Regulant la suspensió (Rock Shox REBA) : Arreplegats BTT\nPublicat per Jordi Marina a les 21:40\nAprofitant que tenia un moment lliure, m'he dedicat a regular una mica la suspensió. L'altre dia, la vaig trobar una mica dura, i he repassat una mica les pressions.\nAixò m'ha donat la idea de fer un minitutorial per explicar com funciona i per que serveis cada regulació de la Rock Shox REBA.\nPrimer farem una descripció de les parts de la suspensió.\n-Barra dreta, a la part superior trobem el bloqueig, bé sigui manual o remot, a la part superior (del bloqueig i no en tots els models) trobem el GATE (més tard parlarem sobre ell). En la seva part inferior (no en tots els models) trobem el rebot (tortuga-llebre).\n-Barra esquerra, a la part superior trobem la vàlvula positiva (+) i a la part inferior la càmera negativa (-).\nCom funciona la forquilla?\nLa forquilla treballa amb aire, i es basa en el DUAL AIR, que és un sistema de càmeres de contra posició d'esforços, és a dir es fan la competència una a l'altre. La càmera positiva té més quantitat d'aire (el recipient és més gran) i la negativa per contra té menys quantitat d'aire (és més petit el recipient). Això no té res a veure amb la pressió, ja que la pressió és l'esforç que exerceix aquest aire en sortir de la càmera o el que és el mateix el que comprimim aquest aire dins de les cambres (càmera + i -). Ara bé si descompensem les pressions de les càmeres aconseguim que unes de les càmeres "guanyi" a l'altra amb la qual cosa s'endurirà cap al costat contrari de la cambra amb més pressió.\nPer evitar tenir una forquilla "rebotona" (que ens escup en excés la forquilla cap al seu punt de repòs) les càmeres han d'estar igualades o, si no la negativa (-) ha de tenir una pressió inferior (sense que la diferència es redueixi més d'un 15% a la positiva) en cas contrari tindrem una forquilla poc sensible amb un tacte aspre i poc progressiu. La millor manera de comprovar aquest efecte és inflar (sense passar-nos més de 20-30 PSI) la càmera negativa més que la positiva i veurem com la forquilla minva en el seu recorregut.\nUn incís amb les bombes\nQuan inflem les cambres hem de posar exactament el mesurament que desitgem i retirar la bomba. Tot i que s'escolti com una pèrdua d'aire (phisss. ..), aquest aire és el que queda en el ràcord (maneguí de goma que connecta la bomba a la vàlvula) de la bomba que està a la mateixa pressió que dins de la cambra i al deixar-lo anar s'escapa aquest aire. Moltes persones pensen que aquest aire s'escapa de la cambra, per evitar això les bombes de pressió ja tenen una vàlvula especial. Quan tornen a muntar la vàlvula per comprovar ¿que passa? ha perdut aire, per descomptat és el que s'ha introduït de nou dins el rècord de la bomba.\nTornant al tema que les càmeres no tenen el mateix volum d'aire. La negativa al tenir menys quantitat d'aire a la cambra es perd molta més quantitat en proporció a la positiva (positiva uns 0.5 PSI) en connectar el rècord (negativa tranquil · lament 15-20 PSI) pel que posem el crit al cel que la negativa perd aire, una mala passada que ens juga la forquilla tornant bojos i pensant que la forquilla perd aire per la càmera negativa.\nLes bombes de pressió professionals (últimament ja no es troben, benvinguts a l'era de la fabricació xinesa) tenien el record molt curt (2 cm) i una rosca manual a la punta de la bomba que la feia estanca al girar per evitar al desconnectar i connectar que passés aire dins de la bomba (les més cares tenien vàlvula automàtica), a part d'un punxo retràctil a l'interior de la vàlvula que estrenyia l'obús, que es retrocedia amb una rosca (un gir complet de la rosca) per evitar que en deixar anar la vàlvula deixés anar res d'aire (ni de la cambra ni del ràcord). Si volem fer una prova per veure que això és cert treure l'aire de les dues cambres i començar per la positiva, veureu que heu de tacar moltes vegades per omplir fins a 70 PSI (podeu comptar-les), ara fer la mateix operació amb la negativa i veureu que cal manxar moltes menys vegades per aconseguir aquests mateixos 70 PSI, la pressió a la que el comprimim és la mateixa però la quantitat d'aire no.\nPosant la pressió correcte\nLa càmera positiva és la que sosté el nostre pes. Variant la pressió ajustem la precàrrega (SAG). La càmera negativa actua en contra de la positiva, fent força perquè aquesta es comprimeixi. Regula la sensibilitat inicial. Amb més pressió, més sensible. La pressió de la càmera negativa mai ha de superar a la de la positiva, ja que la forquilla perdria recorregut sense guanyar més sensibilitat. La posició de màxima sensibilitat és en la que la pressió de les dues cambres l'igual. Per ajustar la càmera positiva el millor que pots fer directament és col · locar una brida a la barra i fer directament la infal · lible prova del SAG: Dóna una pressió a la càmera positiva tal que la forquilla s'enfonsi un 15-20% amb el teu pes (la rebaixa és força progressiva, i encara que li regalis 2 cm sol amb el teu pes a sobre serà complicat fer-li límits). Després dóna a la càmera negativa una pressió sobre un 10% menor que la positiva. Aquest és un bon ajust de partida. Prova a veure que tal va:\n-Si et notes que et balanceja amb el pedaleig: baixa la pressió de la negativa de 10 en 10 psi fins a estar còmode\n-Si et sembla poc sensible amb els petits sots: puja la pressió de la negativa fins a un 5% menys de la positiva i prova, si segueixes volent més sensibilitat doncs iguales les 2 pressions.\n-Si et costa trobar-li el límit, fins i tot amb salts grans, baixa la pressió de la positiva també de 10 en 10 psi (enrecorda't de baixar també la negativa, conservant la relació de pressions + / - que tenies abans). En baixar la càmera positiva, si et comença a balancejar molt amb el pedaleig acabes baixant la negativa fins que no ho faci.\n-Si et fa molts límits, dons contrari: puges la positiva i proporcionalment la negativa.\n-Si no t'agrada el tacte progressiu, i prefereixes un tacte lineal a l'estil MANITOU, poc sensible amb sots petits i molt sensible amb sots grans: baixes un 20% la positiva i deixes la negativa un 30% per sota de la positiva.\nEn fi, un munt de combinacions. El millor és tenir paciència, posar les pressions totalment al teu gust porta un temps.\nBloqueig i el famós GATE\nEl bloqueig és simplement un cartutx que comprimeix una proporció d'oli, i hi ha dos models un de titani i un altre de plàstic. La diferència és que el de titani suporta més pressió que el de plàstic però és més un tema de caprici que de funcionalitat, ja que estan preparats tots dos per a suportar el doble de pressió que podria exercir qualsevol ciclista (entre 0 i 150 quilos).\nEl GATE és un regulador de compressió, redueix el recorregut de la tija que comprimeix l'oli del cartutx de bloqueig, el que fa és comprimir mes o menys aquesta proporció d'oli fent que el bloqueig sigui total (no tingui res o molt poc recorregut) o parcial (que tingui una mica de recorregut). Com a norma aproximada el GATE funciona entre un rang de 0,5 mm a un 35% del recorregut de la forquilla (és a dir en una forquilla de 100 mm ens deixaria enfonsar bloquejada 35 mm).\nL'ideal és ajustar aquest llindar el més tou posibe sense que arribi a molestar esprintant de peu.\nDial de Rebot\nAquest dial que a Rock Shox ens el representa amb la coneguda tortuga i la llebre és el rebot. Com bé indica el seu nom la seva funció és regular el rebot (o retorn) de la compressió de les barres a la seva posició de repòs, fent que sigui un cicle de retorn ràpid o lent.\nSegons el terreny s'ha de regular ràpid o lent.\nRàpid, per a zones amb molts sots, en la qual anirem ràpid i necessitem que la forquilla ràpidament recuperi la seva posició de repòs per a recollir un nou sotrac amb el seu recorregut màxim o almenys suficient.\nLent per a zones amb poc sots en què la forquilla té temps suficient entre sot i sot a tornar al seu punt de repòs.\nUna forquilla molt ràpida pot ocasionar que en grans sots seguits ens escupi la forquilla cap al seu punt de repòs tan ràpid que la converteixi en el que col · loquialment anomenem una forquilla rebotona. Per contra una forquilla molt lenta pot esdevenir una forquilla poc sensible i que no té prou temps a reposar entre sot i sot fent-nos perdre part del control de la direcció després d'agafar uns quants sots seguits abans de recuperar el seu punt de repòs.\nL'ideal és trobar un punt d'equilibri segons la zona on circulem habitualment.\nPer cert, aquesta és l'entrada núm. 400. Motiu que m'omple d'orgull i satisfacció!!!\nAh!!! I perdoneu pel totxo, però algú ho havia de dir!!!


Scream of Stone (Crit de Pedra) de Werner Herzog\nTema: Scream of Stone (Crit de Pedra) de Werner Herzog\n09/08/2014, 16:11 #1\nUna peli per refrescar-se en aquestes caloroses tardes d'agost: Scream of Stone (Crit de Pedra) de Werner Herzog\nScream of Stone (en alemany: Cerro Torre, Schrei aus Stein) és una pel·lícula (o documental ?) que va dirigir el 1991 sobre una expedició d'escalada a Cerro Torre, una muntanya de la Patagònia, prop del Fitz Roy, que va ser considerada durant molt anys la muntanya més difícil d'escalar del mon.\nWerner Herzog no distingeix mai les seves pel·lícules dels seus documentals. En la seva obra, ambdues disciplines es fonen formant una de sola. Així doncs, les seves pel·lícules es poden visionar com llargmetratges normals o documentals, ja que els dos estils es combinen. El mateix Herzog sosté que el seu millor documental és Fitzcarraldo.\nA MikelRT i Panotxa els agrada.\n09/08/2014, 17:18 #2\nAquests dies, amb aquesta xafogor que fa, ja vindria prou bé una mica de fresqueta!!\nQuan tingui temps l'hauré de mirar, si res més no a trossos per anar-me refrescant.\nMerci per posar-la.\n11/08/2014, 09:18 #3\nEp Ramon gràcies\nSi algú se la vol baixar...\n13/08/2014, 12:17 #4\nUna bona pel·lícula sobre el Cerro Torre, unes vistes espectaculars i un guió que tracta sobre les diferents maneres de veure la muntanya.\nFa gracia veure en Shuterland per la neu amb l'abric llarg i la bufanda.\n14/08/2014, 22:15 #5\nConforme avançava la pel·lícula, m'ho anava semblant i al final he recordat que l'havia vist. Suposo que no gaire més enlla de la seva estrena. Dubtava si trobava el piolet o algun dels dits\n15/08/2014, 18:00 #6\nSiso, seguir que com a bon aficionat al cinema segurament que anaves al cine-club (així en dèiem nosaltres) a veure pel·licules que normalment no es passaven a les sales comercials.\nWerner Herzog era un d'aquests directors i la majoria dels seus films es veien en aquestes sales (Tambien los enanos empezaron pequeños, Woyzek, Stroszek, ...) encara que altres van ser més famoses (Aguirre la cólera de Dios, Fitzcarraldoç, ...)\n« Tocando el vacio | Motorbike Drift »\nEL fus horari és UTC +1. L'hora actual és: 21:36.


Vellesa i bellesa - Levante-EMV\n28·12·21 | 04:00 | Actualizado a las 10:07\nHui és 28 de desembre, Dia dels Innocents. El meu dia i també el seu, lector, ja que tothom és innocent mentre no es demostre el contrari. Però si en dret penal regeix el principi d’innocència, en qüestió d’edat regeix el principi de culpabilitat: si ets vell et fan sentir com una càrrega per la despesa en sanitat, pensions, etc., i si ets jove et redueixen els ingressos de hui per pagar-te la pensió de demà. Mentrestant, com la joventut és efímera i la bellesa fugissera com la cua d’un cometa, t’inoculen al cervell la cultura del cos perfecte que du a no acceptar el propi i a esmenar-lo amb cirurgia plàstica i centres d’estètica.\nDiuen els gurus de la moda que cal ser sempre jove i dissimular l’envelliment. ¿No havíem quedat en què la bellesa depèn tant del cos que la gaudeix com dels ulls que la miren? Doncs no. La societat admira els cossos esprimatxats i mortifica els arrodonits i grassos; contraposa bellesa i vellesa valorant l’aspecte extern més que l’intern, l’embolcall més que el perfum. Potser ignora que quan enalteix els cànons estètics de Meg Ryan o Harrison Ford per exemple, en realitat està lloant al cirurgià plàstic que ha cisellat amb bisturí les arrugues del front, l’afinat del nas o l’harmonia facial dels seus rostres.\nAmb el traspàs de 2021 i l’arribada de 2022 pense: «un any més a les costelles», frase que mai he viscut amb neguit, sinó com un privilegi. Ho deia Maurice Chevalier, «envellir no és tan dolent si es té en compte l’alternativa». Cal acceptar l’envelliment amb dignitat com una experiència serena i plaïble de l’última etapa de la vida. Complir els huitanta sense voler aparentar els quaranta. No sempre la vellesa és sinònim de declivi: Pau Casals va compondre l’Himne de l’ONU als 95 anys, Bernard Shaw va escriure una obra dramàtica als 93, Pablo Picasso pintava fins els 90 i Konrad Adenauer fou un dels pares de la UE i canceller alemany amb 87. És inevitable fer-se vell o vella, l’important i transcendent és ser bell o bella per dins.


La Policia Local de Petrer oferix consells als veïns per a unes vacances més segures – Ajuntament de Petrer\n> La Policia Local de Petrer oferix consells als veïns per a unes vacances més segures\nPublicada per Comunicación Ayto. de Petrer el 3 agost 2021\nEs tracta de diversos vídeos llançats en xarxes socials en els quals participen el comissari cap i l’agent d’Educació Vial de la Policia Local\nEn el seu afany per continuar vetlant per la seguretat i protecció del municipi i prestar informació d’utilitat a veïns i veïnes, la Policia Local de Petrer, coincidint amb el període estival de vacances, ha llançat diversos consells i recomanacions a la ciutadania per a gaudir d’unes vacances més segures.\nEs tracta d’una sèrie de vídeos que la Policia Local ha llançat en les seues xarxes socials i, de manera paral·lela, en les xarxes socials de l’Ajuntament de Petrer. En concret, el Comissari Cap de la Policia Local de Petrer, Antonio Amorós, ha volgut posar en valor algunes precaucions a tindre en compte a la nostra casa quan estiguem absents per vacances, així com alguns consells amb la finalitat d’evitar furts i/ robatoris en la nostra destinació de vacances.\nPer part seua, l’agent d’Educació Viària, Fran López, conscient que “a causa de la situació que estem suportant en aquests moments, molts espanyols estan triant una destinació nacional per a passar les seues merescudes vacances”, la qual cosa comporta un augment important en el volum de trànsit en estes dates, ha subratllat diverses recomanacions i mesures “abans i durant el viatge per a fer-lo més còmode i segur”.\nAlgunes d’elles posen l’accent en aspectes a tenir en compte abans de posar-se en marxa, com revisar l’estat general del vehicle, col·locar correctament l’equipatge, planificar els descansos, informar-se de l’estat de les carreteres…; i altres indicacions una vegada en marxa, com ara la importància dels cinturons correctament cordats, la temperatura interior del vehicle….\nL’agent d’Educació Viària també s’ha referit a “una sèrie de factors que poden augmentar els riscos i la possibilitat de patir un accident”, com la monotonia per la conducció, les distraccions al volant…


Pinzellades al món: 24/01/10 - 31/01/10\nStrip Generator: fer còmics digitalment / Hacer cómics digitalmente\nEns agraden els còmics! Si, si, des de sempre han estat una de les nostres lectures favorites. Hi ha molt xiquets i xiquetes que també els agraden, no sols llegir-los, també crear-ne. Les noves tecnologies ens brinden l'oportunitat de muntar els nostres propis còmics digitalment.\nHui us volem recomanar Strip Generator, una senzilla eina per a crear còmics. En el cas de Strip Generator no fa falta registrar-se i... apa! No és necessari ni tan sols saber dibuixar. Això si, cal tenir una idea del que volem crear, una espècie de guió (quant més creatiu millor) i buscar les il·lustracions que més se'ns acomoden. Si el que volem és ficar-ho al blog tan sols cal registrar-se (és gratuït).\nEls passos són senzill:podem triar per a fer d'una a tres vinyetes i escollir la seua grandaia, triem els personatges (humans, animals o fantàstics), triem els objectes que ens ajudaran a crear la tira còmica, podem afegir formes -shapes- i text -bubbles-. Si no ens agrada podem tornar darrere. Una vegada creat el podem guardar, generar el còmic, imprimir, enviar per correu als amics...\nNosaltres hem creat la tira còmica que encapçala aquest pots. Què us sembla?\nEtiquetas: activitats il·lustració infantil i juvenil a classe, còmics, il·lustració i noves tecnologies\nEls ocells il·lustrats per Andrea Schreiber / Los pájaros ilustrados por Andrea Schreiber\nEns agraden aquests ocells que semblen s'hagin ficat les plomes per a desfilar per damunt d'una passarel·la de moda. Les il·lustracions són de l'alemanya Andrea Schreiber i ens mostren, amb acolorides corves, tot el luxe que pot desplegar un ocell amb les seues plomes.\nPublicado por Sàlvia en 10:15 Cap comentari:\nEtiquetas: Andrea Schreiber, animals, il·lustradors, il·lustradors d'Alemanya, ocells\nCaia Koopman i les seues il·lustracions\nCaia Koopman és una il·lustradora californiana que il·lustra dones amb llargs i estilitzats cossos, grans caps i mirades versàtils. Amb reminiscències del manga, té uns estil propi que ens agrada: les expressions de les xiques, els tatuatges, els cabells sofisticats, la coreografia que envolta als personatges... . Què us sembla? És evident, mirant les seues il·lustracions, el seu amor per la natura i els animals.\nEtiquetas: Caia Koopman, dona i art, il·lustradors, il·lustradors nord-americans\nLa cuina i els cuiners: il·lustracions de Will Rafuse / La cocina y los cocineros: ilustraciones de Will Rafuse\nHaut cuisin françoise... Tenim un prototip de cuiner francès ficat al nostre imaginari col·lectiu i les il·lustracions de Will Rafuse s'apropen molt a ell: l'alt barret de cuiner, el bigotí, l'utilització de vi en les seues receptes,... Cuines i cuiners il·lustrats amb la seua salsa. Que bo! Ens agrada.\nEtiquetas: cuiners, il·lustracions temàtiques, il·lustradors, il·lustradors de Canadà, Will Rafuse\nLes il·lustracions d'Ofra Amit / Las ilustraciones de Ofra Amit\nHui us volem recomanar que li doneu una llarga mirada a les il·lustracions de la israelí Ofra Amit. Ens agrada sobretot la seua varietat tècnica i la seua imaginació: excel·lent!\nEtiquetas: il·lustradors, il·lustradors israelís, Ofra Amit\nL'elegància del barret en les dones / La elegancia del sombrero en las mujeres: Danny McBride\nQuè chic les dones amb barret! Amb aquest fres tornen a estar de moda, però cal dir que l'elegància d'una dona amb barret és especial! Mireu aquestes il·lustracions de Danny McBride on totes les dones porten barret, de diferents maneres, però totes elles amb un port sobri i elegant.\nPublicado por Sàlvia en 10:05 1 comentari:\nEtiquetas: barrets, coses al cap, Danny McBride, dona i art, il·lustradors, il·lustradors de Canadà\nStrip Generator: fer còmics digitalment / Hacer có...\nEls ocells il·lustrats per Andrea Schreiber / Los ...\nLa cuina i els cuiners: il·lustracions de Will Raf...\nLes il·lustracions d'Ofra Amit / Las ilustraciones...\nL'elegància del barret en les dones / La elegancia...


A LA MEVA MANERA DE VEURE: ELS MIGRANTS QUE FAN NOSA A TOT ARREU (reflexió en dos temps) 2on.\nELS MIGRANTS QUE FAN NOSA A TOT ARREU (reflexió en dos temps) 2on.\nAhir dèiem que milers de persones han de deixar els seus territoris, per buscar-se la vida en un altre lloc. Darrera d’aquesta decisió tan transcendental s’amaguen gran quantitat de velles causes i una nova de trinca, el canvi climàtic, conseqüència de severes sequeres, d’aiguats devastadors, i d’altres fenòmens meteorològics extrems. El procés d’acollida dels migrants mai ha estat fàcil i moltes vegades ha esdevingut conflictiu, per diferents raons: racisme, tràfec de persones, delinqüència; però, sobretot, perquè molts dels destins idealitzats com ideals per acollir-los no poden atendre els seus propis pobres. En les èpoques en que la migració era benvinguda, els que l'acceptaven prioritzaven la perspectiva de mà d’obra barata i conjuntural, com si la integració dels forasters només es justifiqués per les necessitats de mercat; és a dir, mentre els forans ajudessin la continuïtat de les activitats econòmiques i el manteniment del sistema de pensions. Des d’aquesta perspectiva egoista, durant molt de temps els països acollidors han considerat la migració com la forma idònia d’obtenir el major rendiment amb els mínims costos i, en aquest sentit, es va arribar a seleccionar aquesta mà d’obra aplicant uns criteris en certa manera racistes que atribuïen major o menor conflictivitat potencial, en funció de la procedència ètnica dels migrants. El problema esdevingué quan moltes societats d’acollida seguint aquest patró – Alemanya en podria ser un paradigma -, descobriren de sobte que els migrants no eren només mà d’obra, sinó persones amb drets i necessitats.\nEn un determinat moment, les oenagés més sensibilitzades pel fenomen migratori van proposar de deixar de classificar com “migrants” les persones que es jugaven la vida, per exemple a la Mediterrània, i substituir la paraula per la de “refugiats”, considerant que la crisi migratòria si bé s’alimentava de fugitius de diferents guerres, un nombre cada vegada més significatiu només s’escapava de la misèria Per aquesta raó, opinaven que el concepte migrant ja no era vàlid per designar els que fugien de conflictes armats, guerres civil o persecucions religioses, com passava a Síria, l’Afganistan, l’Iraq, Eritrea o Somàlia, entre d’altres països. Potser fora més realista, varen pensar, qualificar com a “refugiats” tots els migrants que fugien compartint els mateixos itineraris i màfies, arriscant les seves vides a la recerca d’un futur millor. Els refugiats, contestaven els governs, són els que fugen d’algun tipus d’amenaça als seus països d’origen, si us plau per força. Però, replicaven les oenagés, els que fugen de la fam, no ho fan pas “voluntàriament”? I posaven un exemple pràctic: aquell migrant que va arribar a Líbia confiant en una millora de les seves condicions de vida en un país ric, del qual va haver de fugir cames ajudeu-me a causa de la violència armada per la guerra civil, no se l’ha de considerar un refugiat? Ja sé que es molt complicat tot plegat, però són molts els factors que condicionen la migració, des de pressions demogràfiques fins a inestabilitats polítiques, sense parlar de factors culturals, religiosos, històrics i ara ecològics. No s’ha de considerar tota aquesta gent com a refugiada, en general? En quina categoria s’haurien de classificar, doncs, les víctimes del tràfic il·legal de persones? I els nens que viatgen sols? I les dones que escapen de sistemes patriarcals que violen els drets humans cada dia?\nEncara que sembli que la semàntica no té importància, l'etiqueta de “migrant” o de “refugiat” hom no le penja perquè sí, innocentment. ¿No serà que els governs prefereixen parlar de “migrants” amb la intenció de netejar-se preventivament la consciència de remordiments en passar de l’obligació de protegir-los i acollir-los si se’ls considerés refugiats, d’acord amb la responsabilitat internacional assumida en el marc dels drets de les persones? I tampoc m’ensumo que siguin innocents els adjectius “il·legal” i “clandestí”, que els populismes s’han tret de la màniga per criminalitzar els forasters, posant de relleu el fet d’entrar i romandre de manera irregular a un país. Aquesta connotació pejorativa i, fins i tot delictiva, s'ha posat de moda en els recents discursos dels polítics que s’entesten a parlar de migrants en comptes de refugiats. A Itàlia, l’ultradreta Lliga Nord només usa la paraula “clandestins”, per referir-se als migrants. A Polònia, prefereixen parlar d’il·legals, que en països una mica més primmirats substitueixen per “irregulars”, pensant que no sona tan malament. El Front Nacional francès ha encunyat un qualificatiu més sofisticat: “perill migratori”. I els de la NVA flamenca van més al gra, demanant pel broc gros la derogació del Conveni de Ginebra, en relació amb el dret d’asil.\nEn definitiva, que els migrants des de fa una colla d’anys sembla que fan nosa a tot arreu, i molts joves europeus s’apunten a moviments populistes que tenen en comú el menyspreu i l’expulsió dels forasters, atiant en molts de casos l’odi i la rancúnia. La tensa i perillosa crisi humanitària, migratòria i geopolítica que s’està congriant, sense anar més lluny a les portes d’Europa, posa de manifest amb alarma un risc que fa temps es veia a venir: la necessitat d’impedir com sigui l’entrada de migrants que Europa no té capacitat d’acollir, perquè cada país – inclús els més rics – tenen bosses de pobresa cròniques i molt preocupants, que no afecten només a forasters sinó també a molts nadius. Per aquesta raó la migració està mal vista pels governs, que fan tot el possible per posar-hi tants pals a les rodes com poden, barallant-se contínuament amb les oenagés meselles que atenen migrants abandonats a la seva sort a les fronteres o els rescaten de la mort segura en pateres mig enfonsades. El problema, però, és que ningú, ni els governs ni les oenagés, s’han plantejat de veritat com gestionar l’acollida de tanta gent, quan és evident no hi caben.\nPerquè el que passa és que la solució per endreçar la migració no és que se'ls rebi amb els braços oberts, als refugiats; sinó que des de fa dècades aquesta crisi migratòria es veia a venir, i els govern no van moure un dit per evitar que la gent hagués de fugir de casa seva per força. Enlloc de finançar la reconstrucció, modernització i industrialització de les antigues colònies espoliades de les seves riqueses naturals, perquè la gent s'hi pogués continuar estant guanyant-se la vida, van preferir vendre als senyors de la guerra de cadascun d’aquests territoris independitzats de metròpolis que els havíem espremut tot el suc, les armes suficients per exterminar-se els uns als altres, en un conflicte de mai acabar. A la meva manera de veure, occident està pagant els errors de la seva miopia política. I, francament, no sé pas com ho arreglarem, per molta bona voluntat que uns quants hi posin. Entre d’altres coses perquè ja s’ha fet tard, i encara que hi hagués la voluntat de rectificar els vells errors, en cap moment ni des dels governs en particular. ni des de la Comissió Europea i encara menys des d’ONU, s’han dissenyat plans sostenibles per atendre com a persones els desesperats que fugen dels seus països, ni per garantir que no ho hagin de fer, aturant les guerres i els conflictes que toleren per liquidar els stoks de la industria armamentista. Tots aquests organismes, al contrari, estan encaparrat en buscar la manera d’estroncar l’allau de refugiats, amb cataplasmes. Fins quan serà possible barra’ls-hi el pas? Em sembla que ho tenim pelut, mentre en plena crisi es prefereix mirar cap a una altra banda, encomanant-se al principi del necis: qui dies passa anys empeny.


Arxius de Info pel teu viatge - 360graus\nAnècdotes i pensaments Com fer? Fotorelats Uncategorized\n360graus\t nov. 21, 2018\nEls cicloviatgers, o com a mínim nosaltres, abans que ciclistes som viatgers. Què vol dir això?\nEls 10 avantatges de Couchsurfing i Warmshower\nCouchsurfing i Warmshower són dues plataformes d’internet que consisteixen en acollir viatgers a casa teva. La primera és per tot tipus de…\n360graus\t nov. 19, 2018\nDesprés de molts anys de viatjar, he trobat a la bicicleta una forma de conèixer un territori amb total llibertat. Aquets són els 7 principals…\nReajustament dels sentits\n360graus\t nov. 4, 2018\nAcostumada a la vida frenètica que gairebé tots portem, poques vegades parava atenció a tot el que passava al meu voltant. Per això, viatjar en…\nDecidir marxar o perseguir un somni no és fàcil. I no és pas per falta de ganes i il·lusió, sinó per por. Por de trencar els esquemes al deixar…\nSortida de Buenos Aires\n360graus\t juny 4, 2018\nDesprés de 6 dies a Buenos Aires, a casa en Daniel un amic que havia conegut en un viatge a Veneçuela. Tocava el repte de sortir de la ciutat…\nFrontera de Villa O’Higgins\n360graus\t maig 19, 2018\nA Xile al final de la carretera Austral trobem Villa O'Higgins un poblet de 600 habitans. Aquí acaba el viatge de molta gent simplement perque…


ELS LINXS: de novembre 2010\nCENTRE DIA 27\n"Espectacular,maravilloso,me he emocionao al verlo!!" "Apustuflant!! "\nAquest podrien ser adjectius que resumeixen com va anar la sortida al Puigmal.\nAquesta setmana,desprès d'un ben guanyat descans, ens tornem a veure al centre. Per aquesta setmana, els monis hem preparat un cinefòrum. Veure'm una pel·lícula i xerrarem una estona sobre el tema d'aquesta. Per tal que no se'ns allargui l'hora del centre, aquest dissabte quedarem a les 18h.\nPer cert, aquest dimarts tothom a veure l'APM, que hem enviat el vídeo del cim del Puigmal. A veure si tenim sort i sortim a la tele!\nJo ho veuré ("y yo también").\nPer fi arriba el cap de setmana de la sortida al Puigmal! Sembla que aquesta vegada tindrem sort i ens acompanyarà el bon temps.\nRecordeu que la sortida serà divendres a les 20h. des del centre i que s'ha de portar l'autorització signada pels pares/mares per poder venir. Dissabte ens aixecarem ben d'hora i farem cim. La tornada serà diumenge desprès de dinar, arribarem a Llinars sobre les 16h.\nTot i que farà bon temps, també farà fred així que no us deixeu la roba d'abric; polar, jaqueta, guants, buff i gorro. La resta de material com sempre: botes per caminar, roba adequada, sac de dormir, lot o frontal, estris de cuina, roba de recanvi, cantimplora, la motxilla(clar...) i si voleu, polaines(per si de cas). Per cuinar podreu fer servir fogonet però el dissabte, mentre caminem, el menjar haurà d'estar preparat. També podeu portar menjar energètic: xocolata, fruits secs...\nEls monis estem a tope i esperem que vosaltres també.\nCANVIS A LA SORTIDA AL PUIGMAL\nHem fet alguns canvis a la sortida al Puigmal(obligats per les circumstàncies).\nLa sortida serà divendres 12 a les 20h., quedarem al centre. I el viatge serà amb els cotxes dels monis. Tot això és degut a que el cremallera no està en ple funcionament i ens era inviable fer el cim. També ens hem trobat que el refugi de Núria està tancat, així que anirem a la Farga, a Queralbs. La caminada és més llarga des d'aquí per això em decidit sortir divendres i així dissabte ens podrem aixecar més d'hora per començar a caminar.\nEl preu de la sortida no varia i, respecte al menjar, cadascú que porti el seu. Penseu que hi ha la possibilitat de cuinar al refugi.\nRecordeu que demà dia 3 de Novembre és l'últim dia per confirmar l'assistència i que han de ser els pares o mares a travès del nostre mail.\nDe moment estàn confirmats; Albert, Hèctor, Alfredo, Clàudia Tarragó, Anna, Júlia i en principi la Berta. Esperem que us animeu més gent!\nEns veiem dissabte a la hora de sempre!!


Notícies de la realitat*: Represor argentí és condemnat a cadena perpètua per delictes de lesa humanitat\nRepresor argentí és condemnat a cadena perpètua per delictes de lesa humanitat\nrealitat* / Notícies de la realitat* / Represor argentí és condemnat a cadena perpètua per delictes de lesa humanitat\nUn excomissari de la província de Buenos Aires, Alberto Balquinta, va ser sentenciat a cadena perpètua pels crims de lesa humanitat que va cometre al centre clandestí de detenció Muntanya Pelloni, proper al municipi de Buenos Aires d'Olavarría (aquest), durant la dictadura (1976- 1983).\n"Argentino Alberto Balquinta condemnat a perpètua", va anunciar el col·lectiu Fills i Filles per la Identitat i la Justícia contra l'Oblit i el Silenci (H.I.J.O.S).\nEl Tribunal Oral Federal de Mar del Plata, ciutat balneària a la província de Buenos Aires (est), va condemnar amb la màxima pena a aquest policia retirat de 88 anys i d'altres quatre acusats.\nEl repressor havia estat apartat del judici dues setmanes abans de la sentència per suposats problemes de salut, i va ser alliberat de la presó preventiva que pesava sobre ell en aquest debat.\nPerò la Cámara de Casación, màxim tribunal penal del país, el va reincorporar de nou al debat oral després que Balquinta fóra fotografiat dos dies després de ser separat del judici en una caminada sense companyia pel centre d'Olavarría, fet que va ser posat en coneixement de la fiscalia.\nEls jutges Alfredo Ruiz Pau, Víctor Bianco i Luis Imas van sentenciar a més amb penes d'entre 9 i 22 anys de presó a vuit acusats, mentre que 10 més van ser absolts en el segon tram d'aquesta causa que va investigar el circuit repressiu il·legal que va abastar els districtes de Buenos Aires d'Olavarría, Tandil, Las Flores i Azul.\nEl centre clandestí de Muntanya Pelloni, que va formar part de la denominada subzona militar 12, va funcionar entre 1976 i 1978 en un casalot de 323 hectàrees sota la supervisió de l'Exèrcit.\nEl judici, que va començar l'agost de 2017, va investigar els delictes de lesa humanitat dels 31 imputats que originalment figuraven en l'expedient en perjudici de 45 víctimes, i que van consistir en homicidis, violacions, turments, robatoris, coaccions, i privacions il·legals de llibertat.\nEtiquetes de comentaris: Argentina, Memòria Històrica, Món


Apologia de la curiositat: Avui fa 80 anys dels quatre ministres anarquistes al govern espanyol\nAvui fa 80 anys dels quatre ministres anarquistes al govern espanyol\nAvui fa 80 anys de l’entrada al govern espanyol, en el context de la Guerra Civil, de quatre ministres anarquistes de la CNT-FAI. Aquest fet insòlit, únic en la història del moviment obrer arreu del món, reflecteix la influència majoritària de l’anarcosindicalisme, molt per damunt aleshores de socialistes i comunistes, malgrat que posteriorment els llibertaris s’hagin vist combatuts i denigrats per tots els sectors ideològics. En reconeixement del seu ascendent sobre el moviment popular, el govern presidit pel socialista Largo Caballero va nomenar el 4 de novembre del 1936 Federica Montseny com a ministra de Sanitat, el reusenc Joan Garcia Oliver ministre de Justícia, el barceloní Joan Peiró ministre d’Indústria i el murcià Juan López Sánchez ministre de Comerç. Amb Federica Montseny,\nEspanya va ser el primer país d’Europa a tenir una dona ministra.\nEl dret de vot de les dones havia estat reconegut per les Corts constituents de la II República el 1931 i exercit per primer cop a les eleccions generals del 1933. A França les dones només van poder votar a unes eleccions generals a partir del 1945 i la primera dona ministra va ser nomenada el 1947 (Germaine Poinso-Chapuis, de Salut Pública i Població, al govern presidit pel gaullista Robert Schumann).\nEls quatre ministres anarquistes del govern espanyol es van veure destituïts després dels Fets de Maig del 1937, la cruenta guerra interna per l‘hegemonia del moviment popular, guanyada per socialistes i comunistes. Menys de dos anys després, Federica Montseny va ser dels últims combatents d’evacuar Barcelona el 26 de gener del 1939, el mateix dia de l’entrada de les tropes franquistes.\nMalgrat disposar de passaport diplomàtic com a ex ministra, va creuar a peu la frontera del Pertús amb els dos fills petits (Vida, de cinc anys, i Germinal, de set mesos), la seva mare malalta i amb una cama fracturada, la mare del seu company i la seva germana adoptiva amb un fill d’un mes. Instal.lada a Tolosa del Llenguadoc, hi va morir el 1994, als 88 anys.\nJoan Peiró va ser lliurat el febrer del 1941 per l’ocupant alemany de França al govern franquista i executat l’any següent amb sis altres cenetistes al camp de tir de Paterna (València). El reusenc Joan Garcia Oliver va morir a l’exili de Mèxic el 1980. Juan López Sánchez va retornar de Mèxic el 1967 i va morir a Madrid el 1972.\nEl moviment anarcosindicalista comença a ser estudiat els últims anys sense la visió deformada dels seus rivals ideològics, ja sigui la imatge de terroristes sanguinaris o la d’utòpics sense sentit organitzatiu. Van ser els més nombrosos i els més castigats del moviment popular durant la II República, la Guerra Civil i l’exili.\nEtiquetes de comentaris: els més nombrosos i castigats


mirmanda: Presentació de Mirmanda a la llibreria Laie (Bcn), dijous 17 de juny\n04 de juny 2010\nPresentació de Mirmanda a la llibreria Laie (Bcn), dijous 17 de juny\ndijous, 17 / juny / 2010\nLlibreria Laie (Pau Claris, 85. Barcelona)\nLa revista mirmanda i la llibreria Laie us conviden a la presentació\ndel número 4 de la revista amb el monogràfic\nExilis, Persones i Fronteres\nAgustí Colomines (professor de la Univ. de Barcelona i de la UOC)\nGemma Caballer (grup de recerca del CEHI, autora d’un article)\nJordi Planes (responsable de la Fondation Internationale d’Études Historiques et Sociales\nsur la Guerre d’Espagne, testimoni)\nJordi Riba (membre de Mirmanda)\nEn finalitzar la presentació se servirà una copa de cava\nVisions creuades. Un títol, una expressió, milers de significats. I to...t per a dir: superar les fronteres. De l’observació, la percepció i l’anàlisi d’allò macro, Mirmanda fa un pas més en l’observació narcisista del seu interior, de la realitat de tot un país. Del seu silenci. És l’hora de les persones, dels seus exilis, d’obrir la porta dels desgreuges i els agraïments. (...)\nTornar la mirada enrere, establint ponts i lligams, i caminar endavant entre fils literaris, esmes agrícoles, protagonistes comercials o imatges específiques que capten la nostra mirada, la de tota una lògica de pensament i realitat col·lectiva... el flaix d’un instant que no és ja l’instant, sinó l’espai d’aquell instant, llarg com la memòria de la persona, del país mateix. En aquest apartat ens acompanya amb intimitat i emoció la fusió personal de Francesc Guillamet (Figueres, 1956). Blancs i negres d’una frontera que no és, d’uns murs que ara –malgrat tot– esdevenen runes, s’esquerden. Fronteres d’aigua al capdavall, fronteres de sorra novament. Tot depèn del seu actor..."\nPublicat per mirmanda a 0:41\nMúsica Desconcertada, dimarts 22 de juny a Barcelona\nPresentació de Mirmanda a la llibreria Laie (Bcn),...


Desbloquejar i alliberar un iPhone amb PwnageTool (Mac)\nalbert el Dg Jul 20, 2008 9:11 pm\nAquest tutorial serveix per desbloquejar un iPhone 2G amb PwnageTool en un Mac.\nPwnageTool 3.1.4 (versió 3.1.2)\n1. Obrim Pwnage Tool i seleccionem l'iPhone de primera generació. Ja hauria de trobar el firmware automàticament.\n2. Tot seguit ens dirà que no ha trobat el Bootloader 3.9, ens demenarà si el volem buscar en la web, li neguem, després ens dirà si el volem buscar i afirmem, el seleccionem i seguim. Després ferà el mateix però el Bootloader 4.6, tornem a fer el mateix procediment però amb el 4.6.\n3. Pwnage Tool ens informarà que crearà un arxiu .ipsw i que el guardarà a l'escritori, li afirmem.\n4. Per últim ens preguntarà si tenim un iPhone en contracte (AT&T). Pitxem NO i començarà a fer l'arxiu .ipsw. Durant el procés ens demanarà el password de l'administrador, l'introduïm.\n5. És el moment de connectar l'iPhone a l'ordinador. Un cop finalitzat l'arxiu ens demenarà si em utilitzat alguna vegada Pwnage, pitxem NO i continuem. El programa intentarà possar l'iPhone en mode de restauració.\n6. Ara només cal anar a l'iTunes, anar a la pestanya iPhone i pitxa alhora Alt+Restaurar i seleccionar el firmware (.ipsw) modificat que ens ha creat Pwnage a l'escritori. Esperem que acabi i ja tindrem el nostre iPhone de primera generació desboquejat i alliberat


Unes 3.000 persones participen en el sopar en penyes de Portocolom\n14 abril 2021 22:04\nElls recuperen des de fa 15 anys l'antiga tradició dels avantpassats\nAbans la gent de Portocolom anava un o dos pics per any a sopar a les penyes rocoses i immenses que s'aixequen damunt les aigües manses de la zona costanera de Felanitx. Aquesta tradició s'havia perdut, però fa 15 anys un grup de veïns del Port va decidir recuperar-la en memòria i en reconeixement dels avantpassats.\nAra aquest acte, el sopar de les penyes, reuneix més gent de cada any. Així, divendres unes 3.000 persones de totes les edats ompliren els arenals -el petit i el gran- de la zona costanera. Tot plegat consolida aquest acte com un dels més importants en el programa de les festes de Sant Jaume, patró de Portocolom.\nDe fet, a causa de la gran afluència de gent, la celebració ja no té lloc només a les penyes, sinó que la majoria de participants ocupa gairebé un quilòmetre de platja.\nSi els avantpassats anaven a sopar d'un bon trempó, ara són molts els qui també en duen. Però hi ha qui menja entrepans, panades, coques i altres receptes més elaborades. I és que alguns preparen aquest sopar amb tots els detalls i, fins i tot, duen taules i cadires.\nEls veïns començaren a arribar a la zona de la trobada cap a les 20.00 hores i a poc a poc anaren omplint els arenals. Després de sopar, gaudiren d'un espectacular castell de focs artificials. La vetlada fou amenitzada per un DJ, els xeremiers, devers 30 tamborers de batucada i dues orquestres.\nCom ja es tradició, la gent gran i els petits se'n tornaren a casa a una hora prudent, mentre que els més joves no partiren fins que el sol aparegué damunt Portocolom.


ESCRIPTORS: Sergi G. Oset\nNascut a Barcelona al 1972. Escriu relats breus, microrelats, i relats hiperbreus. També contes infantils i poesia.\nComença escrivint els seus relats al bloc literari La Meva Perdició, i a la pàgina de Relats en Català. Alguns textos han sigut guardonats amb diversos premis i ha participat en molts llibres de relats i microrelats conjunts, antologies poètiques, revistes i diaris.\nForma part de la presidència del ARC (Associació de Relataires en Català) i és col·laborador habitual en les "TerCat" (tertúlies catalanes de ciència ficció i fantasia), del col·lectiu "Reducte Alienat" per la difusió del gènere fantàstic, i del col·lectiu "Papers de Vidre".\nL'any 2012 publica les seves dues primeres obres: Paràsits mentals, col·lecció de microrelats, i Alfa i Omega, novel·la breu de temàtica zombi editada en català, castellà i anglès. Al 2015 publica El último vuelo del microraptor.


El Centre Delàs d’estudis per la pau demana no aprovar els pressupostos més militars de la història La República\nEl Centre Delàs d’estudis per la pau demana no aprovar els pressupostos més militars de la història\nLes inversions militars no generen ocupació, una fal·làcia més del lobby militar\nSegons explica el Centre Delàs i referenciant un estudi del Watson Institute de la Brown University on demostra que “la despesa militar genera un 50% menys de llocs de treball que la despesa en educació o en la producció d’energies renovables.”\nSegons el Centre Delàs cal destacar dels pressupostos pel 2021 del Gobierno els programes especials d’armament amb un augment del 44,68% dels crèdits a la R+D militar que puguen a 676 milions d’euros, una ajuda camuflada a les empreses fabricants d’armes.\nUn brutal 40% dels pressupostos d’inversió de l’estat estan destinats a la compra d’armament\nEl lobby militar a Espanya té un poder absolut: governi qui governi ells sempre guanyen. Resulta inversemblant que un govern d’esquerres del PSOE i Podemos en lloc de fer uns pressupostos més socials resulta que es converteixen en els més militars de la història.\nEl CNI en surt reforçat i podrà dedicar més esforços a la guerra bruta contra Catalunya. Les dades són impensables en plena crisi social i econòmica. El fet que un 40% de les inversions es destinin a compres militants converteix el pressupost espanyol en una autèntica vergonya.\nEl programa d’armes del Gobierno del PSOE i Podemos preveu una despessa de més de 14.000 MEUR en el periode 2019/2032\nAquest és un altre dels motius de la denuncia del Centre Delàs, que ho considera un veritables escàndol i que fa incomprensible que els partits de l’esquerra acabin votant.\nAquestes són algunes de les armes que estem ja pagant: 5 fragates F-110 per un import de 4.325 M €; 248 blindats 8×8 Dragón d’un cost de 2.100 M €; actualització de l’avió F-2000 amb una aportació de 906 M €; 1.172 M € per al submarí S-80, per esmenar els defectes d’enginyeria que impedien que surés; 1.451 M € per als helicòpters militars NH-90; 1.200 M € per modernitzar els helicòpters Chinook; i 1.617 M € per a dos satèl·lits de comunicació militar.\nEl Centre Delàs considera que més armes no donen més seguretat\nDe què serveix aquesta despessa militar per evitar víctimes, si resulta que la pandèmia i la manca de recursos sanitaria ha provocat més de 40.000 morts a l’estat espanyol? La resposta contundent, “De res.”\nEl Gobierno menteix, la despesa militar real doble la que diu el Ministeri de Defensa\nSegons el Centre Delàs “el debat al Congrés dels Diputats sobre el pressupost de defensa està sustentat en càlculs incorrectes. És com fer-se trampes al solitari.”\nAquestes són les dades reals: “El Govern espanyol proposa realment com a despesa militar per a l’any que entra 21.618 milions d ‘€, més del doble del que s’ha anunciat i que és objecte de debat parlamentari. La despesa militar suposa el 1,8% del PIB. És a dir el Gobierno més progressista de la història i els partits que aprovin el pressupost dedicaran 456 euros per habitant a qüestions militars.


ESCRITS EFREM: Antropofòbia antropofílica\nConstatar dia rere dia el terrible egoisme amb què es caracteritza la naturalesa de l'espècie humana, que és bàsicament artificial, cultural i diabòlicament creixent, no deixa de sorprendre'm, d'astorar-me i de soterrar-me sota una llosa immensa de pols viscosa que m'afoga. Però adonar-me cada dia de la sensibilitat o empatia de molta gent a l'hora de tractar amb màxima cura a un qualsevol i complet desconegut, és quelcom que m'impacta profundíssimament i se'm clava a la pell fins a fer-me saltar una llàgrima o més. I tot plegat, viure aquesta contradicció, em resulta extremament desagradable. Però sublim. Per això ho prefereixo a qualsevol plaer i a la gran majoria de sentiments i experiències.\nes troba enmig de: existencialismes quotidians, fobies, Humans\nAi les pipes! Les pipes eren marca Hacendado! (que p'això és una marca blavensiana) Jejeje. No, val, t'explique: La nostra insuperable consellera de Cultura, Trini Miró, sols té (com tota la resta de consellers del govern valencià, d'altra banda) una manera de "fer política": el victimisme, o el que és el mateix, repetir fins a la sacietat que ZP és el culpable de tots els mals que pateix la Comunidad Valenziana. Quan va fer una roda de premsa per a parlar dels pressuposts generals de l'Estat per al 201, no tingué una altra ocurrència que comparar la inversió cultural del Govern central per càpita amb un paquet de pipes (I l'any anterior va ser un café... què serà el vinent, un xiclet?) En fi, eixe és el nivelaso de la política valenciana. Si no m'he exiliat encara és, precissament, per açò: http://escritsefrem.blogspot.com/2010/10/antropofobia-antropofilica.html\n27 d’octubre de 2010, a les 18:19\naham! Ara ho entenc tot! Així que Hacendado és blavenciana... Vaja, jo sempre la compro perquè la relació qualitat preu és boníssima, però sí, hahah entenc el sentit de la metàfora.\nA demanar concert econòmic! Em sembla (espero) que el govern de la nostra Generalitat començarà en els darrers mesos (sigui del color que sigui) a mirar seriosament d'avançar en aquesta opció.\n27 d’octubre de 2010, a les 21:49\nHome, per demanar que no quede. Ara, jo crec que abans us arriba la independència. T'ho dic en serio: entre la crisi econòmica i la nova estratègia de la dreta de recentralització -per dir-ho finament- (et recomane que llegisques l'ABC del diumenge), això del concert no ho veig.\nD'altra banda, Hacendado és la marca insígnia de Mercadona, l'empresa de distribució alimentària del clan Roig, una de les famílies més pudentes de la burgesia valenciana.\n28 d’octubre de 2010, a les 16:26\nAdmito que el concepto de "pols viscosa" me supera.\n14 de novembre de 2010, a les 18:04


Títol: La clau dels bolets. Volum 1\nSubtítol: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia\nPreu : 21.40 €\nIdentifica'ls de la mà d'Enric Gràcia\nAquest és un llibre en dos volums amb el qual aprendreu a identificar bolets amb seguretat. El podeu fer servir al camp, en una exposició de bolets o, un cop a casa, per resseguir-lo amb els vostres fills. Tracta les diferents espècies de bolets agrupades segons la classificació popular catalana.\nPodreu arribar a cada grup fent servir una clau d’identificació gràfica que us hem adjuntat. En cada grup hi trobareu una il·lustració de l’espècie més coneguda o representativa i els trets diferencials que us permetran reconèixer-la. També en quins detalls de l’hàbitat us heu de fixar per saber-la identificar.\nEn alguns grups, sempre molt coneguts (rovellons, ceps), trobareu claus per arribar directament a identificar-ne les espècies. En altres només hi trobareu llistades les espècies més corrents. Així, en aquest volum aprendreu com diferenciar les vuit espècies de rovellons dels nostres boscos, reconèixer amb seguretat un cep i sabreu com evitar equivocar-vos quan trobeu un rossinyol de roureda, un molleric calçat o una greixa.\nLa febre de l’hort\nTrucs i secrets de l’hort ecològic a casa\nManual pràctic per a horticultors ecològics


Shame | La Finestra Digital\nAl 2008, el director britànic Steve McQueen sorprenia amb el seu debut, ‘Hunger’. I també el seu protagonista, un Michael Fassbender convertit quatre anys més tard en home de moda tant pel seu físic com per la seva gran qualitat com a actor per abordar personatges complexes. Ara aquest tàndem de valents torna a les pantalles amb ‘Shame’ un dels films més comentats i lloats de l’any.\nEl protagonista, Brandon, és un home d’èxit però a la vegada emocionalment buit. La ciutat de Nova York on viu, s’ha convertit en l’escenari per on s’arrossega saltant d’una experiencia sexual a una altra, en un ritual que el té atrapat entre prostitutes i rotllos d’una nit que no aconsegueixen saciar la seva sequera emocional. L’arribada a la ciutat de la seva germana Sissy serà l’únic que trenqui la malsana rutina de Brandon però a la vegada el farà afrontar nous problemes al compartir de nou pis amb la noia, que també arrosega la seva propia càrrega de problemes sentimentals.\nEl film de Steve McQueen tracta un tema delicat i encara tabú, com és l’addicció al sexe, però aconsegueix fer-ho d’una manera que exposant obertament l’obvi aconsegueix resaltar molt més el que no ho és tant. El film s’obre amb un nu del protagonista i conté un grapat d’escenes de sexe. Però el què realment arriba a atrapar l’espectador és la nuesa emocional a que sotmet els seus personatges, com els exposa, parteix i els ofereix petites llums d’esperança per fer-los caure de nou.\nEl bon saber fer de McQueen com a director ens acompanya per un camí desagradable fent-nos reflexionar i reaccionar de manera intel.ligent, vestint la seva narrativa de reflexions morals i emocionals. A ‘Shame’ s’ensenya la nuesa per parlar de la falta d’intimitat. S’ensenya ambients minimalistes per parlar de la incapacitat de crear lligams emocionals amb objectes i persones. Ens situa en una ciutat cosmopolita i sempre activa per transmetre la desolació de la soledat.\nPer això la historia tampoc s’explaia en situar-nos en un context, en detallar-nos com Brandon ha arribat fins on és ni ensenyar-nos el difícil passat que comparteixen ell i la seva germana. Importen les sensacions de l’ara i aquí, que l’espectador les senti sense necessitat d’entendre-les o posar-les en perspectiva. I en això McQueen té èxit.\nEl Brandon no resulta un personatge simpàtic o que desperti empatia i això precisament és un dels triomfs de la pel.lícula. McQueen i els seus actors no busquen que ens hi sentim identificats, sino que aconsegueixen que arribem a distanciar-nos d’uns personatges que a priori semblaria que tenen una situació envejable. I a la vegada, des d’aquesta distancia, arribem després a sentir el seu patiment de manera corprenedora des del més mínim gest o una llàgrima fugaç fins al més total esfondrament.\nEls moments més brillants de la pel.lícula exposen aquest fet i és en el gran treball de Fassbender i Carey Mulligan que un se sent pertorbat amb la contradicció que fa que en situacions a priori idíliques com participar en un trio o cantar en un club davant un públic entregat podem veure com Brandon i Sissy es destrossen per dintre i transmeten absolut patiment, desesperació i fragilitat. McQueen els planta la càmera davant i els deixa fer i així es fa evident que ells són el pilar que sosté aquesta historia. Sense el seu treball ple de matisos la pel.lícula no aconseguiria el seu propòsit (a Fassbender ja li va valdre la Copa Volpi a l’últim Festival de Venècia).\nEl tercer puntal és el propi McQueen, qui com a director i co-guionista també sap aportar el ritme que contribueix a l’esperit de la historia en cada moment, passant per la reiteració, l’espiral frenètica d’actes que tenen atrapat el personatge principal i els altibaixos que fan mantenir el dubte sobre si Brandon i Sissy aconseguiran canviar les seves vides o no. Aquí el realitzador es torna a acompanyar del director de fotografia Sean Bobbitt i el muntador Joe Walker que ja li havien aportat el seu toc a la més opressiva ‘Hunger’.\n‘Shame’ és una tragedia gens fàcil narrada de forma a la vegada brutal i terriblement emotiva en mans d’un duet McQueen-Fassbender que torna a funcionar a la perfecció.\nCarey MulliganJames Badge DaleMichael FassbenderSteve McQueen


Tres detinguts en 24 hores a València per delictes de violència de gènere - À Punt\nTres detinguts en 24 hores a València per delictes de violència de gènere\nDos dels arrestos s’han produït per violar l’orde d’allunyament.\n10 de juny 2020 - 16:55\nLa Policia Local de València ha detingut, en les últimes vint-i-quatre hores, tres homes com a presumptes autors de delictes de violència de gènere.\nUn dels detinguts ha infringit l’orde de protecció a la parella, amb qui tenia prohibit comunicar-se. L'ha contactada a través d’un perfil fals a les xarxes socials.\nL’arrest del segon detingut, un home de 46 anys, s’ha produït després que l’exparella alertara que se li havia aproximat al carrer, saltant-se l’orde d’allunyament per segon dia consecutiu. Aquesta versió va ser confirmada per un testimoni.\nL'última de les detencions s'ha produït per un delicte de violència de gènere, del qual no s’han comunicat els detalls.\nEl regidor de Protecció Ciutadana de l'Ajuntament de València, Aarón Cano, ha ressaltat que la Policia Local ha "extremat la vigilància des de l'inici de l'estat d'alarma per a protegir les dones en risc" i ha incidit en l'amenaça diària que suposa la violència masclista "per als drets i llibertats fonamentals d'una democràcia".


CLUSELLS & ROCA – Serveis d'Enginyeria\n“….. tots els nostres coneixements tenen la seva base en els sentiments…”\nLa nostra missió és la realització de projectes incorporant les millors propostes tècniques pels nostres clients,essent una projecció d’ells mateixos en tant que es dissenya amb criteris de funcionalitat, eficiència energètica, sostenibilitat, seguretat i control i rigor econòmic.\nEl nostre equip format per enginyers especialistes en diferents àmbits ens permet oferior una resposta total a les necessitats dels clients,adaptant-nos sempre a les seves necessitats.\nProjectes en els àmbits següents : Baixa tensió , Alta Tensió , Instal•lacions tèrmiques , gasos, aire comprimit , petrolíferes , sanejaments , aigua freda, aigua calenta sanitària, llicències d’activitats i construcció industrial.\nProjectes de biomassa, energia solar, instal•lacions geotèrmiques, aerotèrmica, certificacions energètiques, enllumenats led, estudis d’eficiència energètica i control i telegestió de les instal•lacions.\nAdequacions de maquinària a RD 1215 i a la directiva europea de seguretat de màquines, estudis de seguretat, plans de seguretat i implantacions de mesures, avaluacions de riscos.\nDisseny i suport en processos industrials, manteniments, layouts de procés i de maquinària, avaluacions i taxacions de procés i disseny de les instal•lacions necessàries.\nJA SÓN CLIENTS NOSTRES:


Tianjin Shidai Aocheng Tiantian Apartment Tianjin Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nthe corner of East Bin Shui Road and Ling Bin Road, Centre d'Esports Olímpic, Tianjin, Xina, 300381 - Veure al mapa\nBarri Centre d'Esports Olímpic Zona Comercial Xiao Bailou Zona Comercial Xiao Bailou Centre de Conferències i Exposicions Meijiang Centre d'Esports Olímpic Centre Internacional de Convencions i Exposicions Centre Internacional de Convencions i Exposicions Zona Comercial Xiao Bailou Antiga Zona Cultural de Tianjin Zona Comercial Xiao Bailou\nTianjin Shidai Aocheng Tiantian Apartment, ubicat a Centre d'Esports Olímpic, Tianjin, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Rong ChuangAoCheng GuoJi ShiShang FengQing Jie, AoCheng GuoJi ZhongYang DaJie, TianJin LingAo MeiShiCheng són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Tianjin Shidai Aocheng Tiantian Apartment asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos servei d'habitacions 24 hores, casino, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, servei d'habitacions.\nL'ambient de Tianjin Shidai Aocheng Tiantian Apartment es reflexa en cada habitació. televisió de pantalla plana, habitacions per a no fumadors, aire condicionat, escriptori, connexió a internet (cortesia) són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Tianjin Shidai Aocheng Tiantian Apartment és una selecció idònia per a la vostra estada a Tianjin.


“Oh, l’amor!, tot ho arregla, tot ho esmena, tot ho fa bonic i divertit.” Òpera en un acte, de Mario Ros Vidal – Música 4cantons\nTots els nostres alumnes de 2n d’ESO han participat en l’estrena de l’òpera “Oh, l’amor!“, de Mario Ros Vidal, de la mà del Gran Teatre del Liceu, de Josep Maria Sabench al capdavant del Servei Educatiu del Liceu i de la proposta “Òpera a secundària“, que enguany torna amb força amb una secció de la JONC dirigida per Elisenda Carrasco.\nCom veieu, per fer una òpera es necessita la participació de moltes persones. Aquesta és una de les coses que hem pogut aprendre tot cantant des de l’escenari del Teatre Auditori de Sant Cugat. Hem viscut l’òpera des de dins, amb la nostra veu i el nostre compromís, tant en els assajos a l’aula com en els assajos parcial i general que hem fet aquests dies.\nTambé ens hem vist a TV3! I al bloc Públics culturals, de la Generalitat de Catalunya.\nAgraïm a la família del Guillem aquests fragments en vídeo que ens ha compartit.\nEl ball ja ha començat, qui sap com anirà!\nOh, l’amor, oh, l’amor, tot ho arregla, tot ho esmena!\nEl tema d’aquesta òpera és el primer amor i la tensió en les relacions familiars davant un amor adolescent. Ja veieu, el compositor Mario Ros ha triat un tema que ens pot resultar molt proper. Podeu consultar la fitxa artística i us podeu descarregar el llibret tot capturant el codi qr que apareix al programa de mà.\nLa història d’aquesta activitat a la programació d’òpera del Gran Teatre del Liceu es remunta a l’any 1998, quan el Servei educatiu del teatre, juntament amb l’IMEB i el CCCB, va proposar la posta en escena de l’òpera Brundibar, del compositor txec Hans Krása.\nHans Krása va comprondre Brundibar el 1938, a Praga. Es va estrenar el 1941, en secret i sense el compositor, que havia estat deportat al camp de concentració nazi de Terezin. Allà va tornar a escriure l’obra, perquè no havia pogut endur-se amb ell les partitures, i va demanar permís a les autoritats del camp per representar-la. Li van concedir el permís; Terezin era un “camp pantalla”, el camp que els nazis mostraven als observadors internacionals. Allà es va representar cinquanta-cinc vegades entre els anys 1942 i 1944. A l’aula vam poder veure un document històric, un fragment d’un film de propaganda nazi on es veu a Hans Krása dirigint una de les representacions a Terezin; és aquest:\nDels 15.000 nens deportats a Terezin només va sobreviure un centenar. Una de les nenes que va sobreviure va ser Ela Stein Weissberger. Ella havia representat el paper del gat a l’òpera Brundibar, i no es va perdre cap de les cinquanta-cinc representacions.\nL’any 2006, Ela va escriure el llibre “The Cat With the Yellow Star: Coming of Age in Terezin“, on es referix a l’art i la música com una mena de salvació interior durant els anys a Terezin.\nDesprés de representar Brundibar els anys 1998 i 1999, el Gran Teatre del Liceu va iniciar un concurs d’òpera per a joves compositors, el premi del qual consistia en posar en escena l’òpera guanyadora amb participació de cors de joves de secundària. Com a resultat d’aquest concurs les òperes estrenades han estat aquestes:\nEco, de Philippe Vallet, llibret de Roger Llovet (2000-2001)\nRegals, de Mariona Vila, llibret de Mercè Maure (2002-2003)\nEl bosc de Farucàrun, d’Òscar Peñarroya, llibret de Carme Mateu (2004-2005)\nLisístrata, d’Albert Carbonell (2006-2007)\nEl curs 2007-2008 es va tornar a representar Brundibar, tot coincidint amb desè aniversari de l’activitat al Liceu.\nEls cursos 2008 i 2009 es va representar l’òpera El petit escuraxemeneies, de Benjamin Britten, i els cursos 2010 i 2011 es va fer l’òpera L’orquestra dels animals, d’Andrea Basevi, llibret de Roberto Piumini.\nAquesta és, doncs, una activitat amb un gran valor pedagògic, el valor intrínsec de la interpretació musical en grup i de la responsabilitat individual en el resultat col·lectiu, i el valor de la història que aquesta activitat ens fa conèixer. Per tot això volem agrair al Gran Teatre del Liceu que hagi tornat a posar en marxa aquesta activitat pels alumnes de secundària. I gràcies també al Teatre Auditori de Sant Cugat, a la JONC, a Elisenda Carrasco, a tots els cantaires que ho han fet possible i a les seves famílies, perquè els heu acompanyat, els heu anat a veure a Sant Cugat i heu valorat l’esforç, l’aprenentatge i l’actitud dalt de l’escenari. Enhorabona a totes i tots!


Títol: Gestor/a de projectes europeus competitius en el Centre Tecnològic BETA de la UVic-UCC\nInici Convocatòria: 01-09-2021\nÀrea o Servei compartida 2: Centre Tecnològic BETA Dedicació: 0 h\n- Control i seguiment de projectes europeus competitius coordinats. Comunicació amb l’agència de finançament, comunicació amb els socis, preparació Grant Agreement i Consourtium Agreement, preparació i procediment de pagament dels socis, gestió amendments del consorci, etc.\n- Planificació i seguiment de l’execució de la despesa i gestió de canvis de projectes competitius (gestió dels pressupostos dels ajuts de R+D, acompanyament tècnic en la planificació de projectes, anàlisi de viabilitat i redifinició del pressupost si s’escau, suport en amendments, ajustaments i resposta a requeriments, suport en la preparació d’informes financers i auditories internes).\n- Sol·licitud i seguiment de contractacions laborals i/o mercantils.\n- Control horari i de dedicacions del personal del centre (timesheets).\n- Calendarització i seguiment del lliurament de les justificacions científico-tècniques, econòmiques i així com d’auditories.\n- Garantir el compliment de les polítiques institucionals i la normativa i polítiques d’ens finançadors.\n- Proporcionar suport en reunions de consorci i activitats de difusió.\n- Registre i actualització continuada dels projectes en les eines de gestió de projectes interns i externs.\nExperiència en l'àmbit universitari o de centres de recerca\nIncorporació dins el grup professional de PAS, Personal Tècnic d’Administració i Serveis en la categoria de Especialista Contracte laboral Tipus contractació Eventual Jornada a Temps Complet Salari brut anual: 30.707,85€ - Categoria d’especialista - Dedicació: Temps complet - Durada: per cobrir baixa de maternitat (8 mesos)


Un equip d’investigadors de la Universitat Pompeu Fabra, l’Institute of Political Economy and Governance (IPEG) i CaixaBank Research ha iniciat un projecte pioner a nivell mundial per seguir, en temps real. En aquest dossier, presentem els principal resultats obtinguts fins ara.\nAl llarg de la història, les pandèmies han estat un dels fenòmens que més han repercutit sobre la distribució dels ingressos i sobre la riquesa de les societats. Tant és així que la majoria han comportat un augment pronunciat de la desigualtat.1 La destrucció d’ocupació associada a les crisis econòmiques generades per les pandèmies se sol concentrar en els col·lectius més desfavorits, situació que comporta l’augment de les desigualtats de renda. No obstant això, els sistemes de protecció social del passat no tenen res a veure amb els mecanismes que proveeix l’estat del benestar modern. Aquesta és, segurament, una de les principals diferències entre la pandèmia actual i les del passat: la contundent resposta en termes de polítiques públiques que es du a terme.2 Però és suficient? S’ofereix cobertura a tots els col·lectius? S’actua de manera eficaç?\nPer poder respondre aquestes preguntes, normalment hauríem d’esperar anys, ja que és extremadament ardu compilar i processar les dades sobre la distribució de la renda. A Espanya, per exemple, al juny d’enguany, es va fer pública l’enquesta d’estructura salarial del 2018, un temps similar al que triguen la resta de països desenvolupats a publicar la informació. En la situació actual, aquest desajustament genera inquietud sobre l’efecte de la crisi econòmica en els col·lectius més vulnerables. També dificulta la tasca del sector públic, perquè, sense les dades a la mà, és més complex valorar l’efectivitat dels diferents programes d’ajuda que s’han posat en marxa.\nEn aquest context, un equip d’investigadors de la Universitat Pompeu Fabra, l’Institute of Political Economy and Governance (IPEG) i CaixaBank Research ha iniciat un projecte pioner a nivell mundial per seguir, en temps real, l’evolució de la desigualtat i el paper de l’estat del benestar. Per dur-lo a terme, analitzem les dades de les nòmines dipositades a CaixaBank, degudament anonimitzades, i apliquem tècniques de big data per gestionar el gran volum d’informació disponible (analitzem l’evolució de més de 3 milions de nòmines cada mes). A més a més, també incloem en la nostra anàlisi els individus que reben algun tipus de transferència pública relacionada amb la seva participació al mercat laboral (com un subsidi d’atur o per ERTO). Aquesta informació és imprescindible per poder valorar l’impacte de la crisi econòmica i l’efecte que tenen les transferències públiques. A més a més, podem dur a terme l’anàlisi tant per al conjunt de la població com per a diferents grups, en funció de l’edat, del gènere o d’altres característiques, com la geogràfica. Això ens permet valorar la situació en què es troben els diferents col·lectius i l’efectivitat de les polítiques públiques sobre cadascun d’ells.\n1. Vegeu Alfani, G. (2020), «Pandemics and inequality: A historical overview», VOX EU columna, a https://voxeu.org/article/pandemics-and-inequality-historical-overview, i Wade, L. (2020), «An unequal blow», Science, vol. 368 (6.492), pàgs. 700-703.\n2. Tampoc es pot comparar la resposta sanitària, que ha millorat els tractaments i ha reduït la mortalitat.\nAquest no és el primer estudi que utilitza tècniques de big data per fer un seguiment dels efectes econòmics de la pandèmia en temps real. Un dels projectes més ambiciosos a nivell internacional és Opportunity Insights, liderat des de la Universitat de Harvard per Raj Chetty, que ha desenvolupat diversos indicadors que permeten fer un seguiment en temps real de l’economia nord-americana. Per exemple, disposen d’indicadors que analitzen l’evolució del consum en funció de les característiques de cada zona geogràfica (segons el nivell d’ingressos de les persones que viuen a cada zona, per exemple) o l’evolució de l’ocupació en funció del nivell d’ingressos dels treballadors. Es tracta d’una informació molt valuosa per poder valorar l’impacte de la crisi tant a nivell agregat com sobre els diferents col·lectius.\nEl nostre projecte també es basa en una àmplia base de dades, representativa del conjunt de la població, i això ens permet valorar l’impacte de la crisi sobre els diferents col·lectius i l’impacte de les transferències públiques. Per confirmar la representativitat de les dades internes de CaixaBank, comparem la distribució de les nòmines amb les dades de l’enquesta d’estructura salarial. Com es pot observar al gràfic, les dues distribucions són molt semblants, un fet que corroborem comparant les ràtios dels quartils de cada distribució. A part de la distribució dels ingressos salarials, les característiques de les persones amb una nòmina a CaixaBank també són molt semblants a les del conjunt de la població, com es pot apreciar a la segona taula, on comparem el pes de diferents col·lectius en les dades de CaixaBank amb les de l’enquesta d’estructura salarial i amb les de l’enquesta de població activa.\nDisposar d’unes dades representatives del conjunt de la població ens permet construir indicadors de desigualtat, com l’índex de Gini o les corbes de Lorenz, per al conjunt de la població i per als diferents subgrups de població i analitzar-ne l’evolució al llarg del temps. Tota aquesta informació la posem a disposició del públic en una web, el Monitor de Desigualtat de CaixaBank Research: www.inequality-tracker.caixabankresearch.com, on es podrà visualitzar, mes a mes, l’impacte de la COVID-19 sobre la desigualtat. A més de diversos gràfics interactius per analitzar l’impacte de la crisi sobre la distribució dels ingressos, també oferim la possibilitat de descarregar les dades perquè totes les persones que vulguin analitzar amb més detall les dinàmiques de fons ho puguin fer.\nEn els següents articles, es presenta una primera valoració de l’impacte de la crisi econòmica sobre la distribució de la renda, per al conjunt de la població, per a diferents col·lectius i a nivell regional. Com es desprèn d’aquesta primera anàlisi, l’impacte de la crisi ha estat molt rellevant, el paper de les transferències públiques és determinant per a una gran part de la població i hi ha diversos col·lectius que pateixen en especial. La informació amb què comptem per afrontar la pandèmia aquest cop sí que és diferent.


Els empordanesos Ivan Joanals i Marc Timón són premiats al concurs de composició de Blanes - Diari de Girona\nEls empordanesos Ivan Joanals i Marc Timón són premiats al concurs de composició de Blanes\nmontserrat juvanteny, blanes. 03.12.2007 | 01:00\nEls músics gironins Ivan Joanals, de Calonge, i Marc Timón, de Castelló d´Empúries, han estat premiats en el marc del X Concurs per a Joves Compositors de Blanes. L´arbreda de Can Feliciano, d´Ivan Joanals, ha obtingut el primer premi, dotat amb 1.200 euros. Ivan Joanals i Ametller, de Calonge, té 23 anys i es va iniciar en el món de la música de ben petit a l´Escola de Música de Calonge, amb el piano com a primer instrument. Va ser el guanyador de la categoria de format lliure del Concurs de composició de música per cobla i sardanes de Mollet del Vallès (2005).\nActualment, Joanals estudia el tercer curs de composició a l´ESMUC i el quart de grau mitjà de tenora al Conservatori Municipal del Bruc. És intèrpret de tenora a la cobla Contemporània, per qui ha compost diverses sardanes pels espectacles que organitza la mateixa cobla. Marc Timón de Castelló d´Empúries ha vist premiada la seva sardana Cercles d´amistat presentada al concurs amb el lema «A la colla Sa Palomera de Blanes». En motiu de la desena edició del concurs, enguany s´ha convocat un premi especial obert a tots aquells compositors que superen els 25 anys però que han participat al llarg de la història del certamen. Ha estat en aquest apartat que Timón ha conquerit el premi.\nMarc Timón i Barceló, de 27 anys, és un músic sorgit de l´Escla de cobla Antoni Agramunt de Castelló d´Empúries i de la cobla Marinada. Anteriorment, havia formt part dels Rossinyolets. Ha estudiat composició a l´Escola Superior de Música de Catalunya (ESMUC). Va obtenir, al 2002, el títol de Grau Mitjà al conservatori Isaac Albèniz de Girona. En la faceta de composició ha estat repetidament premiat en el concurs de Joves Compositors de Blanes.\nUn dels darrers guardona en l´apartat de sardanes assolit per Timón va ser un accèsit al Premi SGAE de sardanes 2006. El jove músic també va ser premiat a Ceret (Catalunya Nord) dins dels certàmen musical Ceret-Banyoles. El segon premi del «Concurs de composició de sardanes per a joves compositors», dotat amb 600 euros, ha anat a parar al compositor Carles Martí i Frasquier, de Sant Carles de la Ràpita, amb la sardana Un gran camí. Martí és intèrpret de trompeta de la cobla Ciutat de Cornellà, i té 25 anys. Pel què fa al premi del jurat popular, dotat en 300 euros i patrocinat per Reale Assegurances, les dues-centes persones de públic que van assistir en el concert celebrat dissabte al vespre al teatre de Blanes van escollir la composició L´àvia Teresa, original de Carles Raya, de Terrassa.\nRaya és nascut el 1986 i, actualment, és intèrpret de tenora a la cobla Sabadell, a més de seguir cursant els seus estudis de grau superior de música. La darrera finalista és Roser Banet i Castellà, de Bescanó, amb la sardana Dotze Cavallers. És nascuda el 1986. El jurat l´han format coneguts músics i compositors, com són el blanenc Jordi Molina (intèrpret i compositor), els sabadellencs Josep Maria Serracant (compositor i activista) i Jesús Ventura (compositor i director). El concert tancava el cicle Cobla de Tardor, que organitza l´ajuntament i el teatre de Blanes.\nEl concurs ha estat convocat per la comissió organitzadora, formada per la Colla Sardanista Sa Palomera i la Banda i Cobla del Col·legi Santa Maria, amb el patrocini de l´Àrea de Cultura de l´Ajuntament de Blanes, Centre de Promoció de la Cultura Popular de la Generalitat de Catalunya, la Diputacio de Girona i Reale Assegurances. El concurs de joves compositors de Blanes és únic al país perquè només hi poden participar menors de 25 anys.


Miquel Marchena Angós defensa la seva tesi basada en un model matemàtic per simular cèl·lules amb fibril·lació auricular — Departament de Física — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nEl batec del cor es produeix gràcies a la sincronització de la contracció de les cèl·lules cardíaques. Una disregulació en aquest mecanisme pot produir episodis de contracció cardíaca anormals. L’origen d’aquestes anormalitats ve donat normalment a nivell subcel·lular, on el calci és l’ió més important que controla la contracció cel·lular. La regulació de la concentració de calci ve determinada pels receptors de rianodina (RyR), els canals de calci que connecten el citosol i el reticle sarcoplasmàtic. Els RyRs s’obren i es tanquen aleatòriament amb una probabilitat que depèn del calci. Els esdeveniments locals d’alliberació de calci es coneixen com sparks i son deguts a l’obertura d’un o més RyRs. Així doncs, és crucial tenir un coneixement profund tant de les característiques espai-temporals dels patrons de calci com del rol que juguen els RyRs per entendre la transició entre les cèl·lules sanes i les no sanes. L’objectiu de la Tesis ha sigut comprendre els canvis que es produeixen a nivell subcel·lular que, en estadis avançats, indueixen la transició a la Fibril·lació Auricular (AF). Per tal de resoldre el problema, s’ha desenvolupat i validat un model matemàtic subcel·lular de cèl·lules auriculars que inclou les corrents electro-fisiològiques així com les estructures subcel·lulars fonamentals. L’alta resolució del model ha permès estudiar les característiques espai-temporals del calci tant en cèl·lules estimulades com en condicions d’equilibri. Les simulacions demostren la rellevància de l’agrupació de RyRs en clústers que, en distribucions heterogènies de RyRs, produeixen macro-sparks. Aquests macro-sparks poden produir contraccions ectòpiques en condicions patològiques. La incorporació de moduladors dels RyRs al model produeix una distribució espacial no-uniforme de sparks, tal i com s’ha observat en cèl·lules amb AF. En aquest sentit, la calsecuestrina (CSQ) és un dels buffers fonamentals que modifica la dinàmica del calci. L’absència de CSQ produeix un increment de la freqüència de sparks i, quan hi ha un excés de calci, també fomenta l’aparició d’oscil·lacions globals de calci. Finalment, també s’ha caracteritzat l’efecte de l’absència d’invaginacions de la membrana al citosol, donat que és un efecte observat en cèl·lules amb AF i insuficiència cardíaca. Amb tot, aquesta Tesis representa un avanç per entendre els mecanisme que produeixen AF amb un model computacional que, en el futur, pot ser utilitzar per complementar estudis in vitro o in vivo, ajudant així a trobar teràpies per aquest malaltia.


El Govern balear aïlla tots els estudiants en quarantena al mateix hotel\nEls joves estan sent traslladats amb autocars i la policia custodia l’establiment\n26 de de juny del 2021. Actualitzada 27 de de juny del 2021 a les 19:53\nEl Govern balear està traslladant a l’hotel Palma Bellver grups de joves que han tingut contacte estret amb positius en Covid-19. Els afectats són estudiants de la Península, molts d’ells menors d’edat, que es troben a l’illa de viatge d’estudis. L’Executiu de Francina Armengol ha decidit aïllar els alumnes com a mesura de precaució i per evitar que es produeixi un brot de contagis a l’illa, seguint els protocols sanitaris.\nEls estudiants estan sent traslladats en autocars des dels hotels en què s’allotjaven fins a la Palma Bellver, davant la sospita que hagin tingut contacte amb alguns dels més de 600 afectats pel macrobrot de coronavirus a Mallorca, segons publica ‘Diario de Mallorca’, del grup Prensa Ibérica. L’hotel està custodiat per dos cotxes de policia i diversos agents es troben apostats a la porta per rebre els joves, que arriben en autobusos o ambulàncies. Abans d’ocupar les habitacions que se’ls ha assignat, els joves són identificats. Des de fora es podia veure diversos nois a les terrasses de les habitacions, escoltant música i fins i tot jugant a futbol.\nEl Palma Bellver funciona des de principi de juny com a hotel pont, per allotjar els viatgers que de pas a l’illa es contagiïn de Covid-19 i necessitin aïllar-se o bé les persones obligades a guardar quarantena per contactes directes amb positius, segons ha pogut saber aquest diari.\nConfinament Coronavirus Estudiants


Programació Festes Octubre 2018 | Ajuntament de Xaló\nPROGRAMA DE FESTES OCTUBRE 2018\nDel 10 al 18 d’octubre\nNovena en honor a la Mare de Déu pobra, a les 18:30 hores.\nGran cocà popular al Pla de la Sèquia amb vi oferit per la Cooperativa Valenciana Virgen Pobre de Xaló i les postres pel supermercat MAS Y MAS.\nNit de Rock amb l’actuació dels grups SMOKING SOULS, DAKIDARRÍA, NUC i REBECA MUT i la Banda Salvatge.\nMINI-DISCO per a xiquetes i xiquets a la plaça de l’ajuntament.\nConcentració de les quintades a la plaça de l’ajuntament. Seguidament, PASACARRER de totes les quintes acompanyades per la xaranga CACHORRAS BAND.\nPaella Gegant a càrrec de la casa GALBIS a la Plaça Major, se servirà vi oferit per la Coopetativa Valenciana Virgen Pobre de Xaló i cervesa pel Ryfull.\nActuació de l’orquestra MONTECARLO. En el descans hi haurà CORREFOC a càrrec de XÉ QUE GUAI!\nPARC INFANTIL a la Plaça de Les Oques.\nVolta Ciclista organitzada pel CLUB CICLISTA DE XALÓ. L’eixida serà des de la plaça.\nCATA POPULAR, dirigida i comentada per PEPE MENDOZA “Del Vinalopó a la Marina, els nostres vins”.\nArreplegada dels majorals i majoralesses i del M.I. Ajuntament de Xaló per la colla de dolçainers “La Xopena d’Orba”\nPujada al Benibrahïm des de l’església, on tindrà lloc la representació de la trobada de la Mare de Déu Pobra amb el Tio Canet, Martín Mestre Samper, acompanyada per l’Agrupació Musical Festival de Xaló , pel Grup de Danses la Murta i la colla de dolçainers “La Xopena d’Orba”. En arribar a l’església es realitzarà l’ofrena de flors a la Mare de Déu i es cantaran els gojos.\nTEATRE PER A ADULTS: representació del sainet valencià “LA COVA DEL LLOP” a la plaça de l’ajuntament. Teatre subvencionat per l’Excelentíssima Diputació Provincial d’Alacant.\nActuació de la fantàstica orquestra EUFÒRIA .\nMissa resada de la Mare de Déu Pobra.\nArreplegada de les majoralesses i majorals i del M.I. Ajuntament de Xaló a càrrec de l’Agrupació Musical Festival de Xaló.\nSolemne processó de la Mare de Déu Pobra acompanyada per l’Associació Musical Jalonense\nEn arribar a l’església, NEUS ORTOLÀ MONSERRAT recitarà el vers a la Mare de Déu , es procedirà a la pujada de la imatge a l’altar Major i es cantarà l’himne a la Mare de Déu Pobra.\nGaudirem del meravellós Musical “A TODO TREN”\nArreplegada dels majorals, majoralesses i del M.I. Ajuntament de Xaló a carrèc de l’Associació Musical Jalonense\nMissa solemne en honor a la Mare de Déu Pobra, cantada pel COR DE XALÓ. Al finalitzar es dispararà una traca a Plaça de les Oques per la pirotècnia LA ALICANTINA, subvencionada per CAIXA ALTEA.\nConcentració de balladores i balladors a la Plaça de l’Ajuntament. Acompanyats per la colla de colçainers “La Xopena d’Orba” es dirigiran cap a la Plaça Major per a ballar les tradicionals danses.\nPopular botifarrada a la Plaça Major, amb vi oferit per la Cooperativa Valenciana Virgen Pobre de Xaló. La festa estarà amenitzada per el DUO LÍMITE


Espiells d'última generació | Consumer\nEspiells d’última generació\nImprescindible en els habitatges, aquest tradicional element de seguretat es transforma i inclou prestacions com a càmeres ocultes que permeten un angle de visió més ampli i la possibilitat de gravar les imatges\nPoques vegades en observar una porta ens fixem en l’espiell i, no obstant això i malgrat passar pràcticament desapercebuda, proporciona tranquil·litat al propietari en poder apreciar què hi ha a l’altre costat de la porta. El ‘ull’ vigilant dels nostres domicilis es transforma i incorpora instruments de vigilància d’última generació, com microcámaras de vídeo.\nÉs difícil imaginar una porta d’entrada sense espiell, més encara en una societat en la qual cada vegada cobra més importància la seguretat. En la major part dels casos aquesta eina, tan útil per conèixer qui està a l’altre costat de l’habitatge i que permet decidir si obrir o no a qui crida, ve inclosa en la porta d’entrada a l’habitatge.\nEl més habitual és que la lent sigui de 132º, encara que hi ha models amb més amplitud\nL’espiell tradicional sol tenir una lent de cristall o plàstic, és un petit orifici transparent per on es mira des d’endins cap a fora. Però existeixen en el comprat espiells més sofisticades. L’últim en seguretat són els espiells amb càmeres incloses, que ronden els 200 euros però que ofereixen un camp de visió més ampli, ja que permeten veure ran de la porta i gravar les seqüències, encara que també hi ha models més assequibles, des de 100 euros, que tenen menor angle de visió.\nUn avantatge d’aquestes càmeres és que poden adaptar-se pràcticament a la majoria de portes des dels 37 mil·límetres als 70 mil·límetres. Aquest tipus d’espiells, encara no gaire habituals, es venen sobretot a la xarxa. El problema d’aquests nous sistemes estreba que precisen alimentació, bé sigui a través de piles o de la xarxa elèctrica. Els fabricants de portes no han previst aquesta necessitat, per la qual cosa aquests espiells queden descartades per a l’usuari domèstic, que no precisa extremes mesures de seguretat.\nEspiells de disseny\nNo és habitual canviar d’espiell tret que s’espatlli, ja que és un objecte que es ven ja amb la porta. De totes maneres, hi ha gran varietat de models que poden despertar l’interès del propietari d’un habitatge. Habitualment l’espiell sol ser del mateix material que el pom de la porta i les més venudes són les de llautó. Així i tot també es venen espiells d’acer inoxidable o en crom brillo. I fins i tot està de moda cromar els espiells, la qual cosa encareix el seu preu.\nA mitjà o llarg termini l’espiell serà una minicámara que anirà col·locada en lloc de l’obertura amb lent habitual\nEncara que es tracta d’un objecte funcional, actualment al mercat existeixen multitud de models en els quals es valora també el disseny. Encara que el disseny surt alguna cosa car. Els espiells de llautó amb reixeta, com les quals poden veure’s en algunes cases antigues, poden costar entre 100 i 300 euros, depenent del model.\nEl preu d’un espiell simple pot rondar des d’1 euro fins a 4 euros, en funció de la grandària i del material. Les seves dimensions es trien en funció de l’ample de la porta, i repercutiran també en el preu final. Les mesures més habituals són de 2,5 x 4,5; 3,5 x 5,5; 5,0 x 8,0; 3,5 x 6,0 o fins i tot de 6,0 x 10 centímetres. Quant al seu mecanisme, funcionen amb una lent gran angular que amplia la imatge. L’ull de peix és un gran angular, un tipus de lent d’angle extraordinàriament ample, molt comú en els espiells de les portes. L’angle de visió més típic és de 132º, encara que hi ha reixetes amb lent al mercat que arriben als 200º i unes altres només de 90º.\nSi un usuari decideix canviar a espiell de la seva casa ha de saber que és un treball senzill. Per substituir l’espiell d’una porta d’obra per una altra de millor qualitat, simplement cal utilitzar una eina que desincruste la col·locada prèviament i tenir les precaució que la nova mesuri el mateix que la que es pretén canviar. A Espanya el 85% de les portes d’entrada incorporen un espiell de 14 mil·límetres de diàmetre amb una longitud d’entre 35 i 55 mil·límetres, que és l’espessor que habitualment tenen les portes espanyoles.\nangle de visió lente-ca mirilla-ca porta-ca seguretat


Carnet A2 a Pau - FOR VIA, Formació Viària\nCarnet A2 a Pau\nDescobreix que facil és treure't el Carnet A2 a Pau amb FOR VIA autoescoles. Disposem de diversos centres a les comarques Gironines. Amb FOR VIA, tot són avantatges: aula online, formació personalitzada i facilitats de pagament. La millor opció per obtenir el Carnet A2 a Pau\nTreballem una formació de qualitat i als nostres centres trobaràs un equip de professionals compromesos i dedicats al teu aprenentatge. Uns formadors amb experiència que sabran transmetre't les millors indicacions i donar-te tot el suport necessari per aconseguir el teu objectiu.Estas interessat en el Carnet A2 a Pau? FOR VIA Formació Viària és la teva autoescola de confiança.


Entre 10 i 20 desapareguts sota la runa del viaducte, segons la fiscalia de Gènova\nLes tasques de rescat avancen lentament a causa de la magnitud dels blocs de formigó\nRedacció 16/08/2018 - 14.02 Actualitzat 08/12/2018 - 07.46\nAquest dijous continuen els esforços dels equips de rescat per trobar més supervivents entre la runa del viaducte de Gènova enfonsat aquest dimarts.\nMalgrat aquests esforços i les grues mobilitzades aquest dimecres, la xifra de rescatats, tant vius com morts, no s'ha mogut. De fet, s'ha reduït, perquè la xifra oficial establerta aquest dimecres a la tarda en 39 morts, aquest dijous ha baixat a 38.\nEntre 10 i 20 possibles desapareguts\nLa fiscalia de Gènova ha detallat que a sota de la runa hi podria haver entre 10 i 20 persones més. El fiscal Francesco Cozzi ha explicat a l'agència Reuters que han calculat aquesta xifra d'acord amb dues dades.\nD'una banda, les trucades rebudes de persones que han avisat que no han tingut notícies dels seus familiars, i de l'altra les estimacions del nombre de vehicles que es creu que hi podia haver al viaducte quan es va enfonsar.\nAquest dijous han començat a treballar màquines per trencar i esmicolar els grans blocs de formigó, cosa que segurament comportarà molts dies de feina.\nTambé alguns dels veïns desallotjats dels edificis de sota del viaducte han pogut entrar a casa per endur-se efectes personals.\nD'altra banda, i al marge de l'operatiu de rescat, l'altre front obert, el de les responsabilitats de l'enfonsament, ha provocat la caiguda a la borsa d'Atlantia, el grup empresarial propietari d'Autostrade per l'Italia, concessionària de l'autopista de Gènova.\nNotícia relacionada: Les impressionants imatges del pont de Gènova esfondrat\nAtlantia demanarà una indemnització si el govern italià li retira la concessió\nLes impressionants imatges del pont de Gènova esfondrat\nGènova continua pendent del pont


Montagny-lès-Beaune 2017: Els 20 millors lloguers d'apartaments a Montagny-lès-Beaune - Airbnb, Bourgogne-Franche-Comté, França\nMontagny-lès-Beaune · Allotjaments\nCasa/pis sencers a Beaune\nHabitació privada a BEAUNE\nSituat ÉS sector de Beaune, en lloc d'estacionament lliure de Madeleine. Fàcilment accessible en cotxe o 10 minuts a peu de l'estació. 5 minuts a peu del centre, a 5 minuts dels Hospices, mostassa Fallot. L'apartament està en un edifici al 1er pis sense ascensor, consta d'un dormitori amb un llit per a 2 persones i d'un sofà llit per a 2 persones al saló i un llit de nadó. A prop de casa: farmàcia, restaurant, casino supermercat, fleca.\nEl barri és de fins a Madeleine augmenta restaurants gourmet d'Accions, bars de vins. El fàcil accés al parc perquè l'aparcament és gratuït.


Amics del Museu Geològic del Seminari de Barcelona: d’agost 2014\nPublicat per Amics del Museu Geològic del Seminari de Barcelona a 17:04 Cap comentari:\nUn any més, i en van ja 43, s’ha celebrat l’Exposició internacional de minerals i fòssils de Millau localitat propera a Narbona, (França), que ha tingut lloc al Parc de la Victoria (avinguda Charles de Gaulle) durant els dies 19 i 20 de juliol de 2014. No obstant, pels més matiners, ja des del dijous es podien trobar expositors i visitants al recinte als quals comprar o intercanviar minerals i fòssils.\nPels que no hi hagueu estat mai comentar que la Fira consta de tres espais ben diferenciats:\nEl primer espai es el pavelló cobert on és troben els expositors resguardats de les inclemències meteorològiques, amb els seus estands dedicats als minerals, fòssils, aparells òptics, caixes de diverses mides per ordenar la col·lecció, eines per picar, treballar i netejar aquells exemplars que ho necessiten, bijuteria, joieria, malacologia, llibres, revistes, etc. Tot el que ens podem imaginar relacionat amb el món de la mineralogia i paleontologia presentat de forma molt acurada, tot i que amb preus una mica més elevats del que ens trobem a casa nostra, excepte les eines, capsetes, lupes i altres aparells que són molt assequibles.\nEl segon espai, també per a venedors, es troba situat a l’exterior, al voltant del pavelló cobert. És un espai on es ja es pot trobar una gamma de preus més moderada, tot i que no de qualitat, ja que algunes de les mostres de minerals i fòssils que s’hi podien veure eren d’igual qualitat o, fins i tot, millor que les de l’espai interior.\nEl tercer i darrer espai, per mi el més interessant, és on es situen els aficionats que volen fer intercanvis. Es troba un xic més separat dels expositors, i es podien trobar minerals i fòssils molt variats, ja que els participants provenen de llocs molts diversos. Tot i que la majoria, degut a la proximitat, eren francesos, també hi havia intercanviadors italians, alemanys, belgues, espanyols i, fins i tot, gent vinguda de països més llunyans com el Marroc o Mali\nNomés arribar vaig, començar a trobar amics i companys del Grup Mineralògic Català i de la nostra Associació i, entre tots, em van guiar i explicar com funcionaven els intercanvis, fent que la meva primera visita a Millau fos una grata experiència. El mode d’intercanvi consisteix en que cadascú s’instal·la al costat del seu cotxe fent servir petites taules on s’exposen els seus minerals o fòssils. Es tracta d’anar passejant entre els cotxes i parlar amb els altres participants quan es troba algun material d’interès.\nVaig quedar gratament sorpresa per l’alt nivell i varietat del material que allà es va veure.\nA nivell de minerals és molt difícil destacar-ne algun en concret ja que hi havia molts expositors per veure. Tot i així, un dels materials que més va cridar-me l’atenció van ser unes prehnites verdes i grogues amb epidota procedents de Mali, que encara no havia vist a les nostres Fires i que portaven un parell d’expositors situats al segon espai que, segons ens van explicar, havien dut com a novetat a les darreres fires de Munich i Sainte-Marie-aux-Mines.\nA nivell francès, moltes piromorfites d’Asprières-Decazeville de totes mides i qualitats, autunites d’Autun (la seva localitat tipus), fluorites, barites i quarsos de la Mina Fontsante-Massif du Tanneron-Var, quarsos de Vizille Grenoble, Isère, Rhône-Alpes, atzurites de Chessy-les-Mines, etc.\nMolts minerals de Marroc de totes mides i qualitats, com les famoses barites blaves de Nador i també material d’altres procedències com l’Afganistan, d’on destacaven alguns lots d’aiguamarines, o Namíbia amb un bon sortit d’òpals hialins i schorls d’Erongo.\nEn quant als fòssils, n’hi havia de tota mena. La seva procedència, però, era difícil de precisar doncs no sempre estava indicada i s’havia d’anar demanant als expositors. Tot i això vaig poder reconèixer peixos procedents de l’estat de Wyoming (EUA), ammonits i trilobits del Marroc, decàpodes del Líban, gastròpodes del Pliocè de Florida (EUA) i el material característic de la pedrera de Solnhofen (Alemanya).\nTambé algun material que no estem acostumats a veure en d’altres Fires, especialment de vertebrats, com cocodrils, tortugues i, fins i tot, ous de dinosaure, encara que semblaven força retocats.\nPer acabar, només dir-vos que si teniu ocasió de poder assistir a aquesta fira, realment val la pena. És un esdeveniment molt interessant tant per comprar, intercanviar o, fins i tot, només fer una passejada ja que l’ambient que s’hi respira és molt familiar. L’indret, el poble de Millau, és un lloc realment molt acollidor.\nPublicat per Jorgina Jordà a 11:23 Cap comentari:\nMn.Francesc Nicolau: MINVA EL GLAÇ DE L'OCEÀ ÀRTIC...


Recerca | Juny 08, 2018\nEl 7 de juny vàrem presentar l'estudi "Protecció i suport a l'exercici de la capacitat de les persones a les comarques de Lleida: present i futur". Aquest treball ha estat realitzat per la Càtedra d'Innovació Social i ha estat impulsat per la Fundació Tutelar Terres de Lleida en el marc del projecte “Promoció i enfortiment del sector de la tutela a les comarques de Lleida” i amb el finançament de la Diputació de Lleida. A l'acte, vam comptar amb la col·laboració del Dr. Joan Canimas, filòsof i professor de la UDG, que ens va ajudar a reflexionar sobre les conclusions de l’estudi i a com millorar en el suport a les persones.\nL’estudi que presentem analitza la situació actual de la protecció i suport a la capacitat d’obrar de les persones a la demarcació de Lleida i en preveu la seva evolució. El procediment judicial de modificació de capacitat, antigament anomenat procés d’incapacitació, té l’objectiu de protegir la persona, i si escau, modificant la seva capacitat d’obrar.\nEn aquest context, sorgeix la idea d’aquest estudi: tant per conèixer de forma detallada la situació actual de la protecció i suport jurídic de les persones com per propiciar la reflexió i el debat sobre la seva evolució futura entre els professionals.\nPodeu consultar l'estudi en el següent enllaç: