El CEE proposa aquest mes de maig una excursió amb sortida i arribada a Borrassà | Ajuntament Borrassà\nEl CEE proposa aquest mes de maig una excursió amb sortida i arribada a Borrassà\nEls organitzadors expliquen que el repte del Dr. Soler, que s’ha fet a Borrassà durant tot el mes d’abril, ha suposat un nou rècord per aquesta activitat, deixant com a xifres oficials 351 participants a peu (28 minuts el més ràpid) i 145 amb bicicleta. I afegeixen que extraoficialment es pot suposar que s’ha arribat als 1.000 participants, i pel que sembla, gairebé tothom ha quedat molt content del recorregut, molts cops inèdit, a vegades exigent però amb llargues estones de companyerisme i rialles.\nCal felicitar als organitzadors que ja han tret les cintes i ho han deixat més net de com ho van trobar. És un gran exemple, entre tots ho hem de mantenir així.\nMarxa el Dr. Soler i arriben els del Centre Excursionista Empordanès. Aquesta entitat organitza cada mes una excursió matinal per paratges de l’Empordà i comarques veïnes, són les “Excursions de petit format”. Durant la situació actual proposen una ruta circular durant un mes natural i cadascú la fa quan vol i pot. Només cal descarregar-se el recorregut (track) del web del centre excursionista (www.cee.cat) i seguir-lo amb el GPS. Normalment no hi ha marques senyalitzants.\nAquest mes de maig proposen una excursió per visitar la Torre de l’Àngel a Pontós, que té la sortida i l’arribada a Borrassà, a la sala Tramuntana. Per anar-hi es passa pel rentador, el rec d’en Calmó, la passera d’en Sagal, la resclosa, la font d’en Batlle i es continua cap a la barraca dels caçadors, el Puig del Senyor i el camí de Pontós fins arribar a la Torre de l’Àngel. Després de gaudir de les vistes des del damunt de la torre, es proposa tornar pel camí de Pontós, passar per la font dels Estudiants, seguir la riera d’Àlguema i acostar-se a Borrassà per la font Bardera. Són 14 kilòmetres que es poden fer tranquil·lament en quatre hores.\nDes de l’Ajuntament s’anima a tothom a gaudir d’aquestes activitats a l’aire lliure per conèixer millor el nostre entorn i gaudir-ne, i fent-ho seguint les precaucions establertes a cada moment.\nPlats per endur aquest cap de setmana elaborats pel bar L’Ateneu\nAquest cap de setmana, el bar l’Ateneu elabora els plats d’aquesta llista que es poden encarregar per emportar, per ser portats a domicili o bé...\nEl mes de juliol d’aquest any es farà el Casal d’estiu per a nens i nens a partir de 3 anys. L’activitat es farà a l’escola Sant Andreu, de...\nJornada de neteja als espais naturals de Borrassà\nEl punt d’aportació per dipositar els residus recollits aquest cap de setmana durant la jornada “Protegint la natura” estarà situat a...\nLa Generalitat informa que les persones més grans de 60 anys, excepte les que són majors de 80 anys, poden demanar hora per ser vacunades, la...\nEl dilluns 3 de maig és festa local a Borrassà. Per aquest motiu les oficines municipals romandran tancades.\nEl bar l’Ateneu, aquest cap de setmana, prepararà aquesta llista de plats per poder menjar als migdies en el local o bé encarregar-los per...\nUn 41% de l’energia consumida per l’escola el primer trimestre ha sortit de les plaques solars\nDe gener a març d’aquest any les plaques solars, instal·lades a la teulada de l’escola Sant Andreu, han produït 1.630 kWh. Tota aquesta...\nPlats que el bar l’Ateneu elabora aquest cap de setmana\nAquest cap de setmana podeu triar i encarregar plats d’aquest llistat al bar l’Ateneu. Es poden degustar en el propi local als migdies, o bé...\nBorrassà viu la Diada de Sant Jordi\nSant Jordi se celebra amb una parada de roses, plantes i flors i una altra de llibres a la plaça Major, organitzades per l’AMPA de l’escola Sant...\n19,9 ºC ( Màx.: 19,9 / Mín.: 10,3 )\n66,0 % ( Màx.: 88,0 / Mín.: 63,0 )\n1011,3 hPa ( Màx.: 1016,2 / Mín.: 1011,1 )\n6,0 km/h ( Màx.: 16,0 )


La cervesa artesana venç l'aigua de la pluja | Mataró Ràdio\nDs, 18/06/2016 - 22:07\nMolt pendents del cel, els establiments participants a la II Fira Gastronòmica i de la Cervesa Artesana de Mataró han arribat a l'equador del cap de setmana una mica passats per aigua. El xàfec d'aquesta tarda ha retardat l'arribada de visitants al Parc Central, però en cap cas ha portat els estands a tancar la paradeta. Els tradicionals tiquets pels quals es bescanvien les degustacions prenen en aquesta fira el nom d'una moneda pròpia: els iluros. Però a banda de les tapes i plats oferts per diferents restauradors mataronins, tant de dolç com de salat, la gran atracció d'aquesta segona edició estan sent les cerveses artesanes. Els mateixos productors exposen als consumidors els detalls de les cerveses que els ofereixen, des de l'elaboració fins a la degustació. Des del Gremi d'Hostaleria, en Marc Sans apuntava que l'objectiu d'aquesta edició era créixer i divulgar aquest món de la cervesa artesana.\nLa gran diversitat de cerveses que es poden tastar a la Fira posa de manifest l'interès creixent per les cerveses artesanes per davant de les anomenades industrials. Els productors confien que, més enllà de ser una moda, aquesta tendència signifiqui un salt de qualitat d'una beguda que històricament ha estat de les més consumides a casa nostra.\nA més de tota l'oferta gastronòmica, també s'han afegit a la fira diferents parades de moda i complements, a banda d'una petita oferta d'atraccions infantils. Demà diumenge, la fira obrirà per últim dia les seves portes a partir de les 18h.\ncervesa, Gremi d'Hostaleria i Turisme, cervesa artesana, carrer Santa Marta


MÚSICA AL GÒTIC | altrabanda\nMay 1, 2016 May 1, 2016 / eduardcconesa\nRetrat dels músics de carrer\nBuscant els sons de Barcelona\nEspera un moment, guarda silenci. Ho escoltes? Es tracta de les guitarres, els violins i les veus d’uns 90 músics de carrer ubicats entre les parets del barri Gòtic de Barcelona. Segurament els has mirat però no és tan segur que els hagis vist.\nPerquè quan es mira i es veu, se sent i s’escolta, hom s’adona de coses tan sorprenents com que racons d’aquest barri estan ocupats per persones amb nom i història. Gent com la Marina, una dona d’Ucraïna que va arribar a Barcelona sense saber res espanyol ni tampoc com funcionava l’organització musical del barri i que, actualment, és una de les principals cantants d’òpera. Potser també et sorprèn l’Enrico, un altre cantant que va arribar a estar entre les primeres veus del cor del Liceu. I fins i tot potser trobaries en Hasser, un famós model marroquí de família benestant que, simplement, li apassiona cantar.\nAra bé, us preguem que pareu atenció a les històries que hem conegut per aquest article. Que us quedeu fins al final per esbrinar qui són en Miguel “el del tango”, en Dimitri “el cantant d’òpera”, l’Anghel “el violinista” i el “guitarrista” Paolo.\nHumans rere els intruments\nAmb qui hem pogut parlar més estona ha estat amb en Miguel, un argentí de cap a peus, a qui la vida l’ha dut a omplir de tangos el districte de ciutat vella. Ens comenta que malgrat que semblin uns bohemis i toquin al carrer per amor a l’art, això que fan és una feina, bonica i peculiar, però una feina al cap i a la fi. Miguel, actual president de la Comissió Argentina de Barcelona, ens diu que porta 10 anys tocant a Barcelona i que ja és casa seva. No pensa marxar, a no ser que el facin fora. Quan li preguntem per alguna anècdota, n’explica unes quantes, però n’hi ha una que val la pena escriure-la.\nFins i tot, un dia tocant en un bar de París molt concorregut se’m va apropar un grup de russos i em van dir el següent: “Ara em vendràs els teus discos. A Barcelona no em vas convèncer, però ara definitivament sí”. També hi ha gent que ve sovint a Barcelona, cada dons anys o així, i se’n recorden de tu, d’haver-te comprat el disc. És molt satisfactori per un músic. Vol dir que la feina de gravar, de cantar i editar està ben feta, que agrada.\nEl respecte els hi agrada, perquè com diu Paolo aquí no estem massa acostumats a mostrar-lo. Paolo ens comenta que entre Londres, Milà i Barcelona, on s’ha sentit més maltractat és Barcelona. “Aquí la gent no t’escolta, et sent, i quasi sempre t’ignora. Allà a Anglaterra és diferent, et tenen respecte.” A Paolo no li agrada tampoc la pressió de les autoritats, que aquí tot és més restrictiu. També ens diu que malgrat la falta de respecte i la pressió autoritària, està enamorat de Barcelona.\nI és que Barcelona ha de tenir alguna cosa especial perquè un rus com en Dimitri triés la capital catalana com el millor destí per buscar-se la vida. Dimitri va venir de Rússia sense saber ni entendre ni el català ni el castellà, i el que és més sorprenent sense saber cantar. “Al principi ningú em donava diners, perquè cantava molt malament, però amb els anys n’he après i em va força bé.” Nosaltres ens vam quedar a escoltar-lo durant 20 minuts. Va ser increïble.\nIgual d’increïble que va ser la nostra trobada amb l’Anghel, a qui vam passar més estona escoltant que no pas parlant amb ell. És un home de poques paraules, ell s’expressa amb la música i ho fa de meravella. Ens va comentar que té 10 discos editats al seu nom i que hi ha un munt de gent que el reconeix i que l’elogien. Ens diu que per ell tocar al carrer no és denigrant sinó una feina més, una altra manera de guanyar-se la vida.\nLa part més silenciosa de la melodia\nSi fins aquí la melodia us sonava bé, entrem a la part més feixuga. Al contrari del que pot semblar, arribar fins aquest petit racó del barri no és gens fàcil.\nPer començar els músics han d’aprovar un examen. Es tracta d’una prova avaluada per un jurat imparcial que, entre totes les cançons que presenti el músic, (en total ha d’igualar-se a una durada de dues hores) decideix quines tocarà. A partir de la seva actuació, determinen si el músic posseeix o no les capacitats mínimes per formar part de AMUCBCN (Associació dels Músics del carrer i del Metro de Barcelona). Una vegada admesos, han de pagar una quota de 36€ anuals i se’ls hi fa entrega d’un carnet que garanteix la seva legalitat de cara la guàrdia urbana.\nA continuació, cada mes es porta a terme un sorteig en el qual es destinen les zones aptes perquè toquin els músics. Zones que per cert, van disminuint. Normalment, en cada espai poden estar un màxim de dues hores a partir de les quals, els músics han d’abandonar el lloc on s’havien establert i dirigir-se cap a un altre. Fins al punt que hi ha músics que volten pels carrers de Barcelona tocant en diferents llocs durant 18 h al dia. Tot això queda reflectit en una exhaustiva normativa que reglamenta des de localitzacions fins a integrants passant per la tipologia de música i els decibels als quals han de tocar.\nLa batalla pel gòtic\nA més d’aquests processos burocràtics a seguir, els músics es troben amb altres problemes.\nPer una banda, tenim la guàrdia urbana entre la qual trobem personalitats conegudes com “El Freddy Crüguer”, “El Rodaldinyo” o “El Gordo” que s’han fet famosos per adquirir un tipus de comportament molt restrictiu i abusiu respecte els músics.\nA més a més, la venda de discos, la qual representa la font principal dels seus ingressos, es considera il·legal i els músics poden arribar a ser multats amb 200€ i se’ls hi pot requisar tot el material. Material que, recordem, és la base del seu ofici. Només l’any passat, es van posar més de 500 multes a músics de carrer. És per això que actualment s’estan portant a terme una sèrie de canvis amb la nova alcaldessa per arribar a una normativa més flexible.\nPer altra banda, el barri es converteix en l’escenari de múltiples formes d’espectacle per guanyar diners: joves ballant, músics estrangers, etc. Tots ells ignorants de la normativa dels músics de Barcelona. Això ocasiona conflictes entre ells: les músiques d’uns tapen la dels altres i l’espectacularitat visual dels ballarins capten tota l’atenció lluny dels músics. De manera que, a mesura que parlem amb els nostres protagonistes i observem pas a pas els carrers, ens adonem que entre tota la gent que tracta de guanyar-se la vida sigui com sigui, s’estructuren una sèrie de relacions semblants a una petita família. Tots es coneixen, alguns es respecten ( i fins tot uneixen arts com la dansa i la música), alguns s’odien, alguns s’eviten, però tots necessiten aquell petit espai urbà per exposar el seu talent.\nAtura’t. Mira. Escolta.\n“Jo era advocat a Argentina. Les dictadures militars però, mai em van deixar pràcticament exercir la meva professió. Em van expulsar per comunista i agitador, dues coses que no he sigut mai ni sóc (…) Per mi això és una feina seriosa, una font d’ingressos. No em considero un bohemi ni ho faig per hobby.”\nSón algunes de les paraules d’en Miguel. Hi ha treball, esforç, dedicació i cura darrere de les notes que, al caminar, sentim per aquests carrers. Carrers exigents i capritxosos, carrers que no són per tothom:\n“El carrer requereix un estil de música específic, no pots tocar qualsevol cosa. Per exemple, Prince és un gran músic, però es moriria de gana al carrer.”\nI no ho sabem. No podrem saber totes aquestes històries tan ben guardades per les cantonades del Gòtic que s’amaguen de nosaltres disfressades de notes. No podem explicar aquí més de 90 històries. Nosaltres t’hem explicat 4. Tu decideix si val la pena aturar-te, escoltar i mirar més enllà per tot allò que, ara, coneixes una mica més.\nSi t’ha interessat el temà pots trobar més informació als següents enllaços\nPàgina d’informació i divulgació, aquí.\nArticle al diari ARA, aquí.\nArtcile al diari Vilaweb, aquí.\nNotícies relacionades de BTV, aquí.\nSi vols llegir les entrevistes que hem realitzat en profunditat per a aquest projecte també et deixem els enllaços:\nEntrevista a en Miguel, músic de carrer, aquí.\nEntrevista a en Toni, tècnic de cultura, aquí.\nMoltes gràcies a l’Anghel, a en Paolo, a en Dimitri, a en Miguel i a en Toni per ajudar-nos en aquest treball.\nRealitzat per Eduard Cecília, Paula Espejo, Albert Nogueras i Anabel Romero.\nNo deberíamos llamar feminismo al feminismo →\n2 thoughts on “MÚSICA AL GÒTIC”\nI tant que val la pena aturar-se! Barcelona és plena de màgia, i música. Bon article!\nGenial. Tan interessant com necessari.


Recepta sacsejada de peix de truita\nTotal: 6 h 20 mins\nCuinar: 6 h\nRendiment: 1/3 lliura sacsejada (1 porció)\nPorció: 1/3 lliura sacsejada (1 ració)\nGreixos saturats 6g 32%\nColesterol 272mg 91%\nSodi 4213mg 183%\nCalci 708mg el 54%\nJerky és qualsevol tipus de carn animal que s'ha assecat i salat per estabilitzar-la i evitar el creixement bacterià. Originàriament un antic mètode de conservació que consumeix temps i consumeix temps utilitzat per tribus indígenes d'arreu del món, el rebombori es fa fàcilment avui dia en un forn o en un deshidratador més sofisticat.\nLes marques comercials barates de rebombori embolcallen les seves carns amb sodi, colorants alimentaris i productes químics que eliminen la veritable bellesa del sabor. Trieu natural i saludable amb la nostra senzilla recepta de sac de peix plena de sabor i proteïnes i fàcil de fer. Dupliqueu o tripliqueu les quantitats per tenir un gust salat i deliciós a la mà durant mesos.\n1/4 cup sóc salze\nFilets de truita d'1 lliura (tallats en tires d'1 polzada d'ample per longitud)\nEn una cassola petita a foc lent, barregeu junts la salsa de soja, el sucre moreno, l’oli d’oliva, l’all i el pebre. Un cop el sucre estigui suaument fos, traieu-lo immediatament del foc i refredeu-ho completament a temperatura ambient.\nCol·loqueu les tires de peix en una bossa de plàstic Ziploc i tapeu-la a la marinada freda. Premeu l’aire fora de la bossa i tanqueu-ho bé. Col·loqueu-ho a la nevera almenys 4 hores i fins a 8.\ncom fer puré de rutabaga\nPoseu el peix en un colador gran i deixeu que tots els sucs s’escorrin durant 5 minuts.\nAssequeu suaument cada tira de peix amb una tovallola absorbent.\nSegons la màquina / forn que utilitzeu per deshidratar el peix, configureu la temperatura prèviament a l'escalfament.\nPer a deshidratador: Seguiu les instruccions del deshidratador comercial. La majoria de màquines funcionen durant 4 hores suggerides.\nPer al forn: Preescalfeu a 150 F i estigueu a punt per executar-lo durant un mínim de 12 hores sota supervisió.\nEn qualsevol dels dos casos, col·loqueu les tires de peix en un bastidor sense sobreposar-les.\nCuineu el peix durant les quantitats de temps suggerides i comproveu les tires quan hagi passat el temps per tenir una textura cuir i mastegada.\nDeixeu refredar al refrigerador a temperatura ambient.\nCom emmagatzemar Jerky\nUna vegada que la pessigola és completament refredar, col·locar-lo en una bossa o en un recipient hermètic. Si no ho fa, farà que el peix sui al contenidor i fomentarà el creixement de motlles i bacteris. Sempre recorda:\ncom coure la carbassa d’hivern\nSi guardeu a temperatura ambient (al voltant de 70 F-74 F), deixeu-lo en un lloc fresc i fosc i utilitzeu-lo en un mes.\nSi emmagatzeneu a la nevera, teniu de quatre a sis mesos per fer-lo servir.\nSi trieu congelar-lo, teniu un any complet per consumir-lo.\nRecordeu-vos sempre d'etiquetar una bossa sacsejada amb la data en què es va preparar i la data de 'caducitat' que tindria segons el mètode d'emmagatzematge que utilitzeu.\nPalak Paneer (Espinacs i Formatge Cottage)\nRigatoni al forn amb formatge de vedella i formatge\nRecepta de hamburgueses de Cajun\nMarsala de vedella amb costelles de vedella


el més calent és a l'aigüera - Diari de Girona\nxavier domènech 20.06.2015 | 00:00\nFalten 99 dies per a les eleccions autonòmiques del 27-S i el més calent és a l'aigüera. Tot es mou. La llista de candidatures de fa tres anys ja no serveix. CiU s'ha fet a miques: la sigla no encapçalarà cap papereta. Tampoc la de CDC, realitat històrica (quatre dècades llargues d'història) que farà d'armadura interna, indispensable però discretament oculta, de la llista del President, o com es digui l'artefacte electoral d'Artur Mas.\nTampoc la sigla d'ERC, si tira endavant l'Aliança per la República Catalana que anuncia Junqueras. El seu partit seria el centre, l'ànima, el nucli dur, però amagaria el nom en benefici d'atraure acompanyants per a la llista i votants d'aquells que des de fa mesos no paren de dir: "Els partits s'han de sacrificar per la unitat". Doncs ja els fan fet cas: ens n'han fet tant, que en lloc d'una unitat ja en portem dues de comptades. Que podrien ser més, perquè Iniciativa predica repetir en l'àmbit de Catalunya l'experiència d'olla d'esquerres barrejades que li ha anat tan bé a Barcelona i a algunes altres poblacions. La proposta tindrà problemes, perquè les Colau no creixen als àrbres i Podem vol marcar perfil propi. Però la idea és damunt la taula. No se si tindrem temps per memoritzar les equivalències entre els noms vells i els nous.\nFalten 99 dies i creixen com bolets les unitats i les llistes de país. Està bé, que hi hagi diverses llistes de país. La mutiplicació desmunta qualsevol intent d'atribuir-se l'exclusiva de l'autenticitat nacional. Ara només caldria que algun graciós presentés la seva candidatura com a "llista marciana i desunida".\nDe moment, llistes "unitàries de país" com bolets, sortint a buscar independents amb el caçapapallones, i potser no n'hi ha tants, d'independents de divisió d'honor. Mas i Junqueras es disputaran els millors, si és que els millors es volen mullar. Ja sabem com va acabar el "govern dels millors" del President: amb els millors que va trobar. Si al final la llista del President està constiuïda per CDC, la meitat de la gent d'Unió i algun nom més, com a proposta abraçarà menys espai que la de fa tres anys.\nNo voldria estar en la pell dels experts en demoscòpia que hauran de cuinar les enquestes d'aquestes eleccions. No tindran a mà cap referent per assignar els indecisos i compensar el vot ocult. I encara falten 99 dies. Encara pot passar de tot. Encara pot haver-hi confluències i trencadisses. Estarem distrets.


El casal de La Kampana acollirà un espai de creació artística per a joves - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl casal de La Kampana acollirà un espai de creació artística per a joves\n2.100 joves de Manresa participen en un procés per fer una diagnosi sobre la seva situació a la ciutat\njordi morros manresa 27.03.2017 | 08:00\nUn dels grups que van participar a la trobada per elaborar el Pla Local de Joventut de Manresa eudald redó\nEl casal de joves de La Kampana de la plaça d'Icària de Manresa es convertirà en un espai de creació jove. És un dels projeces que ha recollit i assumit la regidoria de Joventut de l'Ajuntament de les demandes dels joves de la ciutat. Més de 2.000 han participat en una diagnosi sobre les seves necessitats, que es plasmaran al Pla Local de Joventut 2018-2021.\nFormació, ocupació, associacionisme i espais juvenils són els temes que més preocupen els joves de Manresa, segons l'esmentada diagnosi.\nEn formació, els joves reclamen més acompanyament en el procés de transició de l'escola al treball i una orientació més personalitzada. En ocupació, es queixen que l'oferta per a joves és molt limitada, que hi ha dificultats per compaginar la feina i els estudis, i que desconeixen els serveis d'assessorament i orientació laboral existents. També que se'ls demana experiència quan no en poden tenir. Pel que fa a l'associacionisme, «es percep manca de suport de l'Ajuntament a les entitats juvenils» i poca coordinació entre les entitats que hi ha. Finalment, en el capítol d'espais juvenils, consideren que no n'hi ha prou ni d'adequats, i reclamen que siguin en zones cèntriques. Opinen que no hi ha suficient comunicació amb l'Ajuntament.\nSegons la regidora de Cultura i Joventut de l'Ajuntament, Anna Crespo, una tendència general en la diagnosi que expressen els joves és el desconeixement dels serveis que tenen al seu abast quan, segons la seva opinió, hi són. Per això, «hem de millorar les vies de comunicació. D'informació, n'hi ha, i molta, però hi ha la percepció que no, i s'haurà de treballar per fer-la més visible».\nTambé opina que «els joves valoren molt tenir una persona de referència» a qui adreçar-se i un seguiment de cada cas concret. «Ho veiem en tot, en ocupació i associacionisme, i hi ho haurem de fer. Potser és el signe dels temps», afirma.\nEl 14 % de la població de Manresa té entre 15 i 29 anys. Si es té en compte la franja que va dels 12 als 34 arriba al 24 % dels prop de 75.000 habitants de la ciutat. «Estem parlant de polítiques que afecten una quarta part de la població de Manresa, segons la regidora Crespo.\nDinàmica de grups per elaborar un nou Pla Local de Joventut. Manresa


perquè els Governs es neguen a reconèixer el dret a decidir sobre la pròpia mort? - BARCELONA RADICAL\nperquè els Governs es neguen a reconèixer el dret a decidir sobre la pròpia mort?\nL’acceptació de l’eutanàsia i el desig que es reguli és ampli, a Espanya. Segons el CIS, el 73,6% està d’acord davant un 14,5%, que no. Però aquest dret a decidir sobre la pròpia vida quan la malaltia i el patiment la fan insuportable –sobre el suïcidi assistit l’acord és menor, assoleix el 52% dels espanyols– continua sent una assignatura pendent legislatura rere legislatura. “I a partir del juliol passat, fins i tot hem fet un pas enrere: ara, si la decisió l’han de prendre tercers i no hi ha testament vital escrit, el metge es pot oposar i portar l’assumpte a un jutge”, alerta Fernando Marín, metge activista i president a Madrid de l’associació Dret a Morir Dignament. Així ho va explicar en el debat sobre eutanàsia i suïcidi assistit que la fundació Víctor Grífols va convocar a l’ Ateneu Barcelonès.\nActualment les lleis espanyoles emparen tot ciutadà que vulgui rebutjar un tractament malgrat que li suposi morir. I també obliga els professionals a proporcionar-li sedació per evitar el patiment de l’agonia. Així que si una persona que porta un tub respiratori no vol continuar vivint, pot exigir que li retirin aquest mecanisme i l’ajudin a morir. Però si la persona no porta cap tub a retirar, ho té difícil, ja que el metge que en facilités el final cometria un delict e. No hi ha aquest dret. I amb la nova modificació, fins i tot una mica menys. És el que els juristes anomenen la paradoxa de la normativa espanyola.\n“La llei d’Autonomia del Pacient no es respecta, com va demostrar el cas de l’A ndrea a Galícia, aquest estiu: la decisió dels pares de la nena a suprimir el tractament va acabar en el jutjat. Per què? Doncs això depèn de quin metge hi hagi en aquell moment”, denúncia Marín. La llei andalusa que facilita l’exercici del dret –arran del cas d’una pacient, la Inmaculada, que va demanar que ordenessin complir el seu desig que la desconnectessin del respirador, a la qual cosa es negava el seu hospital– troba obstacles en el seu compliment una vegada i una altra.\n“Un malalt de càncer de pulmó va comunicar que no volia continuar vivint entre ofecs. L’equip de pal·liatius li va dir que encara no s’estava ofegant prou”, va explicar el representant de DMD. “El teu dret ensopega una vegada i una altra amb punts de vista d’altres que no són els qui han de decidir”.\nLa distància legal entre l’actual llei d’Autonomia del Pacient i l’empara de l’eutanàsia sembla petita. N’hi hauria prou, segons el parer d’experts com la professora de Dret Penal Carmen Tomás-Valiente, amb despenalitzar la sedació, tant si hi ha un tractament a rebutjar com si no, només amb la decisió de l’afectat. Això no suposaria el reconeixement d’un dret, sinó que no es castigués l’assistència en aquesta decisió. Els punts conflictius serien els límits de la despenalització per tal de protegir les persones més vulnerables, perquè no es pogués induir una mort o bé demanar-la per evitar ser una càrrega, per exemple. A Holanda–on està despenalitzada, com a Bèlgica– són les comissions de control de l’eutanàsia les que revisen cada cas, a posteriori, i les que han anat definint els detalls protectors.\nEls experts en bioètica de professions mèdiques estan bastant d’acord que es despenalitzi l’eutanàsia i el suïcidi assistit en casos de malaltia irreversible, tot i que es demana que es reconegui l’objecció de consciència. La societat, mentrestant, s’avança i demana per internet la dosi de pentobarbital que cal per morir.\nI mentre el debat s’eternitza entre societats científiques, conceptes jurídics i religiosos i un Parlament que no mostra ganes d’afrontar aquest tema, l’eutanàsia continua aparcada en una societat en la qual la població no té gaires dubtes i s’estimaria tenir reconegut aquest dret, per exercir-lo o no.\n18/01/2016 - lavanguardia


Activitat física: propostes des de l’equip d’atenció primària – Una mica més a prop\n11 Mai 2014 by miquelreguant\nActivitat física: propostes des de l’equip d’atenció primària\nEl mes passat l’equip d’atenció primària de Súria va organitzar una caminada amb motiu del dia mundial de l’activitat física. La caminada va ser d’uns cinc quilòmetres i es va pensar que calia buscar activitats físiques per a persones que no puguin fer esforços importants.\nA la nostra vila i també als altres pobles de l’àrea bàsica hi ha moltes persones que caminen de forma regular. Caminar o algun altre tipus d’exercici és recomanable per a millorar el nostre estat de salut.\nDes del Centre de Salut no pretenem suplir allò que molts afeccionats ja estan fent.\nPerò també sabem que hi ha persones que no es mouen o es mouen poc i fer una mitja hora – una hora de caminar cada dia pot ajudar a estar millor i gaudir de més bona salut.\nPer aquest motiu hem creat, dins una web dedicada a caminades, un espai on us proposem des de l’àrea bàsica caminades força curtes.\nDe moment només n’hi trobareu de Súria, però de mica en mica, hi anirem incorporant altres caminades per Callús, Valls i Palà i també algunes més de Súria.\nVeureu que no són cap descobriment i molts les haureu fet però també us servirà per saber la distància, el desnivell,… que representa i és una excusa per animar-vos a fer una mica d’activitat física cada dia.\nPodeu trobar aquestes rutes a http://ca.wikiloc.com/wikiloc/user.do?id=1071948\nSi voleu aprendre més coses sobre l’activitat física que recomanem podeu rellegir una entrada de fa tres anys:\nAquesta entrada s'ha publicat en Temes de salut i etiquetada amb Activitat física, Caminar, Centre de Salut, Mobilitat. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n← Mirar-ho des de l’altre costat\nLes xarxes socials: cal una reflexió →


Lux (Saona i Loira) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nLux (Saona i Loira)\n46° 45′ 15″ N, 4° 50′ 47″ E / 46.7542°N,4.8464°E / 46.7542; 4.8464Coord.: 46° 45′ 15″ N, 4° 50′ 47″ E / 46.7542°N,4.8464°E / 46.7542; 4.8464\nLux és un municipi francès, situat al departament de Saona i Loira i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 1.673 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Lux era de 1.673 persones. Hi havia 672 famílies, de les quals 188 eren unipersonals (84 homes vivint sols i 104 dones vivint soles), 244 parelles sense fills, 200 parelles amb fills i 40 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 728 habitatges, 696 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 25 estaven desocupats. 542 eren cases i 185 eren apartaments. Dels 696 habitatges principals, 428 estaven ocupats pels seus propietaris, 259 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 8 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien una cambra, 59 en tenien dues, 128 en tenien tres, 213 en tenien quatre i 291 en tenien cinc o més. 394 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 313 habitatges hi havia un automòbil i a 311 n'hi havia dos o més.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 1.135 persones, 806 eren actives i 329 eren inactives. De les 806 persones actives 740 estaven ocupades (397 homes i 343 dones) i 66 estaven aturades (33 homes i 33 dones). De les 329 persones inactives 121 estaven jubilades, 111 estaven estudiant i 97 estaven classificades com a «altres inactius».\nEl 2009 a Lux hi havia 743 unitats fiscals que integraven 1.713,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.787 €.\nDels 47 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 2 d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 7 d'empreses de construcció, 18 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses de transport, 4 d'empreses d'hostatgeria i restauració, 2 d'empreses financeres, 2 d'empreses immobiliàries, 1 d'una empresa de serveis, 4 d'entitats de l'administració pública i 4 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».\nDels 8 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola, 2 paletes, 1 guixaire pintor, 1 lampisteria, 2 perruqueries i 1 saló de bellesa.\nDels 6 establiments comercials que hi havia el 2009, 1 era una botiga de menys de 120 m², 3 botigues de mobles, 1 una botiga de material de revestiment de parets i terra i 1 una joieria.\nL'any 2000 a Lux hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 531 hectàrees.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Lux_(Saona_i_Loira)&oldid=29355898»


Entrevista a Ana Ibars, directora d’AG Planning Gourmet – AEHT\nAG Planning Gourmet ofereix servei de càtering adaptat a les necessitats de cada client per tot tipus d’esdeveniments com casaments, comunions, celebracions o actes institucionals.\nForma part del Grup AG Planning, que a més gestiona el Castell de Tamarit i la Casa Joan Miret a la Rambla Nova (ambdòs espais amb cuina pròpia).\nDescobreix a l’Anna, la seva directora, en aquesta entrevista!\nEns expliques alguna novetat d’AG Planning Gourmet?\nCom a principal novetat destaquem la consolidació d’un servei integral en la producció d’esdeveniments. Al servei gastronòmic que oferim, s’hi sumen altres serveis com la tematizació de l’esdeveniment, el disseny gràfic, la gestió de la comunicació, contractació d’espectacles, etc. amb la finalitat de que els nostres clients puguin despreocupar-se de tots aquests aspectes que des d’AG Planning són gestionats per un equip de professionals.\nSeguir sent un referent al sector del servei de càtering a la província i consolidar el creixement del serveis que oferim a altres indrets de Catalunya\nEl millor: El resultat del treball en equip i la possibilitat que ens ofereix el sector d’evolucionar constantment en el nostre àmbit de treball.\nEl més difícil: Més enllà del concepte “difícil” considerem que un dels reptes més interessants/motivadors a assolir és avançar-nos a les necessitats dels nostres clients i donar-lis resposta.\nLa gastronomia basada en el producte local de la nostra zona com és la gamba de Tarragona, el peix blau i altres productes PLQ.\nLa riquesa enològica que ofereixen les D.O. del nostre territori.\nEl patrimoni cultural arquitectònic vinculat tant a l’imperi romà com a d’altres períodes de la història i reflectit en construccions com són la Casa Castellarnau, el Castell de Tamarit i la Casa Joan Miret.\nAltafulla, la seva platja i les vistes del Castell de Tamarit\nEl que més m’agrada és descubrir el producte que dóna la seva terra o mare sense molta el·laboració i en estat pur i també la presentació i creativitat dels plats. És d’aquesta maenra com t’adones de que hi ha una alta cultura culinària a cada racó.\nNo marxaria molt lluny, crec que eligiria qualsevol racó de Galícia on gaudir d’un bon peix i bon marisc acabats d’arribar a la costa amb una ampolla d’Albariño acabant amb una entrañable tertúlia amb la gent local mentres degustem un licor de guinda fet per ells. Hi ha molts racons així i allí m’hi perdria.\nEstar informada del que passa al nostre secto i poder contribuir a les millores i sentir que la lluita de l’Associació serceix per alguna cosa.\nEstar millor reconeguts. L’hosteleria és una professió molt dura on no tots els dies el client reconeix la feina que hi ha al darrera. També trobar personal qualificat i que sigui respectat i professionalitzar-lo. Que el client quan segui a taula valori el treball respectant el preu del servei… No hi ha un equilibri en aquest sentit. Quan vols donar una qualitat en el servei i en el producte, això costa diners i no tothom ho sap veure o reconèixer.


L'Associació de Periodistes d'Informació Econòmica (APIE), l'Associació de la Premsa de Madrid (APM) i la Federació d'Associacions de Periodistes d'Espanya (FAPE) han condemnat "de manera enèrgica" l'espionatge a periodistes dut a terme per BBVA, una pràctica que consideren "un atac a la llibertat d'accés a les fonts i que posa en risc la transparència informativa".\nLes tres associacions han realitzat aquestes consideracions en un comunicat conjunt una vegada constatat que les investigacions policials sobre espionatge a periodistes apareixen al sumari de el cas Villarejo/BBVA.\n"Destaquem l'especial gravetat d'aquestes intervencions sobre correus i trucades entre periodistes i empleats de banc, així com punxades dels telèfons mòbils, que s'han realitzat de forma sistemàtica durant prop d'una dècada, tal com reflecteix el sumari", assenyalen en la nota feta pública aquest dijous.\nPer a les associacions, es tracta d'una forma d'actuar que posa en risc la correcta relació entre empreses i mitjans de comunicació, així com l'exercici de la llibertat d'expressió i el dret a ser informat de tot ciutadà. Així, argumenten que amb aquest tipus d'actituds es busca influir en la informació que arriba a lectors, inversors, accionistes i mercats, "amb l'objectiu de treure profit per a alguns directius".\n"Les associacions professionals exigim a les companyies que respectin la feina dels periodistes i subratllem que els seus directors de comunicació han de mantenir-se vigilants per afavorir que la informació que generen sigui veraç i transparent. Confiem que la Justícia i les autoritats supervisores de determinar les responsabilitats que puguin derivar d'aquest cas", conclou el comunicat.


Cal Seixanta: Fantasia en fa menor\nFantasia en fa menor\nAi tu, millor que et despengis del teclat ara que totes les tecles son borroses. No expliquis tota aquesta amalgama de sensacions, que et fa vestir de vella i jove alhora. Vam quedar que seguies aquí a condició de tenir un caràcter, un jo que et diferenciés i et fes única. Compliràs el teu contracte amb un destí que no existeix? No hi ha un demà pels que no saben mentir. Ningú em va parlar de les contradiccions, ni de trobar aquesta cara plena d'ulleres, de mostres, de mentides, de cada esgarrapada arrapada a les voreres de casa. L'enemic és ningú... i ningú ets tu. Sabràs jugar quan toqui repartir? Al passadís de casa sempre hi ha les llums d'emergència engegades. Si parles massa cauen les parets sense pietat i si dius mentides et quedes a les fosques. La veritat té una potència de cent watts, però nosaltres preferim les bombetes de baix consum.\nEm van dir que si em posava tràgica no em llegirien.\nVa per tots ells.\nPublicat per Agnès a 02:48


SOS Costa Brava i Aturem la C-32 critiquen que hi hagi un segon projecte de l'autopista fins a Lloret | Nova Ràdio Lloret\nProjecte de l'autopista\nSOS Costa Brava i Aturem la C-32 critiquen que hi hagi un segon projecte de l’autopista fins a Lloret\nLes plataformes denuncien que la Generalitat ha impulsat un projecte igual que el primer, que està suspès cautelarment pel TSJC.\nSOS Costa Brava i Aturem la C-32 critiquen que hi hagi un segon projecte per fer arribar l’autopista C-32 fins a Lloret de Mar. I que, a més, aquest projecte sigui igual que el primer, que per ara està suspès de manera cautelar pel Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC). Ho critica un portaveu de les plataformes, Joan Mora.\nJoan Mora denuncia, a més, el “doble joc” que està fent la Generalitat: “D’una banda ha propiciat una moratòria per controlar el desenvolupament urbanístic en sòls naturals que s’està potenciant últimament, però a la vegada està iniciant tots els tràmits no només per consolidar el projecte d’autopista entre Blanes i Lloret, sinó també un segon tram entre Lloret i Tossa”. Per a la via que ha d’unir la C-32 amb Tossa, el Govern ha iniciat els tràmits previs a l’estudi d’impacte ambiental i demana a diferents agents del territori què pensen sobre aquest projecte.\nUn altre dels aspectes que ha generat polèmica és el cost del projecte, que ha augmentat fins al 63 milions d’euros, un cost que consideren “excessiu” per a set quilòmetres d’autopista. Uns diners que per ara invertirà Abertis, però les plataformes insisteixen en què ho acabarà pagant la ciutadania, malgrat que els la concessió acaba el 2021.\nDamià Calvet, conseller de Territori i Sostenibilitat (El Nacional)\nPer tot plegat, les entitats ecologistes asseguren que és una mostra de “manca de transparència”. Consideren que és un “escàndol” i demanen una reunió amb el conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet. De fet, critiquen que, des que Calvet és conseller, mai no els ha concedit una reunió.\nSegons les dues plataformes, la prolongació de la C-32 fins a Lloret, que passaria per Sant Pere del Bosc, suposaria la destrucció de més de 60 hectàrees de zona verda, amb la tala de més de 60.000 arbres. Per impedir que es faci realitat, les plataformes estan disposades a arribar fins al final.\nArticle anteriorL’AMPA de l’institut Rocagrossa organitza una xerrada-taller sobre l’assetjament escolar\nArticle següentBDBH – 27 FEBRER 2019


Els qatarians, els turistes que fan les compres més cares - FÒRUM.ad\nEls qatarians, els turistes que fan les compres més cares\nEl 14/11/19 18:27\nSegons indica l’informe de dades referent a l’acord amb VISA, la major part de transaccions efectuades a Andorra per part dels turistes provenen d’aquells amb nacionalitat espanyola i francesa. D’altra banda, cal destacar que les transaccions amb imports més elevats són dels qatarians. Actualment, més del 60% de les transaccions de pagament que es fan són mitjançant targetes VISA, la resta recauria sobre l’efectiu i altres tipus de targetes. També, durant el període comprès entre maig del 2018 i fins a l’abril del 2019, el total de transaccions efectuades amb aquesta modalitat ascendeix a 925,6 milions d’euros, la qual cosa suposa una mitjana de pagament amb targeta de 157,9 euros.\nTal com ha recordat Jordi Gallardo, ministre d’Economia i Empresa, a banda de descriure aquest acord amb VISA com “estratègic i innovador”, ha explicat que té, com a principal objectiu, “analitzar el perfil dels turistes, així com el seu comportament al Principat i subministrar dades als agents econòmics per tal que sàpiguen com actuar davant de determinades situacions”. A banda, aquesta base de dades permet fer un estudi exhaustiu d’Andorra comparant-la amb els països veïns i tanmateix poder fer una reorientació, si escau, de l’oferta comercial. Gallardo ha anunciat que aquesta base de dades ha tingut un cost de 144.000 euros, i d’aquests, més del 50% ha estat a càrrec de VISA, “ja que l’empresa tenia especial interès a fer un estudi d’aquesta magnitud”. Marc Galabert, secretari d’Estat d’Economia, ha explicat que en cap cas se subministren dades que vulnerin la privacitat de les persones i que només s’ofereixen aquelles que estan dins de l’acord signat.\nDes d’Actua Tech, que és l’empresa que actualment està treballant en el projecte d’elaboració de la base de dades, han recalcat que ja fa més d’un any que s’està treballant no només amb les dades de VISA, sinó també amb altres agents econòmics importants, com és el cas d’Andorra Telecom. En aquest últim cas, es pot fer una anàlisi de termes de mobilitat i els hàbits de desplaçaments. Totes les dades són de caràcter públic i estan a disposició d’aquelles associacions representades i amb una periodicitat trimestral.\nNotícia Anterior: Detenció per agressió a la via pública d’un resident també implicat en delictes patrimonials\nSegüent Notícia: Filloy participa en la Cimera de la CIPD25 de Nairobi


Es prorroga quatre anys més el contracte pel servei de menjador escolar amb Serhs | Revista de Ripollet\nEs prorroga quatre anys més el contracte pel servei de menjador escolar amb Serhs\nPosted on 2 octubre 2014 by Redacció in Política // 0 Comments\nEl ple va reunir força públic // DR\nEls vots del PSC, CIU i el PP van permetre al ple de setembre aprovar la pròrroga del contracte que l’Ajuntament té per a la gestió del servei públic municipal de menjador escolar. D’aquesta manera Serhs continuarà encarregant-se del menjador a la majoria d’escoles públiques del municipi, com a mínim, fins el 31 de juliol de 2018. ICV-EUiA es va abstenir demanant que es recuperi “la gestió pública i directa del servei” i el COP-CpR va votar en contra afirmant que la “municipalització suposaria un estalvi econòmic i un major control per part de l’Ajuntament”. I va destacar que al municipi ja hi ha exemples d’altres tipus de gestió. El ple de setembre també va aprovar inicialment l’ordenança del mercat setmanal, per a l’elaboració de la qual s’ha seguit el model vigent a altres municipis. Tots els partits van votar a favor a excepció del COP-CpR que es va abstenir.\nDe les mocions es va aprovar la presentada per ICV-EUiA de rebuig als canvis que el PP vol fer en l’elecció dels alcaldes. Només els populars no van votar a favor. I es va rebutjar la presentada pel COP-CpR sobre la privatització del cànon de l’aigua.\nProtesta d’UGT davant l’empresa Serhs per represàlies contra uns treballadors\nL’escola Escursell estrena una cuina i canvia la gestió del menjador\nEl COP-CpR demana en una moció al ple que es deixi d’incinerar residus a Montcada\nEl PSC rebutja en una moció els canvis i les retallades en la llei de dependència\nEl ple demana que no s’apliqui l’IVA del 21% al servei de menjador escolar


La Casa Petita s’obre a les famílies amb una jornada festiva | RTVVilafranca\nLa Casa Petita s’obre a les famílies amb una jornada festiva\nLa Casa Petita ha organitzat una Jornada Festiva i de Portes Obertes per aquest dissabte al matí, d’onze a dues.\nLa idea és que les famílies vilafranquines que s’estan organitzant el proper curs puguin valorar la possibilitat d’assistir a aquest equipament de l’ajuntament de Vilafranca. El recurs de la Casa Petita és una opció als matins per aquelles famílies que han decidit criar i educar els més menuts des de casa i, a les tardes, per als pares i les mares que vulguin gaudir d’un temps exclusiu amb els seus infants.\nL’acte festiu es realitzarà a la plaça Marià Manent, al barri del Poble Nou, on està situada la Casa Petita. És obert a tothom i en especial a les famílies amb infants petits. Hi haurà jocs a la plaça i diverses actuacions com un conta-contes, l’actuació de la coral infantil L’Espinguet i la màgia per a petits i grans del Mag Aizpi. En cas de pluja es mantindran tots els actes a la mateixa plaça Marià Manent.\nL’Espai Familiar La Casa Petita, és un espai creat perquè infants de 0 a 3 anys i adults comparteixin un temps exclusiu i de qualitat. Per altra banda, també és un espai de relació on els adults poden expressar i compartir el que és l’experiència de la criança i educació dels infants entre ells i amb les professionals de l’espai. L’any 2015 van assistir a la Casa Petita 297 infants i 496 acompanyants.\nespai familiar, famílies, jornada festiva, la casa petita, nens de 0 a 3 anys, portes obertes, Vilafranca


Evaluación del transporte apical producido por cinco sistemas de instrumentación en raíces mesiales de molares inferiores Advanced Search\nUse this identifier to quote or link this thesis: http://hdl.handle.net/10803/83937\nTitle: Evaluación del transporte apical producido por cinco sistemas de instrumentación en raíces mesiales de molares inferiores\nDurán-Sindreu Terol, Fernando\nL'objectiu més important del tractament de conductes és reduir al mínim el nombre de microorganismes i residus patològics a l'interior del sistemes de conductes per prevenir o tractar la periodontitis apical. La instrumentació completa de la regió apical s'ha considerat durant molt temps com un component essencial en el procés de neteja i conformació. Durant molts anys s'ha descrit la zona apical com la zona més crítica de la fase d'instrumentació.\nEl transport apical implica una deformació iatrogènica de l'anatomia originària del conducte, això produeix una preparació difícil de segellar correctament predisposant a una major filtració que pot comprometre el correcte segellat apical.\nPer a la realització d'aquest treball s'han fet servir cinc sistemes d'instruments rotatoris, per avaluar el transport produït en arrels mesials de molars mandibulars, mitjançant la tècnica de superposició radiogràfica. S'han triat aquests cinc sistemes per les seves característiques de disseny i fabricació. La tècnica de superposició radiogràfica és una tècnica que ens proporciona la deformació apical dels conductes en dues dimensions d'una forma eficaç i amb un baix cost.\nLa hipòtesi que es planteja en aquest estudi és que no hi haurà diferències estadísticament significatives en comparar el transport apical produït per cinc sistemes rotatoris de níquel titani en arrels mesials de primers molars mandibulars instrumentats fins a un calibre apical de 40.04. L'objectiu principal d'aquest estudi és comparar el transport apical produït pels diferent sistemes. Al seu torn de forma específica s'ha avaluat el transport apical produït per cada un dels sistemes d'instruments rotatoris de níquel titani.\nEls resultats obtinguts conclouen que no hi ha diferències estadísticament significatives en el transport apical produït pels diferents sistemes, encara que aquests tenen diferències de disseny i fabricació. Aquests resultats determinen que els cinc sistemes són segurs vàlids per al seu ús, ja que tots produeixen una preparació centrada en el conducte amb una mínima deformació del terç apical del conducte.\nEn conclusió, la instrumentació de la regió apical és un repte per al professional, ja que és la zona del conducte on hi ha un major nombre d'irregularitats i on és més difícil aconseguir una correcta neteja i conformació. Conèixer i usar els instruments de forma adequada és indispensable per no produir deformacions en el terç apical que ens puguin fer fracassar el tractament per un segellat inadequat.\nTransport ApicalConformació conducteSistema FlexMasterSistema Twisted FilesSistema MtwoxSistema ProFile, Sistema RaCeSistema RaCe


PACK LLIBRE + PEL·LI – Cinema, música i videojocs\nCinema, música i videojocs\nEl bloc d'audiovisuals de la Biblioteca de Lloret de Mar\nCategoria: PACK LLIBRE + PEL·LI\nLLIBRES I CINEMA: “ANIQUILACIÓN”\n21 Agost 2020 21 Agost 2020 Deixa un comentari\nUna altra manera de gaudir de el cinema i la literatura és veure la pel·lícula i llegir el llibre en el qual es basa. Avui presentem "Aniquilació", (Trilogia Southern Reach 1) de l'escriptor Jeff Vander Meer. És un thriller-terror de ciència ficció, amb components filosòfics i psicològics, on es relata el descobriment d'una espècie alienígena instal·lada en una zona al sud dels EUA, la "Zona X". Va ser portada al cinema pel director Alex Garland, i protagonitzada per Natalie Portman. La crítica especialitzada va fer comentaris com: "És alhora un apassionant thriller de supervivència i un atractiu puzle de ciència ficció. La estimulant obra de Garland el consolida com un dels millors directors de l'gènere" Les podreu trobar les dues a @bibliolloret . #quèfemalesbiblios #quefemalesbiblios #bibliolloret #audiovisualsbibliolloret #ciència_ficció #cienciaficcion #llibresicinema\nA post shared by Emilio Ramos – Bibliotecari (@bibliolloret.audiovisuals) on Aug 21, 2020 at 2:08am PDT\nÚltim pack de la temporada: “Invencible”\n22 Juny 2018 Deixa un comentari\nLa novel·la, de l’autora nord-americana Laura Hillenbrand, va ser publicada el 2010. Es tracta de la biografia de Louise Zamperini. La història comença al juny de 1943, en plena Segona Guerra Mundial, quan el bombarder en què combatia en Louise, un jove atleta olímpic, es va estavellar a l’oceà Pacífic i va quedar part de la tripulació a la deriva durant 47 dies. Llavors son capturats per l’armada japonesa i enviats a un camp de treball.\nLa versió cinematogràfica arriba el 2014 de la mà d’Angelina Jolie com a directora. Va rebre nombroses nominacions a diferents premis. Cap a finals d’any hi ha prevista l’estrena d’una seqüela: “Unbroken: path to redemption“.\nPodeu clicar la imatge tant per consultar més informació com per accedir al nostre catàleg i veure’n la disponibilitat.\nAmb aquest pack finalitzem la temporada “llibre + cinema”. Ens retrobarem a l’octubre?\nNou pack llibre + pel·li: Animales fantásticos y dónde encontrarlos\n1 Juny 2018 1 Juny 2018 Deixa un comentari\nLa novel·la, publicada el 2001, pretén ser una còpia d’un llibre de text del primer curs de Hogwarts amb el magizoòleg Newt Scamander com a autor. Més que argument, el llibre és una relació de bèsties màgiques del món de Harry Potter.\nEl 2016 es va estrenar la pel·lícula i JK Rowling va adaptar la novel·la. Així, es va crear la història cinematogràfica en què l’explorador i magizoòleg Newt Scamander arriba a Nova York amb la intenció de romandre-hi uns dies. Però quan perd la seva maleta i alguns dels seus animals fantàstics s’escapen, es desencadenen una sèrie d’esdeveniments extraordinaris que posen en suspens la gran ciutat…\nA la biblioteca de Lloret disposem del guió original de la pel·lícula, i al catàleg del sistema de lectura pública podreu trobar la versió original.\nPodeu clicar la imatge tant per accedir a més informació com per saber-ne la disponibilitat.\nNou pack llibre + pel·li: “Los Buddenbrook”\n“Els Buddenbrook” va ser la primera novel·la del Premi Nobel d’origen alemany Thomas Mann. Va ser escrita el 1901 i, de fet, Mann va obtenir el premi l’any 1929 principalment per aquesta obra.\nInspirat en la seva pròpia família, narra la decadència d’una família burgesa de Lübeck, els Buddenbrook, des de 1835 al 1877. Amb 25 anys, Mann va realitzar un retrat de la vida de quatre generacions pertanyents a la societat alemanya en un moment convuls de la història del país.\nL’adaptació cinematogràfica va arribar el 2008, de la mà del director alemany Heinrich Breloer.\nPer a consultar la disponibilitat al catàleg així com per a obtenir més informació podeu clicar als enllaços de la imatge.\nNou pack llibre + pel·li: El hogar de Miss Peregrine para niños peculiares\n6 Abril 2018 Deixa un comentari\nLa novel·la, òpera prima de l’autor nord americà Ransom Riggs, va ser publicat per primer cop el 2011, des d’ençà ha venut milions de còpies i ha estat traduïda a més de quaranta llengües. La versió cinematogràfica va arribar el 2016 amb Tim Burton com a director.\nEn Jacob de 16 anys, és un noi amb problemes per relacionar-se i molt unit al seu avi. Després de patir una tragèdia familiar i amb la intenció de saber més sobre el seu passat i les extranyes històries del seu avi, convenç als seus pares d’anar a la costa de Gal·les i buscar la llar per a nens especials de Miss Peregrine de la que tant li havien parlat.\nPer a més informació podeu clicar els enllaços de la imatge superior.\nRECOMANACIÓ QUINZENAL LLIBRE + PEL·LI: “LA CHICA DEL TREN”\nNou pack llibre + pel·li: “Cometas en el cielo”\n2 Març 2018 Deixa un comentari\nLa novel·la, publicada el 2003, va ser escrita per l’autor nord-americà d’orígen afgà Khaled Hosseini i narra la història de dos pares i dos fills, de la seva amistat i de com la casualitat pot convertir-se en una fita inesperada del nostre destí.\nObsessionat per demostrar-li al seu pare que ja és tot un home, Amir es proposa guanyar la competició anual de cometes de la manera que sigui, fins i tot a costa del seu inseparable Hassan, un hazara de classe inferior que ha estat el seu servent i company de jocs des de la més tendra infància. Tot i el fort vincle que els uneix, després de tants anys d’haver-se defensat mútuament de tots els perills imaginables, Amir s’aprofita de la fidelitat sense límits del seu amic i comet una traïció que els separarà definitivament. Així, amb tot just 12 anys, el jove Amir recordarà durant tota la seva vida aquells dies en què va perdre un dels tresors més preuats de l’home: l’amistat. Més informació a l’editorial Salamandra.\nLa versió cinematogràfica va arribar el 2007 de la mà del director suís Marc Forster, i va rebre, aquell mateix any, diverses nominacions a premis cinematogràfics. Més informació a Filmaffinity.\nPodeu clicar la imatge per veure la diponibilitat a la biblioteca.\nNou pack llibre + cinema: “Un monstre em ve a veure”\n16 febrer 2018 Deixa un comentari\nEl britànic Patrick Ness construeix aquesta extraordinària i emocionant història a partir de la idea original de Siobhan Dowd, que va morir de càncer abans de poder escriure-la. Publicada per primer cop el 2011, ha estat traduïda a 20 llengües i ha rebut nombrosos premis –el Premi Nacional Galaxy, votat pels llibreters; el Premi Red House, amb un jurat de joves lectors; i el Premi UKLA, atorgat pels mestres, entre altres.\nNarra la història d’en Conor, un noi que es desperta set minuts després de la mitjanit i es troba un monstre a la finestra. Però no és el monstre que esperava, el del malson que té quasi cada nit d’ençà que la seva mare va començar l’inacabable i pesat tractament. No, aquest monstre és diferent, antic i salvatge. I busca el més perillós de tot: la veritat.\nLa versió cinematogràfica va arribar el 2016 de la mà del director espanyol Juan Antonio Bayona. Aquell mateix any va rebre nombrosos premis entre els quals destaquem 9 Goyas i 8 Gaudís.\nPer a més informació podeu clicar els enllaços de la imatge.\nPack llibre + cinema: “Perdida”\n19 gener 2018 Deixa un comentari\nPerdida és una novel·la d’intriga de l’autora Gillian Flynn. Va ser publicada el 2012 i ben aviat va passar a formar part de la llista de best sellers del New York Times.\nEn un calorós dia d’estiu, l’Amy i en Nick es disposen a celebrar el cinquè aniversari de noces a North Carthage, a la vora del riu Mississipí. Però l’Amy desapareix aquell mateix matí sense deixar rastre. A mesura que la investigació policial avança les sospites recauen sobre en Nick. No obstant això, ell insisteix en la seva innocència. És cert que es mostra estranyament evasiu i fred, però, és un assassí? Més informació: Editorial Roja y Negra\nAquí teniu el bibliotràiler:\nLa versió cinematogràfica va arribar de la mà de David Fincher el 2014, sent guionista la mateixa autora del llibre. Va tenir nominacions a diferents premis cinematogràfics com ara, els Òscars, BAFTA o Globus d’or. Trobareu més informació a Filmaffinity.\nPodeu consultar la disponibilitat clicant els enllaços de la imatge.\nPack llibre + cinema: “Retorn a Brideshead”\n15 Desembre 2017 Deixa un comentari\nLa novel·la va ser escrita per l’escriptor Evelyn Waugh el 1945. Considerada una de les 100 millors novel·les en llengua anglesa des de 1923 per la revista Time, tracta de la relació entre Charles Ryder i la familia Flyte, que habitava l’elegant mansió de Brideshead.\nA la Universitat d’Oxford, el jove Charles Ryder fa amistat amb Sebastian Flyte, fill de Lord Marchmain, gràcies al qual es va introduint en l’exclusiu món de l’alta societat britànica. Quan visita per primera vegada Brideshead, coneix a Julia, la germana de Sebastian, i des del primer instant queda captivat per la seva bellesa. Font: Filmaffinity.\nLa versió cinematogràfica va arribar de la mà del director britànic Julian Jarrold el 2008, tot i que s’havia fet anteriorment una minisèrie d’11 capítols protagonitzada per Jeremy Irons el 1981 que va obtenir bona crítica i va ser premiada amb 7 BAFTA d’11 nominacions entre altres. A la Biblioteca de Lloret disposem de la pel·lícula del 2008. Per consultar la disponibilitat accediu al catàleg.\nPer a més informació podeu clicar als enllaços de la imatge.\nEscriu el teu correu electrònic si vols rebre notificacions de les novetats del blog\nEscolta la música de @bibliolloret\n@bibliolloret a Instagram


Símptomes i tractament del espasme acomodatiu | ConsultoriaVisual.com\nSímptomes i tractament del espasme acomodatiu\n» El espasme acomodatiu indueix visió borrosa en lluny. » Si els símptomes no remeten pot planificar-se tractament.\nEl cristal·lí és una lent situada a l'interior del globus ocular que adopta la forma necessària per veure correctament a totes les distàncies mitjançant la contracció i relaxació del múscul ciliar. Precisament, per veure nítid en visió propera en pacients sense presbícia la morfologia i curvatura del cristal·lí varia amb la contracció del múscul ciliar. No obstant això, especialment després de dedicar moltes hores de concentració per estudiar o treballar en visió propera en pacients sense presbícia pot produir-se dificultat per relaxar la visió en distàncies llunyanes, condició coneguda com espasme acomodatiu. Concretament, el espasme acomodatiu és molt freqüent que es produeixi en estudiants universitaris o en professionals que dediquen moltes hores de concentració en visió propera per realitzar les seves tasques quotidianes.\n"Quan els símptomes del espasme acomodatiu no remeten, el tractament mitjançant teràpia visual o lents oftàlmiques positives entre uns altres són una alternativa per millorar la visió"\nEl espasme acomodatiu indueix una disminució de l'agudesa visual i borrositat en visió llunyana per excés acomodatiu que fàcilment es pot comprovar en el gabinet optomètric. No obstant això, existeixen alternatives per millorar la visió llunyana com realitzar períodes de descans cada aproximadament 25 minuts de treball en visió propera, com així mateix també és molt convenient la pràctica d'activitats d'oci o esportives a l'aire lliure. Així per exemple, esports en els quals és necessària la visió llunyana com el bàsquet, futbol, ciclisme, senderisme o running entre uns altres són molt recomanables per reduir la fatiga visual. No obstant això, si mitjançant aquestes recomanacions no es percep millorança, la teràpia visual o les lents oftàlmiques positives entre uns altres són alguns dels tractaments que permeten reduir els seus símptomes. A causa de l'elevada freqüència dels símptomes relacionats amb el espasme acomodatiu en la població, des de ConsultoriaVisual.com planifiquem estratègies de màrqueting de continguts i difusió en xarxes socials per a plataformes online de clíniques oftalmològiques, hospitals i establiments òptics per proporcionar informació sobre la seva simptomatologia, prevenció i tractament. Mitjançant les nostres estratègies d'educació visual, la població serà més conscient sobre com prevenir la simptomatologia relacionada amb el espasme acomodatiu produït per moltes hores de concentració en visió propera, com coneixeran en major mesura com el seu centre sanitari de referència pot ajudar-li a millorar la visió. Així mateix, redactem continguts per a la difusió de cursos, màsters i postgraus d'universitats com d'altres plataformes online amb l'objectiu que la comunitat acadèmica rebi major informació sobre el temari dels diferents programes de formació.\nCategoria: Error refractiu


Conferència Quaresmal a La Seu d’Urgell\nDimecres dia 22 de març, i amb l’assistència del Sr. Arquebisbe i d’un bon nombre d’assistents, va tenir lloc la darrera de les Conferències Quaresmals que ha organitzat la Parròquia de Sant Ot de La Seu d’Urgell.\nEl Dr. Daniel Palau, Director de la Càtedra de Teologia Pastoral Josep Pont i Gol, de la Facultat de Teologia de Catalunya, fou el ponent de la conferència sobre “Martí Luter, luteranisme i luterans. Del conflicte a la comunió” amb motiu de la commemoració dels 500 anys de la Reforma.\nEl Dr. Palau va iniciar la seva conferència presentant la figura biogràfic de Martí Luter i contextualitzant el seu pensament teològic en l’ambient històric que li va tocar viure i com aquest context, va ser determinant en la vida de Martí Luter que va subratllar la necessitat de revaloritzar l’Escriptura de la Paraula de Déu i la relació personal amb la Paraula de Déu ja que la és la sola fide (la fe sola o només per la fe) que Déu concedeix als pecadors culpables la salvació amb exclusió de totes les obres.\nPosteriorment el Dr. Palau va enumerar els punts principals de la reforma protestant impulsada per Luter que van ser rebuts molts anys després pel Concili Vaticà II: el redescobriment del valor de la Paraula de Déu; el fet que tots els batejats siguem Poble de Déu; la centralitat de la figura de Jesucrist; la comprensió dels ministeris com a serveis; el sacerdoci comú de tots els batejats; la defensa de la llibertat de consciència en matèria de religió; etc.\nEl ponent subratllà com el camí ecumènic ha estat impulsat per diferents Papes com Joan XXIII, Joan Pau II, Benet XVI o el Papa Francesc i destacà el valor de la declaració conjunta sobre la doctrina de la justificació entre catòlics i luterans de l’any 1999.\nAl començament i a l’inici de la xerrada el Dr. Palau interpretà un parell de peces musicals amb violí escrites per autors protestants i que han estat rebudes pels catòlics com a mostra de la influència mútua que ambdues confessions catòliques han exercit sempre l’una envers l’altra.\nLa pregària conjunta del Parenostre clogué la xerrada demanant a Déu Pare, per l’Esperit Sant, el do de la unitat.


El fill de l'altre, estrena :: Notícies :: Cinema per a estudiants\nEl fill de l'altre, un film a tenir en compte\nTractar el conflicte palestí-israelià sense que apareguin escenes de violència física pot semblar a alguns una ingenuïtat o simplicitat, però la directora Lorraine Levy ens mostra amb la seva pel·lícula que això és possible. Sembla com si ella s'hagués decantat per una violència psicològica, la que pateixen uns personatges que, per un error del destí, es veuen sotmesos a una gran tensió emocional arribant a ser vistos com una amenaça pels representants de l'ordre establert.\nEl jove Joseph pertany a una família jueva. La seva vocació és dedicar-se a la música. Durant una revisió mèdica per enrolar-se a l'exèrcit israelià, es descobreix que, en realitat, és fill biològic d'una parella palestina de Cisjordània. Les dues dones van donar a llum durant un bombardeig a Haifa i, en evacuar els dos nounats, el personal mèdic va intercanviar els nadons. Yacine que ha crescut amb la família palestina, torna de París on ha acabat el seu batxillerat i vol estudiar medicina. La seva família se sent molt orgullosa de la seva decisió.\nLa notícia que els seus veritables pares pertanyen al bàndol dels que havien considerat els seus enemics fins al moment, commocionarà aquests dos joves que es veuran obligats a replantejar-se els seus valors, les seves creences i les seves conviccions. La seva difícil situació els permetrà posar-se al lloc de l'altre, reconèixer que l'odi i la intolerància poden superar-se a través de la tolerància i el coneixement. En aquest difícil procés, comptaran amb l'afecte i comprensió de les dues mares que, a més d'haver d'enfrontar-se al xoc emocional de la seva nova realitat, hauran d'intercedir davant els seus marits, molt més reticents a acceptar un fill educat en els valors dels seus enemics.\nDesassossec, por, dolor i manca d'acceptació aniran deixant pas a la tolerància, condescendència i respecte, evitant caure en el sentimentalisme.\nJoseph i Yacine encarnen una esperança i un idealisme que, encara que difícil de creure, no per això deixa de ser un toc d'atenció a tenir en compte.


L’oposició titlla el pla ‘Horitzó 2023’ d’“il·lusió òptica” i “programàtic” | BonDia Diari digital d'Andorra.\nUna “il·lusió òptica”, segons el socialdemòcrata Pere López; un pla “partidista” i “programàtic”, segons Josep Pintat des de Terceravia. L’oposició es compromet a treballar el Pla d’acció del Govern 2020-2023 (batejat Horitzó 2023) però troba difícil de moment avaluar-lo: falten les dades econòmiques en què se sosté. Hi van coincidir els caps dels dos grups d’oposició després de les reunions mantingudes amb el cap de Govern, Xavier Espot, i els secretaris d’Estat d’Afers Europeus, Landry Riba, i de Telecomunicacions i Infraestructures, César Marquina.\n“Es pot demanar si no és massa ambiciós en alguns aspectes, però ho hem d’estudiar”, apuntava el líder socialdemòcrata just en acabar la trobada. Cal examinar-lo amb detall, però “quasi l’única conclusió en aquesta primera anàlisi és que ha sorprès que al final del document no hi ha projeccions econòmiques”, sense les quals “és un document absolutament incomplet”. Confia que les hi facin arribar: “el Govern estic segur que ha fet els números, o seria massa temerari”, va matisar. Però de moment, “el Govern està jugant amb certa il·lusió òptica” perquè, recorda, “quan es va a obtenir finançament s’ha d’explicar als ciutadans que aquests diners s’han de tornar i el Govern sembla que vulgui eludir aquest debat”.\nLópez es dona un temps per analitzar en detall el document, amb la resta de components del grup parlamentari. Després, preveu, “la tardor serà intensa”, amb el debat al Consell General per debatre “àmpliament” el contingut del pla. Però primer, va insistir, els números: “no s’hi val explicar a la ciutadania només la cara amable, sinó la més dura: que l’Estat recaptarà menys, que s’han gastat molts diners en la gestió de la crisi i que s’hi ha de fer un esforç”.\nUns números desfasats\n“No ens han explicat com ho finançaran”, coincidia Pintat també en acabar la reunió a la tarda. “No hi ha un pla d’equilibri financer, no hi és; o més aviat n’hi ha un, però està desfasat”. En opinió seva, un dels aspectes criticables a primera vista és que les línies del pla Horitzó 2023 es corresponen més amb el que els socis de govern portaven al programa electoral que amb la realitat actual. És un pla d’acció “partidista” davant d’una situació que exigeix “canvis estructurals”, va insistir.\nPintat, a preguntes dels periodistes, es va referir a la qüestió concreta que l’acabament del vial lauredià caigui de la programació. “No és que l’hagin retirat, és que fa nou anys que governen i no l’han fet”. També a inversions incloses, com ara el recinte multifuncional. “Suposa apostar per atreure congressos per captar turisme, quan una ciutat com Barcelona s’hi havia especialitzat i ha hagut de tancar.” Es tracta “de tornar al tema de masses?”, va cloure.\nIl·lusió continguda en la reobertura


Cau un 38% la demanda de busos urbans a Mataró\nRedacció 6 de febrer de 2021 (12:03 CET)\nLa davallada va ser del 41%, durant l’any passat, al conjunt de Catalunya\nLa pandèmia ha impactat fortament en l’àmbit dels busos urbans a Catalunya, que han vist com la demanda s’ha reduït considerablement durant el 2020. Així, en els municipis adherits a l’Associació de municipis per la Mobilitat i el Transport Urbà (AMTU) els busos urbans han patit en conjunt, durant el 2020, una reducció de la demanda del 41% en relació a l’any 2019.\nA partir de l’anàlisi de 29 municipis representatius de l’AMTU, les dades indiquen que en la majoria de transports urbans la reducció de la demanda s'ha situat en la franja d'entre el 35% i el 50%. És el cas de Mataró. La capital del Maresme ha vist reduïda la seva demanda un 38% i se situa a la zona baixa d’aquesta taula. És a dir, entre els municipis que, bo i veure que baixava la demanda, han vist com es produïa de manera menys accentuada. En altres poblacions catalanes, la davallada ha sigut molt més notable. És el cas, per exemple, d’altres localitats del Maresme; Vilassar de Mar i Cabrera (45%) i El Masnou (47%). Molt lluny encara, de totes maneres, del registre a Vilafranca del Penedès, que encapçala la taula amb un caiguda del 73% interanual.\nLes restriccions de mobilitat imposades per la pandèmia han frenat, de fet, la tendència a l’alça que s’havia iniciat al mes de gener de 2020 amb un 5% més de demanda, i que al febrer ja era del 7% més que a l’any 2019. Amb l’arribada del confinament, i malgrat que la prestació del servei no es va aturar en cap moment, al mes de març es produeix una reducció dràstica de la demanda (-52%) en el conjunt dels municipis de l'AMTU, que arriba als seus valors més alts als mesos d’abril (-90%) i maig (-81%). A partir del mes de juliol, en canvi, comença a haver-hi una certa estabilització, amb reduccions d'entre el 30 i el 40% respecte l’any anterior, xifres que es van mantenir fins a final d’any.\nTinc 1 abonament comprat del Març de l'any passat; només n'he fet ús d'1 viatge, el d'aquell dia. Aquell mateix vespre ja va començar la película de terror amb lo d'Odena. El govern ens ven la moto dels contagis en tocar les coses, i de la necessitat del distanciament i de la perillositat que comporta no fer-ho, ens tanquen 3 mesos a casa... En algun moment heu vist algú netejant o desinfectant l'interior dels busos cada "X" parades? però als bars i gimnassos es obligat fer-ho. Jo no hi p\nA part del poc us, la gent que venen tickets falsificats sota preu desde fa anys i ningú talla aquest práctica delictiva.\nCapgros Fa 5 mesos\nEls busos de Mataró són una merda, algú ho havia de dir


Comprar ComfoSpot50 - Ventilació Descentralitzada | Solgetic Botiga online\nVicenç\ton 1 febrer 2021\nEquip de ventilació descentralitzat Zehnder ComfoSpot 50 per a la renovació d’aire d’habitacions o espais individuals. Amb bescanviador de calor entàlpic construït amb membrana d’alta tecnologia dPoint, per a instal·lació del tipus paret-paret.\nCabal d’aire des de 15 a 50 m3/h.\nRecuperació de calor sensible de fins el 82%.\nRecuperació de calor latent de fins el 70%.\nCertificació Passivhaus amb un rendiment del 80%.\nquantitat de Ventilació descentralitzada ComfoSpot 50\nEquip de ventilació descentralitzat Zehnder ComfoSpot 50 per a la renovació d’aire d’habitacions o espais individuals sense necessitat de conductes.\nNo es necessita la instal·lació de conductes ni de falsos sostres. Només cal fer el forat en una façana i una connexió elèctrica de 230 Vac.\nControl mitjançant panell integrat en la part superior de la carcassa interior.\nLa ventilació és silenciosa gràcies als ventiladors d’alta qualitat i aïllament eficient.\nSistema de ventilació que afavoreix l’estalvi energètic gràcies al recuperador de calor que escalfa l’aire exterior amb l’interior.\nS’assegura la qualitat de l’aire gràcies al filtre d’entrada d’aire. Opcionalment es pot ajustar el cabal de ventilació amb sensors d’humitat, CO2 o de partícules VOC. Protecció contra gelades ajustable entre -5ºC i -15ºC.\nTapa exterior de plàstic blanc. Opcionalment pot ser d’acer inoxidable (88,86 € IVA inclòs).\nCabal màxim d’aire de 50 m3/h.\nMides carcassa interior i exterior: 376x380x50 mm.\nGruix de la paret exterior: mínim 335 mm, màxim 600 mm. Diàmetre de 340 mm\nS’inclou conducte passa murs circular de 315 mm de diàmetre i 600 mm de longitud.\nCabal d’aire 15 a 50 m3/h\nFiltres G4 per a l’aire d’impulsió i extracció\nF7 opcional per a l’aire d’impulsió\nCabals 15 – 25 – 40 – 50 m3/h\nPressió acústica 5,2 – 14,7 – 23,2 – 29 dBA, a 3 m de distància\nRendiment Recuperació de calor fins el 82%\nRecuperació d’humitat fins el 70%\nPrevious: Previous post: Sensor Qualitat aire Mica Wall\nNext: Next post: Carregador cotxe elèctric Wallbox Pulsar Plus 7,4 kW


Obertes les inscripcions de la 4ª Mostra d’Art i Flors als Balcons - Espai Mariola Nos\nInici » Obertes les inscripcions de la 4ª Mostra d’Art i Flors als Balcons\nAlcanar 1 mins, 18 segs\nMariola Nos Mateu — Dijous, 23 Gener 2020\nIV Mostra d’Art i Flors als Balcons a Alcanar\nLa regidoria de Cultura, amb la col•laboració de la Biblioteca Pública Trinitari Fabregat, d’Alcanar, ja ha posat en marxa la quarta mostra d’Art i Flors als Balcons amb la voluntat de continuar treballant per a l’ornamentació i embelliment dels balcons amb creacions artístiques.\nAquesta quarta exposició està oberta a tots els/les artistes, majors de 17 anys, nascuts o residents a Alcanar, amb vinculació amb la població, o d’altres poblacions però que són o han estat alumnes de l’Escola Municipal d’Arts Plàstiques d’Alcanar des de la seua fundació. També podran participar, en aquesta convocatòria, els artistes de Sant Carles de la Ràpita, ja que en enguany és la ciutat convidada.\nLes persones que volen participar-hi han d’emplenar aquesta sol•licitud de participació i inscripció, que suposa l’acceptació implícita de les condicions de la mostra, amb l’autorització corresponent mitjançant la signatura.\nAmb l’objectiu de facilitar els treballs de coordinació, aquelles persones que estiguen interessades a participar-hi i que compleixen els requisits de les bases cal que facen arribar la sol·licitud a btf@alcanar.cat o que l’entreguen de forma presencial a la mateixa biblioteca. L’últim dia per a enviar la inscripció serà el 14 de febrer de 2020.\nSense comentaris a Obertes les inscripcions de la 4ª Mostra d’Art i Flors als Balcons


Jordi Savall interpreta per primera vegada tot l'Oratori de Nadal de Bach al Palau de la Música de Barcelona\nJordi Savall interpreta per primera vegada tot l’Oratori de Nadal de Bach al Palau de la Música de Barcelona\nPer primera vegada a la seva carrera, el mestre Jordi Savall dirigirà la versió íntegra de l’Oratori de Nadal de J.S. Bach al Palau de la Música de Barcelona. Les sis cantates que composen una de les peces més significatives de l’època nadalenca s’interpretaran en dos concerts consecutius, avui i demà, tres cantates cada dia.\nEn la presentació del concert, Savall va destacar la virtuositat que Bach exigia a les veus, equiparable a l’agilitat amb què un instrument interpreta unes notes. ‘És una obra que realment serà interessant sentir-la en dos concerts seguits, perquè et dóna una visió global de la qualitat d’aquesta música’, va afegir el mestre. El concert de Savall al Palau coincideix amb el 50è aniversari de la primera audició al país de la versió íntegra d’aquesta obra, representada el 1969 per l’Orfeó Català.\nDestinada a les litúrgies dels temples, Bach va escriure un cicle de cantates destinades a cobrir els set dies de celebració entre Nadal i Reis. Com que el 1734 el dia de Nadal va caure en dissabte, Bach va escriure sis peces per aquelles festes. Cada cantata té una durada d’uns trenta minuts, per això cada concert no durarà més d’hora i mitja. El director general del Palau de la Música Catalana, Joan Oller, ha assegurat que alguns espectadors han comprat les entrades per als dos dies de concert, però d’altres tindran un tast amb la meitat de l’Oratori de Nadal.\nL’Orfeó Català, gran difusor de l’obra de Bach al país, va oferir-la per primer cop el 22 de desembre de 1969 sota la batuta de Lluís Maria Millet, després de preparar-la durant un any. L’Orfeó va oferir dues audicions més de l’oratori el dia de Sant Esteve i el primer de gener de 1970. Anteriorment, era habitual sentir les cantates de manera separada, d’aquí el valor d’interpretar-les íntegrament.\nI lluny de cenyir-se a una estructura estricta d’oratori, Bach la va compondre com feia la resta de l’any: un cor inicial, una selecció de recitatius i àries, i un cor final. Al parer d’Oller, el Messies de Händel, peça habitual aquestes festes, no és una obra escrita pel Nadal, sinó per Setmana Santa, i malgrat no ha volgut ‘renegar’ sobre l’obra, considera que l’esperit de Nadal està molt més reflectit amb aquest oratori de Bach.\nSavall, per la seva banda, reconeix en el Messies un moment excepcional de la vida de Händel, però creu que l’oratori de Bach mostra veritablement les diferents escenes nadalenques, des del naixement de Jesús, la vinguda dels pastors, citacions de l’Evangeli, la fugida a Egipte i l’epifania.\nA l’escenari del Palau hi haurà vint-i-quatre músics d’orquestra, vint cantants del cor i quatre solistes, que interpretaran Bach en la seva llengua original, l’alemany.\nSavall i el Palau\nDins del projecte que el Palau va proposar-li al mestre Savall de dirigir repertoris que encara no havia fet, el músic va interpretar la Passió de Sant Mateu de Bach la temporada 2015-2016, les tres ‘Simfonies’ de Mozart (2016-2017) i El Messies de Händel (2017-2018). La vinculació amb el Palau continua amb l’Oratori de Nadal, també de Bach.\n‘Per què fem Bach? Perquè ens sentim a casa nostra amb aquesta música’, ha dit Savall sobre la revolució que va suposar a Europa el fet d’inventar un sistema musical basat en la polifonia i l’harmonia. ‘Això és el llenguatge europeu per excel·lència. Un se sent europeu quan sent Mozart, Bach o Beethoven. És la nostra llengua, la nostra música. Es l’aportació més universal d’Europa’, ha explicat Savall en referència a una harmonia que va suposar començar a posar unes veus sobre les altres.\nSavall ha recordat que pot fer aquesta música perquè en un moment va tenir el coratge de crear una orquestra barroca i assumir-ne les responsabilitats. Savall va fundar els grups musicals Hespèrion XXI el 1974, la Capella Reial de Catalunya, el 1987, i le Concert des Nations el 1989.


El blog d'Albert Baranguer: "los ilusionaron y despues, sólo había humo"\nJulio Anguita deia ahir al FAQs que "los ilusionaron y despues, sólo había humo", referint-se a la proclamació d'independència i als fets que se'm succeïren : presó per a mig govern, l'altre mig a l'exili, 155 i eleccions el 21D.\nEl discurs que, més o menys, ha anat emergint és que Espanya va amenaçar amb l'aplicació de la força.\nEl que passa és que, realment, no va aplicar la força. Només va amenaçar... i tot va caure.\nO algú, o alguns, ho van tirar?\nSí, és cert que ha hagut repressió violenta : l'1-O es va utilitzar la violència contra la gent, però del que estic parlant ara és de l'ús d'armes de foc, de tirar a matar. En aquest sentit, no es va aplicar la força, diguem "força mortal". Només es va amenaçar amb l'ús d'aquesta mena de força.\nL'estat ha tingut prou amb anar de farol amb l'ús de la "força mortal". No s'ha vist obligat a fer-la servir.\nAixò vol dir que l'estat encara té camp per córrer amb l'ús de la força : Als Balcans van haver desenes de milers de morts abans que els EUA (disfressats d'OTAN) bombardegessin Belgrad. Europa s'exclamava molt, però no feia res. Tot aquest és el camp per córrer que encara té l'estat.\nEl que està clar és que Espanya pot fer servir la força mortal, en cas extrem, si realment la secessió de Catalunya és produeix, perquè no volen perdre el 20% del PIB que consideren que és propietat seva.\nÉs més : per a l'estat és menys dolent ser expulsat de la UE que la secessió de Catalunya. A la UE s'hi tornaria més o menys tard, Però la secessió de Catalunya seria definitiva. Per la seva banda, la UE s'ho rumiarà molt abans de fer fora Espanya perquè, primer, entre membres del club d'estats s'ajuden; i segon i més que cap altre cosa, perquè saben que sense Catalunya Espanya fa fallida i això els toca la butxaca, i molt, als socis europeus de l'estat espanyol.\nEl cas, però, és que la desmobilització que es va produir immediatament després de la declaració d'independència es va ordenar des de Barcelona, no des de Madrid.\nI qui i per què es va desmobilitzar a la gent? no ho śe, però el 2017 Catalunya va créixer per sobre la mitja espanyola i de la mitja europea (si més no, van créixer els indicadors econòmics que fan feliços a determinada elit).\nTant a Barcelona com a Madrid n'hi han que s'ho rumiaran molt abans d'arribar a un conflicte entre les forces armades espanyoles i una resistència armada catalana que, evidentment, oposaria força a la força. És cert que ara mateix no existeix una força armada catalana -i els mossos no compten. Però sense ser un expert en moviments d'insurgència, estic casi segur que apareixerien ràpidament proveïdors disposats a vendre armament a una República que demostrés la capacitat de pagar-lo. La idea clau és que un conflicte armat entre Catalunya i Espanya seria un desastre. En particular per a l'economia, i no només la catalana i l'espanyola.\nDel que hem viscut se'n poden treure algunes conclusions:\nNo és possible fer una secessió pacífica i democràticament guanyant en referèndum amb un 50% + 1. L'estat espanyol no ho respectarà.\nQue suposant que arribem algun dia al 70% a favor de la independència, la situació serà la mateixa : L'estat espanyol no ho respectarà i ens amenaçaran amb la força, en l'extrem no dubto que l'amenaça es farà realitat.\nArribats a aquest punt : crec que es pot afirmar que la independència, o el desplegament de la República, no es podran fer pacíficament. Això només deixa la via insurreccional o revolucionària. El fet és que a tota insurrecció hi han baixes i es produeix un daltabaix a l'economia.\nLa pregunta és : què farà el lideratge independentista quan, malgrat el 70% de suport a la secessió de la República, es trobi que l'estat espanyol amenaça amb la força? faran el mateix que han fet ara? o acceptaran liderar la via insurreccional i oposar força a la força?\nPer cert ¿i quina força podria oposar, de forma contingent, abans que el flaire del negoci de la guerra i els beneficis ràpids apropessin als proveïdors? el que està clar és que el 155 s'està aplicant per destruir l'autogovern català i les seves estructures administratives, i no només : també els serveis públics catalans (educació, sanitat...) . I d'altra banda, aquest projecte de desmantellament de serveis públics no es pot dir que sigui aliè a al programa de determinats partits catalans (el que passa és que les mans privades que es quedaran el pastís potser no són les esperades...)\nCom sigui, el 155 pel invalida a la Generalitat per liderar i mobilitzar el carrer. la mobilització del carrer, meś que mai, ha de ser liderada des del carrer. Més que mai la defensa i desplegament de la República s'ha de fer des del carrer. Ho dèiem a les manifestacions i ha de ser cert : els carrers seran sempre nostres.\nQualsevol opció de tirar endavant una República democràtica, integradora, ecosocial i feminista passa per activar, reforçar i sumar les forces d'esquerra a aquest programa comú. cal, en particular des de l'esquerra, mobilitzar el carrer, liderar, impulsar i mantenir la defensa i el control republicà del territori.\nCoses, totes elles, que ara mateix no hi són. El lideratge del procés està empantanat en una successió cap a no se sap què però, això sí, amb un carrer que va ser desmobilitzar, conscientment, des del mateix lideratge del procés en el seu moment més crucial.\nNo crec que se'ns vengués fum; crec que, sincerament hi havia qui creia (jo mateix!) en una via democràtica i pacífica cap a la independència (i avui són a la presó per ...violents!!); però també crec que n'hi han que sempre han tingut clar que aquesta via no era possible i que, malgrat tot, han mantingut l'aposta. Potser encara la mantenen. Hi han més interessos que no en sabem en tota aquesta història.\nSigui com sigui, hi ha molta feina a fer. És evident que cal, immediatament, aturar la destrucció que suposa el 155, però cal, sobretot, comprendre en quin punt estem i aprendre les lliçons que es poden extreure del que hem viscut. No hi han solucions màgiques. Ens necessitem a tots i ser molts més que els que som avui. Amb tot, encara que siguem molts més que el 50% no podem equivocar-nos i pensar que n'hi haurà prou. No n'hi haurà prou. Caldrà lluitar pels nostres somnis.\nHem de mantenir la mobilització i sumar. Cal un projecte de República engrescador, molt clar i comunicar-lo molt bé. El procés constituent és, doncs, fonamental.\nCal guanyar els caps i els cors dels compatriotes que encara no són republicans perquè, tinguem-ho clar, tots haurem de defensar la República amb determinació, coratge i sacrifici. Potser no immediatament, però passarà més d'hora que tard.


Savall a Fontfreda, un gresol de cultures al sud de França - Revista Musical Catalana\nSalutacions al final d’aquest concert inaugural del Festival a l’abadia de Fontfreda\n9è FESTIVAL MÚSICA I HISTÒRIA PER A UN DIÀLEG INTERCULTURAL. Hespèrion XXI. Solistes instrumentals. Dir.: Jordi Savall. Territoris i cultures de l’home. Orient & Occident. Homenatge a Síria: diàleg de músiques àrabs, cristianes i sefardites, de la Mediterrània medieval als nostres dies. ABADIA DE FONTFREDA, NARBONA. 15 DE JULIOL DE 2014.\nSegurament són molts els catalans que, en els seus viatges cap al nord d’Europa, han passat ben a prop de l’abadia de Fontfreda, a pocs quilòmetres de la ciutat de Narbona, però molts menys els que s’hi han aturat a visitar-la. Des de fa nou anys Jordi Savall ofereix un argument més per descobrir aquesta petita gran joia del romànic francès, una abadia fundada el segle XI, convertida pels viaranys de la història en bastió de l’ortodòxia catòlica a les portes del país càtar i que s’ha conservat gairebé intacta fins als nostres dies, en què –ja dessacralitzada– acull, entre d’altres, festivals com Música i Història per a un Diàleg Intercultural. Aquest és el títol que Savall va donar a l’esdeveniment que, de l’any 2005 ençà, ha fet passar músics i públics d’arreu, atrets per una feliç coincidència de factors, com són un entorn privilegiat i unes dates propícies –recordem que els francesos acaben de celebrar la seva festa nacional i, la majoria, estan de vacances.\nAmb tot, no és només del sud de França d’on procedien les sis-centes persones que aquest dimarts van omplir el pati de Lluís XIV per sentir el concert inaugural del Festival, que té com a subtítol “Territoris i cultures de l’home”. Estiuejants de diversos països europeus i fins i tot algun autèntic fan nord-americà que havia planejat les seves vacances per fer-les coincidir amb el Festival van poder gaudir d’una nova presentació de l’espectacle Orient & Occident, que Savall ja ha presentat tant en concert com en disc i en el qual reuneix músics de fins a set nacionalitats diferents que, durant dues hores ininterrompudes, es van succeint en la interpretació de músiques de les cultures respectives.\nEn aquesta ocasió van destacar i van obtenir una major aprovació del públic les intervencions del trio format pel marroquí Driss el Maloumi, el malià Ballaké Sissoko i el malgaix Rajery, que van oferir unes peces molt rítmiques per a una combinació dels instruments oud, kora i valiha, així com les aportacions d’un trio de músics sirians i de la cantant grega Aikaterini Papadopoulou i l’israelià Lior Elmaleh. Al final del concert va pujar dalt de l’escenari el Cor de Nens del Conservatori de Narbona, que es va incorporar al conjunt per oferir quatre tonades seleccionades de diversos països de l’arc mediterrani.\nEl Festival continuarà fins al proper dia 20, amb propostes com el programa a l’entorn de les músiques de l’època del Greco, que recordarà el pintor d’origen grec amb motiu dels quatre-cents anys de la seva mort, i es tancarà amb una festa criolla, un espectacle a mig camí entre el concert i el sopar amb especialitats mexicanes que s’amenitzarà amb músiques del Nou Món. La programació també inclou concerts a càrrec dels dos conjunts de Savall que estan d’aniversari: Hespèrion XXI (que fa quaranta anys) i Le Concert des Nations (que en fa vint-i-cinc). Enguany Música & Història també incorpora com a novetat una sèrie de concerts de tarda de format més reduït en diversos espais de l’abadia, fet que ha incrementat l’oferta però també la feina de l’exèrcit de voluntaris de l’Associació d’Amics de Fontfreda, que cada any per aquestes dates treballen de manera sol·lícita per fer possible un esdeveniment d’aquestes dimensions.


La Generalitat premia la trajectòria de Dolors Vidal - Diari de Girona\nLa Generalitat premia la trajectòria de Dolors Vidal\nLa investigadora i professora de la UdG rebrà la Medalla al Millor Projecte de Coneixement i Recerca\nDolors Vidal i Casellas. UdG\nDolors Vidal i Casellas.\nEl Departament d'Empresa i Coneixement de la Generalitat atorgarà la Medalla del Turisme de Catalunya al Millor Projecte de Coneixement i Recerca a la professora de la Universitat de Girona (UdG) Dolors Vidal i Casellas, pel seu esforç i dedicació en la promoció d'aquest sector.\nVidal compta amb una trajectòria de més de 30 anys dins el sector turístic. Ha dedicat la seva carrera docent, de recerca i de transferència a donar valor al Patrimoni Cultural en l'àmbit del turisme i a conceptualitzar el Turisme Cultural. Ha viscut aquesta activitat amb passió i entrega i és considerada la pionera en l'estudi del turisme cultural a l'Estat espanyol.


Govern ‘divideix’ els funcionaris i assegura que només escoltarà als docents - Altaveu el diari digital d'Andorra\n21/03/2018 (23:45 CET)\nEl Govern fa un nou pas per esquerdar el funcionariat: ha decidit bandejar tots els treballadors públics que no siguin docents. L’executiu només s’asseurà amb el Sindicat de l’Ensenyament Públic (SEP). I per tractar el nou projecte de llei del cos d’educació. Així ho ha assegurat aquest dimecres la ministra de Funció Pública, Eva Descarrega, que davant la treva sindical d’aquesta setmana tot esperant que es restablissin ponts de diàleg ha afirmat que “la proposta del Govern” és treballar la millora de la llei de Funció Pública “amb el grup parlamentari (demòcrata) via esmenes”.\nDescarrega ha deixat clar que “el Govern no ha previst cap trobada” amb la plataforma sindical de l’administració i que “valorant la participació del personal de l’administració general” en les mobilitzacions de la setmana passada i considerant que “hi havia un percentatge” molt elevat de funcionaris del sector de la docència, el ministre d’Educació, Eric Jover, es reunirà exclusivament amb aquest col·lectiu per tractar “les demandes específiques” dels mestres i professors en relació amb la nova llei del cos d’educació.\nDescarrega assegura que tenint en compte la participació en les mobilitzacions del personal de l’administració general, el que es farà és que el ministre d’Educació rebi les demandes del SEP\nEl posicionament governamental, el fet de “menystenir” la participació a les jornades d’aturada de dijous i divendres passat, pot ser “contraproduent” segons fonts sindicals, que han assegurat que les declaracions de la ministra no havien agradat gens. Una vegada ja se sap que el Govern no té cap intenció de reunir-se novament amb els sindicats i, menys encara, tractar els quatre punts que consideren clau els representants dels treballadors de l’administració, s’haurà de veure el posicionament d’aquests darrers. Encara no hi ha hagut temps per fer cap valoració.\nL’executiu, en paraules de Descarrega, tornarà a actuar de la mateixa manera que davant de les primeres jornades de vaga efectiva quant als serveis mínims si es convoquen nous aturs. “Tornarem a presentar una proposta de serveis mínims” als sindicats, ha dit la ministra, que ha recordat que no es van voler negociar. Descarrega, però, no s’ha volgut llançar a parlar sobre la qüestió atès que no hi ha res en ferm. De la seva banda, el ministre portaveu i responsable de Finances, Jordi Cinca, ha assegurat que la regulació del dret a vaga quedarà aprovada aquesta legislatura.\nL’únic fòrum, fins ara, on han tingut cert ressò les manifestacions de la ministra ha estat durant l’assemblea extraordinària del Sindicat del personal adscrit a l’administració general (Sipaag). Una seixantena de funcionaris han secundat la convocatòria realitzada, fonamentalment, per presentar la nova junta directiva presidida per Lluís Anguita. Tot i el curt ordre del dia que hi havia establert, la reunió s’ha allargat diverses hores.\nEl Sipaag considera que uns dos-cents funcionaris del cos general van sumar-se en alguna o altra de les accions programades durant les dues jornades de vaga que van ser convocades\nAnguita ha assegurat que hi ha neguit entre el personal, que queda reflectit en les moltíssimes preguntes que han hagut de respondre -a l’assemblea els han acompanyat Lara Vilamala (CFPA), Gabriel Ubach (USd’A) i David Garcia (SEP)-, i que cal explicar molt bé les coses perquè el posicionament i la lectura dels canvis en la llei que fan els sindicats i el Govern és molt diferent. El nou màxim responsable del Sipaag ha explicat que s’ha valorat positivament les mobilitzacions hagudes fins ara i ha explicat que també s’ha deixat clar que una vegada el Govern faci efectiu el primer descompte salarial producte d’haver fet vaga, aquesta qüestió es judicialitzarà.\nJustament, Anguita també ha tractat la qüestió del seguiment de la vaga entre el personal de l’administració general. Consideren que hi va haver unes 200 persones que es van adherir al seguiment, encara que en cap cas va ser un seguiment total. Els funcionaris es van afegir a moments o actes puntuals organitzats durant els dos dies.\nAnguita ha fet ironia en relació amb les valoracions fetes pel Govern respecte del seguiment de la vaga a l’administració central. Malgrat assegurar que va ser superior a les xifres comunicades per l’executiu, el responsable del Sipaag ha afirmat que “ja ho veurem tot plegat quan descomptin salaris. A veure a quantes persones afectarà. Llavors potser ja ens anirà bé que diguin que van ser poques persones que van seguir la vaga”.\nPart del claustre de l’escola de la Massana planteja demanar la dimissió del director per extralimitar-se amb els serveis mínims


La policia espanyola deté una trentena de membres de Segi a diverses localitats del País Basc - VilaWeb\nDimarts 24.11.2009 08:42\nLa policia espanyola deté una trentena de membres de Segi a diverses localitats del País Basc\nL'operació arriba quan l'esquerra independentista basca ha obert un debat intern per impulsar un procés democràtic\nLa guàrdia civil i la policia espanyola han detingut aquesta nit passada a diverses poblacions del País Basc trenta-sis membres de l'organització juvenil il·legalitzada Segi per ordre del jutge de l'Audiència espanyola Fernando Grande Marlaska. Les detencions s'han fet, entre més llocs, a Bilbao, Lekeito, Zamudio, Galdakao, Idiazabal i Vitòria, on també s'han fet escorcolls a domicilis i a societats gastronòmiques. La policia manté l'operació oberta i es podrien dur a terme més detencions.\nLes detencions arriben en un moment en què l'esquerra independentista basca ha obert un debat entre les bases per fer un canvi de cicle, per impulsar un procés democràtic 'que tingui com a base la paraula i la decisió de la ciutadania basca' i que s'hauria de dur a terme sense violència ni ingerències externes, segons un document intern de la formació el contingut del qual va transcendir ara fa un mes. També el mes passat l'Audiència espanyola va dur a terme una altra operació contra l'esquerra independentista, quan Baltasar Garzón va ordenar la detenció i l'empresonament de l'ex-portaveu de Batasuna, Arnaldo Otegi, de l'ex-dirigent del sindicat LAB, Rafael Díez Usabiaga i de tres dirigents independentistes més.\nL'organització Segi fou declarada terrorista pel Tribunal Suprem espanyol el 19 de gener del 2007 per considerar-la seguidora de les també il·legalitzades Haika i Jarrai. D'aquesta manera, l'alt tribunal va culminar un procés iniciat pel jutge de l'Audiència Nacional Baltasar Garzón, qui el febrer de 2002 va declarar la il·licitud d'aquestes associacions.\nAl menos 36 detenidos en una macrooperación contra Segi EiTB\nLa Policía detiene a decenas de jóvenes en una de las mayores redadas contra Segi Deia\nAl menos 36 detenidos en Euskadi y Navarra en una operación contra Segi Diario Vasco\n36 gazte atxilotu dituzte bart Hego Euskal Herrian, Segirekin lotuta Berria\nBatasuna aposta per un procés 'sense violència ni ingerències externes' (20.10.2009)\nGarzón envia Otegi, Díez Usabiaga i tres dirigents més a la presó (16.10.2009)