat si té constància d'aquest tracte de favor cap a la ciutat veïna. Segons els socialistes, les paraules de Recoder són 'lamentacions' i 'victimistes'.\nEscoltem Salvador Gausa.\nS té coses a denunciar, demanem a l'alcalde que ho faci amb claredat i contundència.\nEls socialistes subratllen que l'actual govern català dóna resposta a les necessitats sanitàries de la comarca amb el nou hospital. Segons el PSC, els executius de CiU van ser incapaços de solucionar els dèficits mèdics de la zona.


Ni oficina antifrau, ni oficina contra els delictes ecològics | Cerdanyola Informa\nEn cas que el govern no anunciï la creació d’aquest observatori, el Compromís engegarà el funcionament d’aquest nou ens en cas de guanyar les eleccions del proper mes de maig.\nD’aquesta declaració a l’actualitat han passat quatre anys, un govern de Compromís, i una nova mentida que no sortirà a cap vídeo de campanya de Compromís (Guanyem Cerdanyola) durant aquests dies.\nLa proposta de Compromís de la creació de l’oficina antifrau o l’oficina de delictes ecològics s’ha quedat en fum, malgrat que a Cerdanyola hi ha molts interrogants oberts, molts responsables que trobar, i molts delictes ecològics que, dia rere dia, estan afectant la salut de les ciutadanes.\nEra més que evident que Cerdanyola necessitava – i necessita – un observatori antifrau. I això ho sabia Compromís abans d’entrar al govern, que ho va afegir al seu programa per tal que tinguem un mecanisme que vetlli per l’ús ètic i transparent dels recursos públics, que tingui capacitat de fiscalitzar i donar total transparència a l’acció de govern.\nLlavors, fins va quatre anys, amb Compromís a l’oposició, lamentava que “no hi ha cap voluntat per part dels partits polítics de PSC i ICV d’introduir mesures que garanteixin la transparència (més aviat al contrari), tampoc pel que fa a l’ús que en fan les empreses privades contractades pel govern de Cerdanyola i que fan ús d’aquests diners públics. És evident que, una vegada Compromís ha agafat el govern municipal, tampoc ha tingut cap voluntat per la creació d’aquesta oficina antifrau.\nAquesta tasca no és la que legalment té assignada l’interventor de l’Ajuntament. Creiem, a més, que aquesta figura evitaria que aquesta mena d’informacions degeneressin sempre en guerres partidistes.\nPer tots aquests motius el Compromís presenta a la resta de grups polítics de Cerdanyola una proposta per a crear una oficina antifrau. Aquesta oficina havia de tenir, segons Compromís, les característiques següents:\nAquest ens a mode de servei municipal, i convenientment reglamentat, tindrà la funció de fiscalitzar tots els àmbits municipals per donar total transparència a l’acció de govern. Es dotarà d’una estructura que garanteixi el rigor de la seva escomesa i es renovarà periòdicament.\nAccés immediat i preferent a tota la informació, especialment a la de caràcter econòmic per part de polítics i tècnics, amb dret a recollir còpies de factures i contractes. Això hauria d’incloure la informació relativa a les empreses municipals.\nUn mitjà per rebre tota mena de denúncies de la ciutadania per tal de fer una primera investigació.\nObligació d’acudir als tribunals com a denunciant en els casos en que hi hagi indicis de conductes més greus.\nObligació de redactar un informe periòdic informatiu que hauria de presentar-se amb la màxima publicitat als mitjans informatius municipals.\nTampoc existeix l’oficina municipal de delictes ecològics\nUn altre punt important la nostra ciutat que Compromís en el govern municipal ha passat per alt és la creació d’una oficina municipal de delictes ecològics, amb control ciutadà.\nAquest ens és imprescindible per una ciutat com la nostra, on les grans empreses i les administracions han comès – o ho han permès -, presumptament, delictes mediambientals, com és el cas dels abocadors tòxics descontrolats, que és el segon desastre mediambiental més greu de Catalunya.


Ciutat Meridiana: el barri més pobre de barcelona, també a nivell energètic – ECOSERVEIS\nCiutat Meridiana: el barri més pobre de barcelona, també a nivell energètic\nby Web Ecoserveis\t5 febrer, 2019\nCiutat Meridiana forma part del Districte Nou Barris de la ciutat de Barcelona. Aquest districte es troba situat a la part Nord de la ciutat, entre la Serra de Collserola, a l’Oest i el Districte de Sant Andreu a l’Est, limitant pel Sud amb el Districte Horta-Guinardó. Situat a la part més Nord de Nou Barris, juntament amb Vallbona i Torre Baró, el barri es troba envoltat de diverses infraestructures, via del tren i autopista, i té una orografia força accidentada.\nAquest barri va esser construït sobre uns terrenys que havien estat destinats per a la ubicació d’un cementiri, però considerat com un lloc massa humit va ser desaprovada la seva construcció, donant pas a una especulació urbanística amb l’edificació d’un conjunt de blocs d’habitatges situats sobre fortes pendents, amb orientació Nord i amb una manca de serveis urbans i equipaments bàsics.\nA dia d’avui aquest barri és el més pobre de tota la ciutat de Barcelona (veure l’estadística per barris), amb un índex IRF de 37,5 l’any 2012.\nEcoserveis, ja en l’any 2009, va elaborar un pla de xoc contra la pobresa energètica en aquest barri en el marc del projecte europeu EPEE, però llavors ningú reconeixia aquesta problemàtica. Tot i el poc suport, vam seguir treballant amb els Serveis Socials del barri, amb diferents entitats i amb els veïns oferint formació i informació bàsica en energia donada la situació d’urgència energètica.\nAquest 2014, en el marc del projecte Fuel Poverty Group de la Fundación ABD i Ecoserveis, seguirem donant suport i assessorament energètic als usuaris que pateixen una situació de pobresa energètica a Ciutat Meridiana.\nA continuació pots veure el programa Latituds sobre Pobresa Energètica estrenat el 5 de febrer de 2014 al canal 33:\nTags: Barcelona,Barris,Pobresa energètica\nComencem el projecte “Reforma Passiva-Consciència Activa”


Publicat 22/9/2019 11:35:25CET\nL'escriptora Rosa Ribas explora la complexitat de les relacions familiars a la seva novel·la 'Un afer massa familiar' (Tusquets/Capital Books), la primera entrega d'una sèrie que beu del gènere negre protagonitzada per una família de detectius del barri de Sant Andreu, a Barcelona.\nLa nova obra --la seva tretzena novel·la-- és un relat que fusiona dos dels temes favorits de l'autora: les "històries de famílies complicades" i els detectius, ha explicat Ribas en una entrevista d'Europa Press.\nL'autora ha assegurat que volia escriure una "novel·la familiar" i que s'ha servit del gènere negre per crear la paradoxa entre membres d'una família que es dediquen a investigar, alhora que s'oculten secrets entre ells.\n"És gènere negre, sobretot perquè toca el tema familiar, un dels més negres que hi ha", ha valorat Ribas.\nDesprés de la publicació de l'obra, que Ribas ha gestat durant dos anys, l'escriptora ha conclòs que "de vegades és millor no saber" i que l'excés de coneixement pot destruir, encara que reconeix que la necessitat de conèixer és innata en l'ésser humà.\nLa construcció de la memòria és un altre dels punts que l'escriptora aborda en la seva nova obra, i considera que és un relat "fet a mida" perquè l'individu tendeix a adaptar els seus records a la imatge que té de si mateix.\nAquestes modificacions fan de l'ésser humà un narrador i un mentider "per naturalesa", ha valorat l'autora.\nTOLERÀNCIA DE LA MICROCORRUPCIÓ\nLa crítica social també és present en la nova novel·la de Ribas, que ha abordat des d'un 'minicacic' en el sector de la construcció, i ha considerat que s'han creat estructures a nivell de barri: "És cosa que estava allà, no he anat a buscar-ho", ha assegurat l'escriptora.\nRibas ha assenyalat que, al seu parer, la normalització i l'arrelament de la 'microcorrupció' en entorns quotidians ha incidit que es produeixi "un nivell de tolerància més alt a la gran corrupció".\nSi bé Ribas ha reflexionat que la corrupció és "un problema humà", considera que en altres països, com Alemanya --on viu des de fa més de dues dècades--, no se l'aplaudeix i està més castigada.\nL'explotació laboral dels immigrants és també objecte de crítica de l'autora, qui assenyala que està arrelada a la societat.


Acostem GeoGebra a les aules | ICE. Institut de desenvolupament professional\nAcostem GeoGebra a les aules\nEl curs està adreçat al professorat de secundària que vol treballar amb el programa GeoGebra per poder fer-lo servir per a la millora de l’ensenyament i de l’aprenentatge. Es tracta de contribuir a millorar l’assoliment de les competències bàsiques en l’àmbit matemàtic.\nEl títol d’aquest curs és el mateix que el de la darrera jornada GeoGebra a Barcelona. Aquest programa ha anat avançant en els últims anys com a recurs de gran valor a l’aula i cada cop té més eines per fer servir. Ja disposa d’una finestra per a tres dimensions que obre un camp fins ara inabastable, perquè els recursos o no eren programari lliure o eren d’un nivell molt elevat tant per a l’alumnat com per al professorat.\nL’abast del programa va des del parvulari fins al segon curs de batxillerat. Una activitat per a l’alumnat d’infantil es pot fer servir a segon de batxillerat només donant visibilitat a alguns elements que apareixen en la creació de l’activitat.\nEls objectius del curs es basen en les tres maneres de fer servir GeoGebra a l’aula proposades pel professor Mark Dawes, de la Universitat de Cambridge:\nPresentar conceptes per a les explicacions que donem a l’aula o per a la resolució de problemes.\nProposar problemes o activitats competencials a l’alumnat amb arxius GeoGebra específicament preparats perquè els facin servir els mateixos alumnes.\nSuggerir a l’alumnat que creï els seus propis arxius seguint les indicacions del professorat.\nEs donaran a conèixer les novetats que s’han desenvolupat darrerament:\nEls grups GeoGebra, que permeten compartir materials, escriure missatges i comentaris, crear i editar documents de treball amb arxius de GeoGebra de manera conjunta i encarregar tasques amb la possibilitat de fer retroaccions.\nEls llibres GeoGebra, que poden servir com a documents de treball a l’aula.\nEl «mode examen» de GeoGebra, que ens permet utilitzar el potencial del programa com a suport per a la realització de proves (és a dir, com una calculadora gràfica), restringint l’accés a Internet i a altre programari en els ordinadors.\nCada sessió s’articularà al voltant d’una o dues activitats d’entre els diferents blocs temàtics de les matemàtiques: espai i forma; numeració i càlcul; mesura, canvi i relacions; estadística i atzar.\nDurant el curs, les persones participants han d’anar elaborant una activitat utilitzant el programari que s’ha treballat o bé desenvolupant alguna de les propostes que es treballaran a les sessions.\nEn aquest curs es pretén que sigui el mateix professorat el que s’impliqui en la creació de les aplicacions amb el programa pensant en el currículum que ha de desenvolupar, perquè no sempre un arxiu trobat a la xarxa pot servir amb la tipologia d’alumnat que tenim a l’aula. Per facilitar aquest procés de creació s’explicaran les eines bàsiques del programa, que s’aniran completant amb el gran nombre de recursos de què disposa.\nCom a novetat, en aquest curs s’introdueix la possibilitat d’un suport personal a l’aula per part del formador, perquè els coneixements adquirits no es dilueixin en el temps per la manca de seguretat que sovint tenim quan no dominem del tot un programa informàtic, i que fa que no ens engresquem en el seu ús. GeoGebra és una eina que pot arribar a ser molt potent perquè va afegint noves possibilitats, com la de poder avaluar les respostes de l’alumnat en activitats que se’ls ha proposat.\nFormador: Bernat Ancochea Millet\nCalendari i horari: 4, 5, 6, 7 i 8 de juliol, de 9.30 a 13.30 h\nLa feina personal es podrà lliurar, com a màxim, el 13 de juliol\nHores: 30 hores: 20 hores presencials i 10 hores no presencials de dedicació al projecte final\nLloc: Universitat de Barcelona. Campus de Mundet. Edifici de Migdia I, 2a planta. Aula 2103.\nRequisits de certificació: Assistència al 80 % de les hores presencials i lliurament del projecte.


L'INCREIBLE VESTIT MINVANT - BUC DE LLIBRES, SCCL\nL'INCREIBLE VESTIT MINVANT\nTotes les respostes i moltes més, les trobareu a: "l?increïble vestit minvant"\nCap a 1860 va aparèixer la primera indumentària específicament concebuda per permetre el bany públic femení que deixava solament la cara i les mans al descobert, però la decidida incorporació de la dona als plaers de l?aire lliure faria que ben aviat s?iniciés una reducció imparable.\nDe manera gens casual, els grans canvis socials experimentats durant els darrers dos-cents anys, especialment als països occidentals, han anat acompanyats d?una vertiginosa minva de les dimensions dels vestit de bany.\nDels bombatxos al tanga, passant pel mallot i el biquini, una història de moral, prejudicis, modes, sensualitat, audàcia i alliberament. O el que és el mateix: el prodigiós viatge de "l?increïble vestit minvant".\nEl llibre inclou, a cadascun dels capítols, imatges provinents d?anuncis de l?època, gravats i fotografies.


Com un miratge. Proposta de lectura. Català. ESO. edu365.cat\nMaria Mercè Roca va néixer a Portbou l'any 1958. Va estudiar tres cursos de Filologia Catalana a la Universitat de Girona, però va deixar la carrera inacabada. Actualment és diputada al Parlament de Catalunya. Tot i que de ben jove va escriure poesia, els seus inicis literaris es van inclinar pel conreu del conte; posteriorment, va escriure novel·la.\nMaria Mercè Roca s'ha donat a conèixer bàsicament mitjançant els premis literaris. En aquest sentit, ella creu que els premis són útils tant a l'hora de donar-se a conèixer al públic com també pel factor econòmic, ja que, segons va declarar en una entrevista a Serra d'Or, “si vols dedicar-te a la literatura una mica seriosament, has de guanyar diners amb el producte que fas”. Al seu currículum figuren premis tan importants com el Víctor Català (1985), el Josep Pla (1987), el Sant Jordi (1992) o el Ramon Llull (2000). La seva producció literària ha estat, i és, abundosa, i no es limita només a la publicació de novel·la, sinó que també ha fet de guionista per a alguna sèrie de TV3, com és el cas de Secrets de família, conjuntament amb altres autors.\nMaria Mercè Roca creu que la seva literatura té èxit perquè “el lector troba que li parlen de coses que coneix, que d'alguna manera l'emocionen i, a més, no li demanen esforç a l'hora de llegir”; paral·lelament, segons l'autora, els seus llibres intenten: “crear hàbit de lectura”.\nLa seva obra ha estat traduïda a d'altres llengües: alemany, basc, castellà, francès i neerlandès.\nEls seus autors predilectes en literatura catalana són, entre d'altres, Mercè Rodoreda, Manuel de Pedrolo, Montserrat Roig i Josep Pla. En literatura castellana, Delibes i Cela.


L'Oficina Jove organitza cursos de formació per a joves, relacionats amb el món del lleure:\n- Curs de Premonitor/a: (joves de 16 a 18 anys). Aquest curs et permetrà realitzar pràctiques de monitor en els Casals d'Estiu de la Comarca, d'aquesta manera obtindràs l'experiència necessaria per poder dur a terme el curs de monitor/a de lleure i poder-te desenvolupar professionalment en el món del lleure.\n- Curs de Monitor/a:\nEl curs s'estructura en dos blocs: 105h presencials i 45h a distància, a banda de les 160h de pràctiques.\n- Curs de Director/a:\nEl curs s'estructura en dos blocs: 141h presencials i 59h a distància.\n- Monogràfics de lleure:\nEls monogràfics permeten obtenir les competències necessàries per desenvolupar diferents funcions dins el món del lleure. Alguns dels monogràfics que oferim i/o hem ofert a l'Oficina Jove són: Direcció i Gestió d'equips, Monitor/a de Menjador, Gestió de Conflictes, Curs de Diversitat, Monitor/a de Transport Escolar, Curs de Vetllador/a.\nSi estàs interessat/da en algun d'aquests cursos, posa't en contacte amb nosaltres (presencialment, per telèfon, per Facebook, o per correu electrònic) i rebràs un avís al mòbil quan s'obri el període d'inscripció.


Oberta la convocatòria per sol·licitar els ajuts a la cultura - Sant Boi Diari\nOberta la convocatòria per sol·licitar els ajuts a la cultura\nIrene Juárez • 22/08/2020\nEs tracta d’un fons dotat amb 50.000 euros per impulsar i reactivar projectes que tinguin un impacte social i econòmic a Sant Boi de Llobregat.\nNens pintant/ Ajuntament de Sant Boi\nJa es pot tramitar la sol·licitud per obtenir ajuts econòmics en l’àmbit cultural, que l’Ajuntament va aprovar durant la celebració del ple de juny amb un fons dotat amb 50.000 destinat a subvencionar nous projectes culturals amb impacte social i econòmic a la ciutat. També hi poden accedir les escoles i acadèmies de formació en les arts.\nEls ajuts es poden sol·licitar fins al 15 de setembre i es divideixen en dues línies. La primera, dotada amb 20.000 euros, anirà destinada als centres formatius del sector que -recorda l’Ajuntament- han vist minvar els seus ingressos durant els darrers mesos. Els conceptes subvencionables són la contractació de personal docent o les accions per garantir la formació de l’alumnat. L’import no podrà superar els 2.000 euros.\nEls 30.000 euros restants aniran a parar a projectes culturals santboians que desenvolupin entitats, empreses o altres agents durant el 2020. La subvenció cobrirà el 70% del cost de cada activitat o projecte, també fins a un màxim de 2.000 euros. Les subvencions s’inscriuen en el Pla de xoc per a la reactivació social i econòmica de Sant Boi en el context de la pandèmia del coronaviurs, concretament en el programa ‘Reactivem la cultura’.\nA banda, l’Ajuntament ha informat que està preparant la posada en marxa d’un pla de contractació de béns i serveis a agents culturals de Sant Boi, amb una dotació global de 65.000 euros per reactivar els diferents sectors de la cultura local com l’activitat editorial, les llibreries, patrimoni, arts visuals, disseny, audiovisual, música, arts escèniques o dansa.\nTags:pla de xoc ple municipal ple municipal juny 2020 Reactivem Sant Boi\n← De reyes y amos\nPau Capell afronta el repte de l’Ultra Trail del Mont Blanc en solitari →


tobuushi: A dos anys del terratrèmol\nPublicat per Isaac Zamora i Sitjà a 10:22 p. m.\nJo en principi no estic en contra de l'energia nuclear, ara bé; estic a favor d'anar posant energies renovables i deixant de banda les de carbó, gasoil...etc.\nEn el tema de Fukushima cal aclarir que la central va aguantar bé el terratrèmol i el tsunami i que el que va causar els gran danys i problemes en la zona va ser la tardia decissió d'abocar agua de mar al reactors. Tot i que el tsunami es va endur els generadors, uan resposta més adequada hagués evitat molts més mal.\nSi els japonesos decideixen no emprar més l'energia nuclear i anar a la renovables, molt bé; però s'ha d'informar bé a la gent que no es pot canviar el sistema energètic en un dia ni en un any i que de moment esteu gastant unes quantitats ingents de carbó o gasoil (encara que l'energia sigui comprada a fora).\nPer tant, jo engegaria de nou les centrals nuclears per reduir la compra d'energia a fora del pais i planejant i executant una transició a energies renovables.\nel problema amb l'energia nuclear és, a banda des residus que tenen una vida de milers d'anys, que tu no pots pitjar un botó i "apagar" la central.\nUn cop s'eleven les barres de combustible del reactor per a aturar el procés o bé (en situacions d'emergència) es deixen caure les barres de material que aturen la reacció nuclear encara hi ha molt de calor residual al nucli. Aquesta calor necessita molts dies i molt de refrigerant (aigua) per a dissipar-se. Si aquest procés de refredat s'interromp el nucli es fon, l'estructura de la central es danya, hi ha fuites radioactives, etc ...\nJo abans era un defensor de l'energia nuclear, però després del de Fukushima hi veig un gran perill. Passa qualsevol cosa (terratrèmol, inundació, tsunami, atemptat terrorista, incendi,etc) s'espatlla el sistema de refrigeració de la central (i no, no em vull referir a l'aire condicionat dels despatxos) ... i bona nit i tapa't.\nAixò és el que va passar a Fukushima i el que va estar a punt de passar a Vandellòs fa 25 anys\nEls residus de les centrals nuclears es poden reciclar però interessa a ningú. Només França ho fa. De cada barra de combustible se'n recicla vora un 95% o el 5% de rebuig no es radioactiu.\nA Fukushima s'hagués evitat mal majors si tinguèssin les basses d'aigua que es van posar a les centrals de Vandellós i Ascó fa poc. Aboquen l'aigua al reactor i per evaporació retornen a la bassa (dono per fet que hi ha d'haver passos intermitjos per a evitar la radioactivitat; però d'aquesta manera s'hagués evitat mals majors. A més, a Fukushima hi havia varis reactors en parada però va fallar la refrigeració de les barres de combustible.\nUna dada per obre les ments. Cada any more a vora un milió de persones en accident de trànsit. I l'impacte ambiental dels cotxes i contaminació es superior als accidents de Chernòbil i Fukushima, doncs si ambdós son impactes locals (encara que siguin milers de km2) la contaminació dels cotxes (camions, motos...) es global, s'han trobat traces de pols de la combustió de benzina i diesel a la superfície de Groenlandia.\nTot això se sol amagar per interessos, però es així.\nConta quants reactors nuclears hi han i hi ha hagut i quants accidents.\nFrancament em faria molta por viure a prop d'una central d'aquestes després de la desgràcia que hi ha hagut. Sóc partidària a tancar-les totes.\nnuclear? Sí, però de fusió. La de fisió no la vull ni regalada...\nBenvolgut Josep Ma\nVeig que estem bastant d'acord:\n"Els residus de les centrals nuclears es poden reciclar però [no] interessa a ningú" (o sigue, que no es fa en la majoria de les ocasions)\n"a Fukushima hi havia varis reactors en parada però va fallar la refrigeració de les barres de combustible." (el problema és la refrigeració ... si no n'hi ha bona nit i tapa't. La manca de refrigeració per un motiu o un altre ha causat els accidents nuclears de Three Mile Island i de Fukushima, va estar a punt de causar un desastre a Vandellòs i, en el cas de Txernòbil, les proves de seguretat per a saber què passaria en cas d'aturar-se el sistema principal de refrigeració van acabar provocant l'accident que tots coneixem)\n"estic a favor d'anar posant energies renovables i deixant de banda les de carbó, gasoil" (Sí, és el que s'ha de fer ... no ens queda cap altra sortida)\n"jo engegaria de nou les centrals nuclears per reduir la compra d'energia a fora del país [Japó]" (agrade o no agrade, és el que hauran de fer al Japó i és el que farà la Catalunya independent)\nD'altra banda, sí que discrepo en el que afirmes sobre "... que la central va aguantar bé el terratrèmol i el tsunami i que el que va causar els gran danys i problemes en la zona va ser la tardia decissió d'abocar agua de mar al reactors". Els generadors que feien funcionar el sistema de refrigeració també formaven part de la central. Respecte a abocar aigua de mar als reactors era l'única solució. Si la van ficar en marxa tard jo crec que va ser perquè el nivell de destrucció era tal que no van poder implementar-ho a temps\nHola de nou Anònim\nRespecte al tema de la refrigeració, aquest no va ser el problema de Txernòbil. Per ordre del govern rus, i en contra dels operaris de la central, es va ordenar practicar una sèrie de processos de seguretat, a partir de reduïr la potencia del reactor; però en comptes de davallar gradualment va pujar exponencialemnt. Al no tindre tots els protocols de seguretat, sensor, etc quan es van donar compte el reactor ja s'havia deformat per la calor i les barres de control no entraven pels forats i al final va explotar el reactor (no tenia edifici de contenció).\nRespecte a Fukushima, quan em refereixo a que al cental nuclear va aguantar el terratrèmol i tsunami, aclareixo una mica les coses. Tota la estructura va aguantar el terratrèmol, molt millor del que estava calculat. El tsunami només es va endur els generadors d'emergència i poc més (que ja es greu), però els edificis on hi han els reactors no van petir grans danys. Pel que he llegit els principals problemes dels 6 reactors de fukushima son dos, el primer que es va trigar massa a reactivar els generadors o fer-ne arribar d'altres i segon, el fet d'endarrerir la decissió d'abocar aigua salada als reactors, i piscines, per a refredar-los va provocar les explusions d'hidrògen i les emissions de radioactivitat a l'atmosfera i terrenys propers.\nFins a cert punt es lògic evitar d'abocar aigua salda que deixarà fora de serveis els reactors nuclears però, davant l'emergència del moment, crec que aquest punt era totalment inevitable.\nBé, penso que hauriem d'anar acabant el tema i no marejar a en tobuushi.\nPer cert, carquinyol, l'energia de fusió va per llarg, fins el 2030 o 2040 no hi haurà cap reactor comercial. L'ITER es només un experiment per a demostrar que el projecte es viable. Ara el dia que funcioni, serà una revolució.\nHola a tothom perdoneu que no us hagi agrait els comentaris, quina sort poder comptar amb opinions de tanta qualitat.\nPunyeta! Hauré de millorar molt la qualitat del blog per estar a l'alçada!