Jordi Gallardo renuncia a presentar-se a les eleccions i la cap de llista dels Liberals serà Judith Pallarès - Poble Andorrà\nJordi Gallardo renuncia a presentar-se a les eleccions i la cap de llista dels Liberals serà Judith Pallarès\nEl ministre d'Economia s'ha sentit traït i ha optat per no concórrer a les primàries\nJordi Gallardo i Judith Pallarès.\nLa situació de Liberals d’Andorra va donar un gir de 180 graus aquest cap de setmana. Jordi Gallardo i Judith Pallarès es van trobar després que la ministra d’Afers Socials ratifiqués que es presentava a les primàries. Només va aconseguir una desena de firmes per més de cent de Gallardo, però va mantenir l’aspiració que ja havia expressat davant de l’executiva.\nJordi Gallardo es va prendre molt malament el moviment de Pallarès. Es considerava traït per algú a qui havia elegit com a ministre i amb un escenari electoral incert, el ministre d’Economia i Presidència, veia que la divisió del partit només faria encara més difícil el repte electoral.\nDissabte va anunciar que renunciava i que no es presenta a les eleccions. Se’n va cap a casa. L’anunci porta un cap de setmana de bogeria i corredisses. Diferents pesos pesants de la formació l’intenten fer canviar d’opinió. S’aconsegueix una última trobada entre Gallardo i Pallarès el diumenge. La trobada no va bé, però la ministra ha rebut tants atacs que la culpabilitzen de la renúncia de Gallardo que accepta no presentar-se a les primàries. Gallardo reacciona dient que ja és tard que ja ha pres la decisió o que és inamovible.\nAquest matí ja s’ha comunicat als socis de Govern.\nTallat el túnel de Sant Antoni en sentit sud per tasques de neteja\nGovern ofereix una plaça de treball com a psicòleg d’Afers Socials\nFinalitza la recerca del veí d’Encamp desaparegut: se’n va anar en autocar cap a Tarragona\nTemperatures màximes generalitzades de 30 °C a partir dels 1.200 metres


Contracorrent 19 by CUP Girona - Issuu\nABRIL MAIG 2012\n20.000 exemplars gratuïts\nc. de la Força 7, baixos 17004 Girona · PPCC www.girona.cup.cat ae: girona@cup.cat Visita el blog del nostre portaveu: elblocdenjordinavarro.blogspot.com facebook.com/cupgirona twitter.com/cupgirona youtube.com/cupgirona\nO ens els mengem, o se’ns menjaran! La reforma laboral, les retallades de la Generalitat, l’espoli fiscal, els atacs contra la llengua... En els darrers temps s’ha intensificat l’ofensiva contra el nostre poble i la nostra gent, i ha arribat el moment de reaccionar davant d’aquesta situació. La resposta que les classes populars i la societat civil està organitzant davant d’aquests atacs, cada cop més multitudinària i àmplia, ens dóna motius per a l’esperança. Però cal que siguem més. Cal que sapiguem mobilitzar-nos massivament en defensa dels nostres drets socials, laborals, civils, polítics, lingüístics, nacionals..., i plantejar una alternativa creïble i engrescadora per a les classes populars catalanes. O ens els mengem, o se’ns menjaran!\nEls articles aquí signats són responsabilitat de les persones que els signen. Les opinions que s’hi expressen no reflecteixen necessàriament el punt de vista del consell editorial d’aquesta publicació. El punt de vista de la CUP de Girona constarà a les editorials i als articles que així s’indiqui.\nO ens els mengem, o se’ns menjaran! La gestió econòmica dels governs català i espanyol, motivada per l’actual context de crisi i basada en les receptes neoliberals imposades des d’Europa, està provocant una reculada de drets socials i laborals molt perillosa al nostre país. D’altra banda, les necessitats d’ajustament provocades per la crisi econòmica estan servint al PP de coartada per planificar una ofensiva centralitzadora i uniformitzadora per part de l’Estat, que sumada a l’endèmic i asfixiant espoli fiscal que patim com a poble i als constants atacs contra la llengua catalana i els nostres drets nacionals ens està portant a una situació límit. En aquest context, el descontentament social al nostre país és creixent. La dinàmica de mobilitzacions ciutadanes està esdevenint\ncada cop més massiva, i hi ha elements que ens porten a parlar d’una crisi política i institucional als Països Catalans. Però cal que siguem molts més dient que no ens empassem les seves mentides ni acceptem els seus atacs. Al carrer i a les institucions, hem d’assolir una majoria ciutadana que alci la veu per dir prou a les seves mesures uniformitzadores i antisocials, i que reclami una sistema realment just i democràtic per al nostre país. Un cop més, a Girona i arreu dels Països Catalans, ens toca plantar cara!\nCoordinació: Josep Jovani Redacció: Mireia Fillol, Toni Lecha, Lluc Salellas, Marçal Terrades, Joan Pujolàs, Elisabet Punset Correcció: Biel de Montserrat Disseny i maquetació: Puça Browdepeix\nO ens els mengem nosaltres a ells, o en qualsevol moment ells se’ns menjaran a nosaltres!\nPer si encara no ens coneixes... La Candidatura d’Unitat Popular (CUP) fa 10 anys que treballa a la ciutat, amb l’objectiu de convertir Girona en una ciutat més oberta, justa i democràtica. La tasca que fem a la ciutat és, alhora, la nostra aportació a un projecte més ambiciós, de país. Som independentistes i d’esquerres, i treballem per construir un moviment ampli, democratitzador, que ens permeti assolir la independència nacional i la justícia social.\nA les eleccions municipals del passat 2011 vam presentar una candidatura àmplia, plural, amb la participació i el suport de Reagrupament i altres col·lectius com Pagesos per la Dignitat Rural i diverses persones a títol individual. Per primer cop, vam obtenir representació a l’Ajuntament de Girona i ara, amb tres regidors, som la quarta força del consistori.\nEl grup municipal funciona a través de mecanismes democràtics, i els nostres regidors segueixen un rigorós codi ètic i de conducta. Tot plegat, amb l’objectiu de convertir la política en una pràctica realment pròxima, transparent i democràtica, dins i fora de les institucions, i sempre de la mà de la ciutadania i el teixit associatiu gironí.\nl’entrevista Quin paper ha jugat l’escoltisme a la nostra ciutat? L’escoltisme ha estat la peça d’un engranatge dels sectors democràtics de la ciutat que, com a mínim durant el franquisme, intentaven arribar a la democràcia i que durant la aquests més de 30 anys han intentat fer una ciutat més oberta i més catalanista. Davant de la misèria del franquisme, l’escoltisme era una vivència de civisme, participació, d’aprendre i descobrir el país quan a l’escola no te l’ensenyaven. Jo a l’escola no gaudia; esperava que arribés el cau per fer-ho. Ara l’escoltisme torna a estar de moda. Per què creus que la gent aposta per aquest moviment? Si jo faig anar la lògica conclouré que els nens que van a l’escoltisme ho fan perquè són fills de pares que van tenir una experiència bona dins aquest moviment. A més a més, l’escoltisme té una fama força ben guanyada en l’aspecte formatiu, i per tant també hi ha gent que no ha estat escolta i que vol portar-hi els seus fills. I si en moments de crisi l’escoltisme no té les mateixes pèrdues que tenen altres institucions és perquè s’ha sabut adaptar als temps. En aquests 60 anys el cau ha variat molt sabent mantenir, però, l’esperit de l’escoltisme fundacional.\n“No només hi ha una Girona, i això s’ha de viure com una riquesa”\nSalomó Marquès. Educador, professor a la UdG, escolta de cap i peus\nI què s’ha perdut pel camí? Els 40 anys de la Dictadura i d’història parcial, que no era la vertadera ja que presentaven els demòcrates com a rebels, van fer molt de mal. I ho veiem ara, quan després de 30 anys de democràcia encara tenim l’esperit del franquisme ben viu. Això es nota en el fet de no voler investigar què va passar durant 40 anys a casa nostra. La ferida és oberta i per tancar-la cal saber tot el que ha passat durant aquells anys. Tu ets un dels precursors de la ruta de l’exili? Què aporta als que la fan? Cada vegada que arribem a la Platja d’Argelers a les 6 de la tarda, en un moment o altre se m’acosta un alumne que em diu: “jo tenia un avi o un tiu-avi que va estar aquí i amb 20 anys no n’he dit res fins ara”. I això passa perquè a casa han tingut silenci sobre el tema. En els darrers anys, moltes persones han arribat de diversos indrets del món. Com veus aquests canvis? Catalunya és un país de pas i Girona un país de frontera. Això vol dir que ha passat molta cultura diversa, i això ens ho hauríem d’inculcar ben endins. Nosaltres vivim en un país que és plural, de diversa gent; que tenim una història i una cultura i que, per tant, cal pensar com iniciem la relació amb tots els nouvinguts. Ara bé, totes les persones són iguals i hem de buscar els mecanismes perquè això sigui així. I si cal jugar una carta, cal que sigui sempre cap als més necessitats.\nTambé cal que tots ens mentalitzem que nosaltres no som els bons, i que ens posem en contacte amb persones ben diverses. Cal tenir en compte que hi ha molta gent que arriba a la Universitat i encara no ha parlat mai amb una persona d’un altre color de pell. Ara la UdG ha fet 20 anys. Què ha significat i cap on va? Nosaltres volíem fer una universitat diferent i no ho hem aconseguit. No volíem repetir en petit el que eren les altres universitats. Tenim alguns aspectes positius com la relació de proximitat entre alumne i professor, però cometem també molts errors. Per exemple, no hauríem de tenir les mateixes carreres que la resta de les universitats. Ens hauríem d’haver quedat només algunes carreres on érem més potents. Si demà fossis l’alcalde, quines serien les teves prioritats? No ho seré mai perquè no sóc home de partit, perquè són estructures molt rígides. I la CUP cal que vigili i no es converteixi com la resta de partits. Dit això, si jo fos alcalde miraria com integrar realment els barris perifèrics a la vida de la ciutat. Perquè no només hi ha una Girona, i això s’hauria de viure com una riquesa. Mentre a la Universitat de Girona no hi arribi gent de tots els barris i de totes les procedències no podrem estar tranquils, perquè significarà que la ciutat falla. Si fos alcalde miraria de potenciar també la vida associativa i participativa a la ciutat.\nHas esmentat la República. Què en queda de tot allò a l’àmbit de l’ensenyament? A mesura que els estudiants d’ara van descobrint la República descobreixen un món que tenia unes possibilitats que encara els engresquen avui en dia. Veuen que era un tipus d’ensenyament molt fort i positiu, i entenen que com a futurs mestres poden fer una feina de transformació. S’adonen que, com es va fer en la República, es pot transformar l’entorn gràcies a l’educació.\nFoto: Jordi Soler. El Punt Avui\nA Girona hi ha massificació escolar. Manquen places a les escoles. Com veus aquest fet? Crec que un govern de progrés hauria de tenir unes prioritats molt clares. I una d’aquestes per fer un país millor és apostar fort per l’educació com es va fer en la República. Amb l’excusa de la crisi no s’ha de tocar l’educació; si cal toquem altres coses. Si manés no sé què diria, però com a ciutadà de carrer estic convençut que s’ha de destinar els recursos a l’educació pública i de qualitat. En aquest país m’hi sobren moltes altres coses.\nBreus Per molts anys UdG; per molts anys de democràcia i formació\nCal un debat de Fires seriós i lluny dels tòpics\nLa Universitat de Girona ha fet 20 anys. Des de la CUP de Girona, ens sumem a la multitud de felicitacions que hi hagut en les darreres setmanes a tota aquella gent (estudiants, professorat i PAS) que durant dos dècades han aconseguit crear i mantenir un espai de formació superior de qualitat. Al mateix temps, però, la CUP també vol denunciar l’actitud poc democràtica que l’equip de govern de la UdG ha tingut en els darrers temps. Un exemple evident en va ser el permís que va donar als Mossos d’Esquadra per carregar contra la manifestació que la comunitat universitària havia organitzat al Campus del Barri Vell en contra les retallades en ensenyament coincidint amb la visita del President Artur Mas, que va acabar amb desenes de ferits. Aquest episodi va ser només una mostra més de la política opaca i poc dialogant de l’actual govern de la UdG, el qual ha fet reiteradament cas omís a les reclamacions que des de fa mesos es fan des de la comunitat universitària. Des de la CUP donarem sempre suport a la consolidació d’un centre universitari potent a les nostres comarques com és la UdG. Ara bé, també reclamarem que aquest sigui un espai de democràcia, de participació i de formació en què sigui la comunitat universitària i no agents externs qui decideixi el rumb de la universitat.\nLes Fires són el clímax ciutadà a Girona. Els gironins i les gironines sortim al carrer, pugem atraccions, sopem a Barraques i gaudim de castells, gegants, correfocs i activitats populars. La ciutat somriu per Fires. Darrerament, però, des dels sectors més conservadors de Girona i també des del govern municipal, s’ha començat una campanya contra un dels punts neuràlgics de la nostra Festa Major, les Barraques. S’ha criminalitzat l’espai i les entitats que les fan possible. Se les acusat d’irresponsables, de pervertir l’ànima de la festa. Sovint s’oblida, però, la part activa que juguen aquestes entitats dins de la Comissió de la Copa, s’oblida que les pròpies entitats són qui permeten que la ciutat prengui color aquells dies. És evident que l’alcohol als menors ens ha de preocupar. Les entitats són les primeres que han pres un compromís en aquest sentit. Ara bé, aquest tema no ha de pervertir el debat de fons sobre quin model de Fires volem. Un debat que ha d’anar més enllà de la setmana posterior de Fires. Un debat que ha de facilitar l’Ajuntament, cosa que no estan fent, i que han de liderar les pròpies entitats. Un debat en què des de la CUP defensarem un model de Fires participatiu, descentralitzat per tota la ciutat i que no perdi la referencialitat que té arreu de les comarques.\nEl drama del projecte ferroviari Després de quatre anys d’obres i quan ja s’està a punt d’acabar la fase del projecte ferroviari gironí vinculada a l’arribada del Tren d’Alta Velocitat (TAV), les incògnites sobre la segona part del projecte, la referent al tren convencional, encara no s’han resolt. El compromís de soterrar la via i enderrocar el\nescriu-nos a l’adreça girona@cup.cat\nLa bicicleta a Girona Fa anys que intento moure’m per la ciutat en bicicleta, perquè sempre he pensat que Girona té una mida ideal per fer-ho. Però he de dir que moltes vegades això acaba essent un calvari. Hi ha molts impediments que caldria que l’Ajuntament corregís. D’una banda s’ha de difondre la normativa entre la gent. Els conductors han de saber que en determinats carrers de la ciutat la prioritat és compartida, i que per tant, els cotxes han de circular-hi poc a poc, respectant vianants i ciclistes. També cal millorar, i molt, la xarxa de carrils bici. I\nfinalment, cal que ens posem les piles amb el tema dels robatoris. Fa temps s’havia parlat de fer un registre municipal de bicicletes i altres mesures, però no se n’ha sabut res més. La bicicleta és un dels mitjans de transport més saludable i accessible a pràcticament tota la ciutadania, i per això és importantíssim facilitar que tothom en pugui fer ús en condicions. Oriol Vicenç, veí de l’Eixample\nviaducte cada cop s’està posant més en dubte, i de moment no sembla que el problema s’hagi de desencallar pròximament, perquè en els pressupostos de l’Estat espanyol per al 2012 no hi ha ni un euro destinat al tren convencional. Correm el risc que s’acabi descartant executar cap projecte per al tren convencional, i que s’acabin mantenint les infraestructures actuals tal i com estan. Si això es confirma, ens haurem gastat milions d’euros per fer arribar una línia d’alta velocitat que no ens aporta res, i llavors no hi haurà diners per millorar la línia del convencional i la xarxa de rodalies, que és el que vertaderament necessitem. A aquestes alçades és evident que la gestió de tot plegat està essent nefasta, i que els principals partits, ja sigui a Girona o a Madrid, ens han ben pres el pèI. I mentrestant, això sí, les molèsties de nit i de dia, la inexistència de compensacions per veïns i comerciants i els problemes de mobilitat, entre molts altres greuges, continuen afectant la ciutadania dels nostres barris, sense que encara ningú els hagi sabut dir què hi guanyaran ells i la ciutat, en tot això.\nOn són els plafons informatius? El passat 24 de gener l’Ajuntament de Girona va retirar de la via pública gairebé tots els plafons informatius que les entitats de la ciutat tenen a disposició per difondre la seva activitat. Des de la CUP, juntament amb altres associacions, vam denunciar aquest fet, que dificulta enormement la tasca de les entitats ciutadanes, i pot arribar a vulnerar el dret d’expressió i informació. L’equip de govern va argumentar que havia retirat les cartelleres perquè calia netejar-les, i que es tractava d’una mesura excepcional i provisional. Han passat més de dos mesos, i dels plafons no n’hi ha ni rastre. La manca d’espais perquè les entitats facin difusió de les seves activitats és una problemàtica històrica a la ciutat, i fa molts anys que diverses associacions, entre les quals la CUP, demanem la instal·lació de més cartelleres informatives. Precisament, fruit de la pressió d’aquestes associacions l’anterior equip de govern es va comprometre, com a solució provisional, a mantenir els plafons de propaganda electoral fora dels períodes electorals, una mesura que s’havia mantingut fins l’actualitat. El nou equip de govern, en comptes de solucionar aquest dèficit que té la ciutat, encara l’ha agreujat més. És per tot això que demanem de manera urgent que es tornin a col·locar totes les cartelleres retirades, i que s’apliquin les mesures necessàries per garantir que siguin les entitats, i no empreses privades, qui facin ús d’aquests espais.\nLluita municipal CiU i PP aproven el pressupost municipal\nL’aprovació del pressupost municipal del 2012 va servir per tornar a escenificar la sintonia entre CiU i PP a l’Ajuntament de Girona. Malgrat la disposició al diàleg tant de la CUP com de la resta de grups a l’oposició, el govern de Carles Puigdemont va preferir l’acord exclusiu amb el PP, tal i com ja va fer per aprovar les ordenances fiscals. D’aquesta manera, es confirma la configuració d’un autèntic pol de govern conservador a la ciutat de Girona, que no només serveix per normalitzar el PP i donar-li ales i protagonisme, sinó que significa la imposició d’un model socioeconòmic i de ciutat que arriba en el moment en què pot fer més mal. Així, els pressupostos d’enguany destaquen per retallades en àmbits sensibles com cooperació, joventut, polítiques ambientals, i algunes partides importants de serveis socials. Per contra, partides com les despeses de representació institucional, els sous de càrrecs de confiança o els convenis turístics i comercials han augmentat desmesuradament. Una priorització que ja deixa entreveure quines són les línies que seguirà l’equip de govern durant el mandat. Del pressupost també destaca la inconcreció de moltes partides, la qual cosa augmenta perillosament l’arbitrarietat per part del govern municipal a l’hora d’administrar els recursos públics, i dificulta la tasca de fiscalització i control que hem de dur a terme des de l’oposició.\nMunicipalització de la neteja d’equipaments Recentment el ple de l’Ajuntament de Girona va desestimar, gràcies a un nou acord entre CiU i PP, la proposta de la CUP que demanava paralitzar la tramitació del nou contracte de neteja d’equipaments i iniciar el procés de municipalització d’aquest servei. Per la CUP, l’externalització suposa un cost afegit per l’Ajuntament de Girona, i considera que continuar amb aquest model és sinònim de més conflictes laborals com els que s’han viscut en els darrers temps amb les\nempreses CLECE i EULEN. El portaveu de la CUP, Jordi Navarro, va defensar la moció tot expressant que “no té lògica que grans empreses de fora s’emportin beneficis per un servei que podríem prestar perfectament des d’aquí”. “El personal de la neteja treballa per l’Ajuntament, per la qual cosa no podem donar cobertura a situacions d’explotació laboral com les que practiquen aquestes empreses”, va declarar el portaveu. És per això que la moció demanava que l’Ajuntament estudiés la viabilitat de prestar el servei des del mateix àmbit públic, i que determinés quina era la forma més adequada de fer-ho La proposta comptava amb el suport dels sindicats i bona part de les treballadores de la neteja, que van manifestar-se conjuntament amb la CUP abans que comencés la sessió plenària en què es va debatre la moció.\nGirona aposta per la sobirania fiscal L’Ajuntament de Girona demanarà poder liquidar tots els impostos a l’Agència Tributària de Catalunya, i per tant deixar de fer-ho a la d’Espanya. Així ho va acordar el Ple de la corporació del mes de març, després d’aprovar-se una moció de la CUP\nen aquest sentit. En el text, s’insta la Generalitat i l’Agència Tributària de Catalunya a establir un protocol d’actuació i efectuar els canvis normatius necessaris per tal de realitzar els pagaments dels impostos a Catalunya. Segons la moció, que tenia per objectiu denunciar l’espoli fiscal, l’Ajuntament també habilitarà “els mecanismes necessaris per tal d’assessorar i donar cobertura a aquells ciutadans o empreses de Girona que vulguin acollirse a aquesta pràctica a nivell particular”. L’aprovació d’aquesta moció va provocar un gran rebombori mediàtic, i fins i tot la rebre les crítiques del president espanyol, Mariano Rajoy. En motiu d’aquestes crítiques la CUP va respondre que “que no volem deixar de pagar impostos, ni volem deixar de ser solidaris.\nSimplement volem ser nosaltres mateixos qui administrem els nostres recursos i decidim de quina manera exercim la solidaritat”. Un cop aprovada la moció és la Generalitat qui ha de moure fitxa i respondre a la demanda que des de diversos ajuntaments catalans s’està fent per tal de poder liquidar els impostos a l’agència catalana.\nGirona lluita contra el canvi climàtic? A Durban (Sud-Àfrica) vam poder constatar com els principals mandataris del món no es posen d’acord respecte al canvi climàtic, ni tenen com a autèntica prioritat combatre’l, malgrat que és un fenomen de creixent importància. Aquesta actitud irresponsable i suïcida té una derivada a nivell local: molts responsables polítics municipals desatenen completament la lluita contra el canvi climàtic. En el cas de Girona, el regidor de Sostenibilitat, Jordi Fàbrega, destaca pel seu desconeixement en aquestes temàtiques i pel seu poc interès en impulsar polítiques ambientals. Malgrat que el Pla de Govern detalli que vol\nimplantar una Taula Municipal sobre el Canvi Climàtic o que vol aplicar la fórmula 20-20-20 (reducció d’un 20% d’emissions de CO2, augment del 20% d’energies renovables i fer-ho abans del 2020). Les polítiques ambientals no són una prioritat per l’actual equip de govern, en un ajuntament que ha estat sempre capdavanter en polítiques ambientals (reducció de residus, gestió de l’energia i la mobilitat, protecció de la biodiversitat i el territori...). Cal treballar per capgirar aquesta tendència, i que Girona faci pinya amb els municipis més actius en polítiques ambientals, tenir un paper actiu en la Xarxa de municipis cap a la Sostenibilitat, i ser pioners en la implementació de polítiques ambientals.\nFotografies: David Borrat Les imatges parlen per si soles. Les veiem els gironins i les gironines cada dia quan passegem pels nostres carrers. Però amb la imatge també n’hi ha que hi juguen. L’alcalde i periodista Carles Puigdemont ho sap, i amb dos o tres campanyes comunicativament ben preparades (posem-hi Girona10) ha posat la imatge de Girona a les notícies de TV3. Aprofitant la bellesa del nostre Barri Vell, Puigdemont ha projectat la ciutat igual com ho feia l’anterior govern municipal: com una vila de porcellana, de mirar i no tocar. Un petit ‘paradís’ de la imatge on la fotografia és més important que el dia a dia dels que hi viuen. Des de la CUP, però, som transparents i sincers i ens agrada ensenyar també allò que molts ja sabem que passa i que mostra la Girona fora de la postal; la Girona diversa, majoritària i plena de mancances. D’exemples n’hi ha molts per mostrar com el govern municipal, preocupat per projectar una marca turística enfora, ha oblidat que les ciutats també cal millorar-les des de dins. Els centenars d’habitatges buits i tapiats i la nul·la política d’habitatge mentre al carrer cada vegada més persones malviuen amb la pobresa absoluta, la pèssima promoció del transport públic i de l’ús de la bicicleta o la manca de projectes participatius que ens impliquin a decidir com ha de ser la ciutat en un futur. Com l’endarreriment de projectes col·lectius com són l’espai cultural del Modern o l’espai pels veïns de Palau (Imatges), o la deixadesa en què es troben carrers i places, especialment en els barris més allunyats del focus turístic, com ara la plaça Sebastià Salellas. La realitat sempre supera la ficció o, més ben dit, el Photoshop.\nComarcal La gestió dels residus, una prioritat en temps de crisi ambiental i econòmica A la nostra comarca, el Gironès, el volum de residus generats arriba fins a quantitats francament sorprenents. I d’aquests, un elevat percentatge prové de la mateixa ciutat de Girona i la seva àrea metropolitana. Es tracta de residus de tots tipus: industrials, domèstics, agrícoles, urbans..., i tots ells es gestionen a través del Consell Comarcal del Gironès i dels ajuntaments. Afortunadament, aquest volum de residus reciclats ha augmentat molt els darrers anys, però això no implica que ens haguem d’aturar aquí. Ans al contrari, ens convé avançar i implementar sistemes més eficients.\nAdherir-se a l’ECRZ (Estratègia Catalana Residu Zero), superar el model d’incineració i aplicar més coneixement i innovació a aquesta qüestió estratègica ens ajudarà a definir un nou model de gestió dels residus que s’ha d’adaptar als nous temps, i que pot ser una oportunitat per superar la crisi ambiental i econòmica que ens assetja.\nEn primer lloc cal prioritzar la reducció de residus, és a dir impulsar a fons noves modalitats de consum que prescindeixin d’embalatges sobredimensionats i innecessaris. Aprofundir en aquest camp ens ajudarà a estalviar, perquè el cost econòmic i ambiental de tractar tot aquest volum de residus és excessivament elevat en termes d’emissions de CO2 (transport, emmagatzematge, procés de triatge...) i en termes econòmics. En segon lloc és imprescindible l’impuls de polítiques que fomentin la reutilització. I finalment, hem de fer una aposta pel reciclatge i introduir noves modalitats com ara el SDRE, la recollida porta a porta (com s’està plantejant a Celrà, on la CUP governa), potenciar les deixalleries mòbils, fomentar el reciclatge orgànic...\nNacional La lluita per la llengua rebrota arreu dels Països Catalans En els darrers temps l’ofensiva contra la llengua catalana s’ha intensificat en els diversos territoris dels Països Catalans. La croada contra la immersió lingüística al Principat, la tallada de les emissions de TV3 al País Valencià o, més recentment, les agressives polítiques lingüístiques promogudes pel govern del PP a les Illes en són els darrers exemples. Són mostres d’una mateixa estratègia orquestrada des dels Estats espanyol i francès, que muta i s’expressa de diferents maneres en funció del moment i el territori, però que ja sigui a Alacant, Girona, Perpinyà o Palma té una mateixa finalitat: anar debilitant la nostra llengua fins a aconseguir-ne la pràctica desaparició. Tant governs del PP com del PSOE han donat cobertura a aquesta estratègia uniformitzadora durant les darreres dècades a l’Estat espanyol. Sempre sota l’atenta i estricta mirada de la caverna mediàtica de Madrid, amb el suport de formacions ultraespanyolistes com Ciutadans o UPyD, i amb la complicitat de partits com CiU, que massa sovint han fet els ulls grossos davant d’autèntiques atrocitats contra el català. La passivitat del govern de CiU al Principat davant l’intent de genocidi lingüístic a les Illes impulsat per Bauzá, la col·locació de destacats espanyolistes al capdavant de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals o de mitjans públics com ara COM Ràdio, o la retallada dels ajuts a La Bressola de la Catalunya Nord, en són només exemples. A l’altre cantó, la societat civil catalana s’està armant de valor, raó i força per esquivar i combatre aquest embat contra la llengua. Les vagues de fam d’en Jaume Bonet i en Tomeu Amengual, el Libdub per la llengua a Perpinyà i els centenars de milers de ciutadanes i ciutadans\nque han sortit al carrer per defensar el català ens fan tenir motius per a l’esperança. Som un poble viu, en marxa cap a la normalització lingüística, la recuperació cultural i la construcció nacional. Som Països Catalans!\nGirona i els elefants de Botswana Al ple del mes d’abril el grup municipal de la CUP va presentar una moció en motiu de la diada del 14 d’abril, en què es commemora la proclamació de la República catalana per part de Francesc Macià, l’any 1931. La proposta va coincidir amb una de les polèmiques més sonades de la monarquia espanyola del darrers anys. La notícia de l’accident de Juan Carlos I a Botswana, mentre participava en un safari de luxe caçant elefants en plena crisi econòmica, es va sumar l’esperpèntic historial recent dels borbons, que entre desavinences familiars, casos de corrupció i altres problemàtiques està projectant una imatge de decadència i desprestigi creixent. Les crítiques obertes a la casa reial espanyola per les despeses que genera en plena recessió econòmica, les demandes d’abdicació al rei Juan Carlos I o l’exigència de la fi de l’opacitat i la sobreprotecció de la institució monàrquica i del rei en particular comencen a circular amb certa normalitat en alguns mitjans i tertúlies, un fet que fins ara rarament havíem conegut. Així, fins i tot els principals partits polítics espanyols i catalans, així com els grups de comunicació més fidels, comencen a trobar-se amb serioses dificultats per defensar cegament la integritat i exemplaritat d’una institució que comença a ser, de manera recurrent, en el punt de mira de la crítica política. En aquest context, doncs, la moció de la CUP va ser d’allò més escaient, i ens va brindar una oportunitat d’or per deixar en evidencia partits com CiU, PSC o PP, que malgrat la tempesta política i mediàtica que estava caient al voltant de la monarquia, van aguantar estoicament el ruixat i, justificant\nallò injustificable, es van aliar per tal que la proposta republicana no prosperés. La moció demanava retirar els símbols monàrquics de les institucions municipals, com ara el retrat dels reis que presideix el saló de plens de l’Ajuntament de Girona, i també que el consistori gironí celebrés, a partir d’ara, el 14 d’abril de manera oficial, com una diada pròpia. Es tracta de mesures de caires simbòlic, però que hauria estat positiu que la ciutat aprovés. En un moment en què el descrèdit del sistema polític espanyol es fa palès dia a dia, i amb un descontentament social creixent, estem segurs que la ciutat hauria agraït un gest de dignitat, de valentia. Hauria estat una manera de desmarcar-nos, com a ciutat, d’unes institucions, d’uns comportaments i d’uns governants indignes. Si quan teòricament funcionava correctament a molts la monarquia espanyola ja ens semblava tronada i aberrant, ara que veu com la decadència i el desprestigi l’assetja dia rere dia encara ens sembla més patètica i vergonyosa. Antiquada, antidemocràtica, masclista, espanyolista, autoritària, militaritzada... Històricament aberrant, és simbòlicament humiliant i èticament inaguantable. L’exemplaritat de quins valors volen vendre’ns? Molts podríem dir que sentim vergonya aliena si fos que, per vergonya nostra, la monarquia espanyola ens és ben pròpia. Impròpia del temps modern i la democràcia, però pròpia de totes les catalanes i els catalans fins que no diguem que ja en tenim prou. Que ni reis, ni prínceps, que ja ens governarem nosaltres mateixos. Amunt la República!\nDes d'aquesta secció sancionem o premiem a totes aquelles persones, entitats, empreses, grups polítics, col·lectius, etc. que, segons el nostre parer, s'ho mereixen:\n[+ 8]: A la Plataforma d’Afectats per la Hipoteca, per la gran tasca que estan realitzant a la ciutat per evitar desnonaments\n[- 8]: Al govern espanyol, per no haver inclòs cap partida dedicada a pas del tren convencional per Girona als pressupostos del 2012\n[+ 6]: A Òmnium Gironès, per haver organitzat el cicle dedicat a Joan Sales a Girona, en motiu del seu centenari\n[- 6]: Al Consell d’Interior Felip Puig, per la detenció i empresonament de desenes de vaguistes del 29M, alguns dels quals són gironins\n[+ 4]: A la Mancomunitat i els veïns de Santa Eugènia i Can Gibert, que han aconseguit que es dediqui una plaça a l’eugenienca Leo Joher\n[- 4]: Al govern municipal de CiU a Girona, per haver-se gastat de manera injustificada centenars de milers d’euros en il·luminació nadalenca\n[+ 2]: A l’organització juvenil Maulets, per organitzar una campanya sobre Joan Fuster, en motiu dels 50 anys de la publicació de ‘Nosaltres els valencians’\n[- 2]: A l’ex-diputat de CiU López de Lerma, per parlar de la CUP en termes desagradables i patologitzants. En un article va dir que la CUP genera “teixits cancerígens” dins del sistema democràtic\nContracorrent 19 de la CUP de Girona. Abril - Maig 2012. Entrevista amb en Mon Marquès, respàs de l'activitat de la CUP de Girona i de temes...


7 El ioga té el propòsit d'impulsar el sistema immune | CAT.Hair-Action.COM\n7 El ioga té el propòsit d'impulsar el sistema immune\nFreqüents atacs de refredat comú i la febre són desconcertants. Un cos fràgil, baixa resistència, i un mecanisme de defensa feble que mantenen cap avall i lluny d'un estil de vida actiu. Estar atrapat al llit tot el dia i fora de la feina està agitant, i tot el que vostè desitja per és aconseguir a través d'uns dies sense cap tipus de problemes de salut. En aquest escenari, un reforç de la immunitat natural és la millor aposta, i aquests 7 postures de ioga li donarà de nou en marxa. Seguiu llegint per esbrinar com fer-ho.\nQuè fa el sistema immunològic?\nEl sistema immunològic és una xarxa extensa i organitzada de les cèl·lules, teixits i òrgans que defensen el cos dels gèrmens, virus i microorganismes. Exerceix un paper vital en mantenir el seu cos saludable mitjançant la prevenció de la infecció. Un vast sistema d'aquest tipus necessita un mecanisme elaborat i ben comunicada de la feina, i això és exactament com el sistema immune en el cos funciona. Es detecta per primera vegada i després respon a la presència d'un element enemic en el cos, i funciona a través d'una sèrie de passos sistemàtics per combatre-la. De vegades, el sistema immune tendeix a funcionar malament a causa de diverses raons com l'estrès, estil de vida sedentari i els mals hàbits alimentaris. I, quan ho fa, no és un bon senyal. Ha de restaurar immediatament a la seva glòria anterior mitjançant la pràctica de ioga restauratiu.\nEs pregunta com fer-ho? Segueix llegint per saber més.\nIoga per estimular el sistema immune\nAquí és com estan relacionats entre si de ioga i el sistema immunològic. Perquè una cosa funciona bé, l'equilibri i l'estabilitat són crucials. El mateix succeeix amb el sistema immunològic, i quan el desequilibri s'estableix, el sistema immunològic es Wired. Ioga dóna una elevació integral del seu cos i funciona molt bé en la reducció dels nivells d'estrès, la raó principal per a un sistema immunològic feble. Hi ha postures de ioga específiques que reforcen i donen suport al sistema immunològic i la pràctica regular d'ells mantindran a ratlla les malalties.\nIoga per al sistema immune - 7 millors posis\nPadangusthasana (dit gros del peu Pose)\nTadasana, també anomenat Pose la Muntanya, és la posi una base des de la qual totes les altres asanes emergeixen. Per tant, és cridat amb raó la 'mare' de totes les postures de ioga. Aquest nivell bàsic plantegen Hatha Ioga es pot fer en qualsevol moment del dia i necessita ser sostingut durant almenys 10 - 20 segons. Si vostè està seguint el Tåƒåsana amb altres postures, vos que el seu estómac està buit.\nBeneficis: Tadasana ajuda a restaurar l'equilibri i regula el sistema digestiu. Es estabilitza la seva respiració, augmenta la consciència, alleuja la tensió i millora la circulació sanguínia. Tadasana expulsa embotiment i et manté fresc. Augmenta la seva energia i harmonitza el teu cos i ment.\nPer saber més sobre la posi i com fer-ho, feu clic aquí: Tadasana\n2. Vrikshasana (actitud de l'arbre)\nVrikshasana també es diu la postura de l'arbre, ja que representa la postura estable i equilibrada d'un arbre. Aquesta asana requereix que mantingui els ulls oberts mentre que en la posi, a diferència de les altres postures que necessiten necessiten tancar els ulls. El millor és fer aquest nivell de principiant plantegen Hatha Ioga al matí amb l'estómac buit i una ment fresca. Balancejar durant un minut cadascun a les dues cames.\nBeneficis: Vrikshasana enforteix la columna vertebral i ajuda a la coordinació neuromuscular. Es millora les seves capacitats mentals i es manté estable. Vigoritza tot el cos estirant-, augmenta la seva resistència, i manté enfocat. S'augmenta la confiança en si mateix i relaxa el sistema nerviós.\n3. Padangusthasana (dit gros del peu Pose)\nPadangusthasana, també anomenat el dit gros del peu Pose, és un dels més fàcils de ioga planteja fer. Ajuda a estirar els músculs del cap als peus. ¿Representen aquest Ioga Hatha nivell bàsic durant almenys 30 segons d'hora al matí amb l'estómac buit. En cas que perdi fer-ho al matí, provar a la nit després de 4 - 6 hores des de l'últim menjar.\nBeneficis: Padangusthasana és calmant al cervell - Alleuja l'estrès i l'ansietat. El sistema digestiu és estimulada, i la digestió es millora dràsticament. El fetge i els ronyons a una nova i millorada de energia. Padangusthasana manté a ratlla l'insomni, el que ajuda a dormir bé de nit.\nPer saber més sobre la posi i com fer-ho, feu clic aquí: Padangusthasana\nTrikonasana, també anomenada l'actitud del triangle, es diu així perquè s'assembla a un triangle. Aquesta és una de les millors postures de ioga per al sistema immune. Aquesta asana requereix que mantingui els ulls oberts mentre ho fa per mantenir l'equilibri. Aquest nivell de principiant possessió de ioga Vinyasa estil requereix que es mantingui durant 30 segons. El millor és fer la asana del matí ja que està ple d'energia i el menjar es digereix completament.\nBeneficis: Trikonasana millora el flux de sang al seu cos. Es cura la indigestió, redueix la pressió arterial, i augmenta la concentració i l'equilibri. Això calma la ment i treu l'estrès de distància. Trikonasana crema el greix i redueix l'obesitat.\nPer saber més sobre la posi i com fer-ho, feu clic aquí: Trikonasana\nUtkatasana, també anomenada l'actitud de la cadira, és com seure en una cadira, però només més difícil. Aquesta asana es requereix per seure en una cadira imaginària, i que pot ser tot un repte. Aquest nivell de Vinyasa Ioga asanes bàsiques que requereix per mantenir-se en la postura durant almenys 30 - 60 segons. Ha de ser fet pels matins amb l'estómac buit.\nBeneficis: Utkatasana augmenta la seva determinació i equilibra el seu cos. Estimula el cor i massatges els òrgans abdominals. Regularment la pràctica d'Utkatasana redueix el seu pes, augmenta la seva capacitat pulmonar, i dóna energia a tot el cos.\nBhujangasana, també anomenat com l'actitud de la cobra, s'assembla al capó elevat d'una cobra. Bhujangasana és part de la rutina d'exercicis Suryanamaskar. Aquest nivell bàsic plantegen Ashtanga Ioga es necessita fer almenys durant 15 - 30 segons, d'hora al matí amb l'estómac buit. La pràctica en les nits també està bé, però vos que el seu últim menjar va ser de 4 - Fa 6 hores.\nBeneficis: Bhujangasana estimula el sistema digestiu i regula el metabolisme, el que ajuda a perdre pes. És un exercici per alleujar l'estrès que obre el seu cor i pulmons. Augmenta la flexibilitat, eleva el seu estat d'ànim, ajuda a la funció renal, la fatiga i manté a ratlla.\nPer saber més sobre la posi i com fer-ho, feu clic aquí: Bhujangasana\nMatsyasana, també anomenat el peix Pose, posa una mica de sentit en el seu cos quan tendeix a torçar-se, igual que com el Senyor Vishnu va prendre l'avatar Matsya per eliminar tot el mal a la terra. Aquesta postura de ioga Hatha bàsica necessitats que se celebraran com a mínim durant 30 - 60 segons. El millor és fer Matsyasana en el matí quan s'actualitzen a partir d'un bon son i energizado amb l'aliment digerit.\nBeneficis: Matsyasana fa que el seu cos a absorbir millor els nutrients. Alleuja la tensió a les espatlles i el coll. Se li ajuda a respirar a la dreta i els tons de la seva glàndula paratiroides. Matsyasana dóna als seus òrgans digestius un bon massatge i manté l'ansietat, restrenyiment i fatiga a la badia.\nAlguna vegada ha considerat cap d'aquestes postures de ioga per al sistema immunològic? Aquestes postures de ioga ofereixen una gran quantitat de beneficis que afecten el seu sistema immunològic per a millor, directament o indirectament. Ara, anem a veure algunes preguntes freqüents relacionades amb el sistema immune del cos humà.\nCom augmentar el sistema immunològic?\nIoga pràctica diària, seguir una dieta saludable, mantenir un pes òptim, i mantenir-se allunyat de l'alcohol i el tabac per estimular el seu sistema immunològic.\nQuè tan important és el somni per augmentar la immunitat?\nEl somni adequat és essencial per evitar que caigui malalt. Si està amb falta de son, que són més propensos a agafar un refredat quan s'exposa a un virus.\nLes vacunes presenten un germen afeblida o toxina en el cos per preparar-lo per combatre el virus i desenvolupar òrgans de lluita que l'ajudarà al seu cos a combatre la malaltia.\nUn sistema immunològic saludable et manté en forma com un violí. Ioga mantindrà totes les malalties a ratlla en fer que el seu sistema immunològic més fort. Pel que deu sens dubte li donen un tret.\n11 consells efectius de la dieta per a persones que pateixen resistència a la insulina


Sardalleida.cat | "Elegides les sardanes finalistes del concurs de composició de Balaguer"\nSegons informa l'Associació Balaguer Capital de la Sardana 2022; el jurat del concurs de composició de sardanes per representar a Balaguer al llarg de la seva capitalitat sardanista, es va reunir el passat dia 9 de desembre per seleccionar les tres sardanes finalistes. El jurat ha fet constar, després d'una llarga deliberació, l'alta qualitat musical de totes les composicions presentades, tant per la concepció i l'originalitat temàtica, com per la instrumentació i el sentit rítmic que invita a ballar-les. Els membres de l'esmentat jurat, integrat per persones vinculades al món de la sardana i de reconeguda qualificació musical o artística, van decidir que les sardanes finalistes serien les següents: Carrer d'Avall; amb el lema: Madinat Balagî), Glòria del castell Formós, i com a lema: Que visqui el castell, la sardana i la glòria de la seva gent i Sardanes al Mercadal, amb el lema, Terra de comtes i sarraïns.\nAquesta primera resolució es pot consultar, tal com preveuen les bases del certamen, a la web de la paeria de Balaguer.


El Laberint de Blat de Moro de Castellserà obre portes de nou aquest divendres 12 de juliol per iniciar la seva 13a temporada. - TOTLLEIDA\nEl Laberint de Blat de Moro de Castellserà (l'Urgell)\nL’objectiu essencial de l’activitat és trobar el camí de sortida entre les rengleres de blat de moro. Però a aquesta missió, cada any, se li sumen altres proves a superar repartides per tot el Laberint.\nAquest any hi ha la novetat que s’ha canviat totalment\nel seu recorregut, on hi haurà la possibilitat que una vegada s’arribi en un punt concret, es podrà escollir o bé acabar el laberint o seguir el recorregut amb un nivell\nde dificultat superior.\nEl Laberint es pot realitzar de dia i de nit. Si s’escull la segona opció, caldrà dur una llanterna per il·luminar els camins traçats al mig del cultiu.\nEs tracta d’una activitat apta per a tots els públics, ideal per fer en família, amics, en grup o individualment, només cal tenir ganes de passar una bona estona!\nLleida, oferint fins a 3 hectàrees de diversió, amb més de 2 km de passadissos.\nEs va inaugurar l’any 2006 i des de llavors, ja han passat pel laberint més de 50.000 persones.\nA més a més, la finca també ofereix la possibilitat de sopar.\nEl preu de l’entrada és de 5€ per persona (3€ nens 3-10 anys) i si es vol acompanyar amb el sopar, el preu és de 19€ per persona (10€ nens 3-10 anys).\nPer a més informació consultar a la pàgina web (www.castellsdelleida.com), o bé al telèfon 973402045.


Els 39 esgraons | Diari Maresme\nEls 39 esgraons\nPer Firmes , a Creació Literària / Relats 14 d'Abr de 2014\nEl meu poble és gran, però un poble al cap i a la fi, i tard o d’hora t’acabes trobant a tothom. Aquell dia, parada en un semàfor, vaig fixar-me en la finestra d’un bar que tenia a l’esquerra. El cor em féu un salt, perquè allà hi havia la Patrícia. Somreia embadalida, i per sobre la taula acariciava la mà d’un maduret atractiu, que li explicava alguna cosa amb molt d’entusiasme. Em vaig preguntar si ell l’arribaria a conèixer tan bé com ho vaig fer jo.\nFeia vora d’un any. Treballàvem plegades des de feia més d’una dècada en aquella empresa que ocupava tot el segon (i últim) pis d’un edifici de locals comercials a peu de carrer, els quals tenien la primera planta com a magatzem. Era un dia com qualsevol altre a l’oficina, i asseg\nuda davant l’ordinador, mirava una botiga de venda de roba online (una treballadora exemplar, ho sé. Com es sol dir, quan el gat no hi és, les rates ballen). I va ser en aquell moment que em va semblar que un camió xocava contra l’edifici. Per mi no va ser més que un instant, però més tard, a la televisió, alguns testimonis asseguraren que el terratrèmol durà fins a deu segons.\nDesprés que tot es deixés de moure -aquell segon etern- vaig mirar la columna de la meva dreta, que feia més d’un metre de gruix. Jo no entenc gaire de construcció, però conec els significat d’alguns conceptes com fonaments i columna mestra, així que me la vaig mirar esperant que es fongués, i amb ella, tot l’edifici. Però seguia en peu, i no tenia ni una petita esquerda.\nEm vaig aixecar ràpidament, però un cop dreta no sabia què fer. Em sentia desorientada. Vaig tornar a mirar-me la columna, dubtant de si m’havia d’arrecerar o allunyar-me’n. Em vaig mirar la taula, sense estar segura de si hauria d’amagar-m’hi a sota. A fora, aliè a la situació, el sol brillava escandalosament. Per fi vaig dirigir la mirada a les meves companyes: l’Anne i la Patrícia, tan torbades com jo, encara estaven assegudes. Tenien les mans sobre l’escriptori, preparades a frenar el proper ball de taules. Vaig decidir prendre la iniciativa, tirar pel dret i anunciar: “Marxem d’aquí”. Com si hagués premut un mecanisme, ambdues feren un bot arreplegant les pertinences més properes i ens dirigirem a la sortida del despatx.\nL’escala sí que havia quedat afectada pel sacseig. Tot i la penombra, es veia arreu la runa que havia caigut del sostre, malmès ja de per si per la mala canalització de les aigües fluvials. La llum no funcionava, així que hauríem de baixar amb la poca claror que ens concedien les petites finestres bisellades de cada replà.\nPortava deu anys ignorant l’ascensor i pujant i baixant aquelles escales per tal de rebaixar una mica els malucs. Sabia que hi havia exactament trenta-nou esgraons, perquè, literalment, els havia comptat més de mil vegades.\nAixí que vaig començar el meu familiar compte enrere mental, un fet que em tranquil·litzà molt:\nDiuen que les dones i els nens han de ser els primers en abandonar el vaixell. Tot i que era dona i la més jove, no crec que fos aquesta la raó per la qual encapçalava la fugida. L’Anne em seguia, tocant-me de tant en tant la cintura, i la Patrícia tancava la fila. Jo no era la més valenta, sinó la que més ganes tenia de fugir, però reprimia el desig de córrer escales avall, no fos que em trenqués el coll per accident. Així que enganxada a la paret, palpant-la, baixava a poc a poc i amb molt de compte.\nLes sentia xerrar darrera meu. Sabia que el seu to era estrident, quasi histèric, però els feia tant de cas com al fil musical d’un supermercat. Els ulls s’havien acostumat a la foscor, així que dirigia la meva atenció a les parets, al terra, al sostre, a esbrinar si es produiria un esfondrament. Era conscient que la lleugera tremolor que sentia a les cames venia del meu propi cos. Vaig esquivar unes plaques de guix, que de tan grosses no les podia apartar amb el peu, i sense tombar-me vaig avisar la comitiva que anessin en compte.\n35, 34, 33, 32, 31..\nTot va succeir molt ràpid. Al final del primer replà, vaig percebre uns moviments estranys a l’esquena, però va ser un crit rabiós i un cop sord el que em van fer girar espantada. Amb horror, vaig veure com el cos de l’Anne es desplomava en una cantonada del replanell, amb el rostre tan inexpressiu com la seva mirada. Del clatell sorgia una bassa vermella que s’expandia sense fre. Era morta. Al seu costat, un tros de sostre tacat de sang, com la cara de la Patrícia, com les seves mans.\n– Li ha caigut al cap – tartamudejà, assenyalant el guix. En un gest nerviós i inconscient, es fregà els palmells per la faldilla negra, i una macabra barreja d’elements hi deixà un rastre rosat, visible fins i tot amb aquella llum esmorteïda.\nLa vista se m’anà de la pedra a la faldilla, i tot seguit als ulls de la Patrícia. Ella també em mirava, i vaig entendre que havia estat observant els meus gestos, seguint les meves deduccions.\n– No hi podem fer res, baixem i demanem ajuda -digué, visiblement alterada, mentre passava matusserament per sobre el cadàver.\nVaig tornar a encarar les escales, però tot se m’enfosquí. Recolzada a la paret, creia que em desmaiaria, però una empenta em retornà a aquell cau.\n– Va, baixa, ràpid!\nEm sentia defallir. Una altra empenta.\n27, 26, 25, 24…\n– Saps? – parlà la Patrícia – És curiós. Li hauré de dir a l’Artur que tot s’ha acabat, com fa temps ell em va dir a mi.- I féu un riure estrany, boig.\nNo podia creure el que acabava de sentir. El cor m’anava a cent i em faltava l’aire, respirava a glopades. M’obligava a concentrar-me en la sortida.\n23, 22, 21, 20, 19, 18…\nEn arribar al segon replà, vaig recordar el sopar d’empresa on es van conèixer l’Artur i l’Anne. L’Artur era el marit de la Patrícia, i quan li van presentar l’Anne, la saludà agradablement sorprès, i ella li correspongué amb un somriure tímid però confiat. Es miraren als ulls el que a mi em va semblar massa temps, i m’incomodà. Quan hi pensava, sempre em venia la mateixa impressió: era com si després de tota una vida de buscar-se, per fi s’haguessin trobat.\n17, 16, 15, 14….\n– No tinc res contra tu, Laia.\nSe’m negaren els ulls. Tenia la mort darrere, em bufava al clatell, i era incapaç de fer res més que seguir baixant les escales a les palpentes.\nEn arribar a l’últim replà, vaig veure la sortida, però lluny de donar-me esperança, em creà més desesperació. Com en un malson, sabia que per més que m’hi acostés no hi arribaria mai.\n13, 12, 11, 10, 9…\nNo tenia res contra mi? Semblava sincera, però la ironia també tenia cabuda en aquella sentència.\nTot i que no vaig prendre posició en les posteriors baralles i espectacles que se succeïren al despatx després que l’Artur deixés la Patrícia per l’Anne, no amagava que em feia més amb l’adúltera. Abans que el seu crani quedés destrossat, l’Anne era una morenassa que desprenia empatia. Tot el contrari de la Patrícia, una dona desconfiada, amb certa maldat que deixava entreveure de tant em tant, i que avui m’havia demostrat que no tenia límit.\n8, 7, 6, 5…\nVaig començar a sanglotar, i em va empènyer de nou mentre em cridava fregant l’histerisme que anés tirant, maleït sia. Per resposta va rebre un histriònic:\n– 4, 3, 2, 1.\nAl arribar al replà vaig relliscar amb la pedrissa que havia caigut del sostre, i de genolls vaig arribar al pany de la porta d’entrada.\n– No podràs provar res.\nCom abans, no semblava una amenaça. Era un fet que tenia la subtilesa de compartir amb mi.\nEm vaig arrossegar cap a l’exterior, de genolls, esgarrinxant-me els texans amb els vidres trencats de ves a saber on, ferint-me cames i mans, i si no hagués estat per l’home que se’m va posar al davant, potser m’hauria arrossegat així fins a casa.\nAl darrere, vaig sentir com la Patrícia somiquejava i explicava a algú el terrible accident sofert a les escales.\nEl meu poble és gran, però un poble al cap i a la fi. Parada en un semàfor, amb el cor a tot drap, i fixant-me en la parella que prenia quelcom en un bar, em vaig preguntar si ell l’arribaria a conèixer tan bé com ho vaig fer jo.\n3 comentaris per a “Els 39 esgraons”\nMyriam Taquer ha dit:\n16 Abril 2014 a les 0:21\nTrobo el teu relat ben estructurat i emocionant. Cal dir: m’agrada la novel·la negra! M’ha agradat molt i espero que n’escriguis més.\nMeritxell Lloveras ha dit:\n16 Abril 2014 a les 12:20\nRELAT BREU – PRIMER TALLER D’ESCRIPTURA | INTERFATIO ha dit:\n23 Abril 2014 a les 12:14\n[…] http://diarimaresme.com/2014/els-39-esgraons/ […]


Les promeses de l'hoquei patins brinden un gran espectacle a Masquefa en les final de la Copa Barcelona - Notícies de l'Ajuntament de la Vila de Masquefa\nLes promeses de l’hoquei patins brinden un gran espectacle a Masquefa en les final de la Copa Barcelona\nEl futur de l’hoquei patins va ser dissabte a Masquefa. La vila ha estat aquest any la seu que ha acollit les finals de la Copa Territorial de Barcelona, en què van participar dotze equips de deu clubs de les categories prebenjamí iniciació, prebenjamí i benjamí, és a dir, nens entre 5 i 10 anys.\nDes de les 9 del matí i fins a les 8 de la tarda els afeccionats que es van aplegar al pavelló poliesportiu van gaudir d’un gran espectacle d’hoquei patins i van poder seguir les evolucions de les joves promeses del Ripollet, el Monjos, el Bigues i Riells, el Caldes, el Mollet, l’Arenys de Mar, el Vic, el Vilafranca, el Piera i el Torrelles de Llobregat.\nEls participants van quedar enquadrats en tres grups (prebenjamí iniciació, prebenjamí i benjamí) de quatre equips cadascun, els quals van diputar dues semifinals i la final. En la categoria prebenjamí iniciació el campió va ser el Vic; en la categoria prebenjamí, el Mollet, i en la categoria benjamí el Ripollet.\nAquestes finals de la Copa Territorial de Barcelona –que cada any acull una localitat diferent- les van organitzar la Federació Catalana de Patinatge i el Club Patí Masquefa, amb la col·laboració de l’Ajuntament i la Generalitat.\nLa presidenta de la Federació Territorial de Barcelona i vicepresidenta primera de la Federació Catalana de Patinatge, Yolanda Muro, el regidor d’Esports de l’Ajuntament de Masquefa, Carles Pérez, i el president del Club Patí Masquefa, Albert Almirall, van lliurar els trofeus.


Millora l'eficàcia i en rendiment\nTindràs diversos servidors Cloud que distribueixen els serveis dels teus plans de Hosting per oferir més velocitat, escalabilitat i garantia de servei als teus clients.\nQuè és el MultiCloud Hosting?\nÉs la nova evolució en el Cloud Hosting que et permetrà repartir els Serveis dels teus plans de Hosting entre diferents servidors Cloud per garantir al màxim la velocitat, el rendiment, l'escalabilitat i la continuïtat de servei.\nLa filosofia és molt simple, però altament eficaç: tindràs servidors Cloud especials per a web, altres especials per correu electrònic i altres per bases de dades que s'ajunten en un contenidor de serveis per complementar-se en els teus plans de Hosting\nHosting en 1 Click\nCrearàs el teu pla de Hosting distribuït en 1 sol clic, i durant el procés podràs afegir el registre del domini o el certificat.\nSW Panel et permetrà gestionar tot i crear els teus propis plans de Hosting i preus per revendre els serveis.\nMonitoratge de recursos\nControl total de les teves Clouds i en temps real, gràfiques molt intuïtives perquè vegis tot el que estan fent els teus servidors Cloud.\nPodràs ampliar o reduir els teus recursos a l'instant. Fins i tot afegir més servidors Cloud al teu Multicloud, tot en 1 click.\nUn sistema basat en la lògica i la senzillesa\nRepartint els serveis entre diversos Cloud aconseguim millorar el rendiment i l'eficàcia. Aconseguiràs que les teves Webs siguin molt més ràpides i el teu correu electrònic molt més segur en un entorn totalment distribuït i escalable.\nUn Cloud per al servei Web\nDissenyat i preparat per servir les webs de forma molt més ràpida i eficaç. Pensat per gestionar la memòria cau i els certificats SSL de forma intel·ligent. Només s'encarregarà dels serveis de Web, connexions FTP i DNS primari.\nCloud i SW Panel Smart Web, la revolució en els servidors Web\nUn Cloud per al servei de Correu\nEl correu és el puntal de les comunicacions d'avui en dia, per això disposaràs d'un Cloud sol per gestionar el correu electrònic dels teus Web, inclourà serveis POP3, IMAP4 i SMTP. Destinat només al correu per millorar l'eficàcia i seguretat.\nCloud i SW Panel Mail, s'acaben els problemes amb el correu electrònic\nUn Cloud per a les Bases de dades\nLes Bases de Dades són el cor de les webs, i per a això disposaràs d'un Cloud preparat només per a bases de dades, així obtindràs el millor rendiment i la millor velocitat d'accés a les dades de les teves webs.\nCloud i SW Panel DB, la major potència per a les teves bases de dades.\nAmb la teva pròpia VLAN privada, la cirereta del pastís\nUn escenari ideal, tindràs la teva pròpia xarxa privada de comunicació entre els teus servidors Cloud a alta velocitat, el teu propi món de comunicacions privat a Internet sense que ningú pugui tenir accés. Podràs situar en una zona totalment protegida i sense accés públic, el teu servidor de base de dades per garantir a el 100% la confidencialitat i seguretat als teus clients. Quins altres proveïdors t'ofereixen aquesta garantia ?, una solució ideal per a tu i per als teus clients.\nAfegir la millor seguretat possible\nIncloem de forma gratuïta FireWall de Capa 4 en tots els Cloud del teu MultiCloud, però pots millorar encara més, si ho desitges, la seguretat.\nDisposaràs de Firewalls de Nova generació intel·ligents que són capaços d'analitzar en temps real totes les teves aplicacions i protegir-les. S'ha acabat que hackegin les teves Webs. Diferencia't de la competència. Si t'ataquen, defensa't i protegeix-te.\nCaracterístiques clau d'un Cloud excepcional\nActiva backup per protegir les teves dades amb el nostre servei de backup automàtic. Recupera els teus arxius quan vulguis.\nFes un Snapshot per tenir una còpia exacta del teu Cloud. Restaurar-lo serà com retrocedir en el temps en 1 segon!\nDesenes d'aplicacions llestes per ser desplegades automàticament. Totalment instal·lades i preconfigurades en segons.\nConeix en tot moment les estadístiques d'ús de recursos, tràfic, càrrega i molt més dels teus servidors. Optimitza el teu Servidor Cloud amb informació en temps real.\nTria lliurement entre 11 versions de les distros de Linux més populars, incloent Oracle i les últimes versions d'Ubuntu. O si ho prefereixes, Windows Server.\nInvertim en seguretat: AntiDDoS gratuït\nA SW Hosting seguim bolcats a millorar la seguretat dels nostres productes i continuem oferint millores als nostres clients. En aquesta ocasió, oferim gratuïtament un servei de seguretat de mitigació AntiDDoS a tots els nostres clients de productes Cloud.\nVols més informació sobre el nostre MultiCloud?\nT'ha agradat el que t'hem explicat del MultiCloud, necessites més informació, tens dubtes o consultes, vols provar el teu propi MultiCloud Hosting? Omple el formulari i ens posarem en contacte amb tu perquè puguis tenir ràpidament el teu propi MultiCloud Hosting i donar millor servei als teus clients. No esperis més, ara és el moment del canvi!\nDonar resposta a consultes i sol·licituds d'informació que es requereixin sobre productes i serveis oferts per SW Hosting\nEl propi consentiment de l'interessat\nAccepto rebre informació i notificacions comercials


Green Bottle Guest House Tainan Taiwan - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNo.479, Jiankang 2nd St., Anping Dist., Districte de Anping, Tainan, Taiwan, 708 - Veure al mapa\nFort Anping - A 1.6 km de l'allotjament\nBarri Districte de Anping Ciutat de Tainan Ciutat de Tainan Districte de Anping Ciutat de Tainan Ciutat de Tainan Ciutat de Tainan Ciutat de Tainan Districte de Anping Districte de Anping\nSituat en el cor de Districte de Anping, Green Bottle Guest House és un lloc ideal des d'on descobrir Tainan. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Green Bottle Guest House és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei de neteja diari, registre d'entrada/sortida privat, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge.\nL'hotel compta amb 3 precioses habitacions, i totes inclouen televisió de pantalla plana, tovalloles, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Green Bottle Guest House.\nTots els tipus de viatgers (214) Viatger de Negocis (8) Parelles (116) Viatgers en solitari (22) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (15) Grups (46)


El projecte forma part del programa “Temps de Gòtic” que ha atorgat 125.000€ de pressupost per a la restauració i la reubicació del frontal.\nEl Frontal Florentí de la Seu de Manresa serà restaurat i traslladat a l’interior del temple.\nLa restauració i el trasllat a l’interior de la Basílica Santa Maria de Seu de Manresa del frontal d’altar gòtic conegut com a “Frontal Florentí” del segle XIV serà un fet en els propers mesos. Aquest projecte ha estat seleccionat per a formar part de “Temps de Gòtic”, un ambiciós programa d’intervencions en patrimoni cultural moble i immoble del període gòtic, fruit d’un conveni signat entre el Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya i la Fundació La Caixa. El projecte inclou la neteja i restauració integral del frontal i la creació d’un espai expositiu en una de les capelles laterals de la basílica manresana que estigui en consonància tant amb el caràcter litúrgic de l’edifici com amb les necessitats ambientals de la peça.\nAquestes intervencions seran realitzades pels màxims especialistes del país en cada un dels camps d’acció. Es posarà aviat en marxa un equip de treball interinstitucional i professional que començarà a concretar i executar les diferents iniciatives que conformen el projecte al qual s’ha atorgat un pressupost de 125.000 €. S’aconseguirà, així, complir amb la voluntat de la Seu de tenir el frontal en les condicions desitjades de conservació, de donar-li el màxim de visibilitat i protagonisme i de retornar-li el seu caràcter litúrgic essencial.\nEl trasllat del frontal a l’interior de la Seu contribuirà a potenciar, encara més, l’extraordinari conjunt patrimonial d’època gòtica format per la magnífica església projectada per l’arquitecte Bernat de Montagut i els diferents retaules del mateix període artístic, entre els que sobresurt el Retaule del Sant Esperit (1394) obrat per Pere Serra. La comunitat de la parròquia, els Amics de la Seu i l’equip de gestió de la basílica posaran tota la voluntat perquè aquest projecte sigui una realitat l’any 2022, data en què se celebraran els 700 anys de la firma de contracte de Berenguer de Montagut per construir el temple gòtic de la Manresa Medieval. El Frontal El “Frontal de la Passió”, conegut popularment com a “Frontal Florentí” és un frontal d’altar gòtic encarregat per Ramon Saera, una de les personalitats manresanes més importants del segle XIV, al brodador florentí Geri di Lapo.\nAl seu testament (fet el 24 de novembre de 1357 i conservat a l’Arxiu del Museu Comarcal), Saera deixà en herència el frontal a la Basílica manresana. NOTA DE PREMSA 23/02/2021 Al segle XIV els frontals servien com a ornament dels altars majors perquè, a diferència de les capelles laterals, no s’hi podien col·locar retaules. Es tracta d’una peça de gran rellevància artística a nivell mundial ja que és un dels pocs frontals d’altar gòtics conservats de l’època. La peça fa 90 cm d’alçada i 333cm d’amplada. A la part central hi ha representada la Crucifixió i les dues parts laterals estan dividides en nou registres disposats de tres en tres en tres fileres. El 20 de desembre de l’any 2017, la Seu de Manresa va encarregar un estudi al Centre de Restauració de Béns Mobles de la Generalitat de Catalunya per avaluar l’estat de conservació del Frontal Florentí i millorar-ne la conservació i exposició. Actualment, l’obra és al Museu Històric de la Seu i es pot veure només sota demanda, ja que l’espai no forma part del recorregut de visita de la basílica.\nArxivat a: FRONTAL FLORENTÍ LA SEU MANRESA


Escola – Escola Anoia\nL’Escola Anoia, una escola de Secundària concertada, va néixer el curs 1996 – 1997, quan es va canviar la Llei d’Educació i es va implantar la Primària i la Secundària.\nEn aquest moment, tres escoles de Primària, el Col·legi Jesús-Maria, les Escoles de l’Ateneu Igualadí i la Fundació Escola Mowgli, van veure la necessitat de donar una continuïtat als seus alumnes en aquesta nova etapa de la Secundària. De la fusió i de l’adaptació dels projectes educatius d’aquestes tres Escoles va sorgir l’Escola Anoia.\nC/ de Lleida,9\n93 805 0904\nT. 93 805 0904\nde 08:00h a 13:00h i\nde 15:00h a 17:30h\nMatí de dilluns, dijous i divendres:\nde 9:00h a 13:05h\nMatí de dimarts i dimecres:\nde 8:00h a 13:05h\nTarda de dilluns, dimarts i dijous:\nEl nostre objectiu fonamental és aconseguir, juntament amb les famílies, la formació global, a nivell intel·lectual i humà, dels nostres nois i noies. Els nostres objectius generals són:\nLa formació de persones autònomes, respectuoses, responsables i crítiques.\nLa formació en els valors ètics.\nL’adquisició d’hàbits intel·lectuals i de treball.\nLa coneixença i el respecte per la llengua i cultura catalanes.\nL’adquisició de coneixements científics, humanístics i artístics que els permetin afrontar la seva formació posterior.\nEl coneixement de l’entorn cultural, natural i mediambiental.\nL’ús de les tecnologies de la informació i la comunicació.\nL’adquisició d’hàbits de salut.\nLa participació en l’entorn escolar, social i cultural.\nL’adquisició de sentit crític envers la societat de consum per fomentar un desenvolupament sostenible.\nEl respecte i la tolerància davant la diversitat.\nAdquisició de totes les eines i recursos per afrontar els reptes de la societat del demà.\nEQUIPAMENT DE L’ESCOLA\nDues aules amb ordinadors portàtils\nConnexió Wifi a tota l’escola\nAula de mitjans audiovisuals\nAula d’expressió corporal


La Fundació Pere Tarrés alerta del risc que els infants en situació vulnerable tinguin més problemes bucodentals\nL'atenció prevista pel sistema públic és "insuficient" per a la població amb necessitats de polítiques d'inclusió\nACN Barcelona.-Un informe de la Fundació Pere Tarrés ha alertat que el 66% dels infants en situació vulnerable dels 139 que ha observat presenten afeccions bucodentals que requereixen tractament mèdic. La Fundació conclou que aquest patró es pot repetir en tot el col·lectiu amb risc d’exclusió social. L’estudi posa de relleu que les famílies amb dificultats socioeconòmiques no poden assumir els costos dels tractaments, que repercuteixen en la salut i en el benestar social i emocional dels infants. A banda, tenen un problema de desinformació. “Part de la població no és conscient que els menors de 15 anys tenen coberts tractaments bucodentals a les dents definitives ja que creu erròniament que els sistema públic de salut només cobreix les extraccions dentals”, ha explicat Fernando Prat, coordinador de campanyes socials de la Fundació Pere Tarrés.\nEls responsables de l’estudi indiquen que la càries és la malaltia crònica més estesa al món i que impacta de manera especial en els grups de població més joves i en aquells amb més dificultats econòmiques. A Catalunya, un 50% de la població infantil té càries, segons dades de la Generalitat.Davant d’aquesta realitat, la Fundació Pere Tarrés va decidir fer un estudi a tres dels centres que coordina -la Fundació Mans a les Mans, la Fundació Social del Raval i el Centre Socioeducatiu Poble-sec- amb la col·laboració d’un equip d’odontòlegs d’ADE.Els centres atenen infants d’entre 3 i 12 anys en situació de vulnerabilitat socioeconòmica als barris de la Marina del Port, del Raval i del Poble-sec de Barcelona. Els tres barris tenen un índex de renda familiar per sota la mitjana de la ciutat i un atur registrat de 2 a 3 punts superiors a la mitjana de Barcelona.La diagnosi realitzada a 139 infants conclou que el 66% presenten afeccions que requereixen tractament (càries, endodòncies i altres afeccions) i que els infants amb càries tenen afectades una mitjana de 3,8 dents. A més, el pilot va constatar que els infants que no es raspallen les dents tenen càries en un 100% dels casos i que un 65,2% dels infants no ha fet mai una visita al dentista.El cost mitjà del tractament seria d’uns 82 euros per infant, inassumible per a moltes de les famílies, per la qual cosa les afeccions dels infants, subratlla la Fundació Pere Tarrés, no quedaran resoltes. Fernando Prat alerta, a banda, que en la majoria dels casos, si les afeccions no es tracten a temps poden acabar tenint un impacte també “en l’àmbit social i emocional”.En aquest sentit, Albert Riu, secretari tècnic de la Xarxa de Centres Socioeducatius de la Fundació Pere Tarrés, ha explicat que la mala salut bucodental esdevé “un element més” d’exclusió social per als infants que la pateixen ja que a més de comprometre la seva salut, “els fa sentir diferents”.Finalment, Prat ha posat de relleu que la cobertura que ofereix el sistema de salut públic -visites a l’odontòleg, extracció o obturació de dents amb afeccions i altres tractaments en dents permanents- “esdevé insuficient i crea una situació de greuge” en una població que requereix polítiques d’inclusió, com és el col·lectiu d’infància socialment vulnerable que atén la Fundació Pere Tarrés.A banda, hi ha un problema de desinformació. “Part de la població no és conscient que els menors de 15 anys tenen coberts tractaments bucodentals a les dents definitives ja que creu erròniament que els sistema públic de salut només cobreix les extraccions”, ha explicat.


Enric Millo va intentar afiliar-se a ERC abans de fer el salt al PP - El Gerió Digital\nEnric Millo va intentar afiliar-se a ERC abans de fer el salt al PP\nEl cap de llista del PP gironí, enquadrat llavors en el sector més nacionalista d'Unió, va contactar el 2003 amb Huguet per entrar a les llistes republicanes · Com que no se'n va sortir, va girar el rumb cap al PP de Josep Piqué\nDissabte, 27 de novembre de 2010 12:56h\nEnric Millo en un dels mítings del PP a Girona © AG\nMillo va ser diputat al Parlament per CiU entre 1995 i 2003, on va arribar a ser portaveu adjunt del grup parlamentari convergent entre 1999 i 2003. Tradicionalment, s'havia enquadrat en el sector més nacionalista d'UDC, enfrontat amb la direcció de Josep Antoni Duran i Lleida.\nTot i aquestes credencials, o a causa d'aquestes, UDC va decidir que Millo no repetiria a les eleccions al Parlament d'aquell 2003, sinó que la cap de llista gironina seria Elena Ribera. Davant d'aquesta situació, l'ara cap de llista popular hauria mirat de contactar amb el dirigent republicà Josep Huguet, amb qui hi tenia una certa afinitat personal, amb la intenció d'abandonar Unió i passar a ser un dels dirigents gironins de la formació republicana. Huguet li hauria fet arribar el missatge que veuria amb bons ulls que passés a militar a ERC, però que el seu lloc a les llistes i a la direcció gironina l'haurien de determinar els militants en assemblea.\nEn rebre aquest missatge, Millo hauria decidit refredar el seu salt a les files republicanes. Al cap de quatre dies, atònit, Huguet va veure als mitjans de comunicació com el llavors màxim dirigent del PPC, Josep Piqué, anunciava l'arribada de Millo a les files populars en el marc del 'gir catalanista' que estava imprimint a la secció catalana del partit de José María Aznar.\nJust després de passar-se al PP, Millo va declarar en una entrevista al diari El Punt que 'en absolut no em sento traïdor' i va explicar que el seu canvi d'UDC al partit d'Aznar responia a motius 'més personals que ideològics'.\nEl salt popular de Millo, economista de formació, va veure's recompensat. El 2004 va ser nomenat com a flamant número 2 de Jordi de Juan a les eleccions al Congrés espanyol, per bé que ni l'un li l'altre no van sortir escollits -essent Girona l'única demarcació de tot l'estat on el PP no va aconseguir cap representant, amb només l'11,45% dels vots.\nEl nomenament de Millo com a número 2 gironí 'desfermà la protesta de quadres històrics quese sentien preterits i amenaçats de contagi nacionalista. Dos d'ells, el regidor d'Olot, Joaquim de Trinxeria, i l'exregidora de Sant Feliu de Guíxols, Paula González, abandonaren la candidatura provincial en mostra de desacord', segons que explica l'historiador Joan B. Culla al seu llibre La dreta espanyola a Catalunya.\nTot i el fracàs electoral, Piqué va continuar confiant-hi plenament, fins al punt que al novembre d'aquell mateix any, en el transcurs del XI Congrés del PPC, el va imposar a la militància com a vocal del comitè executiu, juntament amb Julia García-Valdecasas, Susanna Bouis i Pedro Farreras.\nDos anys més tard, el 2006, Millo va acabar esdevenint el cap de llista dels populars per Girona a les eleccions al Parlament, tornant a ser escollit diputat.\nLes eleccions municipals del 2007 no van ser gaire profitoses per al PPC, i molt menys per al PP de les comarques gironines. Segons Culla, 'les municipals del 2007 van deixar pas, en el si del PP català, a l'exteriorització de les tensions latents i a l'intercanvi de retrets sobre la culpa del fracàs electoral. A Girona, la crisi esclatà de seguida amb la dimissió-expulsió del secretari general, Jean Marie Castel, i de dos membres més de l'executiva, els quals acusaren d'incompetència i d'actituds dictatorials tant la presidenta provincial, Concepció Veray, com l'home fort i l'aposta de Piqué a la demarcació, Josep Enric Millo'.\nPiqué surt d'escena\nEl seguit de tensions en el si de la formació popular van acabar propiciant que Josep Piqué dimitís com a president del PPC el 19 de juliol de 2007. A partir de llavors, Daniel Sirera va passar a controlar el partit, amb el vist-i-plau del llavors secretari general del PP estatal, Ángel Acebes.\nMillo i Sirera no van acabar de connectar mai, en tant que li criticava la deriva 'radical i allunyada del centre, l'ultraespanyolisme dictat des de Madrid', segons Culla. El lideratge de Sirera es va demostrar efímer, essent substituït d'immediat per la blanenca Alícia Sánchez Camacho, amb qui Millo hauria arribat a un acord de no-agressió a canvi de continuar encapçalant la llista gironina.


Hi ha àlbums il·lustrats que són meravellosos, i les editorials que fan llibre infantil cada cop ho tenen més present. No n'hi ha prou amb una bona història, o amb uns dibuixos bonics, cal tot això i més. Cal una edició acurada, un bon paper, una tipografia adequada... no us ha passat que un paper brillant quan no toca o una lletra horrorosa us han fet enrera a l'hora de triar un llibre. Potser soc una perepunyetes, però a mi m'ha passat.\nAndana és una editorial que ho té claríssim. Han apostat fort per un àlbum il·lustrat de qualitat, amb bones històries, il·lustradors magnífics i una edició fantàstica, que inclou traductors i correctors que arrodoneixen la feina ben feta. Això és apostar al cavall guanyador, només així pot sortir un producte com el seu.\nI para muestra un botón! El lleó blanc és un molt bon àlbum que ens parla d'una nena, la Caro, que arriba a una nova casa amb la seva mare i sent la tristesa i la por d'enfrontar-se als nous veïns. Se sent petita i no gosa parlar-hi. Però un bon amic la fa sentir valenta i l'ajuda a vèncer aquesta por que tots hem sentit algun cop, la por a un nou lloc, a no ser acceptats, a no trobar el nostre lloc. Ja sabeu que no soc massa amant dels llibres "d'emocions", crec que darrerament se n'està fent un abús, però de tant en tant apareixen llibres com aquests on l'emoció no és el leitmotiv sinó que hi ha una història, en aquest cas molt bonica, que permet parlar de sentiments com la soledat, la por a enfrontar-nos al món i a ser acceptats, la vergonya o la inseguretat.\nI si la història és maca perquè si, les il·lustracions són precioses, d'aquelles que et fan agafar el llibre de la pila on està exposat només veure'l! Richard Jones és un il·lustrador força desconegut a casa nostra, més enllà de Sentiments, un llibre de Libby Walden. A mi em recorda una mica Benji Davies, però amb un estil més delicat, amb dibuixos menys definits, més subtils, i on el color i té una gran importància. No us penseu que soc una entesa ni ho pretenc, però doneu un cop d'ull a la seva pàgina web i m'entendreu, són aquells dibuixos que pots passar-te estona i estona mirant-te'ls. Una gran troballa!\nLlibre: El lleó blanc\nAutor: Jim Helmore. Il·lustrador: Richard Jones. Traductora: Anna Llisterri\nEl publica: Andana\nEdats: a partir de 4-5 anys.


recomana.cat - Crítica de l'obra: Eva contra Eva | L'èxit EVAnescent per Jordi Bordes\nClàssic Inspirador La meva primera colònia\nL'èxit dura tant com una flor de safrà. Es fa malbé de seguida. I només qui és intel·ligent, sap veure-ho i anar repescant els brins de vida eterns (retirar els estams i col·leccionar-los fins a donar sabor a una paella). Pau Miró, que li encanta revisar el món de l'art (Una història real) i el del periodisme (Un tret al cap), ha trobat amb el film All about Eve, una oportunitat preciosa per enfrontar el famós debat del tap generacional, personificat a escena per Nausicaa Bonnín i Emma Vilarasau. Com en l’adaptació de La gavina d’en Rigola, es pot confondre l’actriu i el personatge. El director (Eduard Farelo), la representant (Marissa Josa) i el crític (Andreu Benito) posen la mirada externa d’aquest duel, entusiasta i cínic alhora.\nL’obra arrenca amb el darrer bolo d’una producció i que s’enllaçarà amb els següents assajos. Miró ha jugat a l’ambigüitat en el que podria ser un somni. Sílvia Munt ha transformat aquesta ombra de thriller (que Miró ja hi ha jugat sovint com a Els jugadors o Dones com jo) en una gravació als miralls del camerino. Torna a fer ús de la seva habilitat a la càmera (com ja va fer a La resposta i planta un reflex intel·ligent i molt suggestiu. Segurament, Miró, que ja ha coincidit amb Vilarasau a Victòria, s'ha atrevit a afinar més el dard quan l'actriu en plena reivindicació de la seva capacitat de commoure, mentre sent com l'arrosseguen pel pedregar bona part del públic (un debat que ell mateixa ja insinuava a Infàmia, de Pere Riera, també al voltant d'una sala d'assaig). Ara, a més, pregunta perquè tothom s'atreveix a atacar l'actriu madura protagonista i s'accepta amb normalitat que els protagònics madurs segueixin molt més temps a escena.\nAparentment, no succeeix gran cosa. El duet amb el florí de la paraula i del gest entre les dues advesàries i la sensació que, efectivament l'una acabarà sent l'altra i que, de seguida la roda tornarà a començar amb un tercer personatge, amb una ambició tant sana i unes ganes que el teatre sigui veritat. Però es produeixen moments desesperats entre Vilarasau i Farelo i divertidament intranscendents entre l'actriu i Benito. Miró no ha desaprofitat mantenir el crític a la peça (està vist que els dramaturgs els hi agrada mantenir converses a través dels seus guions, com també va fer Juan Mayorga a El crítico). La funció de tarda al Municipal (la nit que es tornaven tancar els teatres, per 15 dies) deur donar una major tensió màgica que fa reconnectar a l’escena després d’un lapsus domèstic (cal arreglar la caldera de casa, confessava el crític...). Aquell dijous es va produir sense fi perquè el que es parlava a l’escenari era un viu retrat de la situació dels artistes i tècnics davant la incertesa. Els bulbs de la for del safrà son capriciosos i no anuncien mai quan brioraran ni quantes nits apareixeran amb una flor nova. Com l'exit, que s'esvaneix, EVAnescent.


Bitllets de ferri Limnos a Evdilos, compara horaris i preus\nInici / Europa / Icària / Evdilos / Ferri Limnos a Evdilos\nLimnos - Evdilos és una de les nostres rutes més freqüentades, sovint no queden places durant les temporades altes\nPer a més informació, visita la nostra pàgina de Ferris de Illes Egees a Icària.\nNavilieres Limnos - Evdilos\nFerri Limnos a Evdilos\nLa ruta de ferri Limnos Evdilos connecta Illes Egees amb Icària. Actualment només hi ha 1 companyia que opera aquest servei de ferri, Hellenic Seaways. La travessia opera fins a 1 vegades cada setmana i triga des de 11 hores 15 minuts.\nLa durada i freqüència de les travessies Limnos Evdilos pot variar segons l'estació de l'any, així que recomanem que comprovis la informació més actualitzada.\nGuia de Evdilos\nEl poble grec d’Evdilos es troba a la part nord de l’illa d’Icària, al mar Egeu. El poble es va construir amb forma d’amfiteatre l’any 1830, després que s’acabessin els atacs pirates a l’illa. Durant un temps va ser la capital d’Icària abans que Agios Kirikos fos declarada com a capital durant la segona ocupació turca, del 1834 i al 1912. El nom de Evdilos significa ‘horitzó obert visible i alliberat’. Avui en dia, el poble alberga el segon port de l’illa i és el nucli de les parts nord, central i oest de l’illa. Evdilos i els assentaments d’Arethousa, Dafni, Karavostamo, Manganitis i Frandato formen la comunitat d’Evdilos, que té uns 2.400 habitants permanents.\nEl terreny de l’illa es caracteritza per les muntanyes, els rius preciosos i les gorges espectaculars i és un indret molt popular entre els excursionistes. No obstant això, l’illa també té platges de sorra i de pedretes molt boniques, algunes de les quals estan bastant aïllades i són d’accés difícil, fins i tot amb cotxe. Tothom trobarà alguna cosa d’especial a l’illa.


Torna Hausson, el mag preferit de Joan Brossa – Barnafotopress\nTorna Hausson, el mag preferit de Joan Brossa\nPublicado por Pollyana Hernández 'Matilti' el noviembre 2, 2021 noviembre 2, 2021\nTexto: Redacció, Premsa Teatre Gaudí. Fotos: Premsa Teatre Gaudí.\nMentalista, il·lusionista, prestidigitador i un dels mags més premiats. El pròxim 05 de novembre el mag Hausson torna als escenaris de Barcelona amb l’espectacle “El Saló de les Meravelles”, un espectacle de màgia, entre el cabaret i el cafè concert, on es recupera l’encant de les sessions del París d’Houdin i de Mèlies.\nUn recorregut inesperat i màgic on l’artista recorre el camí de l’il·lusionisme contemporani amb números inèdits, que són el preludi d’una nova màgia on tot és possible. Un espectacle ple de números de mentalisme, de prestidigitació, de màgia amb el públic, de prediccions impossibles, de màgiques coincidències sobre un coixí de música de jazz i projeccions que fan encara més singular l’experiència. Resoldre un cub Rubik sense mirar, memoritzar en 10 segons una baralla de cartes, fer que tot el públic es converteixi en mag o convidar a tothom a anar al Hausson Cocktail bar.\nUN MAG DE LLARG RECORREGUT\nNascut a Barcelona, als nou anys es va iniciar en l’art de l’il·lusionisme. La seva trajectòria artística s’orienta cap a la màgia escènica, especialitat amb què ha recorregut diversos països: Espanya, França, Alemanya, Àustria, Anglaterra, Gal·les, Portugal, Xile, Brasil. La seva carrera professional ha estat distingida amb prestigiosos premis i guardons. Ha participat en nombrosos espais i programes televisius. La seva particular manera d’entendre la màgia escènica el porten a col·laborar amb artistes de diferents àmbits a la recerca de nous camins per a l’il·lusionisme, creant diversos espectacles màgics.\nDramatúrgia i direcció: Hausson\nDisseny de llums: Albert Julve\nSelecció musical: Jordi Bonet\nProjeccions: Teatral Digital Media\nEspai Escènic: Hausson\nProducció: Meeting Line\n“El saló de les meravelles” té una durada de 70 minuts carregats de màgia. Es pot gaudir del 05 de novembre al 12 de desembre. Divendres i dissabtes a les 7 del vespre i diumenge a les 8 del vespre, a la Sala Petita del Teatre Gaudí.\nCabaretcafé concertcafé conciertoEl saló de les meravellesEspectacleEspectáculosHaussonMagiaSala PetitaTeatre GaudíTeatre Gaudí Barcelona\nEntrada anterior Wil Romero llega a Hollywood con “DeMonica”\nEntrada siguiente New York Summit Awards 2021 anuncia la lista de sensacionales premiados


La Chambre De Maud Chaise-Dieu-du-Theil França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nLa Chambre De Maud6 Rue Des Tilleuls, Chaise-Dieu-du-Theil, Chaise-Dieu-du-Theil, França, 27580 - Veure al mapaExcel·lent8,7Basada en10comentarisLa Chambre De MaudVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 21 fotosMolt bona ubicació 8,0Veure al mapa8,0Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, La Chambre De Maud és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Chaise-Dieu-du-Theil. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El La Chambre De Maud, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, reproductor de DVD/CD, nevera, plat de dutxa, sala d'estar a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, La Chambre De Maud és una selecció idònia per a la vostra estada a Chaise-Dieu-du-Theil.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscalefaccióneverareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxasala d'estarMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar més\nAllotjaments a Chaise-Dieu-du-Theil


Qui som | ARCASA - treballem per alimentar milers de persones cada dia\nSom una empresa de restauració col·lectiva fundada l’any 1984. Des dels nostres inicis, la nostra activitat ha estat fortament vinculada als centres hospitalaris. Això ha determinat el nostre saber fer, forjat en el desafiament de proporcionar aliment a milions de pacients, amb necessitats molt diferents. Una tasca de gran responsabilitat que seguim desenvolupant amb la mateixa il·lusió i professionalitat que ens caracteritza des del primer dia.\nLa complexitat pròpia de la gestió hospitalària ens ha portat a desenvolupar eines d’alt valor afegit. Actualment, comptem amb una infraestructura capaç de proporcionar qualsevol solució de restauració col·lectiva, estàndard o a mida.\nPer tal de seguir creixent, Arcasa va adquirir l’any 2018 Comer Bien SL (Combi Catering), empresa aragonesa amb 20 anys d’experiència en el sector.\nDes del 2017, Arcasa forma part del projecte internacional de Camst Group, cooperativa amb més de 70 anys d’història que opera en el sector de la restauració per a col·lectivitats i compta amb empreses a Alemanya, Dinamarca, Espanya i Itàlia.\nAquesta integració facilita l’adaptació a un context canviant i ens permet seguir oferint la qualitat de sempre, amb solucions creatives i fiables.\nArcasa en xifres\nmenús / dia\nPresència a Espanya\nComunitats on operem actualment


juny | 2015 | Psicologia Maresme\nArxiu mensual: juny \_30\_UTC 2015\n30 de juny de 2015 psicologiamaresme\nPsicologia i tecnologia\nQuan tot et sembli fosc….\n27 de juny de 2015 psicologiamaresme\nQuan tot et sembli fosc, i no entenguis el que succeeix en el teu cor,\nmantingues llarg silenci …. observa la teva ànima i busca’t sense descans.\nSegurament t’has perdut buscant l’error en els altres.\nFrase de pel.lícula\n26 de juny de 2015 psicologiamaresme\nSi podem deixar de banda l’excés d’acció i violència de la pel.lícula Matrix , el seu contingut no té desperdici.\n10 Preguntes sobre…..La depressió\n22 de juny de 2015 psicologiamaresme\n10 preguntes sobre:\n1. Què és la depressió?\nÉs un trastorn de l’estat d’ànim el nucli del qual és la tristesa profunda i vital que afecta tots els aspectes de la vida de l’individu.\n2. Què li passa a una persona que pateix de depressió?\nEls símptomes més comuns són la tristesa, l’ansietat, la irritabilitat, el pensament pessimista i la falta d’il·lusions i de motivació. L’atenció i la concentració es veuen disminuïdes. La vida instintiva es veu alterada: disminució del desig sexual, trastorn de la son i de la gana … També poden aparèixer símptomes físics com problemes digestius, mal de cap, cansament general …\n3. És cert que a la primavera creixen les depressions?\nSobretot en determinats tipus de depressions el canvi estacional és important sobretot la primavera i la tardor en què se sol empitjorar.\nNo confonguem però la depressió amb la ja típica astènia primaveral en la qual apareixen símptomes d’apatia i cansament general sense símptomes depressius de tipus psíquic.\n4. Les dones es deprimeixen més que els homes?\nDiguem que solen consultar més per això, potser pel fet que expressar sentiments en l’home encara segueix sent per a molts una assignatura a millorar.\n5. Els nens es poden deprimir?\nSí, per descomptat. El nen però no es queixa que està deprimit, aquest és un concepte que utilitzem els adults. Un nen deprimit perd les ganes de jugar, la seva vitalitat disminueix, es mostra cansat, pot semblar irritat, agressiu, més sensible del que és habitual. Pot tenir dificultats de concentració, de memòria, de rendiment escolar. Perd la gana, no descansa bé a la nit, pot queixar-se de dolors difusos. Una extrema passivitat i un extrem conformisme en el nen que abans no era així poden ser indicis de depressió. També poden ser-ho conductes opositores i inadaptades.\n6. ¿Es relaciona l’estrès amb la depressió?\nSí. La instauració de l’estrès té tres etapes. A la primera la persona es posa en guàrdia per afrontar el perill (real o no). En la segona etapa el subjecte resisteix en tensió constant i comencen a aparèixer els primers símptomes físics i psíquics. En la tercera etapa si no s’ha arribat a una solució, la persona claudica i es pot enfonsar en un estat depressiu.\n7. L’esport és un bon antidepressiu?\nL’exercici tonifica el cos i millora l’estat d’ànim. Ens referim a un esport tranquil que pot ser senzillament caminar. Si la depressió s’acompanya d’ansietat, és aconsellable un esport més vigorós que ajudi a descarregar l’ansietat, a relaxar la musculatura, a descarregar l’agressivitat. També poden ser molt positives pràctiques com el ioga o el tai-xi.\n8. Hi ha una personalitat prèvia que predisposi a la depressió?\nNo està massa clar.\n9. Les pastilles antidepressives són un bon remei davant la depressió?\nEn casos són necessàries i funcionen bé. En altres casos és millor no prendre’n per resoldre millor els conflictes que han desencadenat en la depressió. A vegades les pastilles creen un estat de “bellíssima indiferència” en el que és realment difícil treballar en psicoteràpia amb el pacient. En casos de grans depressions on la desesperança és molt gran la medicació es fa imprescindiblement necessària.\nA la consulta personalment treballo molt amb homeopatia i remeis naturals que sovint són de gran ajuda i eviten prendre medicació farmacològica.\n10. ¿Què li podem dir a una persona que ho estigui passant molt malament a causa d’una depressió?\nJo li diria d’entrada que res dura per sempre i que encara que ara mateix això sembli xerrameca, la depressió es passa i sempre pot deixar-nos algun aprenentatge. Recomanaria a aquesta persona que busqui ajuda professional i que es concedeixi un temps per superar la seva malaltia. No serveix de res autocastigar-se per trobar-se malament o impacientar-se per solucionar el problema. Tot necessita un procés i cal passar-hi. I malgrat estar passant-ho malament, la depressió pot ser un camí a un canvi de vida, a un millor autoconeixement, a una evolució en el desenvolupament com a persona. Ànims!\nIsabel Pimàs i Torres\n12 de juny de 2015 psicologiamaresme\nNo se’ns atorgarà la llibertat externa més que en la mesura exacta en què haguem sabut, en un moment determinat, desenvolupar la nostra llibertat interna.\nPatiment i superació\n5 de juny de 2015 psicologiamaresme\nCada engruna de patiment és una ocasió per a superar-la.\nCada moment de patiment desperta la força, adormida a vegades, per anar més enllà de la malura, del dolor i la desesperança.\nTots creixem en moments de penombres i foscúries.\nEl sentit de l’humor, la millor medecina\n2 de juny de 2015 psicologiamaresme\nLes etapes de la vida sobre rodes……


Avís Legal – Elisabeth Vicens\nEV PROJECTES, proveït amb CIF ________, adreça a _________________________, no pot assumir cap responsabilitat derivada de l’ús incorrecte, inapropiat o il·lícit de la informació apareguda a la pàgina d’Internet de www.elisabethvicens.com.\nAmb els límits establerts a la llei, EV PROJECTES no assumeix cap responsabilitat derivada de la falta de veracitat, integritat, actualització i precisió de les dades o informacions que contenen les seves pàgines d’Internet.\nEls continguts i informació no vinculen a EV PROJECTES ni constitueixen opinions, consells o assessorament legal de cap tipus ja que es tracta merament d’un servei ofert amb caràcter informatiu i divulgatiu.\nLa pàgina d’Internet de www.elisabethvicens.com pot contenir enllaços (links) a altres pàgines de terceres parts que EV PROJECTES no pot controlar. Per tant, EV PROJECTES no pot assumir responsabilitats pel contingut que pugui aparèixer en pàgines de tercers.\nAixí mateix, per accedir a alguns dels serveis que EV PROJECTES ofereix a través del website haurà de proporcionar algunes dades de caràcter personal. En compliment del que estableix el Reglament (UE) 2016/679 de el Parlament Europeu i de Consell, de 27 d’abril de 2016, relatiu a la protecció de les persones físiques pel que fa a el tractament de dades personals ia la lliure circulació de aquestes dades li informem que, mitjançant la complementació dels presents formularis, les seves dades personals quedaran incorporades i seran tractades als fitxers de EV PROJECTES per tal de poder-li prestar i oferir els nostres serveis així com per informar de les millores de la pàgina web. Així mateix, l’informem de la possibilitat d’exercir els drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició de les seves dades de caràcter personal,evprojectes@gmail.com oa l’adreça _____________________.


170 estudiants de Ciències de la Salut de la URV s’ofereixen voluntaris als centres sanitaris durant l’alerta pel covid-19 | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\nSón de les facultats de Medicina i Ciències de la Salut i d'Infermeria, i els primers ja donen suport a l'hospital Sant Joan de Reus\nEls joves presten servei voluntari\nEls futurs professionals sanitaris que s’estan formant a la URV han passat a l’acció després que la setmana passada se suspenguessin primer les pràctiques assistencials i més tard les classes presencials amb motiu de la propagació del covid-19. Amb l’ajuda del professorat de la Facultat de Medicina i Ciències de la Salut (FMCS) han creat una borsa de voluntaris a disposició dels centres de la regió sanitària del Camp de Tarragona. La borsa l’integren 130 estudiants de Medicina, Nutrició Humana i Dietètica i Fisioteràpia i graduats en Medicina, que tot just han fet l’examen per ser metge intern resident (MIR), i estan preparats per col·laborar. A aquests, cal sumar-hi uns 40 estudiants d’Infermeria de la URV que són en una altra borsa que ha creat el Consell d’Estudiants de Medicina de Catalunya.\nEls cinc primers voluntaris s’han incorporat en dues unitats de l’Hospital Sant Joan de Reus: Salut Laboral i Medicina Interna, fent suport telefònic i als professionals i tasques administratives. Javier Flores és un d’ells. A punt d’entrar al seu primer torn, explica que “quan tot es va precipitar, vaig pensar que calia fer alguna cosa per col·laborar”. Va contactar amb la professora Fàtima Sabench i van decidir crear una borsa de voluntaris fins arribar als 130 que són actualment.\n24 d’aquests són exestudiants que van graduar-se el curs 2018/ 2019 i que han vist com es posposava l’elecció de plaça als hospitals després d’haver fet l’examen MIR el passat 25 de gener: “Encaixem en el perfil i estem disposats a ajudar”, explica Maria Agràs. Mariana Pirvu, estudiant de darrer curs d’Infermeria, explica que l’alerta sanitària va agafar-los just quan estaven fent les darreres pràctiques del grau: “En aquell moment no sabíem si molestàvem o si podíem ser d’ajuda”. Les pràctiques es van suspendre però tenen clar que poden ajudar de moltes maneres.\nPer això, ella i una quarantena d’estudiants del grau van inscriure’s a la borsa de voluntariat que impulsa el Consell d’Estudiants de Medicina de Catalunya. El Banc de Sang i Teixits ja s’hi ha posat en contacte perquè facin tasques administratives i d’informació. D’altra banda, els estudiants dels darrers cursos de Medicina i d’Infermeria passaran a integrar una llista de personal que el departament de Salut podria contractar de forma temporal a l’ampara del Reial Decret 463/2020, de 14 de març, pel qual es declara l’estat d’alarma per a la gestió de la situació de crisi sanitària ocasionada pel covid-19.\nAquest decret preveu que les autoritats sanitàries puguin fer contractes laborals temporals als estudiants de darrer any de Medicina i d’Infermeria en concepte de suport a la resposta assistencial a l’epidèmia de Covid-19.