Músiques balcàniques amb Jordi Urpí | La Capsa]\nEL DESCOMPOSITOR JORDI URPÍ\nMúsiques balcàniques amb Jordi Urpí\nCartografies de la diàspora\nEl 12 de Juliol de 2012, el periodista i Dj Jordi Urpí, conegut també sota el nom de Dr.Batonga! o per projectes com Balkatalan Experience, va compartir una part dels seus coneixements sobre les músiques balcàniques en la tercera sessió del Descompositor.\nA diferència de les sessions prèvies, sota el paraigües de músiques balcàniques s’aixopluguen una gran quantitat de manifestacions musicals de cultures geogràfica i temporalment molt distants i per tant, era interessant poder fer una mirada àmplia i personal al concepte.\nUn dels primers contactes amb les músiques balcàniques de molts de nosaltres sorgeix de la pel·lícula Underground (1995, Emir Kusturika) on podem escoltar – Kalasnjikov – Underground de Goran Bregovic obrint la pel·lícula. Emir Kusturica i Bregovic, ambdós nascuts a Sarajevo, van col·laborar durant una època amb grans peces que van aconseguir ser tot un hit. De fet en aquella època Bregovic vivia a París però era de procedència Iugoslava on ja va formar part d’un grup de rock, Bijelo Dugme, que va ser força crític amb el règim comunista de l’època en mans del Mariscal Tito.\nKusturika a més de director és músic amb una prolífica carrera amb la seva No Smoking Orchestra , una banda de rock que recull el so tradicional de Sarajevo i els Balcans a partir de versions tradicionals però també amb temes propis.\nEl cinema dels balcans facilita l’entrada i difusió d’aquest tipus de música amb pel·lícules com Time of the gypsies (1989), que va marcar la primera col·laboració entre Kusturika i Bregovic, o bé Latcho Drom (1993) de Tony Gatlif que parla del viatge dels gitanos des de la Índia fins Andalusia parlant pels turquia, Romania, balcans… i on podem escoltar grups com Taraf de Haïdouks Taraf de Haidouks – Dumbala dumba.\nLa zona dels Balcans és una terra de pas, terra de conflictes i enfrontaments: la recent guerra dels Balcans l’inici de la 1era guerra mundial. De fet remuntant-nos en el temps cal recordar que, de fet, els Almogàvers, amb Roger de Flor i de més, van arribar fins a Istanbul passant pels Balcans. Després també van passar-hi els Otomans que van arribar a conquerir bona part dels balcans. Una bona clau de l’èxit es diu que eren uns soldats força sanguinaris que anaven al camp de batalla acompanyats de música com aquesta: Asfalt tango de la Fanfare Ciocarla (Baro Biao, 1999), els Fanfare Ciocarla, rumanesos, són considerats els reis del metall, pel domini i velocitat dels instruments de metall i vent en les seves composicions.\nPerò a més de ser zona bèlica, els Balcans han estat també un territori d’acollida i Hi ha un tema del Gato Pérez que ens pot ajudar a entendre aquesta idea, la cançó Rumba dels 60 Gato Pérez – La Rumba Del 60’s on diu de les rambles “Hi ha gitanos i jueus, valencians i portuguesos, andalusos i argelins, mallorquins i aragonesos“, traslladada a la zona geogràfica dels Balcans podria ser així “hi ha gitanos i jueus, búlgars i croates, albanesos i grecs, aragonesos i catalans“.\nDe fet, tornant a temps d’invasions i lluites cal recordar i posar l’accent en la influència otomana (provinents d’Àsia central) i els 500 anys de domini dels otomans sobre territori balcànic (De Constantinopla a Viena), de fet Bòsnia, Kosovo i una part de Grècia encara estaven sota domini otomà fins ben entrat el segle XIX.\nPassem a escoltar als serbis Boban Markovic i el seu tema Hava nagila. Aquesta fanfàrria, competidora amb la Fanfare Ciocarla en el festival de fanfàrries Guča Trumpet Festival van ser “convidats a no presentar-se més” al concurs després de guanyar de forma consecutiva massa edicions d’aquest festival que se celebra cada estiu als balcans.\nDe fet aquesta cançó Hava nagila és un tema d’orígen jueu i aquí obrim més encara la Diàspora i la música dels balcans apropant-nos a la música Klezmer pròpia dels jueus ashkenazis de l’est d’europa, d’arrel cultural diferent dels sefardites, que parlan yiddish, el Klezmer neix cap al segle XV als shtetl (assentaments de l’est d’Europa), on fan una lectura més heterodoxa de la Torà que els porta a fer una música més festiva. Per tocar Klezmer hi havia els Klezmorin, els músics que anaven de poble en poble buscant les festes i celebracions on tocar la seva música. Un dels moments més importants era els casaments on no podia faltar un Klezmorin que tocava els temes que demanava la família i els assistents a la boda. Hi havia una cita al món jueu que deia “mai falti un klezmorin, però que no sigui el nuvi” i és que la vida dels Klezmorns no era una vida fàcil i assentada.\nUn altre tema de música Klezmer és Odesser Bulgar Dance de Natfule Brandwien’s Orchestra (Naftule Brandwein Orchestra) amb el so del clarinet i el ritme entretallat amb el contratemps tan característic d’aquesta música. De fet Odesser és la ciutat ucraniana d’Odessa, que surt a les escales de el cuirassat Potemkin. Els països que s’associen als balcans són diversos (MAPA viquipèdia) des d’Eslovènia (la porta dels balcans) fins a la part europea de Turquia) i els límits culturals són dificilíssims d’establir amb claredat donat que la influència cultural de la música balcànica és amplíssima.\nMés enllà dels estats hi ha països petits com Albània, Kosovo, Macedònia i regions poc conegudes com la Bucovina, Vojvodina (minoria honagresa), Banat (minoria alemanya), mminories culturals i lingüístiques que sovint queden minorades per l’Estat en què s’inscriuren. Un d’aquests pobles és l’albanokosovar dels qui ens posa el tema Trendafili boj shijere de Redap Zijazi\nMóstar és una ciutat molt important en la música balcànica i una ciutat símbol pel pont de Móstar durant la guerra dels balcans… d’aquesta ciutat sorgeix el projecte Mostar Sevdah Reunion i el tema Mujo Kuje Konje po mjesecu (Mostar Sevdah – Mujo Kuje Konje Po Mjesecu) . El to Sevdah és una música melancòlica que parla de cors trencats, de l’exil·li, és una cançó sentimental pròpia de Bòsnia, com el Fado o el flamenco, el tango es donen en altres cultures.\nGran influència turca en la música dels balcans, de fet hi ha peces que als balcans diuen que es toquen amb un estil turc. A Istanbul hi ha documents que certifiquen que els gitanos van arribar fa més de 1.000 anys i entre d’altres professions van treballar en les quadres dels palaus imperials d’Istanbul i encara ara a la primavera hi ha la festa ahirkapi, una festa de primavera que omple el carrer de música. Un exemple d’aquests gitanos és el clarinetista i improvisador Selim Sesler un gitano afincat a la regió de Tràcia present a la pel·lícula crossing the bridge, a l’escena del bar on es marca un solo de clarinet impressionant.\nA banda de la capacitat d’interpretar i tocar, molts d’aquests músics, gitanos, jueus o el d’on siguin són músics per herència familiar, han crescut amb la música i la porten a les venes, potser d’aquí ve la seva capacitat d’assimiliar, altres han adquirit aquest alt nivell d’interpretació per haver-se educat musicalment en el bloc comunista en què l’educació era dura però assolia un nivell excepcional. Tots els músics tenen una capacitat impressionant d’escoltar cançons i interpretar-les passant-les pel seu sedàs, de fet Taraf de Haïdouks fa un tema, Maskarada que és un disc homenatge a músics de cultura clàssica que s’havien apropat a les músiques populars com Bela Bartok o Manuel de Falla. En aquest cas escoltem Agonija de Koçani Orkestar com un exemple de temes versionats.\nPerò també tenen un paper important les remescles, el remix ha alimentat la difusió de la música balcànica pel món, de fet els remix no fan sinó afegir als fonaments tradicionals elements que la majoria de nosaltres podem reconèixer (electrònica, reggae, ska…). Un dels exemples que escoltem és “Usti, Usti baba” de Koçani Orkestar vs Señor Coconut, una cúmbia balcànica.\nDe fet si mirem una mica enrere en el temps, aquí vam començar a conèixer la música balcànica cap als 80 amb l’entrada i consolidació de l’etiqueta world music dins de la qual aquest tipus de música encaixava molt bé. Però va haver-hi uns músics de l’est europeu que, molt abans dels 80, en el període de les guerres, van haver d’emigrar als Estats Units pel nazisme i es van fer famosos en la diàspora jueva del s.XX. Però la diàpsora històricament sempre ha afavorit aquesta disseminació dels jueus i de la música Klezmer arreu del món i la influència d’aquest estil a moltes altres músiques i cultures.\nTornant als Estats Units, els jueus van entrar en el món del jazz als Estats Units i Jordi Urpí ens recomana descobrir el disc Kosher nostra per endinsar-nos en aquesta presència i aquesta interacció entre cultures, llengües i músiques diferents que es va donar als Estats Units entre 1880 i 1950 aproximadament.\nI més enllà de la presència i la influència als Estats Units, la música balcànica i la seva cartografia s’entrecreuen amb moltes músiques i estils, hem pogut escoltar sons més tradicionals com els Kaidouks, la Ciocarla, altres músics que han donat difusió i projecció a aquesta música com Bregovic o Kusturika i trobem també joves que fan coses noves com el rap del txec Gipsy.cz, el so contundent dels hongaresos Besh o drom, l’eslovè Magnificio, l’electrònica del grup serbi Vrelo… La diàspora no només és geogràfica sinó que les formes, estils i variacions que acull l’etiqueta músiques balcàniques és amplíssima.\nMirant-nos una mica el melic i la producció musical a casa nostra trobem a gent com Cheb Balowski, Dúmbala Canalla, Amparanoia, Gertrudis, Berta Matahari Dj que mostren clarament influències balcàniques en els seus projectes musicals. Potser falta establir una connexió clara entre aquestes músiques i els rumberos gitanos, potser la influència i connexió més clara en aquest sentit és el de la banda Dusminguet amb Naat Veliov de Taraf de Haïdoküs) [la dansa de l’imbècil de Dusminguet: Dusminguet – La Dansa De L´imbécil\nI per acabar la tercera sessió del Descompositor el Jordi Urpí ens parla de l’Esma Redzepova, la reina dels gitanos, no només dels Balcans, aquesta dona nascuda a Skopje, Macedònia és una llegenda viva en el món musical que hem estat tractant en què més enllà de fronteres són els sons els qui agrupen una forma de viure i gaudir de la música!


Accueil Escola bressol\nÉcrit par Webmaster Sant Julia\nPresentació La nova Escola Bressol L’Espill situada a l’edifici Antònia del carrer de les Escoles funciona des de primers del 2008. El nou centre acull 78 infants, el que suposa 38 més dels que hi havia a l’antiga escola d’Aixovall.\nL’Escola Bressol consta de 820 metres quadrats repartits en dues plantes i amb una distribució de 6 classes independents adequades al grup d’edat. També disposa d’una aula de psicomotricitat, un menjador, una cuina totalment equipada i un gran pati exterior cobert perquè la canalla hi pugui jugar. Pel que fa a la plantilla del centre hi ha 18 educadores, una cuinera i una auxiliar de cuina, a més d’una subdirectora i una directora.\nLa responsable, Núria Turet explica que “les instal·lacions ens permeten agrupar els nens i nenes per franges d’edat i també treballar molt millor les activitats adreçades a cada grup”. En aquest sentit, es realitzen activitats pedagògiques diàriament prèviament preparades per. les educadores de la classe i emmarcades sempre en els nostres projectes educatiu i curricular. Es fa un seguiment de cada nen individualitzat intentant així que cada un d’ells aconsegueixi l’autonomia i els coneixements necessaris per desenvolupar-se amb facilitat després a l’escola.\nEls cònsols de la parròquia, Josep Pintat i Enric Sangrà, acompanyats d’altres autoritats, entre les quals cal destacar el cap de Govern Albert Pintat, i els ministres Ferran Mirapeix, Roser Bastida i Monserrat Gil, van inaugurar les noves instal·lacions el 22 de novembre del 2007 que també van ser beneïdes pel capellà de la parròquia, mossèn Dídac Martín.\nProjecte espai extraescolar\nDes de l’escola bressol l’Espill volem ampliar el nostre servei a tots aquells infants amb edats compreses entre 3 i 5 anys. La nostra idea és poder oferir a les famílies uns horaris complementaris als que ofereix l’escola per poder ajudar les famílies a conciliar millor la vida familiar i laboral.\nSom conscients que la parròquia ofereix aquest servei amb la Ludoscola però pensem que quan els infants abandonen l’escola bressol per començar la seva escolarització és un canvi prou important per ells. Per això oferim la possibilitat que després de l’escola puguin romandre en un ambient ja conegut per ells, evitant així una adaptació més a un altre espai com és la Ludoscola. Projecte espai extraescolar (54.33 kB) Escola Bressol l’Espill, C/ de les Escoles, 1-3 Ed. Antònia PB Sant Julià de Lòria\nAdreça: ebressolespill@andorra.ad Dernière modification le Mercredi, 04 Mars 2009 14:17\tLu 13232 fois\t|\nDenier de Webmaster Sant Julia\n« Agermanament amb Calonge\tCalendari »


Màxim històric dels hospitals valencians amb 255 donants d'òrgans el 2019 - À Punt\nMàxim històric dels hospitals valencians amb 255 donants d'òrgans el 2019\nLa Fe és el màxim trasplantador del país en termes absoluts i l'hospital espanyol que més trasplantaments hepàtics i cardíacs ha realitzat.\n10 de gener 2020 - 17:07\nEls hospitals de la Comunitat Valenciana han batut el seu rècord històric de donació d'òrgans amb 255 donants el 2019, un 6,7% més que en l'exercici anterior. A més, l'any passat es van realitzar 552 trasplantaments i 50 més en altres autonomies, amb òrgans procedents d'aquest territori.\nLa taxa de donació se situa l'any en 51,4 donants per milió de població, per damunt de la mitjana nacional (48,9), amb la qual cosa s'ha batut un rècord històric de donació en la Comunitat.\nDurant l'any 2019, el 90% de les famílies valencianes van dir sí a la donació, davant del 89,2% de 2018. L'objectiu del pla estratègic de 2016 era incrementar la donació d'òrgans un 10% i a data de hui s'ha incrementat ja un 24%.\nMés donacions en l'Hospital General d'Alacant\nL'hospital que més donacions va registrar l'any passat va ser l'Hospital General d'Alacant, amb un total de 40 donants, seguit de la Fe, amb 34. L'Hospital Clínic de València va registrar 29 donacions i a l'Hospital General de Castelló es van produir 33 donacions, amb la qual cosa es va convertir, amb una taxa de 64 donants per milió de població, en una de les províncies amb un índex més elevat de donació de l'Estat a pesar de ser un centre hospitalari en el qual no es realitzen trasplantaments.\nDels 255 donants d'òrgans de donant cadàver registrats el 2019 (enfront dels 239 en 2018), 68 corresponen a donació en asistòlia (26,6%), i 187 a mort encefàlica.\nDels 552 trasplantaments, 299 van ser renals, 140 hepàtics, 32 cardíacs, 74 de pulmó i 7 de pàncrees. La taxa se situa, per tant, en 111 trasplantaments per milió de població.\nUn total de 114 trasplantaments van ser procedents de donants en asistòlia (61 renals, 34 hepàtics i 19 pulmonars). A la Comunitat Valenciana es realitzen 1,51 trasplantaments diaris, és a dir, tres trasplantaments cada dos dies.\nL'Hospital La Fe de València és l'hospital que més trasplantaments ha realitzat en números absoluts (345 trasplantaments d'òrgans) i bat rècord com a primer hospital al país quant a trasplantaments hepàtics (109 trasplantaments) i cardíacs (32).


La Caseta d'en Fermí - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n41° 49′ 07″ N, 2° 04′ 50″ E / 41.81864°N,2.0806°E / 41.81864; 2.0806Coord.: 41° 49′ 07″ N, 2° 04′ 50″ E / 41.81864°N,2.0806°E / 41.81864; 2.0806\nLa Caseta d'en Fermí és una masia del terme municipal de Moià, a la comarca catalana del Moianès. Va ser construïda al segle xviii i ampliada posteriorment.\nEstà situada a prop i a ponent de la vila de Moià, al peu i a migdia del Turó de Sant Andreu, on hi ha el Castell de Clarà i l'església de Sant Andreu de Clarà. És a migdia de la Costa de Sant Andreu, a llevant del Collet del Serrat de Bussanya i a ponent de la muntanyeta que pren el nom de la masia: la Caseta d'en Fermí.\nÉs una masia de planta rectangular amb finestres i dintell de la porta amb inscripció : «Mas de Domingo Lloberas 1733». L'embigat de l'entrada és de formigó, tot i que les estructures originals eren de pedra regular amb morter de calç. Es conserva també l'enllosat de pedres de l'entrada a la casa i part de l'era.\nL'edifici annex eren les quadres, conserva l'embigat de fusta i els arcs de volta catalana, actualment és el garatge on guarden els estris del camp. S'hi accedeix per una gran porta amb contrafort.\nCap a la banda oest de la masia hi ha encara dos petits edificis, els corrals on actualment hi guarden l'aviram, els sostres d'aquest estan en males condicions a diferència dels dos edificis principals, on viuen els masovers, i el «garatge» amb teulada a dues vessants ben conservada.\nCrida l'atenció el menjador antic en pedra que decora l'entrada de la masia. Tenen bassa natural i hort i un petit pou tot i que reben aigua corrent del poble.\nEn l'actualitat hi ha una granja de vaques i cabres. El 2009 va rebre un «premi Vaca d'Or» per la Federació d'Associacions de Criadors de Raça Frisona de Catalunya (Fefric). Les cabres produeixen uns cinc cents litres de llet diari. El 2020 va participar en un programa de producció de formatge solidari batejat «Il·lusió» realitzat per quatre formatgeries, en resposta a l'excedent de llet com a resultat de la crisi de la covid-19.\n↑ 1,0 1,1 1,2 1,3 1,4 1,5 Casinos, Cristina. «La Caseta d'en Fermí». Mapes de patrimoni cultural. Diputació Barcelona, Oficina de Patrimoni Cultural, 16-09-2018. [Consulta: 24 setembre 2020].\n↑ «La Caseta d'en Fermí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.\n↑ agències «Explotacions de les comarques centrals, gironines i de Ponent es reparteixen els premis Vaca d'Or -». El Punt Avui, 10-06-2009.\n↑ Acn. «El formatge de proximitat en suport a la ramaderia». Vadegust, 23-05-2020. [Consulta: 24 setembre 2020].\n«La Caseta d'en Fermí en el seu entorn». Institut Cartogràfic de Catalunya.\n«016 La Caseta d'en Fermí (foto)». Arxiu històric de Moià.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=La_Caseta_d%27en_Fermí&oldid=28620403»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 18 nov 2021 a les 06:22.


Assemblea Jove dels Pressupostos participatius | Espai Jove El Galliner\nAssemblea Jove dels Pressupostos participatius 2017\nEl passat divendres 16 de desembre vam celebrar l'Assemblea Jove dels Pressupostos Participatius de Joventut 2017 per decidir a quines activitats dediquem 10.000€ del pressupost de la Regidoria de joventut de l'Ajuntament.\nEls i les joves (o grups de joves) que han elaborat projectes o activitats van presentar la seva proposta davant els joves que participàven de l'Assemblea. Un cop explicades totes les propostes, van ser debatudes i valorades i es van escollir-se, entre tots i totes les assistents, les activitats que són prioritàries per fer durant l'any 2017.\nMAGIC DRAFT: INICIACIÓ\nFEBRER DE 2017 > SALA D’ACTES BIBLIOTECA > PRESSUPOST 600€\nPetit torneig del joc de cartes Magic de Gathering dirigit tant a principiants com a jugadors habituals. Es desenvoluparà també un taller per aprendre a jugar.\nCONCURS DE BANDES MUSICALS\nABRIL DE 2017 > ATENEU L’ALIANÇA > PRESSUPOST 2.500€\nConcurs de bandes de música amateur amb espectacle en directe a l’Ateneu L’Aliança. El premi és la gravació d’un disc per a la banda guanyadora.\nNOVEMBRE DE PEL·LÍCULA\nNOVEMBRE DE 2017 > ATENEU L’ALIANÇA > PRESSUPOST 2.500€\nMarató de projeccions setmanals de pel·licules amb servei de bar i ambientació: Star Wars, El Señor de los Anillos, Harry Potter i Studio Ghibli.\n12 HORES DE JOCS DE TAULA\nDESEMBRE DE 2017 > ATENEU L’ALIANÇA > PRESSUPOST 1.050€\nJornada de 12 hores de jocs de taula amb diferents activitats relacionades a l’Ateneu L’Aliança.\nSURVIVAL ZOMBIE LLIÇÀ D’AMUNT\nJULIOL DE 2017 > AL CENTRE URBÀ > PRESSUPOST 2.500€\nActivitat de supervivència zombie en la que els participants hauran de superar proves per a demostrar les seves habilitats en cas d’apocalipsi zombie.\nResultat de les votacions\nDurant l'Assemblea Jove, en la que van participar 27 joves del municipi, els assistents van decidir que s'hi durien a terme la totalitat de les activitats presentades amb un pressupost de 9.150€ per desenvolupar-les al llarg de l'any 2017. A continuació pots veure i analitzar els resultats de l'assemblea:\nPresentació de diapositives de l'Assemblea Jove (PDF)\nResultat de les votacions (Excel)\nFotografies de l'Assemblea\nASSEMBLEA JOVE DE PRESSUPOSTOS PARTICIPATIUS\nDivendres 16 de desembre a les 20h\nSala d'Actes de la Biblioteca Ca l'Oliveres\nData de modificació: 05/01/2017 12:10:16


Will Smith és l?últim home de la Terra en aquesta pel·lícula catastrofista - Sies.tv\nTelevisió | Dijous, 20 desembre 2007\nWill Smith és l?últim home de la Terra en aquesta pel·lícula catastrofista\nUna plaga letal està acabant amb la raça humana. El virus, creat per l?home, és incurable. Robert Neville (Will Smith) és un brillant científic que no ha pogut fer res per aturar l?epidèmia i que s?adona que és de les poques persones que han quedat a Nova York. Haurà d?enfrontar-se amb els supervivents de la massacre, que han patit horribles mutacions. Té una missió: acabar amb el virus.


Llegir | Mediterráneo Press\n26 julio, 2020 26 julio, 2020 Enric Senabre Carbonell\tEnric Senabre, Llegir, Observatori de la Ciutadania, Opinió\nRellegir a un intel·lectual europeu com George Steiner, lector empedreït dels clàssics i dels moderns, és una oportunitat engrescadora. Perquè, com diu el nostre autor a Errata (Arcàdia), un clàssic és aquell que “ens llegeix”, que ens “interroga” cada vegada que ens acostem a ell, que ens obliga a re-imaginar-nos seriosament, cara a cara, sense concessions.\nEn aquest llibre, subtitulat Una vida a examen, l’autor fa un repàs de la seua trajectòria vital i professional que sedueix des de les primeres pàgines per la sinceritat descarnada, absent en tot moment de pretensiositat, però carregada d’una erudició i una saviesa difícils de trobar entre la intel·lectualitat actual. El repàs pel món de la literatura, de la música, de l’art, és exhaustiu i ferm, guiat per un criteri personal forjat a través d’una educació clàssica que no ha pogut, ni volgut, abandonar al llarg de la seua vida. Aquesta exercici de memòria es converteix en un diàleg sobre la mort i l’amor, l’amistat i l’educació, la llengua i la paraula. ´\nAmb tot, la reivindicació de la lectura com una activitat personal, única, irrepetible, és un dels temes que vertebra l’obra i guia el criteri hermenèutic que converteix aquesta activitat en una tasca acumulativa, comprensiva i autocorrectora. Llegir sempre és enfrontar-nos amb nosaltres des de perspectives històriques, personals i vitals diferents, i com que aquestes circumstàncies canvien, qualsevol relectura esdevindrà una “nova” lectura, un nou descobriment, un enriquiment vital i personal únic i intransferible.\nDe la mateixa manera, qualsevol traducció es convertirà en una reescriptura alternativa del text original, en una obra nova que ens parlarà des d’una altra llengua i una altra situació.\nSteiner era un políglota convençut, educat en tres llengües, francés, anglés i alemany, no considerava cap d’elles “primera” o “materna” i es manejava amb elles amb la mateixa desimboltura, fins al punt de considerar-se “nadiu” en totes elles. No considerava estranya la seua condició bilingüe o trilingüe i afirmava que moltes cultures mantenien aquesta condició que enriquia el seu substrat cultural. Des d’aquest multilingüisme reivindicava la íntima unió entre llenguatge i món, entre idioma i comprensió de la realitat, i per això afirmava que la “mort d’una llengua, és la mort d’un món”. Amb una actitud tolerant i oberta, respectuosa amb la diversitat lingüística i des de la reivindicació d’una Babel mítica que dona sentit a la manera humana d’imaginar el món a través del llenguatge, el nostre intel·lectual responia a tanta intransigència lingüística que, des de la defensa d’un monolingüisme de llengua dominant (ja fora anglés o espanyol) menyspreava els idiomes minoritaris.\nNosaltres podem continuar els ensenyaments d’Steiner: hem de llegir, i hem de fer-ho en totes les llengües que siguem capaços, perquè l’idioma és una font de riquesa i de comprensió, personal i social. Però com a parlants d’una llengua minoritzada, clarament discriminada socialment i política, acostar-nos a l’experiència lectora des de la llengua pròpia d’una manera integradora i oberta significa reivindicar un món complex i únic, nostre. Llegir en valencià és tan important com parlar-lo i escriure’l, perquè llegir significa viure a la nostra manera, interrogar-nos com a comunitat i poble des d’un rerefons cultural i històric únic, i renunciar a aquest patrimoni cultural és una manera més de morir que no ens podem permetre.\n← Vicente Mompó elegido presidente provincial del PP de Valencia con el aval alicantino de Mazón\nAforo completo en la vuelta de la programación cultural de El Campello →\n23 febrero, 2017 3 marzo, 2017 Ana Gironés Bolinches


S'eleva a sis el nombre de víctimes mortals a les carreteres catalanes durant el pont del 15 d'agost - CCMA\nS'eleva a sis el nombre de víctimes mortals a les carreteres catalanes durant el pont del 15 d'agost\nS'eleva a sis el nombre de víctimes mortals en accidents de trànsit durant el pont del 15 d'agost. Des del 2006 no hi havia hagut tants accidents mortals en un mateix dia. Tot i això, la tendència de l'estiu i de l'any és a una reducció de la mortalitat.\nRedacció 16/08/2013 - 19.23 Actualitzat 17/08/2013 - 10.37\nEl pont de la Mare de Déu d'agost ja suma sis accidents mortals a les carreteres del país. L'últim ha estat a aquest divendres a la tarda, a Pallejà, al ramal que connecta la B-24 amb l'A-2, en direcció a Lleida. El conductor d'un 4x4 ha perdut el control del cotxe i, després d'impactar contra la tanca, ha bolcat. L'home, que anava sense cinturó de seguretat, ha mort. De res ha servit l'helicòpter medicalitzat que l'ha rescatat.\nLa via ha estat tallada mentre els Mossos han fet l'atestat de l'accident i els treballadors de carreteres netejaven l'asfalt.\nAquesta víctima se suma a les cinc que es van registrar aquest dijous. Des del 2006 no hi havia hagut tants accidents mortals en tan poc temps. Per això, des del Servei Català de Trànsit demanen precaució i recorden que cal estar atents al volant, sobretot en els trajectes curts.\nLes sortides de via i les topades frontals són les causes principals de la majoria dels accidents amb morts. Però la tràgica jornada d'aquest 15 d'agost no reflecteix la tendència de l'any ni de l'estiu, en què s'ha reduït el nombre de víctimes a la carretera.\nDes de l'1 juliol fins avui hi ha hagut 16 morts a les carreteres catalanes, mentre que l'any passat en el mateix període n'hi va haver 22, un 20% més. El mateix ha passat durant tot l'any.\nAugmenta el nombre de morts del pont


"Butlletí del Club" Ferroviari de Terrassa: 05/04/2019\nPublicat per BCFT a 23:36 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Aportació dels socis, Modelisme tripulat, Videu\nA la passa fira de Lleida Expo Tren 2019, hi vàrem poder observar diorames ferroviaris prou interessants, no vistos en fires anteriors. Un dels que més ens va agradar va ser aquest de l'A.A.R.P. El vàrem fotografiar i ara el volem compartir amb vosaltres:\nEtiquetes de comentaris: Aportació dels socis, Diorames, Fira, Maquetes, Modelisme ferroviari\nJoies de la Biblioteca del Club Ferroviari de Terrassa: "Transport Stations"\nInventariant llibres de la Biblioteca, mig amagats, hem trobat aquesta petita joia. És un llibre sobre obres d'arquitectura de qualitat.\nEn aquest cas, dedicat a les estacions de transport: aeroports, estacions d'autobusos, estacions intermodals, estacions de metro i també, és clar, estacions de tren de tot el món.\nTextos i fotografies d'autors diversos\nLa línia enllaçaria Porta (a la Cerdanya) al Pas de la Casa per un túnel a 2 500 metres d'altitud i d'uns 7 km de llarg\nEtiquetes de comentaris: Andorra, Catalunya Nord, Línia Porta - Pas de la Casa, Metro internacional, Notícies d'Internet\nAdif i l'Ajuntament de Badalona han signat un conveni per a la millora de la seguretat i permeabilitat del ferrocarril al seu pas pel terme municipal. Adif es compromet a instal·lar de més d'un quilòmetre...\nEtiquetes de comentaris: ADIF, Badalona, Notícies d'Internet, Seguretat\nVideu del YouTube: Echtdampf anheizen einer Br 50 ...\nJoies de la Biblioteca del Club Ferroviari de Terr...\n*** Un projecte de metro vol enllaçar Catalunya No...\nAdif instal·larà una tanca nova a la via del tren ...


‘Adéu al cotxe!’ omple la Sala Beckett de propostes per salvar la ciutat | Barcelona Cultura\nDiumenge, 29 abril 2018\nSegons la proposta. Abonament per a totes les activitats: 50 €\n‘Adéu al cotxe!’ omple la Sala Beckett de propostes per salvar la ciutat\nBarcelona, com tantes ciutats de tot el món, té un enemic que amenaça amb acabar amb ella: el cotxe particular. La Sala Beckett es pregunta com salvar Barcelona. I convoca experts i artistes a parlar-ne… i a fer teatre.\nÉs Adéu al cotxe!, gairebé un mes de propostes diverses organitzades per la Sala Beckett que van d’exposicions a converses i conferències a més, és clar, d’obres teatrals. Quina és la relació d’aquests muntatges amb el tema que es toca? De vegades, aquestes obres no parlen de cotxes, però sempre indueixen a una reflexió tranquil·la i, com fan les illes de vianants, conviden a la pacificació i a veure les coses des d’una perspectiva més humana.\nI és que, no seria millor una vida sense cotxes? Seria clarament més barata, més agradable, més sana i, evidentment, més sostenible. Que els vehicles privats acabin desapareixent de les ciutats és, segurament, un canvi inevitable però… com plantejar-lo per tal que sigui el menys traumàtic possible?\nResponen a la pregunta experts en el tema com ara els comissaris de la proposta, David Bravo i Andreu Rifé, amb la col·laboració de creadors com els músics Miquel Jordà i Úrsula San Cristóbal. Han convidat molta gent (urbanistes, arquitectes, consultors…) a dir la seva i a pronunciar un seguit de conferències sobre temes que van des de com serà l’urbanisme un cop desapareguin els cotxes a quina és la millor manera de fer un canvi tan radical de paradigma.\nLes conferències (algunes, com la del 3 d’abril, amb contingut audiovisual inclòs) proposen una reflexió, però contenen també un element artístic: un «llindar sonor» que és una creació de tres minuts dels esmentats Jordà i San Cristóbal, a més de la lectura d’un text dramàtic de deu minuts escrit expressament per a l’ocasió.\nPerò, és clar, som a la Sala Beckett, d’aquí que també es toqui el tema partint del teatre, amb propostes que van des de textos pensats expressament per a l’ocasió a muntatges teatrals com L’empestat, una relectura de La tempestat de Shakesperae signada per Jordi Oriol i dirigida per Xavier Albertí a la peça Granotes, d’Oriol Morales. El 25 d’abril, a més a més, tindreu un Speaker’s corner amb lectures dramatitzades triades en una convocatòria realitzada els passats mesos de gener i febrer.\nPer acabar, qualsevol dia entre el 27 de març i el 29 d’abril, podeu passar per la Sala Beckett i veure exposada una obra d’art que ens parla sobre la fi necessària de la cultura automobilística a les ciutats. És Inutilitari, la peça que podeu veure a la fotografia i que ha estat realitzada per l'artista Guillermo Basagoiti, a partir del seu propi cotxe i amb la col·laboració d'Olga Solà, Xavi Serch, Oriol Terrats i Javier Luján. Veniu i veureu uns vídeos que us expliquen la història d'un vehicle convertit... en obra d'art!\nSi voleu saber més detalls sobre el cicle Adéu al cotxe! i les moltes i molt diverses activitats que implica (sabíeu que us conviden a una sessió de meditació abans de veure les obres de teatre programades?) consulteu el web de la Sala Beckett.\nData de publicació: Dijous, 29 març 2018\n‘El dolor’, la cèlebre novel·la de Marguerite Duras al TNC\nAriadna Gil protagonitza durant el juny aquesta adaptació dirigida per Lurdes Barba.


Sky Land Residence Anuradhapura Sri Lanka - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWatawandana Road, Ciutat Anuradhapura, Anuradhapura, Sri Lanka, 00200 - Veure al mapa\nMés informació sobre Sky Land Residence\nConvenientment situat a Anuradhapura, Sky Land Residence és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nSky Land Residence ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia, àrea de TV/saló compartit.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Sky Land Residence.\nEspai comú 2 llits individuals, 2 llits dobles, 2 llits extragrans, 1 sofà llit


CAMPANYA MASSIVA: Ara toca fer click, Una signatura en defensa dels DDHH al Sàhara - SaharaDempeus\nabril 17, 2017 abril 17, 2017 por Sahara\nProperament el Consell de Seguretat de la ONU es reunirà per decidir si amplia el mandat de la MINURSO, la Missió de les Nacions Unides per al Referèndum del Sàhara Occidental.\nCreiem que és necessari d’exercir la major pressió possible perquè en aquesta reunió es prengui la decisió de dotar a la MINURSO amb el conjunt de competències que li corresponen segons el Pla d’Arranjament, inclosa la protecció i promoció dels drets humans, i deixar en aquest cas una de les poques Missions de Pau de NNUU que no inclou entre les seves competències la verificació dels drets humans.\nPer això, recolzem la campanya impulsada des de CEAS-Sahara basada en d’enviament massiu de cartes a tots els països membre del Consell de Seguretat a través de la web de l’Associació Um Draiga amb un format molt senzill ja que solament cal emplenar un breu formulari (nom, mail i país) i donar-li a «Enviar».\n* Signatura a través de la web: Signar tant de forma individual com en nom de la vostra organització i donar-li la màxima difusió possible a aquesta campanya, incloent l’enllaç a la web de Um Draiga, entre els vostres contactes i a través de les xarxes socials (esdeveniment en Facebook).\nA veure si entre tots i totes aconseguim enviar milers de correus i aconseguir que en la reunió, que tindrà lloc el proper 25 d’abril a Nova York, es decideixi renovar el mandat i sobretot, ampliar les competències de la MINURSO perquè vigili els drets humans en el Sàhara Occidental ocupat.\nLa història és la que nosaltres i nosaltres, amb la nostra determinació i lluita, fem d’ella i està a les nostres mans canviar la destinació de les nostres germanes i germans sahrauís als territoris ocupats. Ens ajudes a aconseguir-ho? Som moltes les persones solidàries i «perdent» solament 2 minuts podem fer que la destinació de la població sahrauí dels Territoris Ocupats canviï.\nCategorías Campanyes, noticies, Uncategorized


Qui dia passa any empeny(Top 10 – Núm. 09) – Fes Ta Festa – La cultura popular a la ràdio i a internet\n17 Gener 2014Dites i refranys\nEn novena posició hi trobem el refrany Qui dia passa, any empeny. El podem relacionar amb el que vam veure en el programa anterior, A l’estiu tota cuca viu, perquè manté aquest sentit de fer la viu-viu, d’anar fent.\nEncara que la dita es pugui interpretar de més d’una manera. Per una banda serveix per indicar que ens desentenem de les dificultats de cada dia, d’una situació desagradable, de conseqüències que ens poden afectar, però que es van ajornant, de manera que resolent les dificultats de cada dia, resolem les de tot l’any. I, per altra banda, també pot al·ludir al desig natural que tots tenim d’allargar la vida.\nLa gran quantitat de variants d’aquesta dita ens dóna notícia de la popularitat de la dita. Podem trobar també Dia que passa, any que empeny, o Qui dies passa, anys empeny, en plural.\nHa arribat al Top 10 perquè és una dita molt estesa i popular en l’àmbit oriental del territori (català central i illes). Sempre, el fet que una dita sigui coneguda arreu del territori facilita que la seva popularitat augmenti, és clar.\nCom ens passava també amb la dita precedent, en castellà trobem equivalents que usen imatges o metàfores diferents, com per exemple, Mañana será otro día, Quien pasa punto pasa mucho, Después de un día (o año) viene otro o El que pasa un día, del año tira.\nDe fet la dita Mañana será otro día és estesa i coneguda en la majoria de llengües romàniques. Així en català diem Demà serà un altre dia, en francès Demain sera un autre jour, en italià Domani è un altro giorno o en portuguès Amanhã é outro dia. Sembla que modernament, la pel·lícula Allò que el vent s’endugué, va facilitar-ne la popularització.


ERTO a Marie Claire a Vilafranca i Borriol i producció parada el 30 de març | DiaDia\nInici Economia, empresa i ocupació ERTO a Marie Claire a Vilafranca i Borriol i producció parada el...\nERTO a Marie Claire a Vilafranca i Borriol i producció parada el 30 de març\nComunicació de l'ERTO als treballadors de Marie Claire\nLa Direcció de Marie Claire ha comunicat que el 30 de març paralitzarà la producció a la seua planta de Vilafranca i presentarà un Expedient de Regulació Temporal d’Ocupació (ERTO) a la factoria de la localitat dels Ports com també ha fet al centre logístic i oficines de Borriol. “És intenció d’aquesta direcció iniciar un procediment de suspensió temporal de contractes en el centre de treball de Vilafranca per causa de força major”, diu el comunicat de la direcció en el cas de la vila. Una comunicació semblant a la que s’ha fet a Borriol uns dies abans.\nEn el cas de Borriol l’ERTO va començar a tindre efectes el 14 i 16 març per al personal de promoció de El Corte Inglés, el dia 14 per a Madrid i el dia 16 per al Pais Basc mentre que per a la resta de promotores al centre comercial comença el dia 16. Pel que fa al personal del centre logístic i les oficines els efectes s’han iniciat el el 18 de març.\nSegona pàgina del comunicat a la representació dels treballadors\nSegons l’empresa “les limitacions a la lliure circulació, la quarantena i les mesures de contenció estan afectant de manera directa a les vendes de l’empresa, generant tensions de liquiditat que estan ocasionant problemes de solvència si no s’adopten mesures urgents”. La mesura afecta al centre de treball de Vilafranca i Borriol per mesures “de força major”. L’empresa assegura que la crisi del Covid-19 està impedint distribuir la mercaderia als clients que tenen tots els establiments tancats.\nAmb aquests arguments l’empresa anuncia la suspensió de la producció a la planta de Vilafranca el 30 de març. La suspensió variarà, segons el document que ha arribat a Diadia “dependrà de les directrius que les autoritats estableixin al respecte que suposen la neutralització de les causes que actualment impedeixen la continuïtat de l’activitat empresarial”.\nEn el cas de la planta de Vilafranca l’ERTO tindrà vigència des del 30 de març, data de parada de la producció. L’empresa ha comunicat el ERTO als representants dels treballadors dient que l’extensió de l’expedient serà “l’estrictament necessària”. Ara ha de ser l’autoritat laboral qui aprove o no l’expedient de regulació temporal.


TAC12 TV - La Conca uneix sector públic i privat en una nova xarxa de turisme sostenible\nLa Conca uneix sector públic i privat en una nova xarxa de turisme sostenible\nDijous, 09 Juliol 2020 12:06\nA la Conca de Barberà volen treure més rèdit del turisme i per això ha nascut una aliança público-privada amb l'objectiu d'especialitzar l'oferta turística de la comarca i fer-la més atractiva. Una de les primeres accions serà potenciar la ruta del trepat.\nLa Conca ha creat la Xarxa de Turisme Sostenible, XATSCONCA, una nova eina per treballar sector públic i privat amb l'objectiu de buscar noves formes de dinamitzar el territori. Arran de la pandèmia i el confinament, l'àrea de turisme del Consell Comarcal ha explorat noves maneres de treballar amb els agents turístics. Volen especialitzar l'oferta de la Conca i compartir coneixement i experiències entre tots els agents implicats.\nA la xarxa s'hi poden adherir empreses privades o agents públics que vulguin treballar conjuntament pel turisme de la comarca. S'han organitzat en grups de treball on el sector privat hi té un pes important. Entre les primeres accions hi ha potenciar la Ruta del Trepat o crear una oficina comarcal de suport a les empreses turístiques.\nEls tres grups de treball busquen potenciar la Conca com un destí segur, atractiu i també singular.\nMés en aquesta secció: « "Guanyem al 19", la nova campanya del comerç de Montblanc Montblanc anuncia la suspensió d'actes de la Festa Major i el nou epicentre »


El Consell de Mallorca augmenta el pressupost per reforçar les polítiques socials i fer front al context socioeconòmic creat per la pandèmia - Consell de Mallorca\nVés enrere El Consell de Mallorca augmenta el pressupost per reforçar les polítiques socials i fer front al context socioeconòmic creat per la pandèmia\nEl Consell de Mallorca presenta els pressuposts per a 2021.\nEl Consell de Mallorca augmenta el pressupost per reforçar les polítiques socials i fer front al context socioeconòmic creat per la pandèmia\nEl total és de 494 milions d'euros, que inclouen una partida específica dotada inicialment amb 20 milions per combatre els efectes de la covid.\nEl Consell de Mallorca ha presentat el pressupost de la institució per a l’any 2021, que ascendeix a 494 milions d’euros. S’incrementa en un 2,4 % en relació amb el 2020, fet que significa disposar d’11,6 milions d’euros més que l’any anterior. «És el pressupost més elevat i el més social de la història del Consell, amb la inversió més alta destinada a l’IMAS», ha assenyalat la presidenta, Catalina Cladera.\nAmb aquests comptes, la institució prioritza l’atenció de les necessitats bàsiques de la població i, al mateix temps, manté les directrius que marquen els Acords de Raixa. En un any de dificultat, el Consell mobilitza més recursos que mai, «per posar-los a disposició de la ciutadania», ha assegurat la presidenta del Consell.\nCladera ha remarcat que, des de l’entrada a la institució d’un govern progressista, els pressuposts tenen «una clara tendència ascendent, que la crisi d’enguany no aconsegueix rompre». Els darrers sis anys el pressupost del Consell de Mallorca s’ha incrementat un 41,7 %. Comparat amb el pressupost de l’any 2015, la institució disposa de 145.543.463 euros més que llavors.\n«En temps de covid, el Consell de Mallorca no fa ni una passa enrere en la defensa de l’estat del benestar», ha assenyalat la presidenta del Consell de Mallorca, que també ha explicat que en el pressupost del 2021 creix en gairebé 25 milions la dotació de polítiques socials i l’abast de les polítiques socials s’eleva fins als 247,2 milions que es destinen a l’IMAS, a atendre la gent gran i a les polítiques d’igualtat. Per sisè any consecutiu, es manté a l’alça el pressupost destinat a l’àrea social del Consell. Un increment d’un 66 % des de 2015.\nL’escenari pressupostari en què s'ha gestat el pressupost, dins una situació excepcional, preveu un avenç important en la suspensió de regles fiscals de les administracions públiques de la Llei 2/2012 (llei Montoro). Els pressuposts de 2021 de les entitats locals, com el Consell de Mallorca, podran presentar una situació de dèficit, en termes de comptabilitat nacional, d’un 0,1 % del PIB nacional per al 2021, que es tradueix en 7 milions d’euros. D’altra banda el Consell ha tingut una baixada d’ingressos per part del Govern de les Balears de 24,6 milions d’euros i del 0,6 M € de minva de l'aportació de l'Estat.\nEl deute és conseqüència de la baixada d'ingressos i es deriva de la voluntat del Consell que no siguin els ciutadans i ciutadanes les que paguin les conseqüències d’aquesta crisi sanitària amb conseqüències molt negatives per a l’economia, la de les famílies i la de les empreses. El deute que assumirà el Consell no és superior als 21,7 milions. Els darrers anys, en un context econòmic favorable, la institució insular va fer un esforç considerable en la reducció del deute. Cal recordar que l’any 2015 el deute era de 133,2 milions, i, a principi de 2020, era de 9,6 milions d’euros. Durant el darrer any, el deute s’ha continuat reduint. «Amb els comptes sanejats i una realitat socioeconòmica tan complicada com és una pandèmia i una crisi econòmica, el Consell de Mallorca considera un acte de responsabilitat després de maximitzar els seus recursos, preveure aquest endeutament, el qual s’utilitzarà en funció de les necessitats», ha assenyalat Cladera.\nLes previsions macroeconòmiques per al 2021 dibuixen un panorama de recuperació per a les Illes Balears més intens que el ritme que durà l’Estat espanyol i la UE. En certa manera, es correspon també amb el fet que la sotragada de 2020 també s'ha sentit més a les Illes, per la gairebé total paralització de l’activitat del sector turístic.\nEls tres departaments amb els pressuposts més elevats són els de Drets Socials, Mobilitat i Infraestructures, i Hisenda i Funció Pública. El Departament de Drets Socials, disposarà de 223 milions euros. El Departament de Mobilitat i Infraestructures, tindrà un pressupost de 99,2 milions d’euros. El d’Hisenda i Funció Pública gestionarà l’any 2021, 57 milions euros.\nD’altra banda, el Departament de Cultura, Patrimoni i Política Lingüística tindrà un pressupost de 25,8 milions d’euros. Mentre que el de Promoció Econòmica i Desenvolupament Local té un pressupost de 33 milions d’euros. El Departament de Turisme i Esports té per a l’any que ve un pressupost de 16,6 milions d’euros.\nEl Departament de Sostenibilitat i Medi Ambient disposarà d’11,2 milions d’euros. Per part seva, Territori augmenta per a l’any 2021 el pressupost fins als 9,4 milions d’euros.\nEl Consell de Mallorca està preparat per fer front a l’escenari que es preveu per al 2021, amb uns comptes que prioritzen el que més importa: el benestar de les persones i que ningú no quedi enrere. I ho farà sense deixar d’invertir en Mallorca per continuar el projecte de transformació de l’illa perquè esdevingui una terra cada dia més igualitària, més sostenible i amb més justícia social.\nPot consultar el PowerPoint de la presentació dels pressuposts fent clic aquí.\nPresentacio pressupost 2021


Els Esperxats busquen mecenes per fer castells\nFer castells amb micromecenatge\nLa colla del Pla de l'Estany ha recorregut a una idea innovadora en el fet casteller\nEls Experxats de l'Estany busquen finançament per a l'organització de la diada del seu bateig el proper 18 de maig\nEls Espexarts de l'Estany buscan mecenes per finançar el seu bateig\n20/04/2013 12:54 Actualizado a 20/04/2013 13:19\nAconseguir finançament per dur a terme una activitat cultural cada cop és més complicat. Els Esperxats de l’Estany, una de les noves colles en gestació del món casteller, esperen poder organitzar la diada del seu bateig, el proper 18 de maig, gràcies al micromecenatge. La colla del Pla de l’Estany ja ha publicat el seu projecte a Verkami on esperen aconseguir els 2500 euros necessaris per finançar les noves camises de la colla i les despeses de la diada del seu bateig.\nEls projectes de micromecenatge compten amb quaranta dies per aconseguir el finançament proposat. Si en aquest període, no arriben al cent per cent de l’objectiu, no reben cap aportació de les compromeses pels mecenes. D’altra banda, els mecenes no arriben a fer cap pagament fins que el projecte no s’ha completat.\nA les portes de l’equador dels quaranta dies, els Esperxats han aconseguit una cinquena part dels 2500 euros que esperen recaptar. Encara els queden vint i dos dies per fer realitat un bateig com cal.\nRecompenses pels mecenes castellers\nLes aportacions econòmiques dels mecenes sempre reben una compensació en els projectes de micromecenatge. En aquest cas, els Esperxats de l’Estany ofereixen recompenses que van des del reconeixement personal a les xarxes socials i al web de la formació fins a invitacions per sopar i marxandatge de la colla.\nEls mecenes poden fer les seves aportacions al següent enllaç destinant des de 5 euros fins als 200.


Dos dècades d'una tragèdia\nDimecres vinent es compleixen 20 anys del foc que va arrasar 27.000 hectàrees al Solsonès, la Segarra i altres comarques || Va obligar a establir protocols i a millorar la coordinació\nDimecres vinent es compliran 20 anys de l’incendi que va arrasar 27.000 hectàrees a diverses comarques del centre de Catalunya, entre aquestes la Segarra i el Solsonès. Un succés que va canviar la manera d’entendre i d’actuar davant dels focs forestals. Mai fins llavors les flames havien assolit una intensitat tan agressiva a causa de la gran quantitat de vent i combustible.\nDesprés d’aquest incendi, les intervencions i protocols van passar a ser interdepartamentals, van sorgir els Grups d’Actuació Forestal (GRAF) dels Bombers, es va activar la prevenció i es va posar en marxa el Centre Tècnològic Forestal de Catalunya (CTFC). Aquest canvi de model es va explicar ahir en una jornada convocada pel consell comarcal del Solsonès a l’entorn del santuari del Miracle i en la qual van participar tècnics del CTFC, del GRAF, Rurals i Bombers\nMarc Castellnou, responsalbe dels GRAF, va explicar que “va canviar un concepte clau: es va passar del binomi foc i bombers a implicar l’agricultura, el medi ambient i el territori”. Per la seua part, l’investigador del CTFC Eduard Plana va afegir que aquell incendi va ser un impuls decisiu per a les Associacions de Defensa Forestal (ADF), que implicaven la gent del territori de forma directa a les actuacions. La coordinació va passar a ser l’element principal. Malgrat això, també es pot destacar que les circumstàncies que van envoltar aquest incendi (vent, sequera, altres focs simultanis, molta massa forestal...), farien que ara tampoc no es pogués controlar de cap manera. Marc Castellnou va afirmar que “les flames van assolir els 60 kw/m i els bombers només podem garantir una actuació a 10 kw/m”. Tanmateix, segons el responsable dels GRAF, avui sí que es podria “dirigir-lo de millor forma i evitar que arrasés de forma tan arbitrària”.\nEls experts també van coincidir a assenyalar altres circumstàncies que compliquen l’extinció dels focs forestals com són l’augment dels cultius cerealístics, l’abandonament de les terres agrícoles i forestals i que no hi ha bestiar que s’encarregui d’eliminar el sotabosc com succeïa dècades enrere.\nExplica que cal reconèixer la solidaritat dels voluntaris de bombers i de les ADF de tot Catalunya. “Avui no tenim garanties per aturar un foc gran”, diu Coscollola, que critica l’abandonament de bombers voluntaris i ADF.


Escrit per Eulalia Lledo, Doctora en Filología Románica / La Independent\tdimarts, 1 de juny de 2021 12:03\nElla mateixa s'ha descartat i ho ha comunicat al partit i als mitjans de comunicació. Opta per continuar la tasca com a líder de l'oposició del seu grup a l'Ajuntament de Barcelona.\nLa sorpresa ha estat majúscula perquè s'entén que renuncia a un "ascens". De fet, el que hauria de ser escandalós és que hagués renunciat a la regidoria per anar-se'n a la vicepresidència. Es va presentar a les eleccions per a alcaldessa el 2019 i encara queden dos anys fins a les properes eleccions; per tant, el lògic, el que hauria de ser habitual, és complir amb el compromís adquirit prèviament amb les i els votants quan es va presentar a aquestes eleccions.\nSegles de polítics, d'homes, que abandonen les seves responsabilitats per accedir a una posició que els beneficia personalment, per assolir una posició més "alta", ens ha acostumat a l'anomalia que no compleixin la tasca a la qual es van comprometre i per a la qual se'ls va escollir.\nAquesta manera de fer s'encomana, tenyeix la manera d'actuar, i és astorador veure que en moltes ocasions si un (el masculí és conscient) dirigent ha de passar a l'oposició perquè ha perdut les eleccions ho deixa córrer perquè com que baixa d'estatus li sembla que és rebaixar-se, ho considera, ¡ai, lassa!, una humiliació.\nArtadi no fa més que inscriure's en una bella tradició femenina de la qual vam tenir moltes mostres amb la primera fornada d'alcaldesses de la democràcia. Polítiques ben valorades i estimades que decidien al cap d'un cicle electoral o de dos marxar i dedicar-se a d'altres afers i quefers. En definitiva, que no s'aferraven al càrrec; ja havien complert.\nElsa Artadi intervé al Parlament. Foto: Photo See Gallery\nArtadi, de tota manera, mantindrà l'acta de diputada i les tasques de direcció al si del seu partit.\nTenim 1761 persones visitants en línia\nVisites del contingut : 25994873


Qui compta, s'erra: d’abril 2018\nEn el nombre que la revista Serra d’Or dedicava a Menorca el novembre del 1964 s’hi troba un extens article sobre el turisme. Segons l’autor, els menorquins estaven frustrats perquè només arribaven a l’illa engrunes de l’onada turística que rebia Mallorca. La seva esperança era que l’eixamplament de l’aeroport “posés la maquinària en marxa”.\nD’acord amb l’opinió general, el turisme beneficiaria a tots; la menor disconformitat amb aquest diagnòstic se sentia com una veritable traïció. Grups d’empresaris locals projectaven urbanitzacions, que no es podien desenvolupar perquè els escassos compradors no volien pagar uns preus que, en comparació amb el tradicional valor de les marines de la costa, es consideraven fruït de l’especulació.\nMig segle més tard, tothom creu que Menorca sempre han donat l’esquena al turisme, que només s’ha enlairat gràcies a l’impuls del capital estranger. Durant aquest lapse de temps l’estat d’ànim dels menorquins ha canviat de manera radical i, a més s’ha projectat retrospectivament sobre el passat, i difereix de forma notable de la realitat.\nEl llibre “A la recerca del paradís. Història del turisme de Menorca” s’intenta redescobrir l’evolució real del turisme a Menorca, tant pel que fa als fets com a les actituds dels menorquins sobre la qüestió. Per fer-ho possible, i davant la pobresa d’altres fonts d’informació, ha estat necessari acudir a la premsa, fins a reunir 3.500 entrades entre el 1941 i el 2016. Com a complement, s’han recopilat les estadístiques oficials, que proporcionen el nombre de visitants des de l’any 1950.\nConscient que, en l’estat incipient de la investigació sobre el turisme, tota concepció prèvia podia ser errònia, no he partir de cap hipòtesi prèvia ni tenia la intenció de demostrar cap teoria. Les conclusions s’han obtingut per precipitació, per la destil·lació dels testimonis acumulats.\nAmb la convicció que el passat és un condicionant rellevant per al present, he resseguit els precedents del turisme, estudiant els viatgers que des del segle XVIII passen per Menorca i deixen suggestives descripcions del país, la seva gent i els motius per venir a l’illa. Així mateix, el llibre presta una especial atenció a l’arribada dels primers turistes, que venen just s’enceta el segle XX.\nÉs significatiu que, com explica Serra d’Or el 1964, des del començament els menorquins giren els seus ulls envers Mallorca, a qui envegen la font de riquesa que li proporciona el turisme. Per aquesta raó, els més inquiets, agrupats en el si de l’Ateneu de Maó, van fer tot el possible per atraure visitants, la qual cosa no és d’estranyar, ja que a partir del 1911 l’economia de Menorca enfila un declivi que s’accelera la segona meitat de la dècada del 1920.\nLa concepció turística al principi era un tant elitista i seguia el model del Gran Hotel de Palma de Mallorca, que amb el pas dels anys s’anava quedant obsolet en favor del turisme de masses, que arribarà després de la I Guerra Mundial i tocarà Eivissa els anys trenta, amb gran consternació dels menorquins, que veien que una altra illa superava Menorca en el pla turístic.\nD’aquesta manera, és precís reorientar el debat sobre l’endarreriment del turisme de Menorca, que tradicionalment s’havia pensat que arrancava les dècades de 1950 i 1960, i situar-lo en l’inici del segle XX, abans de la Guerra Civil, que és quan el turisme arrela a Mallorca i Eivissa i Menorca es queda enrere.\nCal remarcar que aquest fet es produeix malgrat el gran interès dels menorquins pel tema. La qüestió crucial és perquè no vingueren els turistes. L’autor de l’article del 1964 ens dona la resposta més probable: el paisatge menorquí no respon a la demanda, que cerca el seu paradís en espais més domesticats. Anotem que per al Foment del Turisme el factor crucial era l’absència de carreteres que comuniquessin les platges. Hem d’afegir que abans de la guerra el turisme era bàsicament hivernal i l’estació freda és més crua a Menorca que a les altres illes.\nFullet publicitari 1932. Foment del Turisme\nL’absència de turistes va determinar que no es construïssin allotjaments turístics, una mancança que es trobaria a faltar a partir del 1946, quan les altres illes només tenen que reobrir els que s’havien fundat abans de la contesa per assolir una massa crítica que Menorca tardarà vint anys en aconseguir.\nEl cert és que la insuficiència de l’aeroport de Menorca no es va deixar sentir fins els anys seixanta. De fet, amb l’obertura de l’aeròdrom de Sant Lluís, el 1949, Menorca s’avança una dècada al d’Eivissa. La limitada capacitat del nostre es deu al reduït nombre de viatgers transportats, a diferència de les Pitiüses, on l’allau que van rebre el 1959 va forçar les autoritats a millorar les seves infraestructures, de forma que en pocs anys va superar el de Menorca.\nLa inclinació dels menorquins pel turisme no es va perdre durant les dues guerres que omplen el període 1936-1945. Bé que circumscrites a cercles minoritaris, les expectatives turístiques de la pau van ser captades ràpidament i el 1946 es refundava el Foment del Turisme de Menorca. Els anys següents veurien la lenta construcció dels primers establiments autènticament turístics amb el pioner hostal Xuroy, el 1948, que arribaria a un punt de no retorn quan s’inaugurés l’Hotel Port Mahón, el 1956.\nEn aquest sentit, les estadístiques demostren que, si bé el creixement del turisme a Menorca fou inferior a les Balears fins el 1965, a partir d’aquesta data assumeix un lideratge que no perdrà fins a la fi del segle. Per aquest motiu es pot defensar que el declivi posterior és més una crisi d’esgotament que no el fruit de les actuacions urbanístiques del Consell Insular. No es pot oblidar que fins i tot Eivissa ha experimentat etapes d’acceleració i retrocés turístic.\nEls anys cinquanta Menorca crea un model turístic propi, sota el lideratge del capital local, que pren la qualitat com a bandera. Aquest enfocament serà valorat per propis i estranys –incloent-hi l’administració franquista–, com un avenç respecte al desgavell balear. En el llibre, el procés s’observa de forma minuciosa amb la descripció del desenvolupament de les urbanitzacions i els principals hotels de l’illa.\nAquesta esquema entrarà en crisi amb la irrupció del capital foraster dels setanta i rebrà el cop de gràcia la dècada del 1980 amb la construcció massiva d’apartaments per empresaris autòctons, fenomen que serà batejat com la “balearització”.\nTanmateix, com a la resta d’Espanya, la depressió dels setanta esfondrarà el dogma del creixement permanent. Menorca rep el cop d’una forma directa amb la fallida Clarksons, el principal tour operador, que simultàniament era el major hoteler de l’illa, l’agost del 1974. Aquest any fou també el de l’escàndol de la urbanització il·legal de Shangril·la, la paralització de la qual per l’Administració trencava amb la política de fets consumats que fins llavors era moneda comuna i obriria la porta al fracàs de diversos projectes urbanístics.\nAmb la crisi, també emergeixen els efectes secundaris del progrés: urbanitzacions que no disposaven d’infraestructures, una administració aliena al seu manteniment i neteja, i la contestació ciutadana a la urbanització de la costa, que sumiran el sector en dues dècades de laboriosa reorganització.\nL’article sobre el turisme de Serra d’Or es complementava amb un altre sobre urbanisme d’Oriol Bohigas, que reivindicava la planificació per evitar els errors comesos al litoral espanyol. Els menorquins comparteixen aquest diagnòstic i des de mitjans anys seixanta, coincidint amb la consolidació del turisme, reclamen l’ordenació turística i ben prest, la del territori, sense la qual aquella no té sentit, perquè gran part dels turistes trien allotjaments no oficials (apartaments i xalets), ara d’actualitat amb el debat del lloguer vacacional.\nEl Foment del Turisme, primer i ASHOME, més tard, defensaran la creació d’un pla urbanístic global de l’illa, exigiran la creació de les ANEI, que impedia la urbanització de les platges verges, i qualificaran de forma positiva la declaració de Menorca com reserva de biosfera, el 1993, entesa com un dic de contenció a la massificació turística. La planificació que l’Estat i la Comunitat Autònoma havien negat al llarg de trenta anys arriba el primer moment que es dona als menorquins l’oportunitat d’elegir quina Menorca volen.\nLa lluita impossible per un pla d’ordenació de l’oferta turística (1986-1995)\nDesprés de dues dècades de gestions del Foment del Turisme, la patronal hotelera, ASHOME, va agafar el relleu de la planificació turística, demostrant que la idea no era patrimoni d’una sola entitat. El 1986 reclamava, al costat de les associacions germanes de Mallorca i Eivissa, que s’aprovés el Pla d’Ordenació de l’Oferta Turística (POOT). El mes de juny expressava al president Cañellas la seva necessitat, “per vendre allò fonamental: qualitat a preu convenient”, una reflexió que Cañellas va assumir, al temps que informava sobre la remissió al Parlament de la Llei d’ordenació del territori.\nBinibèquer. Foto Arxiu d'Imatge i So de Menorca\nA finals del 1988 el conseller Cladera, en un discurs inspirat en el Llibre Blanc del Turisme, acabat de publicar, explicava que la finalitat principal de les directrius del Pla d’Ordenació Turística era limitar l’oferta quantitativa i potenciar l’oferta qualitativa. S’havien de posar límits al turisme per no haver de recórrer a un turisme d’inferior qualitat, amb la finalitat d’assolir la plena ocupació i preservar el patrimoni natural.\nEls plans d’ordenació turística es van redactar a l’empara de la Llei d’ordenació territorial del 1987. El febrer del 1989 el Parlament aprovava els criteris generals del POOT, amb la idea que el planejament municipal s’adaptés al fet turístic. Es defensava la introducció de criteris limitatius per al creixement de l’oferta turística, en funció de la situació real de les dotacions d’infraestructures i equipaments públics de cada zona. L’oferta també estaria restringida per la capacitat de les platges, a partir d’una superfície mínima per usuari. L’objectiu era potenciar les infraestructures bàsiques, el turisme alternatiu i la reconversió del sector. També es pretenia aconseguir sòl públic no urbanitzable com a reserva natural, amb la intenció de protegir espais d’interès ecològic i paisatgístic i impossibilitar la continuïtat de la urbanització del litoral.\nEn la reunió que les tres patronals hoteleres van celebrar el gener del 1990 la petició d’un pla d’ordenació de l’oferta va ser unànime. Existia una fonda preocupació per l’excés d’oferta existent que podria fer que “el turisme ja no fos mai més el que va ser”. Reconeixien que els hotelers havien comès l’error de construir massa i demanaven una política restrictiva de l’oferta. També eren partidaris d’introduir una normativa rigorosa respecte al turisme residencial que només permetés el d’“alt estanding”, per impedir que s’aixequessin edificis econòmics que fessin la competència als hotels.\nEl mes d’abril, el president de PIME, Cristòbal Triay (que el 1995 ho seria del Consell Insular), considerava convenient una ordenació turística de Menorca, que fos respectuosa amb l’ecologia i el medi ambient. El mes de febrer del 1991, el Partit Popular va organitzar una taula redona amb la participació d’ASHOME, PIME, el Foment del Turisme i el conseller Cladera. Es va concloure que el creixement de l’oferta dels anys 1985-1989 havia estat superior a la demanda. En el futur s’havia d’evitar la repetició d’aquest error, “posant el llistó ben alt a fi que el que es faci aporti alguna novetat a l’oferta menorquina”. Cladera propugnava una regulació del territori integrada “que no pot ser la suma dels plans municipals” i remarcava que “l’única forma d’ordenar el sector turístic és ordenar el territori”.\nAixí és natural que, quan el 1991 el PP va assolir la presidència del Consell Insular, es proposés d’elaborar el pla d’ordenació de l’oferta turística de Menorca, amb la participació d’ASHOME i el Foment del Turisme per remetre’l després a la Conselleria de Turisme. Tanmateix aquesta, tot just començar el 1991, anuncià que el primer pla seria el de Mallorca i el segon el de Menorca, que es comprometia a tenir enllestit el mes de setembre, perquè entrés en vigor la temporada del 1993. El pla es basaria en un estudi sobre la situació turística i urbanística de cada illa. A partir d’una anàlisi de la seva saturació en relació a l’òptim de 7,5 m2 per persona, a Menorca havia un sobrant de 9.000 places hoteleres i a Mallorca 37.000 Es pensava dividir Menorca en nou zones amb solucions diferents en cada cas. Cladera opinava que els hotels que no reunissin els requisits legals havien de tancar i el planejament urbanístic devia permetre el canvi d’ús. ASHOME urgia perquè s’apliqués com abans millor.\nEl mes d’abril el president del Consell Insular assegurava que el pla estaria aprovat a final d’any. Uns dies més tard, la Federació Hotelera i el Foment del Turisme de Mallorca aplaudien de forma unànime el projecte de pla d’ordenació de Mallorca, però el mes següent les associacions rebutjaven que, enlloc d’aprovar-lo, es creés una comissió de seguiment i un comitè tècnic, ja que les dilacions implicaven permetre l’especulació. Les protestes del sector no van ser efectives i el pla mallorquí no veuria la llum fins el 1995.\nEl mes de març del 1993 Cladera proclamava que el pla de Menorca seria més fàcil de preparar que el de Mallorca, perquè els criteris metodològics ja estaven elaborats. S’havien efectuat els estudis previs i preveia que el diagnòstic s’enllestís aviat i a finals de l’any o principis del següent el pla estigués redactat. Tanmateix, el conseller dimitia el mes de juny. ASHOME i el Foment del Turisme van exigir al substitut que agilitzés la seva aprovació, però, en les seves primeres declaracions, Flaquer feia saber que s’hauria d’esperar com a mínim un any, per mor de “la impressionant complexitat de conjugar els diversos interessos del sector amb els de l’àmbit administratiu”. El president del Consell Insular afegia que el pla no tenia la mateixa prioritat que el de Mallorca. Els hotelers, el Foment del Turisme i els grups polítics de l’oposició van expressar la seva contrarietat, tot remarcant la contradicció amb les postures anteriors de Cladera i Huguet, i manifestaven el seu temor que el canvi de conseller motivés una retallada en les aspiracions urbanístiques del pla.\nEl mes d’octubre el conseller Flaquer anunciava la paralització del pla d’ordenació, per la manca del treball de camp previ, que no es podia encarregar per manca de pressupost. L’associació hotelera va fer públic el seu malestar, ja que havien estat els principals promotors del projecte i duien dos anys de promeses. Uns dies més tard exposaven la seva disconformitat al president del Consell Insular. L’Assemblea General de l’entitat celebrada el mes següent va instar la Conselleria a donar l’impuls definitiu al tema.\nDiario Menorca, 05/05/1995\nUns mesos més tard, Flaquer explicava davant de l’Assemblea d’ASHOME que la recollida de dades del POOT havia finalitzat i es procedia a la seva redacció. Reiterava que el pla, per ser efectiu, no havia de regular només el sòl turístic, sinó també el residencial. El mes de juny, el president d’ASHOME realitzava unes dures declaracions en les quals indicava que mancava el pla director supramunicipal que havien demanat reiteradament, per definir quin havia de ser el desenvolupament turístic de l’illa. L’absència d’aquest marc provocava la fugida del capital inversor i havia menat a l’hostilitat de determinats col·lectius i a l’existència de pactes sotamà.\nUns dies després de l’aprovació del POOT de Mallorca, el maig del 1995, va tenir lloc una taula rodona, en la qual el president d’ASHOME va reclamar l’aprovació del de Menorca. Flaquer acceptava la seva necessitat per aconseguir una planificació supramunicipal. El Col·legi d’Arquitectes es va queixar que l’esborrany del pla s’hagués redactat a Mallorca sense consultar els professionals de l’illa. Dos anys més tard es publicaria el d’Eivissa, però el Govern Balear s’oblidà del de Menorca, que només va veure la llum quan el Consell Insular l’aprovà junt amb el PTI, el 2003.\nPublicat per Alfons Méndez a 16:23 Cap comentari:


El Vaticà no beneirà les unions entre homosexuals, ho titlla de "pecat" i "elecció" - Connectats24h\nEl Vaticà no beneirà les unions entre homosexuals, ho titlla de “pecat” i “elecció”\nAquest dilluns el Vaticà ha comunicat que no beneirà les unions entre persones del mateix sexe, decisió que també ha estat aprovada pel Papa Francisco.\nLa Santa Seu ho ha comunicat a través d’una llarga nota, on titlla l’homosexualitat com una “elecció” de caràcter pecaminosa que “no es pot reconèixer com a objectivament ordenada” segons els plans de Déu. La principal oficina doctrinal del Vaticà, la Congregació per a la Doctrina de la Fe ha dit que “la benedicció de les unions homosexuals no pot considerar-se lícita”, ja que “Déu no beneeix ni pot beneir el pecat“.\nEl Papa Francisco, que ha estat alabat durant molt temps pel seu to de benvinguda a la comunitat LGTBIQ, ha donat el vistiplau a la nota. Aquesta decisió ha significat un pas enrere pels catòlics que esperaven una modernització per part de l’església envers aquest aspecte.


Atypical - Directorfrustrat\nPosted on 16/10/2017 by Pau Garriga\nA Atypical, en Keir Gilchrist interpreta en Sam Gardner, un jove amb autisme que decideix buscar xicota. Aquesta decisió el porta a obrir-se a un món nou totalment desconegut i provocarà canvis amb les relacions que manté amb els seus familiars i amics.\nTot i la seva senzillesa argumental, Atypical mereix fer-se un lloc a l’intens calendari de qualsevol serièfil gràcies a les grans actuacions dels seus personatges principals. Només pel treball de Gilchrist ja valdria la pena veure-la però la resta del repartiment també està a l’altura.\nAtypical aconsegueix un difícil equilibri entre l’humor i el drama deixant la sèrie en un punt mig. El drama hi és present però no buscar fer-nos sentir malament i l’humor no s’utilitza com si tractéssim amb una comèdia. És una estranya barreja que funciona a la perfecció i et fa somriure al mateix temps que t’entendreix per la duresa d’algunes situacions.\nTot i que l’eix principal de la sèrie és el personatge d’en Sam Gardner, Atypical es nodreix també d’històries paral·leles que fan més interessant la sèrie. Per una banda tenim la relació entre els pares, interpretats per Jennifer Jason Leigh i Michael Rapaport, i la seva manera d’afrontar la situació del seu fill i també el vincle protector que es crea amb la germana (Brigette Lundy-Paine), contraposat a la lluita entre les necessitats d’ella i l’instint protector que té pel seu germà.\nAtypical és una sèrie que entra molt bé i deixa un molt bon regust. Són vuit capítols de menys de 30 minuts que podeu veure a Netflix. La segona temporada està confirmada però sense data d’estrena.\nopinió, Televisió Atypical, Brigitte Lundy-Paine, Jennifer Jason Leigh, Keir Gilchrist, Michael Rapaport, netflix


Blog d’EINA / ADAW / LLUM. Construint futurs a través d’un procés de disseny social\nA les 13h, presentació del projecte a càrrec dels joves i les entitats participants\nADAW / LLUM és una instal·lació efímera de 18 làmpades que tanca un projecte de creació, educació i disseny resultat de la col·laboració entre EINA, Fundació Adsis i el Museu del Disseny. Una iniciativa en la que un grup de 20 joves usuaris de Fundació Adsis, d’estudiants de Pedagogies del Disseny, conduïdes per Anna Majó, i de l’equip del Servei Educatiu del Museu han explorat, a través de la pràctica, el disseny com a eina d’aprenentatge i transformació de l’entorn.\nS'exposen les làmpades que han creat a partir de criteris de funcionalitat, identitat i sostenibilitat, i és el resultat final de tot un procés de mesos d’aprenentatges diversos de tots el participants. Pels joves ha suposat un treball d’autoconeixement i descobriment de les habilitats creatives i manuals, per les estudiants la reflexió sobre el seu paper com a dissenyadores i el disseny com a transmissor de coneixement, i, pel Museu, una aposta com a espai d’aprenentatge i reflexió sobre el disseny com a eina de transformació social.


THE TURNOUT, DE MEGAN ABBOTT, CRÍTICA DEL LLIBRE - LLIBRES\nPrincipal Llibres Mentides, secrets i 'El Trencanous': la novel·la de suspens de Megan Abbott explora el costat fosc de la dansa\nMentides, secrets i 'El Trencanous': la novel·la de suspens de Megan Abbott explora el costat fosc de la dansa\nPerSuzanne Berne 1 d'agost de 2021 a les 8:00 a.m. EDT PerSuzanne Berne 1 d'agost de 2021 a les 8:00 a.m. EDT\nMai no has vist un veritable anhel fins que no has vist un teatre de noies joves contemplant els primers moments de El Trencanous. Aquesta línia arriba cap al final de l'última novel·la de Megan Abbott, La participació , però amb la mateixa facilitat podria haver estat el primer. El desig i el ballet s'entrellacen en un pas de deux ardent al llarg d'aquest thriller estretament coreografiat.\nThe Turnout segueix la història de dues germanes, Dara i Marie, que dirigeixen l'exitosa Escola de Dansa Durant, que van heretar de la seva exigent mare, Madame Durant. Després que els seus pares van morir en un accident de cotxe, Dara i Marie es van quedar a la casa familiar, juntament amb el jove marit de Dara, Charlie. I cada any, tal com havia fet la seva mare, posen en escena una molt esperada producció de El Trencanous que converteix les nenes en monstres intrigantes —tots volen ser la Clara—, però manté l'escola en punt.\njaqueta melania no m'importa\nRessenya: 'Give Me Your Hand', de Megan Abbott\nQualsevol persona que hagi assistit alguna vegada a una representació del famós ballet de Txaikovski gaudirà de la infinitat de referències a gotes de rosada, flocs de neu, ratolins i soldats de joguina mentre la novel·la gira. Alguns personatges també corresponen a figures de Trencanous de la història original, molt més fosca, d'E.T.A. Hoffmann (el primer Rei ratolí tenia set caps). Marie, per exemple, és el nom que Hoffmann va donar a la seva jove heroïna, que es va convertir en Clara en l'adaptació al ballet.\nLa interpretació d'Abbott de Clara/Marie com una adolescent trencada per despertars eròtics es basa intel·ligentment en la història d'Hoffmann. Tot i que Marie Durant és una dona adulta, sembla una adolescent, malgrat la seva recent aposta per la independència mudant-se a una habitació a l'àtic a sobre de l'estudi de dansa. En comparació amb la Dara, disciplinada i empresarial, la Marie és impulsiva, desorganitzada i sovint desprèn l'energia bruta d'algú mai neta. I de la mateixa manera que la Clara està enamorada del Príncep Trencanous però amenaçada emocionantment pel Rei Ratolí, Marie té les seves pròpies atraccions dividides.\nHi ha el seu cunyat, el Charlie pàl·lidament guapo, un exballarí ferit, que abans va ser el Príncep Trencanous, i l'antic protegit de la seva mare, per qui Marie té sentiments problemàtics. Però després que un incendi a l'escola requereix reparacions en un estudi, un nou interès romàntic salta a l'escenari: l'enorme i maligne Derek, un contractista que parla ràpid que convenç a Charlie, el gerent de negocis dels Durant, perquè accepti una renovació important i costosa. En Derek és repulsivament fascinant, amb les seves eines elèctriques, les seves camises de vestir massa ajustades, els seus telèfons dobles, el seu timbre palpitant i, òbviament, una rata. La Marie està enamorada.\nFins i tot una situació disfuncional és funcional fins que hi ha alguna cosa que la pertorbi. Un disruptor per excel·lència, Derek leers, parla amb doble sentit i té una alegria macabra amb la voluntariosa Marie, tot mentre destrossa l'estudi. La remodelació es converteix en un assalt a gran escala. Les germanes, un cop tan a prop, s'envolten, i les fantasies s'estremeixen en malsons. No obstant això, l'actuació d'aquest any de El Trencanous ha de continuar.\nl'amor és el missatge el missatge és la mort\nEls millors thrillers nous per llegir a l'agost\nDe vegades, l'inevitable assassinat, la intriga sexual i els secrets familiars de la trama semblen gairebé casuals amb les audicions i els assajos, els ballarins discutits i els pares queixats, les sabates dels peus castigadores i els músculs estirats. Tot i que aviat es veurà que The Turnout tracta tant sobre la ràbia femenina, la gelosia i el desig sexual com una novel·la de suspens ambientada en un estudi de dansa. Els personatges masculins són sorprenentment fràgils o brutals, i Abbott utilitza el ballet mateix, aquest hivernacle rosa boirós, per dramatitzar com les dones poden fer-se mal i glorificar-se a través del sexe. Abbott ha explorat anteriorment aquests problemes en novel·les com Give Me Your Hand (2018), You Will Know Me (2016) i Dare Me (2012).\nAconseguir una participació: la capacitat d'una ballarina de girar el seu cos cent vuitanta graus, des dels malucs fins als dits dels peus, una posició insoportable semblant a una nina amb les cames posades cap enrere, fa que aquest punt sigui massa clar. En el moment que ho aconsegueixes, va dir Madame Durant a les seves filles, t'has convertit en ballarina. T'has convertit en una dona. Afortunadament, el veritable enfocament de la novel·la és com la Dara i la Marie comencen a reexaminar el llegat perjudicial de la seva mare, aprenen a ballar amb la seva pròpia música i separen el veritable anhel del tipus de conte de fades.\nSuzanne Berne és un novel·lista els llibres del qual inclouen A Crime in the Neighborhood i The Ghost at the Table.\nPer Megan Abbott\nG.P. Putnam's Sons, 341 pàgines. 27 dòlars.\nTeatre I Dansa Revista A I.t. Estil De Vida Món Sobre La Petita Empresa Altres Àsia & Pacific Museus Política\nEl club de multimilionaris va créixer gairebé un terç, fins a 2.755, durant la pandèmia\nRemenant el pegat de petroli, Chevron compra Noble per 5.000 milions de dòlars\nEls negres només tenen 10 cadenes de televisió nord-americanes. Heus aquí per què.\nMantenir-se en contacte amb el vostre fill al casal d'estiu és molt més fàcil ara. És terrible.\nOn Love: Melissa Smith es casa amb Trey Evans\nComentaris, Notícies, Tot Sobre Tot ...\nPrevisió de tipus d'interès hipotecari 2021\ncomparacions entre Trump i Hitler\nquin és el número de telèfon de Walmart\na quina hora tanca l'oficina de correus\nSobre La Petita Empresa\nCom les línies telefòniques d'abús infantil fan mal als mateixos nens que estan intentant protegir\nMai vaig saber d'una mare que hagués avortat. Fins que em vaig convertir en un.\nSóc un fundador del temple satànic. No culpis Satanàs per la supremacia blanca.\nCopyright ©2022 Tots Els Drets Reservats | jf-laundos.pt | Política De Privacitat


El Fraikin Granollers renuncia a jugar la Lliga de Campions - AraVallès\nEl Fraikin Granollers renuncia a jugar la Lliga de Campions\nAmb la voluntat de reduir despeses i intentar normalitzar la precària situació econòmica del club\nLa Llagosta, Granollers Divendres, 10.6.2011. 05:00 h\nTot i que l'accés del Barça Borges i el Ciudad Real a la final de la Lliga de Campions d'handbol garantia la presència a la competició del quart classificat de la Lliga Asobal, el Fraikin Granollers no disputarà la Lliga de Campions. Així ho ha decidit el club, que ha renunciat a participar-hi per intentar estabilitzar els pressupostos de l'entitat després d'aquesta temporada financerament negra, plena de problemes econòmics i impagaments salarials. La renúncia del Granollers a competir a Europa, amb desplaçaments que haurien suposat una important despesa, permetrà que sigui el cinquè classificat de la Lliga, el Cuatro Rayas Valladolid, qui participi a la Champions d'handbol. Esportivament parlant, aquests dies es podria concretar la baixa d'Antonio García, que seguiria el camí d'Àlvaro Ferrer i jugaria al Reale Ademar de León la següent temporada.\nFraikin BM Granollers, handbol, Lliga de Campions,\nL'inacabable espiral de deutes que arrossega el Balonmano Granollers ja han provocat les marxes d'Àlvaro Ferrer, Fredrik Ohlander i Salva Puig, i properament podria ser el torn d'Antonio García, que podria seguir les passes de Ferrer, ja que té un 'acord total' amb el Reale Ademar de León i només espera que se li faciliti la sortida. García té clar que amb l'actual situació econòmica a Granollers no hi pot continuar, i confia que el club li faciliti la marxa, ja que actualment té un contracte per dues temporades més però aquest acord quedarà invalidat el 30 de juny si el club no paga els salaris pendents. Tot i això, el mateix García espera que 'algú s'assegui a parlar' per tal de negociar la seva sortida de manera immediata, ja que l'acord amb el club manxec és total.\nEl lateral esquerra de La Llagosta, internacional amb la selecció espanyola, espera que no faci falta arribar a la invalidació del contracte per tal de poder fitxar amb l'equip de León, seguint les passes d'Álvaro Ferrer, que la setmana passada va ser presentat al club manxec.\nEntre els jugadors i tècnics que es quedaran a Granollers s'especula amb una possible reducció de les condicions salarials per poder afrontar la temporada vinent a la Divisió d'Honor.\n10056 lectures Un comentari\n1 - Indignat\nLa meva felicitació al nostre inepte president. Si us plau, tireu d'hemeroteca per demanar la dimissió d'aquest PAYASO, que ha mentit a tots els estaments del club per tal de sortir a la premsa i aconseguir favors personals per la seva empresa. I per si algú diu que això ja estava malament abans, recordar que aquest personatge ja estabva a la junta anterior. I als responsable de l'esport , quan demanarem que aquest directus del 3 al 4 avalin amb el seu patrimoni la seva ineptitut?.


‘Secret Story’: Lara Álvarez respon a les acusacions de «tongo» per un error en els percentatges\nAclareix el que va passar\n19 de d’octubre del 2021. 16:51\nAquest dilluns, Lara Álvarez es va veure obligada a fer un incís durant l’emissió de ‘Secret Story: última hora’ per donar explicacions per un error que ha fet parlar molt a les xarxes socials. Diumenge passat, a la gala ‘La noche de los secretos’, el programa va mostrar en pantalla els percentatges cecs d’Adara, Lucía i Isabel, candidates a l’expulsió de dijous.\nNo obstant, la suma de les tres xifres (58,7%, 33,9% i 4,4%) no assolia el 100%, sinó que es quedava en un 97%. Els seguidors més acèrrims no van passar per alt aquest detall i es va desencadenar una onada d’acusacions de trampa cap al format produït per Zeppelin.\nPer concloure les crítiques, Lara va voler deixar clar ahir a la nit que el programa no interfereix de cap manera en els vots emesos pel públic. «Abans de continuar, m’agradaria fer un aclariment importantíssim», va començar dient a la tornada d’una publicitat.\n«Els percentatges eren els correctes però la transcripció no ho va ser. Va ser un error humà», va afirmar la presentadora abans de mostrar les dades actualitzades: 60,5%, 35,3% y 4,3%. Una de les tres se salvarà aquesta nit a ‘Secret Story: cuenta atrás’, mentre que les dues restants s’enfrontaran dijous a l’expulsió.


Felipe i Juanlu veuen clau mantenir la solidesa defensiva - Empordà\nFelipe i Juanlu veuen clau mantenir la solidesa defensiva\nALBERT RIMBAUGIRONA 21.08.2013 | 06:30\nLa falta de gol del Girona és, probablement, el gran maldecap del cos tècnic, la direcció esportiva i també de l'afició, que veu com només queden deu dies perquè tanqui el mercat de fitxatges i la de Chando ha estat l'única incorporació a la punta d'atac per suplir les baixes de Benja, Acuña i Ion Vélez. Malgrat doblegar l'Alabès divendres passat a Montilivi (1-0), l'escassetat per veure porteria durant la pretemporada ha deixat al descobert les mancances de l'equip al davant. Però més enllà de la diana de Felipe, un altre aspecte que va caracteritzar la victòria dels blanc-i-vermells contra els vitorians va ser la solidesa defensiva.\n"Tinguis o no tinguis gol, en aquesta categoria és fonamental mantenir la porteria a zero i ser sòlid al darrere", comentava ahir el mateix Felipe després de l'entrenament matinal a l'estadi. "L'equip va estar molt fort defensivament davant l'Alabès", va valorar, en vistes del proper partit de lliga al camp d'un altre recent ascendit, l'Eibar: "Els caracteritza el joc directe i serà un partit defensivament molt ?exigent en un camp complicat", va valorar el menut davanter que, com el seu com?pany Juanlu Hens, creu que l'equip basc "ens farà patir molt en el tema defensiu, en un camp més petit on tiraran pilotes a dalt per intentar pentinar-les".\nEn el primer partit d'aquesta temporada, Juanlu va sortir de lateral dret per la lesió d'Iván López. Al cordobès ja se l'ha vist en aquesta demarcació en altres ocasions. Tot i això, creu que amb l'arribada de Ramalho, i quan López es recuperi, tornarà a ocupar la seva posició natural, la "d'extrem o interior dret". Malgrat haver-li dit al tècnic que "si em necessita de lateral compti amb mi", Juanlu opina que el d'Eibar serà un partit en què aquesta posició l'haurien d'ocupar "futbolistes més defensius i més adaptats al lateral".


Laura Luelmo va ser agredida sexualment i colpejada al front\nL'autòpsia realitzada aquest dimarts 18 de desembre a l'Institut de Medicina Legal (IML) de Huelva ha acreditat que Bernardo Montoya, assassí confés de Laura Luelmo, va abusar també sexualment d'ella, a més de copejar-li amb un objecte al front que li va provocar la mort entre els dies 14 i 15 de desembre, és a dir, entre dos i tres dies després de la seva desaparició a El Campillo (Huelva), han confirmat fonts de la investigació.\nBernardo Montoya, amb greus antecedents penals, va ser detingut ahir al migdia, 24 hores després que aparegués el cadàver de la mestra zamorana de 26 anys, confessant el crim durant l'interrogatori policial durant la passada matinada.\nJa al matí va ser conduït pels investigadors de la Guàrdia Civil a la casa del Campillo, al carrer Còrdova on també vivia de lloguer Laura Luelmo, per intentar reconstruir les circumstàncies del crim.\nLa seva arribada al poble va provocar la mobilització d'un grup de veïns que van trencar el cordó policial i van insultar amb crits de assassí! el criminal confés. La jutge de Valverde del Camí al capdavant de la investigació ha decretat el secret de sumari.\nEls agents de la Guàrdia Civil, entre els quals es troben experts de la Unitat Central Operativa (UCO) i del Servei de Criminalística, creuen que Bernardo Montoya va lligar de mans el dimecres dia 12 a la jove mestra per ficar el seu cos al maleter del seu cotxe , un Alfa Romeo de color negre que és objecte d'anàlisi, i amb el que la va portar a la zona coneguda com les Mimbreras, als afores del Campillo.\nEls investigadors creuen que la jove mestra va poder morir malferida en el paratge on un voluntari va donar l'alarma el dilluns que hi havia el cos, en trobar roba de dona.\nDurant l'interrogatori policial Bernardo Montoya, de 50 anys i que acabava de sortir de presó a l'octubre per dos robatoris amb violència -abans va estar a la presó per matar una anciana-, ha incorregut en contradiccions i inexactituds. Segons ell, va discutir amb la jove però no va arribar a consumar la violació, dada que no obstant això ha estat confirmat per l'autòpsia.\nL'equip del Servei de Criminalística de la Guàrdia Civil, que s'ha desplaçat a la zona un laboratori mòbil i una helicòpter, està analitzant les restes biològiques i les proves trobades per determinar amb exactitud què va passar entre el 12 de desembre, el dia de la seva desaparició , i el moment en què l'autòpsia ha datat la seva mort, entre el 14 i el 15 de desembre, és a dir, entre dos o tres dies després.\nEl cadàver de Laura es trobava cap per avall en un paratge als afores del Campillo, als voltants de la N-435. De la mateixa va alertar cap a les 12.00 hores de dilluns un voluntari que participava en les tasques de recerca, ja que va trobar peces de dona. La Guàrdia Civil va trobar a uns 200 metres del lloc de la troballa de les peces el cadàver, semiocult en una zona de terraplè i matolls.\nANÀLISI DE COTXE I CASES\nLes Forces de Seguretat també estan analitzant el cotxe negre marca Alfa Romeo que Bernardo Montoya conduïa quan va ser detingut aquest dimarts. L'arrest es va produir quan va sospitar del seguiment que li estava fent la Guàrdia Civil, parant el cotxe en un punt entre El Campillo i el poble veí de Cortegana per intentar fugir corrent camp a través. El detingut va ser portat al lloc de Valverde del Camí, però ahir a la nit es va decidir traslladar-lo a la comandància de Huelva.\nAl capdavant de l'interrogatori es troben els experts de la Unitat Central Operativa (UCO) que van intervenir en els casos de Diana Quer o el nen Gabriel Cruz. Disposen d'un termini legal màxim de 72 hores, abans que Bernardo Montoya passi a disposició de la jutge de Valverde del Camí, que ha decretat el secret del sumari.\nEs manté la recerca de proves considerades claus com el telèfon mòbil de la Laura. En els dies previs a la seva detenció, la Guàrdia Civil va tenir controlat els moviments de Bernardo Montoya, igual que al seu germà bessó Luciano, que estava intern a la presó d'Ocaña (Toledo).\nPosteriorment, el divendres dia 19, els agents van demanar a la presó de Huelva que revisessin les càmeres del centre en tenir constància que hi havia gaudit d'un 'vis a vis' i havia aparcat el seu cotxe al costat d'uns contenidors, encara que aquesta diligència no va aportar novetats per a la investigació.


TOT UN MÓN | Casal d'estiu a MADREMANYA 2021\nCasal de Setembre a MADREMANYA 2021\nDel 28 de juny al 13 d’agost de 9.00 a 13.00h (setmanes a escollir).\nReunió informativa: dimarts 25 de maig a les 21.00h al CIR\nInscripcions casal de setembre a partir del mes de juliol\nDel 17 al 31 de maig 2021. Places limitades. Es respectaran les preinscripcions i en cas de no haver-la fet, les inscripcions seran per ordre.\nLes famílies que van fer la preinscripció tenen la plaça garantida però cal fer la inscripció per tenir la plaça.\n- Fotocòpia del calendari vacunal del/la participant (recomanat).\nPas 3. Realitzar el pagament per transferència bancària i enviar tota la documentació i resguard de pagament al correu electrònic [email protected]\nPer a inscripcions amb pagament pendent el número de compte a fer l'ingrés/transferència és ES40 2100 1631 6302 0014 3687. Al concepte de la transferència o ingrés ficar CEM i el nom i cognoms del participant\nRecordem que en cas de germans/es cal fer una inscripció per cada germà/na.\nAUTORITZO a participar al Casal d'estiu de Madremanya 2021.\nAUTORITZO a que el meu fill/a pugui sortir a les fotografies dels resums setmanals del casal d’estiu de Madremanya 2021.\nPlaces limitades. Es respectaran les preinscripcions i en cas de no haver-la fet, les inscripcions seran per ordre. Tot un Món es reserva el dret de no dur a terme les activitats que no arribin a un mínim d’inscripcions.


Wikiloc - SANT FELIU DE GUIXOLS-PUIG GROS-LA DIVINA PASTORA-LES TRES FONTS-25-OCT-14 trail - Puntabrava, Catalunya (España)- GPS track\nHiking (Best Hiking trails in Spain → Catalonia → Puntabrava )\nSANT FELIU DE GUIXOLS-PUIG GROS-LA DIVINA PASTORA-LES TRES FONTS-25-OCT-14\nViewed 3627 times, downloaded 180 times\nAvui sortim per l’Ardenya, el matí es suau i fa preveure que farà calor, estic a casa preparant les coses per marxar, s’acosta l’hora i en Jordi està apunt de arribar.\nSortim en Jordi i jo, la resta de l’equip avui està ocupat i no poden venir, bé tornem al tema que ens ocupa, en Jordi treu al cap per la finestra de la cuina, el saludo jo ja estic amb el trastos posats, surto cap a la porta i apa trastos al cotxe i camí i manta.\nSortim direcció cap a Sant Feliu de Guíxols, anem xerrant, ja que feia dies que no ens veiem, que si patatim que si patatam, ja estem a Sant Feliu, agafem la carretera de Sant Feliu a Tossa deixem el cotxe aparcat, és de nit i tenim poca llum, això em fa intuir que avui veurem una sortida de Sol espectacular, agafem el camí que ens te que pujar al Puig Gros per la serra d’en Cirera passant pel Coll de Portes, Pla de Sesmonegues i el camí Roma amb un empedrat amb bon estat.\nAgafem un corriol que surt amunt a l’esquerra per anar fins a la Cova d’en Cirera, formada per una immensa roca amb una entrada per la part lateral i sortida per l’altre costat. La llum comença a il•luminar l’entorn, el color groc tenyeix les roques, aviat sortirà el sol. Clic clic els ulls pendents de l’horitzó.\nSeguim pujant a munt fins arribar al paradolmen del Turó de l’Àliga, seguim i ens parem una estona a fer el “mono” en una roca que bategem com “la Roca de la Dent del Diable”. Clic clic en Jordi no para .\nArribem a dalt de tot, el primer que trobem és un Pi que te de nom “De la Milana”, m’explica en Jordi que abans d’haver-hi les antenes servia de referència per els vaixells.\nEmocionat, allí dalt la bandera ondeja per donar-nos la benvinguda , confortats i amb gana decidim esmorzar allà. Clic clic el nostre país.\nLes vistes son precioses, allà a baix, viem La Divina Pastora, amb el sostre caigut, i aspecte de soledat, decidim baixar i donar un cop d’ull.\nJa hem arribat, i de prop, la runes ens diuen que si no es fa alguna cosa, fins i tot aviat cauran les parets. Clic clic preguem a l’altar.\nBaixem cap al Collet de la Mare de Déu on trobarem una inscultura en una pedra i un abric que rep al nom del Collet.\nSeguim camí fins trobar les Tres Fonts, dos amb el seu canyot, i la tercera s’intueix. Clic clic Jordi a taula.\nEns dirigim cap a la Barraca de les Olles, aquesta barraca servia d’aixopluc tant del sol com de la pluja, per guardar els estris i el menjar dels bosquetans que feien feines al bosc hi havien d’estar tota la jornada o fins i tot dies fora de casa. També podia servir per els pastors mentre el ramat pasturava pels voltants. És curiosa la presència a les parets laterals interiors, de sis olles encastades als murs. Se’n desconeix la seva funció. Clic clic olles de caldo.\nMolt a prop tenim el cau de les Olles, seguim cap a la font del Pastor, Coll de Portes i al cotxe.\nMatinal plena de llum i de color, ara nomes falta un bon vermut que el farem a la Bisbal.\nFOTOGRAFIES- SORTIDA DE SOL\nFOTOGRAFIES 1SORTIDA DE SOL\nFOTOGRAFIES 2 SORTIDA DE SOL\nFOTOGRAFIES 3 SORTIDA DE SOL\nFOTOGRAFIES 4 SORTIDA DE SOL\nSIGNE- INSCULTURA 1\nABRIC DE LA MARE DE DEU DEL CULLET\nBARRCA DE LES OLLES\nLES TRES FONS\nPI DE LA MILANA\nROCA DE LA DENT DEL DIABLE\nUna inscultura és un tipus de monument megalític que consisteix en gravats a les pedres amb formes diverses, sovint creus que representen formes antropomòrfiques, o cassoletes (forats rodons a la roca) que poden tenir solcs que les comuniquen. Sovint en zones on hi ha presència de dòlmens i/o menhirs hi sol haver roques amb aquests tipus de resta megalítica.\nmontagut Oct 29, 2014\nCap a cal Pilar Dumingo, genial matinal company\nMalaret Nov 22, 2017\nUna ruta facil i prou entretinguda... només s’ha d’estar alerta per no perdre’t pels camins i corriols, però tampoc és massa greu, recomanable!\nSanti gavarres Nov 23, 2017\nEm plau que hàgiu tingut un interès per la meva ruta i que hàgeu tingut una bona caminada.\nHi, found this interesting trail: SANT FELIU DE GUIXOLS-PUIG GROS-LA DIVINA PASTORA-LES TRES FONTS-25-OCT-14 https://www.wikiloc.com/hiking-trails/sant-feliu-de-guixols-puig-gros-la-divina-pastora-les-tres-fonts-25-oct-14-8101468 Regards, Wikiloc - Trails of the World