Vallesos 1 - Davantal - En ma terra...\nEn ma terra...\nEl Vallès té un patrimoni ric i viu que volem presentar de manera atractiva i amb to divulgatiu des d’aquestes planes\nAquesta publicació que teniu a les mans bé prou que també s’hauria pogut encapçalar amb el nom de En ma terra, tot parafrasejant els versos del gran poeta sabadellenc Joan Oliver (Pere Quart) que potser millor han descrit i identificat el Vallès. Però Vallesos, com finalment s’intitula aquesta revista-llibre, volent difuminar la ratlla que divideix el nostre territori en una banda occidental i una d’oriental, es proposa pouar en la identificació de la gent d’aquestes contrades amb aquest espai sovint maltractat on, encara, “tres turons fan una serra/ quatre pins un bosc espès,/ cinc quarteres massa terra”.\nPerquè, definitivament, “com el Vallès no hi ha res”. Aquesta divisa, de gran difusió a partir de la poesia de Josep Carner i que va ser inclosa al llibre Bella terra, bella gent (1918), la va recollir i consolidar Pere Quart en les seves “Corrandes d’exili”, al llibre Saló de tardor (1947). Eren unes corrandes plenes d’enyorança, quan es veia forçat a partir de Catalunya el 1939. La mateixa proclama la va interpretar, encara, el terrassenc Ferran Canyameres a la inoblidable quarteta: ‘Transparència en l'harmonia,/ seny pairal, neguit pagès,/prosa viva, poesia:/ "No hi ha res com el Vallès", a “Oda al Vallès”, del seu llibre Com el Vallès no hi ha res (1951). I la cita poètica és ben vigent per més que, ben mirat, el Vallès tampoc no sigui cap paradís... Entre altres coses perquè els processos d’urbanització salvatge dels darrers cinquanta anys l’han ben transformat, desfigurant els trets que evocaven els poetes, amb uns versos que encara avui ens estremeixen i guien.\nAmb tot, el territori vallesà conserva un ric patrimoni cultural, monumental, històric, etnològic, paisatgístic, natural..., acomboiat per un associacionisme potent que l’estudia, el vetlla i el projecta, amb unes característiques comunes a tota la plana vallesana, des de Sant Llorenç del Munt i la Serra de l’Obac fins al Montseny. Un patrimoni viu que volem presentar de manera atractiva i amb to divulgatiu des d’aquestes planes, donant joc també a persones i llocs que els identifiquen. Un patrimoni i la gent que l’hem heretat i el recreem i del qual en necessitem una millor aproximació, que ni les comunicacions ni les divisions administratives han afavorit prou.\nI, modestament però amb ambició, Vallesos vol ajudar a generar un discurs optimista sobre el paper que el territori vallesà i la seva gent ha tingut en el passat, tenen avui en el present i es projecta cap al futur. Es tracta d’una publicació singular i innovadora –amb una periodicitat inicialment semestral– que vol ser el testimoni escrit i gràfic del patrimoni cultural, natural, etnològic del Vallès. A les seves pàgines hi cap la imatge esponjosa de la seva geografia, la memòria de la cançó cantussejada pel pagès esmatassant marges, o el crepitar del foc de la masia. I també el batec del teler ara en desús i el fervor industriós i associacionista de la seva gent, la pulsió de progrés que apunta al futur. Tot plegat amb la convicció d’esdevenir una eina de coneixement, difusió, conservació i reivindicació d’un espai i d’un temps sense els quals no podríem entendre el nostre present.\nVallesos és una revista rigorosa i amena que incita al coneixement i gaudi d’un espai comú i divers i d’una gent inquieta, rica en iniciatives de tota mena. I, a més d’una revista de paper, és també un portal digital (www.vallesos.cat) on es podrà trobar informació actualitzada al voltant d’aquests centres d’interès, que posem especialment a disposició de les moltes entitats, centres d’estudis locals i iniciatives vallesanes de l’àmbit cultural i naturalístic.\nDiuen que el camí es fa caminant i això és el que ara enceta Vallesos, amb la col·laboració d’un bon grapat de persones, empreses i institucions sense les quals el projecte no seria possible. Ho fem tot aprofundint en aquesta primera carpeta central sobre les Gitanes –tant del Vallès– i altres balls i danses arrelats en aquests pobles i ciutats. Esperem no defraudar-vos.\nEls Cingles de Bertí i el Puiggraciós, un horitzó que traça uns límits i una continuïtat ben vallesanes.


“Una lliçó de dignitat del poble” | FET a TARRAGONA\nUpdated: 28 de setembre, 2018\nCarles Xavier Gómez, a la porta de l’Institut Tarragona, un dels escenaris de la repressió policial el passat 1 d’octubre. Foto: Ricard Lahoz.\n“L’1 d’octubre és una gran victòria del poble i una derrota de l’Estat”. Carles Xavier Gómez torna a un dels escenaris principals de la repressió policial de fa un any a Tarragona. Probablement, l’escenari més mediàtic, en tractar-se d’un lloc ben cèntric: la plaça Imperial Tarraco.\nA les portes de l’Institut Tarragona i mentre al pati xerren un bon grup d’alumnes, Gómez remarca el paper de la gent jove el dia del referèndum: “La seva empenta i energia van ser claus per defensar les urnes”. I afegeix més paraules carregades de sentiments: “Va ser una lliçó de dignitat, una demostració per afermar les nostres conviccions, una injecció de moral”.\nCARLES XAVIER GÓMEZ, DEL SECRETARIAT NACIONAL DE L’ANC, REMEMORA L’1 D’OCTUBRE A TARRAGONA\nMalgrat aquestes afirmacions, l’actual membre del secretariat nacional de l’ANC no es treu del cap que ell, personalment, hauria d’haver actuat d’una altra manera el matí d’aquell primer diumenge d’octubre del 2017 a l’Institut de Sant Pere i Sant Pau. I encara s’autoinculpa.\n“Em vaig equivocar no amagant almenys la meitat de les urnes, perquè podríem haver seguit votant la resta del dia”, es plany. Gómez rememora l’entrada a cops de porra de desenes de policies nacionals al col·legi electoral. Passaven pocs minuts de les 9 del matí i només hi havien pogut votar 14 persones en les 8 urnes instal·lades.\nA SANT PERE I SANT PAU ELS ELECTORS VAN NEGOCIAR AMB ELS POLICIES PER EVITAR MÉS COPS DE PORRA\nL’institut de Sant Pere i Sant Pau va ser un dels primers de la ciutat que va patir la repressió. “Ens van avisar 5 minuts abans i no vam tenir temps de reaccionar“, relata. “Els que es van quedar fora de la tanca exterior van rebre molts cops -lamenta- però gràcies a la intervenció d’un grup de bombers vam negociar amb els policies i vam evitar més ferits i contusionats”.\nEls agents policials es van endur les 8 urnes i la jornada de votacions es va acabar ben aviat en aquell col·legi electoral. Només va quedar l’opció d’anar a votar a altres centres de Tarragona o de les poblacions del voltant, on la jornada va transcòrrer amb molta més tranquil·litat.\nCarles Xavier Gómez se sent orgullós de la feina de tants tarragonins que, de forma voluntària i anònima, van amagar a casa urnes i paperetes, les van transportar, van obrir col·legis, van oferir coneixements informàtics per fer viable el referèndum… “Va ser un èxit. Tothom va fer la feina que tenia assignada sense saber res d’allò que feien els altres”.\nAquests homes i dones es mereixen ser els principals protagonistes dels actes de commemoració de l’1 d’Octubre que aquest cap de setmana es desenvolupen a tot el país. A Tarragona, es convoca als ciutadans diumenge a les 11 del matí a anar als respectius col·legis electorals de fa un any, i per dilluns es prepara una manifestació que sortirà a les 7 de la tarda de la plaça de la Font i que farà el mateix recorregut de la marxa del 3 d’octubre de 2017.


17 comerços de la Marca de l’Ham de Figueres no compleixen amb la normativa - El Gerió Digital\n17 comerços de la Marca de l’Ham de Figueres no compleixen amb la normativa\nL'Ajuntament assegura que continuarà fent aquesta mena de controls\nDivendres, 19 de febrer de 2016 15:11h\nNerea Guisasola, ACN / Alt Empordà / Figueres\nLa Guàrdia Urbana de Figueres ha inspeccionat aquesta setmana un total de 17 establiments comercials situats al barri de la Marca de l’Ham del municipi, en el marc de les campanyes periòdiques per detectar irregularitats als comerços de la ciutat. Els agents han comprovat si els negocis tenien llicència municipal, assegurança, fulls de reclamació o cartells d’emergència, entre d’altres elements.\nEl tinent d’alcalde i regidor de Seguretat, Pere Casellas, ha explicat que els controls van arrencar arran de les queixes veïnals i que cap dels negocis inspeccionats compleix al 100% amb la normativa. “Tots ells presentaven alguna irregularitat”, ha assenyalat. Les diverses actes s’han enviat a la seu de la Generalitat a Girona i, en principi, els establiments s’enfronten a sancions econòmiques que es mouen entre els 150 i els 300 euros tot i que en els casos més greus poden arribar als 1.000 euros.\nDes de l’Ajuntament assenyalen que continuaran fent aquesta mena de controls, sobretot en aquest barri, perquè les “coses no estan endreçades”. Durant les inspeccions, a banda de la llicència d’activitat necessària, els agents de la Guàrdia Urbana també han revisat elements com la instal·lació de cartells, llums d’emergència, la vigència dels extintors o altres característiques. “Són inspeccions que es fan periòdicament a diferents punts de la ciutat i que tenen com objectiu garantir els mínims de seguretat en establiments de cara al públic”, ha detallat el tinent d’alcalde. Tal i com ha explicat Casellas, feia temps que volien portar a terme un control d’aquestes característiques en aquest barri ja que darrerament els veïns s’havien queixat que alguns dels negocis no complien amb les normatives, amb els horaris comercials o hi havia actituds incíviques.\n“Volem que tothom respecti les normes i els negocis estiguin en igualtat de condicions, aquesta zona és una de les que més ens preocupaven”, ha explicat Casellas. En concret, cap dels 17 establiments inspeccionats complia al cent per cent amb la normativa. “Alguns no tenien llicència, altres no disposaven d’assegurança, no tenien fulls de reclamació, els extintors estaven caducats o no funcionaven les llums d’emergència”, ha detallat. En d’altres, els extractors dels lavabos no funcionaven correctament, hi havia una gran manca d’higiene, tenien la llicència per fer una activitat però els propietaris en realitzaven una altra o, fins i tot, un dels establiments tenia aliments en mal estat de conservació.\nAra, els negocis s’enfronten a una multa que pot anar de 150 a 300 euros o fins a 1.000 euros en els casos més greus. “Hem tramitat els expedients a la Generalitat de Girona”, ha detallat el tinent d’alcalde. Casellas ha comentat que des de Figueres demanaran al Govern que sigui el mateix ajuntament qui pugui portar les actes i els expedients dels establiments inspeccionats fins al final. “El que volem és que no prescriguin o caduquin, això ja ho fan altres pobles i quan tinguem els mitjans per poder fer-hi front i estiguem preparats, ho assumirem”, ha afegit.\nEn aquest sentit, Casellas ha reiterat que continuaran posant el focus i fent més controls en aquest barri. “El que reivindiquem és que quan es detectin locals reincidents, les sancions siguin més altes o se’ls obligui a tancar. No ho dubtarem”, ha insistit. “Volem les coses endreçades i actualment no ho estan”, ha admès el regidor de Seguretat Ciutadana de la ciutat.\nAquests controls s’emmarquen en les actuacions de millora de la qualitat de vida a l’espai urbà que el consistori porta a terme des de l’any 2008. Entre altres, s’ha ampliat el Centre cívic del barri i s’han aplicat mesures per a la inserció sociolaboral i la millora de l’ocupabilitat. També s’han renovat carrers i places i rehabilitat façanes dels blocs de pisos.


Revisió del 12:19, 20 abr 2010\n1.500 octets eliminats , fa 9 anys\nesborrat de parts plagiades al web del parc, i afegit d'un municipi que no constava.\nEl '''Parc Natural del Garraf''' és un parc natural de 12.376 hectàries gestionat per l'[[Àrea d'Espais Naturals]] de la [[Diputació de Barcelona]].\nEl parc forma part dels termes municipals d'[[Avinyonet del Penedès]], [[Begues]], [[Castelldefels]], [[Gavà]], [[Olesa de Bonesvalls]], [[Olivella]], [[Sant Pere de Ribes]], [[Sitges]] i [[SitgesVilanova i la Geltrú]].\nEs tracta de recorreguts degudament senyalitzats, habitualment de forma circular, que transiten per diferents indrets del parc natural, pensats per mostrar-ne la riquesa del seu patrimoni natural i/o cultural. Alguns d'ells disposen d'un tríptic explicatiu que permet fer l'itinerari de forma autoguiada. Cal demanar-los als punts d'informació del Parc. Bona part del massís del Garraf està travessat per cavitats, avencs i canals formats per la dissoluió de la roca calcària amb l'aire i l'aigua. Alguns dels avencs poden tenir centenars de metros de fondària.\n===Itineraris i rutes===\n* El fondo de Vallgrassa\n* Camí de les Costes\n* A la Morella\n* Masies del Garraf\n* Camí medieval i serra de Can Perers\n* pictograma invidentsItinerari sensorial de Can Grau (adaptat per a persones amb discapacitats sensorials)\n* pictograma mobilitat reduïda pictograma invidentsItinerari botànic de la Pleta (adaptat per a persones amb discapacitats motrius i amb material per a invidents)\n* Senders de gran recorregut:\n* GR 5 (Sender dels miradors)\n* GR 92 (Sender del Mediterrani)\n* GR 92-3a (la Clota - l'Arboçar)\n* GR 92-3b (l'Arboçar - Castellet)\n* GR 92-4 (pla de Querol - camí del mas de l'Artís)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/5236226»


Parlem de la violència espanyola\nÉs perquè Espanya viu en la violència i es fa forta en la violència contra Catalunya, que els catalans som on som\nArcadi Oliveres es va morir ahir, després d’haver-nos donat una darrera lliçó d’humanitat amb la seua manera d’encarar la proximitat de la mort. Ningú no en podrà negar mai ni la coherència ni la persistència pel que fa als principis més bàsics que van ordenar la seua vida: la crítica al capitalisme i a les desigualtats que implica (que tan bé va raonar en la darrera entrevista amb VilaWeb) i la denúncia del recurs a la violència com a sistema de resolució d’un conflicte.\nLa casualitat ha volgut que la notícia de la seua mort arribàs el mateix dia en què la presidenta Carme Forcadell i la consellera Dolors Bassa eren obligades a tornar a ingressar a la presó. Una decisió que, com explica molt bé en aquest article Josep Casulleras, ha estat fruit directe de les pressions del Tribunal Suprem espanyol sobre el jutge de vigilància penitenciària. I és la coincidència d’aquestes dues notícies que crec que em dóna peu a una reflexió precisament sobre el paper de la violència avui a Catalunya, d’aquesta violència que Oliveres va estudiar tant i va denunciar amb tanta insistència. Perquè cal dir clarament que la violència és el factor clau de tot això que passa i tanmateix és evident que ens hem acostumat a parlar-ne amb la boca petita o a ni tan sols parlar-ne.\nLa societat catalana, i molt particularment el moviment independentista, està atrapada en l’intent de comprendre i assumir la realitat en què es mou avui i la diferència entre aquesta realitat d’avui i la del quinquennium mirabile –que en diu Joan Ramon Resina en aquest extraordinari article que vam publicar dilluns. No ha canviat res de fons. Totes les raons que tenim per a ser independents i per a viure en una societat millor continuen essent vàlides avui tant com ho eren el 2014. I fins i tot n’hi ha més que no n’hi havia aleshores. Tanmateix, aquestes raons darrerament passen sempre a un segon pla, aparcades, mentre molta gent participa en una batussa en la qual, lamentablement, ens involucren a tots, vulguem o no. En una baralla que cada dia causa més ferides entre nosaltres, hi insistesc, sense que ningú vaja al fons de l’afer.\nI el fons de l’afer no és sinó l’exercici constant per part d’Espanya de la violència, a gran escala, permanent i sense límits de cap classe. I les reaccions diverses que cadascú assumeix davant això. És perquè Espanya –l’estat, el règim, el seu nacionalisme i fins bona part de la seua societat– viu en la violència i es fa forta en la violència contra Catalunya, que els catalans som on som i tenim els problemes que tenim. I mentre no entenguem això i no ho diguem en veu alta, mentre no ho assumim i no ho posem al lloc que correspon de les nostres reflexions, estarem atrapats en una dinàmica en què el poder se sent comodíssim: uns esclaus barallant-se amb uns altres esclaus i sense que ningú pense en la manera de desfer-se de l’amo.\nNo dic que no hi haja res més que això, no dic que no hi haja discrepàncies dins el moviment independentista de tota mena i condició. Però totes, tret del debat sobre com encarar la violència, són diferències que ja existien en el quinquennium mirabile i que es van salvar aleshores amb una notable distinció. No van impedir ni l’augment de l’independentisme, ni el Primer d’Octubre ni la proclamació de la independència. Si avui, en canvi, això no és així és perquè hem constatat per la via dels fets que ells estan disposats a tot i que no hi ha cap possibilitat d’encarar el conflicte per aquella via democràtica normal que esperàvem que fos la natural. I és això que ha obert una gran via d’aigua dins el moviment. Perquè ningú no vol reconèixer que parlem d’això i per tant els arguments que se cerquen per a justificar-ho tot arriben a ser d’un contorsionisme difícil de seguir.\nI tanmateix, enmig d’aquest caos, és la violència espanyola allò que, paradoxalment, il·lumina el camí. De Montaigne a Kant, i fins a Oliveres, tothom ha raonat que la violència política, inclosa la guerra, és o bé un fracàs o bé una abdicació de la raó. Perillosa, per tant, també per a qui l’exerceix. I, efectivament, passa això. On avancem? On es duu a terme el canvi clau que, juntament amb la consolidació electoral de les majories i la pèrdua de la por de la policia, ens acosta a la independència? Tot això passa en la percepció exterior, sobretot europea, sobre la situació d’ací i en la capacitat de fer servir les institucions europees, sobretot les judicials, com a eina per a tombar el cor mateix del règim, per a paralitzar el búnquer central del poder espanyol i impedir que continue condicionant-nos amb la seua violència.\nPer això crec que ara és el moment de ser més contundents que mai en la caracterització de la violència espanyola, el moment de parlar-ne més obertament i de denunciar-la amb més força com allò que és. Espanya és violència. Aquesta violència que ahir van rebre directament, i molt concretament, Carme Forcadell i Dolors Bassa però que sabem perfectament que podem rebre tots nosaltres qualsevol dia. I ho hem d’assumir, ho hem de dir, ho hem d’explicar a tothom per reforçar-nos com a societat, per discutir sense paranys ni falsos arguments sobre quina és la manera més adequada d’enfrontar-nos-hi, per a llevar-nos de damunt aquest complex que tanta gent té com si nosaltres tinguéssem cap culpa de tot això que ha passat; però també, i ho vull dir especialment avui, per honorar aquella gent, com Arcadi Oliveres, que sempre ens han explicat que la renúncia a la violència en cap cas no pot significar l’acceptació dòcil i permanent de la submissió.\nVicent, d’ençà que va fracassar la proclamació de la república que ho tinc molt clar: sense una insurrecció enorme no ens en sortirem. Ara, tenim pebrots de fer-la? Estem disposats a fer grans sacrificis, incloent-hi la mort, per aconseguir la independència? Em penso que no.\n06.04.2021 | 22:25\nBe,no trigarà gaire a aparèixer un comentari que t’ acusarà de blanquejar ER o afavorir a Junts.\n06.04.2021 | 22:33\nLi ho explicava a la meva néta de 12 anys, des del moment que congestes violentament als teus pares o exerceixen la violència amb la teva germana, en lloc de la raó, ja has perdut, ja has perdut tota credibilitat.\nL’estat espanyol fa temps que l’ha perduda, la credibilitat… Fa temps que la por a perdre el fa ser violent i poc Democràtic.\nEstem tan avesats a viure amb aquesta violència que ens arriba a semblar “normal”. Ells només tenen això; la violència i l’odi com a reflex d’una ignorància i una por terribles. El primer que s’ha de fer en un cas com aquest és parlar-ne. Dir-ho en veu alta. Som maltractats per ser qui som. Només per això. I no hi ha distincions. Hi ha presos, exiliats i represaliats de tota mena. I els que vindran. Ells se saben perduts i continuaran així fins el final.\n06.04.2021 | 22:37\nFins a tal punto això és així, que passem per alt, completament, una qüestió crucial. Catalunya no hauria iniciat mai el camí de la independència fora del paraigua de la UE. Per una raó molt simple, perquè tots sabem perfectament que hauríem tingut un altre “alzamiento”. Ser a la UE, per molt que se la critiqui, ens evita els tancs. Però, tancs a banda, al nacionalisme espanyol li queden encara molts recursos de violència per exercir. I no n’escatimarà ni un !\n06.04.2021 | 22:59\nPerò mentre una part de l’independentisme vagi emblanquinant el Sr. Pedro Sáchez i el govern del PSOE, Europa pensa que el problema català es va resolent.\n06.04.2021 | 23:06\nD’acord amb en Vicent, d’acord amb R.Portabella, amb J.Usó, amb O.Alegret.\nTambé d’acord amb A.Lincoln : “Si poguéssim saber primer on som i cap on ens dirigim, podríem jutjar millor què hem de fer i com ho hem de fer.”\n(Potser el president nord-americà ens està dient que en el “mentretant”, fem una temptativa de Constitució, prefigurem què i com volem que sigui la República Catalana? Acabem el que es va iniciar amb el procés constituent? O bé hi ha interessos -nostrats- que no els agrada que la ciutadania es fiqui en política a controlar / millorar el que fan els representants?)\nI també d’acord amb qui va dir : “Quan la llei significa injustícia, esdevé un deure desobeir-la”\n(Però desobeir-la a la manera de Jaume Cuevillas : en el moment adequat, amb la força acumulada necessària. No de cara a la galeria, per uns vots, i fracassar. Fer-ho amb la màxima unió, consens. Cohesionats en la diversitat.\nÉs a dir, confrontació intel·ligent)\n06.04.2021 | 23:16\nDoncs per dir-ho ras i curt el congost estret està just aquí: entre la violència que l’estat espanyol pot exercir sense que se’l mengi a ell mateix. De moment ja són en un espai sense retorn: no poden parar la violència fins avui desencadenada. És aquí també l’espai que s’obre a Junts per Cat, i és aquí la tasca que ara sí encerta en poder comandar una ERC que ja no és bandejada per l’onada destructiva de la la guerra dins la guerra civil. I és aquí també la transformació d’un nou model de societat. La violència no genera mai cap revolució; només una involució més gran que el que hi havia abans. Una involució que l’unionisme no podrà dissimular. Ja no!\n06.04.2021 | 23:32\nEm fa l’efecte que la única manera noviolenta de vèncer la violència de l’estat és fer-nos ingobernables.\nEm temo que els nostres polítics en son conscients i tenen por de que una vegada ens haguem fet ingobernables per a Espanya ja sigui molt dificil de tornar-nos a tancar al corral per ser controalts per la República. Em dona la sensació de que s’estimen més una Catalunya gobernable sotmesa a Espanya abans que una Catalunya anàrquica i lliure.\nUs imagineu que trobessim la manera de que l’estat espanyol no puguès espiar les nostres comunicacions ni puguès dexifrar el contingut dels nostres sistemes informàtics?\nUs imagineu que trobessim la manera de que l’estat espanyol no puguès saber ni quin patrimoni tenim ni quina renda i no tinguès accés al nostres comptes bancaris per robar-nos els diners?\nUs imagineu que trobessim la manera de que l’estat espanyol no puguès saber mai on som i per tant no ens pugès venir a dentenir? Que els presos polítics i els exhiliats pugessin tornar a Catalunya sense que l’estat espanyol els trobés?\nPer mi això seria preparar-nos per la confrontació intel·ligent. Es pot dir que seria molt dificil i segur que ho és. Però són dificultads tècniques i per tant requereixen solucions tècniques molt ben treballades. Per això no entenc que no hi estiguem treballant amb els nostres millors tècnics a temps compert. Per això no entenc que no estiguem fent ja diversos assaigs…. Potser m’equivoco, potser l’anxaneta va en aquesta direcció, potser el nou sistema d’identificació del CxR va per aquí.. però trobo a faltar proves amb noves criptomonedes, proves amb noves entitats bancaries…. Em temo que una gan part dels nostres polítics posen el fre de ma perque tenen por de l’anarquia.\n07.04.2021 | 00:03\nEspanya és violència, totalment d’acord. També és una societat maquillada de democràcia. I un estat que no compleix la seva paraula. Pactis el que pactis, amb la lletra petita tergiversarà el sentit de les paraules. No hi ha res a fer.\n07.04.2021 | 01:56\nCertament, un exemple de la fascinacio d’Espanya per la violencia es la seva “Fiesta Nacional”. El sacrifici sistematic, celebrat i tribal de sis bous, sis.\n07.04.2021 | 02:52\nCelebro que en comencem a parlar clarament. Perquè si no, qualsevol intent d’explicació de la situació nostra esdevindrà -com ja ho és- un pur sofisme.\nEspanya fa POR. POR és la paraula que no diem prou clarament.\nLa presó, els judicis, les multes, la confiscació del patrimoni… fan por a la majoria de polítics. Perquè, l’any 2017 van – i vam-creure ingènuament que Espanya hauria de negociar i Europa tutelaria la negociació. I que nosaltres podríem fer la independència sense morts.\nComprovat que no era així, una part de l’independentisme intenta creure i fer-nos creure que el “diàleg” produirà algun fruit (però l’ADN espanyol desmunta i desmuntarà aquesta ficció). I, mentrestant, l’altra part de l’independentisme parla de nebuloses confrontacions intel·ligents (i només aconsegueix defensar-se en tribunals de fora; que ja és força però no és prou).\nEl pitjor de tot, però, és que no s’alien per dur a terme les dues estratègies. Ni ho intenten. S’esbatussen uns i altres amb la malícia impotent dels masovers -tots, masovers!- que creuen que l’amo és inabastable. I els més espantats són els més virulents.\nPer això cal parlar molt més clarament de la POR. I de la violència espanyola. Mirar la realitat a la cara, que només així -potser- ens aclarirem.\nPerquè la culpa és d’Espanya, però el problema és nostre.\nI la por és comprensible però no ens la podem permetre.\n07.04.2021 | 03:34\nExcel.lent l article del Professor Cotarelo d avui al seu blog.\n07.04.2021 | 05:43\nPer a ser independent ens ho hem de creure i actuar com a tals. On tenim el compte corrent. A quines botigues anem a comprar. Quines companyies de serveis, energia o comunicació fem servir. La “mort” de l’estat espanyol als Països Catalans serà “a death by a thousand paper cuts”. Quan cadascú de naltros faci servir el seu petit full de paper.\nEn Joan Ramon Gomà (23:32) parla de fer-nos ingovernables. De criptomonedes i de bancs. Fem-nos ingovernables amb petites accions dia a dia. Criptomoneda, hi ha el croat i d’altres. La criptomoneda no paga imposts fins que no es passa a euros. Bancs, enguany ha d’obrir 11onze, i hi ha banca ètica i dotzenes de bancs simplement no espanyols. Aneu al web del Consell per la República i mireu on podeu fer servir la identitat digital. No sé si res d’això servirà per a res d’aquí uns anys o d’aquí uns mesos. O què acabarà fent-se fonedís com el tsunami. Hi ha coses movent-se… Death by a thousand, or 11 million, paper cuts.\n07.04.2021 | 05:56\nSi no estic malament informat, el estat español fà mes de 300 anys que utilitza la violència amb els catalans,dit això el problema el tenim nosaltres o alguns de nosaltres que pensen que amb la paraula el carceller et donarà la llibertad. Hem de tornar als carrers si volem ser-hi una naciò I tenir clar que mai es pot dialogar amb qui no vol fer-ho. Esteu disposats???\nEspanya ens roba i ens pega.\nJo ja només crec en Urquinaona.\n07.04.2021 | 07:25\nLa violència, Espanya, mai ha deixat de fer-la servir contra els Països Catalans, un primer pas per temperar-la seria fer ingovernable Espanya, això amb l ‘actual correlació de forces al parlament espanyol és ben fàcil. Hi falta la voluntat política de fer-ho.\nSi el que volien era odi, el tenen tot. Ells necessiten la violència, perquè no són capaços d’entendre res més que això, i és per això que és l’únic “raonament” que han pogut utilitzar davant de la discrepància de qui no aguantava més la seva estúpida política colonial. Lluny d’entendre la lliçó, continuen maltractant la darrera colònia que els manté en un nivell semblant a l’europeu gràcies a un espoli constant, i continua exercint la seva violència i la seva estupidesa sense límit. La pena és que encara existeixin els estúpids d’aquí que prefereixen acotar el cap abans d’enfrontar-s’hi i acabar amb aquesta darrera mostra d’esclavisme del segle XXI.\nJo diria Vicent, més que EspaÑa fa servir la violència i mai compleix els pactes, jo diria que SÓN els governs EspaÑols violents, com l’últim exemple el 155; malgrat aquesta realitat, aquest govern violents, com bé sap Sr. Vicent i col-laborant/apalancant partits que reben aquesta repressió i de retruc el poble; malgrat les realitats d’aquest 300 anys que portem de repressió, falsedats, espoli, per part dels governs d’espaÑa, es veu que no em tenim prou per adonar-nos d’aquesta realitat, malgrat hi hagin historiadors en front de partits\n07.04.2021 | 08:13\nSenyors, estic d’acord en que la violència és implícita en l’ADN castellà “espanyol”, el meu record i reconeixement al Arcadi Oliveres i als lluitadors no violents. Però si mirem la realitat i una que recordo és la fi d’ETA, castellà no va voler reconèixer mai els bascos ni hi va reconèixer cap negociació, tots els esforços de la mediació internacional van fracassar i encara ara, castellà i els seus mitjans parlen d’haver derrotat als terroristes, que al cap i a la fi no ho eren més que ells, però amb la diferència que o ho feien legalment o els GAL, que varen ser enxampats amb quatre dies i amb reconeixements del poder, varen ser alliverats i amb bones pagues, n’estic segur. Per tant no volent negociar, es van estalviar de tenir que alliberar presos bascos que només havien exercit la mateixa violència que ells mateixos o menor, però al altre bàndol. Em vull referir a que són tan ipocritas i mentiders que no han reconegut mai una derrota ni han tingut pietat del enemic ni han acomplert pràcticament cap compromís que no els beneficiï amb escreix. Són violents per naturalesa mentiders i traïdors, tots els seus montatges es mouen per aquestes grans “virtuts” i “como el fallo de Morón, són plumas y cacareando”\n07.04.2021 | 08:48\n“la renúncia a la violència en cap cas no pot significar l’acceptació dòcil i permanent de la submissió” Un acabament impecable en l’editorial d’avui de Partal.\nON ÉS LA VOLUNTAT DE VICTÒRIA?\nHe de dir que en la meva joventut els valors pacifistes de l’Arcadi Oliveres els veiem poc menys que col·laboracionistes del règim. Eren temps que la lluita armada tenia molts adeptes entre la joventut.\nAra valoro la seva crítica al capitalisme i a la violència estructural. Llegir avui els seus escrits o escoltar els seus discursos és del tot necessari perquè la societat i l’independentisme hem caigut sota la llosa de la banalització de la violència per la por. No ens podem acostumar a viure així perquè ens lamina la consciència de la necessitat de fer front a l’Estat assassí.\nI la prova més evident és que, cercant com Diògenes, avui no trobem cap català que tingui la voluntat de victòria. La classe política sublima l’embat contra l’Estat amb la dialèctica entre estratègies per constituir un govern autonòmic buit de poder.\nPerò el que ja és el súmmum del mal que fa la violència de l’Estat, és la utilització que se’n fa per part de l’independentisme autonòmic contra l’independentisme rupturista. Això no ha fet més que començar. Ja tenim el precedent de Torra a qui se li va treure l’escó de diputat aprofitant la pura repressió.\nSalvant distàncies històriques, em recorda l’enfrontament fratricida els anys 60-70 a Irlanda del Nord entre l’IRA autèntica i els “provos”, mentre l’exèrcit anglès no discriminava pas la repressió contra tots dos combatents… La gran diferència és que les dues organitzacions li feien front.\nAquí l’independentisme (institucional i ciutadà) només pensa en què haurà de renunciar quan li estrenyin més el llaç… Som on som.\nUn possible pacte ERC-Comuns, i sobre tot ERC-Comuns-PSC, no s’explicitaria fins després del SÍ de Junts a l’Aragonès, quan seria massa tard. En tot cas caldria forçar que passin coses abans, que ho podrien explicitar oer la porta petita, i la crisi de la Mesa en podria ser una, però, com no diuen els oracles, podrien passar-ne d’altres. Si Junts aprofita els esdeveniments veritablement per a fer possible el salt, ens trobarà a milions de catalans al darrere.\nM’adherisc al comentari d’ANNA CASACUBERTA. En poques paraules, dóna en el clau. Mentre, entre nosaltres, continuem discutint que si llebrers o conillers. Som un matrimoni a la força, malcasat, amb Espanya. Una injustícia total, el fet dels presoners i exiliats. A manca de raó, només coneix la força. És la demostració del seu complexe d’inferioritat. Ens provoca a l’odi. És eixe l’Espanya que vos enamora, espanyols? La que ens voleu embutir? ¿”Donde habrá un espíritu valiente…?”\nFins i tot per a ser violents, i cal subvenció. Per a fer una guerra fan falta diners teus o de mecenes.\nQue tenen molts diners els violents?\nQue tenen molts estalvis els mecenes. Pot ser si? Mentres utilitzin aquest sistema en el també estem com a esclaus estem participant.\nEl enfonsament del sistema (segona part de la crisi Covid-19) serà el moment de la nova societat millor del nou sistema, ara si tinguen present que una part de nosaltres també formen part de l’antic regim.\nDiu l’editorial que Europa pot “paralitzar el búnquer central del poder espanyol i impedir que continue” la violència contra els catalans. Però no crec que Europa ens ajudi mentre els independentistes ens barallem uns contra altres. I si ens arribem a posar d’acord i esdevenim una amenaça creïble per la unitat de la seva Espanya, abans abandonaran les institucions europees que accedir a la nostra independència. Per això tenen a Vox, i per a això l’engreixen.\n07.04.2021 | 10:20\nAi! Si només fos la violència d’Estat es podria veure fàcilment com una taca.\nNo vull perdre de vista la violència més enllà de l’Estat titella d’uns poders superiors que tots coneixem i no podem posar de manifest.\nCal tenir present la piràmide de poders fins arribar al PODER?\nI jo a cada cantonada trobo por que alimenta el PODER pel terrorisme d’aquest PODER que queda lluny de casa\ntot i que els seus tentacles es mostren cada dia a la tv i a la ràdio.\nI avui no parlo de la violència de cada individu de la qual ens hauríem de curar si no volem ser copartícips de la violència d’ESTAT.\nEls catalans hem d’atacar la viscera mes sensible dels espanyols. I la seva viscera mes sensible es la cartera.\nTotalment d’acord Vicent, fins que noreconeguem el GENOCIDI que estem patint de part de l’Estat Espanyo, i parlem obertament d’aquest GENOCIDI, no ens em podrem desfer ni molt menys aturar-lo.\nSubscric i aplaudeixo l’excel·lent comentari del Sr. Jaume Vall (23:06). Tot el que diu el Sr. Partal (i cada paraula és una veritat com una catedral) fa més absurd l’acord ERC-CUP d’aguantar dos anys fins donar el diàleg per fracassat. Per tots els déus de l’Olimp! Qui no veu ja ara que el diàleg (que no ha passat de ser un mer enunciat) ja fa mesos que ha fracassat, és perquè no ho vol veure. I que fins i tot la CUP s’ho empassi és tan trist com desconcertant.\nL’Imperi Britànic tenia a l’Índia el monopoli de la sal que obligava tots els consumidors indis, inclosos els més pobres, a pagar un impost sobre la sal i els prohibia recollir-la ells mateixos. La sal era un producte de vital importància i elevadíssima demanda per a la conservació de carn i altres aliments, degut a l’escassetat de mecanismes de refrigeració. Quan Gandhi va arribar el 6 d’abril de 1930 a la costa de l’Oceà Índic, després de recórrer 300 km a peu, i recull una mica d’aigua per fer sal, explota una bomba entre la població que duria aquell acte simbòlic de desobediència civil a la independència del país, sense que els britànics poguessin aturar el procés malgrat la repressió i els més de 60.000 empresonats per fer sal de manera “il·legal”. La marxa de la sal no va ser l’única forma de lluita no violenta contra els colonitzadors britànics. Campanyes de no cooperació, dimissió de càrrecs públics, l’abandonament de les escoles, vagues de fam, mobilitzacions, ocupació dels carrers, … Que l’estat espanyol és violent amb els catalans dissidents amb la “unidad de la Patria” i que aquesta violència no té límits en el temps, ni en la qualitat, ni en la magnitud ja no hi ha ningú que ho dubti. La pregunta que ens hauríem de fer els catalans és: quina és la nostra sal?\n“La Revolució Russa no va esclatar finalment perquè cent vuitanta milions de pagesos s’alcessin contra el tzar, sinó perquè un grapat de comunistes es van situar al lloc adequat al moment adequat. El 1917, en un moment en que les classes alta i mitjana russes estaven constituïdes per tres milions de persones pel cap baix, el Partit Comunista tenia només 23.000 afiliats. Tot i així, els comunistes van aconseguir el control de l’immens imperi rus perquè es van organitzar bé.”\nYaval Noah Harari (Historiador)\nAquesta és la lliçó que hem d’extreure de la història: no guanyen els que tenen una majoria incontestable (l’excusa d’ERC per l’immobilisme), sinó els més intel·ligents i els millor organitzats.\nPrefereixo mil vegades editorials realistes com aquest d’avui, que no pas els ensucrats somiadors que ens volen fer creure que Espanya ja és un tren en caiguda lliure sense frens.\nEspanya té uns frens potentissims adaptats al seu estil en la seva constitució feixista del 78. Qualsevol país europeu ens dirà sempre que les constitucions s’han de respectar (SEMPRE) perquè són expressió de la voluntat majoritària de les nacions democràtiques.\nPerò no sabem o no volem argumentar que Espanya i la seva constitució no són democràtiques i, amb això, mai (MAI) Europa ens donarà la raó. Divisions caïnites a part.\nLa democràcia d’Espanya es basa en la violència demoníaca i el control militar, cultural i econòmic de la nostra pàtria colonitzada des de fa tres o quatre segles.\nAquesta constitució que està aguantant ELLA SOLA la falta de drets fonamentals. No necessita ni els Borbons per mantenir les arbitrarietats que ens cauen a sobre cada dia, va ser aprovada en ple franquisme sense cap garantia democràtica donat que votar “NO” era tant com acceptar el règim ultrafeixista d’Arias Navarro.\nAra unes paraules de Manuel Azaña president de la República Espanyola que dedico a tots aquells que estan entestats a contribuir a la governabilitat d’Espanya sense confrontació (Comuns i ERC)\n“És una ley de la historia de España la necesidad de bombardear Barcelona cada cinquenta años.\nEl sistema de Felipe V era injusto y duro pero sólido y cómodo. Ha durado para dos siglos.\nY si esas gentes de Cataluña van a descuartizar España, prefiero a Franco. Con Franco ya nos entenderiamos nosotros o nuestros hijos. No hay más que una nación: ESPAÑA!!\nAntes que consentir campañas nacionalistas que nos lleven a desmembraciones, cederia el paso a Franco”\nSr Partal Ñ sempre ha anat contra Catalunya. Amb el franquisme s’accentuà. Amb la Constitución del 78 es va emmascarar i ara des dels fets del 2017 s’ha agreujat i no volen dessescalar-ho ni togats ni Gobiernos (siguin del color que siguin) SEMPRE ACTUEN IGUAL.\nNo canviaran hi ho sabem.\nPer això opino com la Sra. Anna Casacuberta.\nER encara parla i diu “CREURE” en la taula de diàleg i/o la bilateralitat, cosa que penso li serveix per amagar la seva ‘manca’ de creença en la independència del PAÍS.\nSr. Partal molt encertat. Potser ara la seva classificació de l’independentisme hauria de ser entre els que tenen por i accepten la submissió i els que no.\nAixò em porta a pensar que la proposta de confrontació intel.ligent que deia Cuevillas no era tant descabellada. Conscients que la violència contra els independentistes (i de retruc contra els catalans) no s’aturarà haurem de buscar formes de confrontació que ens beneficiïn en alguna cosa, no tants sols simbòlicament. I per això hem de parlar-ne obertament.\nPer aquest mateix motiu Junts no ha de quedar fora del govern, dons reduiria les possibilitats de confrontació les deixaria en mans de l’independentisme que té por.\n07.04.2021 | 12:34\nSi, la violència és palpable, una raó més per fugir d’Espanya. Ja que els partits polítics no diuen clarament com arribar a la independència , podríem ser els lectors que proposéssim idees per arribar-hi. Molts critiquem o critiquen la via ERC, ningú diu res sobre la via de JxC i no és clara, la CUP no conec com vol arribar-hi. Suposo que ens cal el soport d’altres països i de la UE. I també haruíem de parlar de la independència dels països catalans si volem que la nostra cultura, la democràcia i l’economia no s’estavellés juntament amb la nostra gent.\nTotalment d’acord amb l’Oriol Reig. ÉSSER INDEPENDENTISTA TÉ CONSEQÜÈNCIES. N’ha de tindre!! En el meu cas les té per Movistar (negatives) i per Endesa (negatives) i per Caixa Guissona (positives) i per l’Agència Tributària de Catalunya (positives) i un etcètera ben llarg. El que passa és que força ‘indepe’ fake, així com molt -moltíssim- d’esquerres fake (són els que més criden, els que més divideixen). Marejar perdius i hienes dogmàtiques quan som tristament una colònia, quin sentit té??\n07.04.2021 | 13:38\nEl problema no és la violència espanyola. El problema és la nostra por. Ja ho han dit altres comentaris que subscric.\nPerò hi ha un’altra questió: no hem sabut i no sabem vendre a l’estranger (i especialment a Europa) tot el que hem patit i estem patint i, probablement, encara patirem.\nUs explico el que está passant a Italia, des de fa alguns mesos:\nUn noi egipcià, Patrick George Zaki, va anar a estudiar a la Universitat de Bologna. Estava inscrit a un master (Gemma) sobre les diferències de genere. Es un activista pels drets humans, col.laborador dell’ EIPR (egyptian initiative for personal rights), i va participar activament en la campanya presidencial de Khaled Ali – opositor del president actual al-Sisi.\nAquest noi/estudiant de Bologna va ser detingut el 7 de febrer del 2020 a l’aeroport d’El Caire. Tornava a casa per veure la familia i la policia va aprofitar el moment. Està en règim de presò preventiva (sembla que ha sofert tortures i aillaments) i no se sap quan podrà quedar en llibertat perqué arbitrariament els jutges egipcis prorroguen el moment del judici o de la posada en llibertat.\nA Itàlia s’ha posat en marxa una campanya de denuncia per la defensa dels seus drets, que ha portat a intervencions institucionals (fins i tot del ministeri d’exteriors italià). I els reflectors están sempre encesos i amatents a qualsevol canvi sobre la seva situació personal i judicial.\nPobre noi, res a dir. Es mereix la nostra estima, lluita i solidaritat.\nLa pregunta es: perqué ningú a Italia o al mon, ha fet res per els nostres Jordis?\nQué passa amb totes les patums, periodistes catalans que teniu contactes a fora, professors universitaris catalans que teniu contactes a fora, economistes catalans que teniu contactes a fora….etc., etc, etc.….?\nQué passa? Perqué no sabeu/podeu vendre la moto? Us fa vergonya retratar-vos?\nJo visc a Italia però no conec a ningú “ben situat”. Els sostenidors italians (pocs, però en tenim) tampoc aconsegueixen abatre el mur del prejudici contra els “independentistes catalans”.\nI nosaltres ens llepem les ferides llegint els comunicats d’Amnesty com si fossin camamilla.\nPerò ningú sap que Amnesty diu el que diu sobre els nostres presos !!!\nEns hem d’organitzar millor. Internament, hem de començar a separar els que tenen por dels que no en tenen. I a l’exili estan fent una bona feina judicial.\nPerò sobretot hem/heu de saber organitzar una red d’informació/resistència a l’estranger que bloquegi qualsevol “fake” espanyol.\nS’ha de vendre la moto catalana. Ja!!!!!\nEiiiiiiiiiiiiii geeeeent No cal que us escalfeu tant el cap…que la vida són 4 dies home!\nSóc farigola-figaflor…Quan surt un nom nou a la política catalana….el primer que faig és fer el tafaner….qui és la seva parella\nFaig ressò del comentari de Joan Ramon Gomà. La resposta més efectiva a la violència espanyola és la ingovernabilitat. No deixa de ser una forma de resistència, més o menys passiva. Una rehabilitació darrere una altra, una substitució darrere una altra, unes eleccions darrere unes altres, una cançó ininterrompuda de desobediència. No sols seria insostenible per Espanya, sinò possiblement per Europa.\nUn sector de votants d’ER i tot el PdCat es posarien les mans al cap i esclatarien en lamentacions, però els compromesos amb la independència aprofitarien l’avinentesa per sortir al carrer.\nComentaristes que diuen veritats:\nPEP AGULLÓ.- “No hi ha (o no es veu), per part de cap politic català, voluntat de victòria”. I afegeixo jo: No n’hi pot haver perquè tampoc no puc veure en ells voluntat de confrontació, és a dir, de lluita.\nI no pot haver voluntat de lluita perquè, com denuncien NÚRIA CASTELLS i Mª ÀNGELS FITA; estem dominats per una por que fa temps ens hauríem d’haver empassat, si més no, per poder-nos mirar cada matí a l’espill sense avergonyir-nos. Una por que no es limita a la nostra classe política, sinó que s’estén també a nosaltres mateixos que, si no estiguéssim paralitzats per ella, ja hauríem assaltat les presons per alliberar els nostres presos, o hauríem bastit fa temps una organització clandestina de lluita, com diu JOAN RAMON GOMÀ.\nPer tot plegat, recomano al Sr. EMILI MIQUEL que no esperi de la societat catalana quelcom ni remotament similar a aquells homes i dones que feren triomfar la revolució a Rússia, perquè ells dedicaren a aquella causa la seva vida sencera, 24 hores al dia, durant 20 o 25 anys, repartits entre la forca, la presó, la deportació i l’exili.\nI encara estic esperant que algun dels nostres representants a Europa expliqui clarament en seu parlamentària que no som uns espanyols rics i insolidaris que volem separar-nos d’Espanya per pur egoïsme, sinó una minoría nacional incorporada a Espanya per la força de les armes, militarment ocupada, secularment espoliada en el fruit del nostre treball, i en procés de liquidació per forçada assimilacio lingüística i cultural.\nQuè collons esperen per dir que el nostre conflicte amb Espanya va de tot això i no d’un referèndum il.legal segons la Constitució espanyola ? Com redéu ens han d’entendre si patint el càncer d’Espanya els expliquem que tenim un refredat ?\nEn resum us diré que la conclusió a que arribo és que semblem ser l’únic poble del món que no creiem que valgui la pena pagar el preu de la llibertat, per la qual cosa crec que aquesta no s’ha fet per a nosaltres.\nPerdoneu, però no tinc un missatge millor que oferir-vos, perquè tot el que havía de dir ja ho he dit reiteradament sense cap profit. I si malgrat tot i per un improbabilíssim miracle, Catalunya acabés sent independent, ja demanaré perdó a la congregació.\nNo sé si continuaré escribint a VW, però us confesso que cada dia en tinc menys ganes.\nA les 11,28, Salvador Aregall es (i ens) pregunta “quina és la nostra sal?”. La resposta es obvia: “la pela”. Tenim varies salines al nostre abast: Caixa de Guissona, Caixa d’enginyers, i d’altres. Peró ara n’està a punt de néixer un altra on crec que ens podrem fer la sal nosaltres mateixos: l’ 11ONZE.\nEn el fons de tot plegat hi ha un error majúscul, per a mi: l’acceptació més o menys clara, més o menys conscient, del relat de España. Ens hem cregut les seves mentides i tergiversacions, si no del tot, com a mínim en bona part. Per això hem oblidat i banalitzat la constant violència de l’estat España contra Catalunya i els catalans. És urgent dir i repetir que les atrocitats que España ha comés des del 2017 fins ara sóin gravíssimes i flagrants. No ens enganyem España no ha torturat ni assessinat als nostres presos per que no s’ha atrevit a fer-ho; per por a la reacció de la gent de Catalunya, i per por a la reacció internacional, que és el que els fa més mal a causa de les repercusions econòmiques que pot tenir i que acabarà tenint (les factures sempre acaben arribant…).\nLes violències que hem presenciat els darrers anys són molt gruixudes: un Parlament tancat i amordassat, un Govern legitim destituit i empresonat o a l’exili, milers de represaliats, uns presos sotmesos a l’arbriti de les decisions de jutges que imcompleixen les lleis i reglaments penitenciaris vigents, la justícia feta befa i tergiversada al màxim en benefici de tètrboles maniobres per a perseguir dissidents, etc. etc…. I contra això en molts casos no hem tingut ni l’esma de recorrer a la Justícia de España i de la UE en darrer però no unic terme. Només 3500 ciutadans vàrem gosar presentar una querella contra les decisions del TS, querella que s’ha perdut en els laberints de merda de la Justícia espanyola.\nNomés a través de la rebel·lió radical i la desobediència desafiant podrem fer que les coses toirnin al seu lloc, a Catalunya. A España, és clar i evident que ningú vol seguir aquest camí. I a Catalunya només uns quants…Mostra del que dic és la critica ferotge a la pancarta del president Torra, quan ha sigut quelcom que ha incomodat molt a España fins el punt que l’ha obligat a ensenyar un cop més les vergonyes inhabilitant-lo, i que de cara a la opinió internacional és un suma i segueix, un clau més al taut del seu ja escàs prestigi i credibilitat. No, siguem seriosos el president Torra tenia tota la raó: la JEC no és ni era ningú per donar-li cap ordre. No ha servit de res? Segur? Ha servit d’alguna cosa no investir Puigdemont? Tornem a tenir tots les poders que teníem? Sí?\n“ÉS LA VIOLÈNCIA ESPANYOLA ALLÒ QUE PARADOXALMENT, IL·LUMINA EL CAMÍ”\nÉs la “Paradoxa del Vicent” allò que paradoxalment fa creure a la gent de bona fe que els unionistes son independentistes reformistes, mentre deslegitimitza als independentistes rupturistes que paradoxalment son els que volen acabar amb la violència espanyola, il·luminant el camí de la separació d’Espanya.\nEls que creen desconcert ja no sé qui són. Se molt be qui no són. No son els independentistes autèntics que sempre han lluitat contra la violència espanyola. Ha quedat clar?\nQuan al setembre del 2017 es va suspendre la declaració d’independència es va fer per por a una violència extrema. Va ser el gran error que Puigdemont ha reconegut. Amb por no es pot fer la independència. L’independentisme ha d’assumir amb valentia que lluita contra un estat violent i que el responsable dels ferits i fins i tot morts no serà mai l’independentisme sinó qui exerceix la violència. I efectivament d’això no se’n parla i ja era hora poder llegir un editorial que presente el panorama que tenim davant.\nLa Editorial es excelente. La violencia solo la puede ejercer el que tiene el poder sea para justicia o injusticia. Y también sea callando u otorgando.\nCulpo a Europa de la situación de Catalunya y también de España, como no?.\nMe refiero a algo que yo no viví, y faltaban cuatro años para que yo naciera.\nTantos años como 91han pasado cuando el 27 de marzo de 1930 en el restaurante Patria de Barcelona alguien dijo:\n“Que concebía España con una Cataluña gobernada por las instituciones que quiera darse mediante la manifestación libre de su propia voluntad.\nUnión libre de iguales con el mismo rango, para así vivir en paz, dentro del mundo hispano que nos es común y que no es menospreciable.”\nY he de deciros también que si algún dominara en Cataluña otra voluntad y resolviera ella remar sola en su navío, sería justo el permitirlo y nuestro deber consistiría en dejaros en paz, con el menor perjuicio posible para unos y para otros, y desearos buena suerte, hasta que cicatrizara la herida pudiésemos establecer al menos relaciones de buenos vecinos”.\nTanto la Editorial como lo que se dijo a los catalanes en dicho restaurante en 1930 son buenas razones e intenciones.\nEl problema lo tiene España y Catalunya. Pero el problema es muy anterior a 1930 y es internacional, y de esa forma fue considerado.\nTantos años desde 1630 y muchos más añadidos. Me hacen pensar por mal pensar:\nTienen solo Catalunya y España la responsabilidad de solución de un problema que la historia muestra que es intencional?.\nPor qué no se resolvió antaño?.\nLa Unión Europea está obligada a no cometer los mismos errores de antaño de comodidad e intereses. Si es que quiere superar, con su Unión, los viejos conflictos europeos. Y según creo, si no me equivoco, dar el ejemplo a los Estados Unidos de América.\nNO SOY IRESPETUSO. Como yo muchos estamos cansados y decepcionados. Otros en prisión. Y otros que si la Unión Europea no lo evita lo estarán.


Històries de Barcelona. Bdebarna : 1 historia amb bon final\nLletraferit - 27/08/2007 16:27\nMarc, ¿hi ha un fantasma i l'estimeu?\n-Lia- - 03/09/2007 22:18\nEnhorabona per la història que heu passat en aquesta casa, i sobretot per la nena que espereu.\npoli - 03/09/2007 23:25\nDe bon segur la vostra filla, tindrà tot el vostre amor. Com diu la Lia felicitats, i pau al fantasma que heu arribat a estimar.


Per què es tan important d’aïllar-se durant catorze dies?\nDurant la presentació de l’anomenada ‘operació setembre‘ ahir, el president Quim Torra va tornar a remarcar la importància de l’aïllament en la lluita contra la covid-19. I es va mostrar preocupat pels qui no complien aquesta mesura. Va esmentar una enquesta feta a l’àrea sanitària Metropolitana Nord segons la qual un 13% dels afectats no complien l’aïllament que els demanaven als centres de salut.\nAquest cap de setmana, el doctor Antoni Trilla, de l’Hospital Clínic, també remarcava que un dels factors que poden explicar aquest augment de casos és que hi ha gent que no fa l’aïllament perquè potser no pot o perquè no el vol fer. En una entrevista a RAC1 deia: ‘Per a unes persones això pot ser fàcil però per a unes altres és molt complex. I això implica tothom: rastrejadors per a trobar els contagiats i els contactes i mesures socials per a garantir que la gent pugui fer la quarantena, sobretot entre els més desfavorits.’\nUn dels principals problemes que es troben els sanitaris és que la gent no entén la importància de fer l’aïllament. Allò que més els costa és que ho entenguin els infectats de covid-19 que es troben bé, o bé els contactes que han de mantenir la quarantena malgrat no tenir cap símptoma. El protocol de Salut obliga tots els contactes estrets d’un positiu a mantenir la quarantena durant catorze dies. El personal sanitari és el responsable d’informar quan es pot sortir de l’aïllament, no pas el resultat de la prova PCR. La consellera de Salut, Alba Vergés, recordava en una conferència de premsa: ‘És molt important de diferenciar les proves d’allò que hem de fer.’\nConsells per als qui hagin d’aïllar-se pel coronavirus i per als familiar\nTal com explica Pere-Joan Cardona, expert en microbiologia, el període d’incubació de la covid-19 és d’un màxim de catorze dies. Per tant la PCR pot tardar catorze dies a ser positiva. Que una prova surti negativa en aquest període no vol dir que el pacient no s’hagi contagiat. Cardona recorda que en cas de ser un contacte, la mesura més important és fer l’aïllament durant catorze dies. ‘La PCR no guareix, no fa prevenció, és un instrument més per a detectar cadenes de transmissió’, diu.\nEls experts recorden que és molt important que aquest aïllament també el facin les persones amb qui es conviu. És igual si tenen símptomes de la malaltia o no: si no s’aïllen poden encomanar-la a algú de l’entorn més pròxim.\nLes dificultats de complir l’aïllament\nAntònia Raya, infermera del CAP Raval Nord de Barcelona, ens explicava en una entrevista a VilaWeb que no tots els pacients es poden aïllar: ‘Ara que la gent s’ha incorporat a la feina, ens trobem que no tothom té la possibilitat de fer aquest aïllament. Jo puc fer un aïllament perquè sóc funcionaria, demano la baixa, me la donen i em quedo a casa. Però hi ha gent que no té aquestes condicions. No poden demanar la baixa.’ Raya reclama que les institucions actuïn i vagin més enllà. ‘És una crisi de país i, com a tal, si volem que tot surti bé hauríem de moure moltes fitxes més enllà de la sanitat.’\nCertament, hi ha gent que si deixa d’anar a treballar perd la feina. O que necessita els diners per a comprar menjar per a la família o pagar la hipoteca. ‘Hi ha tanta i tanta gent a qui dius que ha de fer confinament i la resposta és que no pot… D’acord que cadascú té una part de responsabilitat, però també hauríem d’assumir la responsabilitat que tenim com a societat. Les empreses i segons quins negocis haurien de tenir una supervisió per assegurar que tothom pogués fer aquest confinament de catorze dies si el necessita’ s’exclama Raya.\nControlar l’aïllament o facilitar-lo?\nEn vista de la dificultat de fer complir l’aïllament, les institucions tenen dues opcions: fer més control dels qui l’han de complir o bé aplicar mesures per facilitar-lo, sigui amb ajudes econòmiques, sigui habilitant llocs on fer la quarantena.\nAl País Valencià s’ha optat per aplicar mesures coercitives. Fa setmanes que el govern ha començat a imposar sancions als qui no compleixen l’aïllament. La vulneració de la quarantena pels qui no hagin sortit positius en covid-19 però siguin contactes directes d’un positiu poden anar de 60 euros a 600. La multa pot pujar fins a 30.000 euros si l’incomplidor és un positiu de covid-19. I encara pot augmentar i passar a ser una multa molt greu si algú ha fet la prova PCR, ha sortit positiva i incompleix reiteradament l’aïllament domiciliari. En aquest cas la sanció pot arribar a 60.000 euros.\nPrecisament ahir es va fer públic que una dona d’Albal (Horta Sud) havia estat sancionada perquè no feia la quarantena. Mentre esperava el resultat de la prova PCR, va continuar anant a treballar. El consistori ho va saber perquè quan el centre sanitari la va voler informar del resultat positiu de la prova li van dir que no era a casa. Finalment la policia local va anar a casa seva per advertir-la. El batlle del municipi ha penjat un vídeo advertint tota la població: ‘Aquesta actitud irresponsable que atempta contra la salut pública comporta una multa exemplar que oscil·larà entre 3.000 i 60.000 euros.’\nUna mesura per a afavorir la quarantena seria el subsidi per la conciliació familiar. El president de la Generalitat de Catalunya ahir va reiterar que s’ha de fer possible la conciliació familiar, quan pares i mares tinguin un fill o filla a casa perquè hagi estat contagiat o en contacte amb algun malalt de covid-19. Torra va instar el govern espanyol a regular immediatament el subsidi de conciliació familiar: ‘És increïble que faltin tres setmanes per a tornar a l’escola i no s’hagi regulat. Demanem a l’estat que faci d’estat’.\nTorra va avançar que, igualment, ja havia reclamat al vice-president, Pere Aragonès, que estudiés la possibilitat de preparar una alternativa. El govern sospesa la implantació d’un subsidi propi per a les famílies que no puguin anar a treballar perquè tenen fills a casa per una eventual quarantena: ‘Farem tant com sigui perquè els ciutadans estiguin tranquils, farem la despesa que calgui i el dèficit que calgui’, va emfasitzar Torra.\nPer una altra banda, el govern de les Illes ha reobert l’hotel Palma Bay per a pacients positius lleus de la covid-19 i els seus contactes estrets que no poden garantir l’aïllament a casa. A Menorca, Eivissa i Formentera també hi ha hotels habilitats per a aquesta finalitat. A Catalunya, d’hotels com aquests n’hi va haver d’oberts en el moment més complicat de la pandèmia, però ara són tancats.\nA les Illes es va anunciar que s’ingressarien als hospitals aquells qui tinguessin el virus i no complissin el període d’aïllament a casa. Carlos Raduán, coordinador de la central dedicada a la covid-19, diu que han pres aquesta decisió per no posar en risc els altres ciutadans: ‘Que no es vulguin prendre les mesures d’aïllament és un problema de salut pública; per això, en cas d’incompliment, enviam una notificació a Salut Pública per trobar aquest cas i ingressar-lo.’\nMalgrat tot Raduán diu que la majoria de casos que segueixen sí que compleixen l’aïllament. Per controlar-ho es fa un seguiment via telefònica, en què vigilen que es compleixin correctament les mesures de seguretat.\nPer una altra banda, a Catalunya Torra ha anunciat una mesura perquè els ciutadans prenguin consciència de la importància de l’aïllament. Ben aviat, tots aquells a qui hagin fet una prova de detecció del coronavirus hauran de signar una declaració d’autoresponsabilitat de compromís d’aïllament. Tanmateix, el secretari de Salut pública, Josep Maria Argimon, ha dit que no serà una mesura obligatòria. ‘Si no la volen signar, els faran la prova igualment’, ha dit.


L’esport català atura les competicions durant 15 dies per ajudar a contenir els brots del coronavirus - El Cargol l El setmanari del Penedès\n14 Octubre, 2020, 09:50\nL’esport català atura les competicions durant 15 dies per ajudar a contenir els brots del coronavirus\nEl pròxim cap de setmana s’aturaran totes les competicions d’àmbit català. Així ho confirmarà avui el PROCICAT com a mesura dins les restriccions severes que prepara el govern català per contenir els brots de coronavirus dels darrers dies. Les mesures entrarien en vigor abans del cap de setmana, però les federacions catalanes ja assumeixen el seu compromís de reduir les competicions per contribuir a aturar la mobilitat durant els caps de setmana a tot Catalunya.\nTotes les competicions de l’esport d’àmbit català, federades, escolars o privades, quedaran ajornades durant dos caps de setmana. Els entrenaments es podran seguir fent amb normalitat i aplicant les mesures i protocols de seguretat establerts. Les federacions esportives estan desenvolupant totes les competicions sense incidències, complint els protocols de Salut i la Secretaria General de l’Esport de la Generalitat de Catalunya\nEn una reunió de la UFEC i totes les federacions esportives catalanes amb el Secretari General de l’Esport, Gerard Figueras, es va explicar que “l’empitjorament de les dades de contagis es produeix perquè els caps de setmana hi ha una mobilitat familiar fora dels municipis que incrementa molt el risc”, ha dit Figueras. Aquesta decisió no afectaria els entrenaments, ni els usuaris de les instal·lacions esportives ni dels gimnasos, i farà posposar competicions federades, escolars o privades de qualsevol categoria en l’àmbit català. Aquestes competicions ja previstes s’hauran de recol·locar al calendari\n“Som conscients de la situació que estem vivim i ho acceptem amb resignació”, ha assegurat Gerard Esteva, president de la UFEC. “Però hem de deixar clar i ser contundents que l’esport no és el problema. Hem tingut casos, però hem actuant per garantir la traçabilitat i aplicat tots els protocols amb la Secretaria General de l’Esport i de l’Activitat Física i Salut”, afegeix Esteva.\nLes mesures no afectaran l’esport professional ni les competicions dins el calendari estatal o internacional. Les federacions esportives catalanes demanen que l’aturada sigui només de dos caps de setmana, tal com s’ha plantejat, i que es pugui retornar a l’activitat. “Si en 15 dies no ha millorat la corba, hauríem de poder obrir la competició federativa. Demanem que, si no és el cas, que es pugui excepcionar la pràctica esportiva federada per garantir la normalitat esportiva al país”, reblava Gerard Esteva.


Registra o transfereix un domini .barcelona\nFantàstic! Pots registrar o transferir el domini.\nPreus per al registre o transferència d'un domini per un any. No busquis la lletra petita, no n'hi ha.\nRegistra el teu domini per només 25,79$\n- .cat .com .es .net .org .info .eu .com.es .biz .cc .name .nom.es .org.es .gob.es .edu.es .tv .mobi .ws .xxx .barcelona\n(Registre d 'un domini per un any i et regalem el hosting GRATIS)\n1GB de disc\n1 Comptes de correu (1 GB)\n2 Àlies de correu\n2 Llistes de distribució\nCorreu IMAP amb webmail\nCòpies de seguretat gratis\nIP espanyola, millora el SEO\nTecnologia HTTP2 i FPM\nVersions PHP: 5.6, 7.0 i 7.2\nMira tot el que inclou el teu domini\nTot el que necessites per gestionar els teus dominis de manera fàcil i lliure de preocupacions. Entre el nostre suport, descomptes i autorenovació, presentem una plataforma veritablement útil per als teus dominis.\nSuport gratuït 24x7\nEl nostre equip tècnic està disposat a ajudar-te en el que necessitis. Ets important per a nosaltres i et cuidarem.\nRenovar el domini ja no serà un problema. Oblida't, el nostre servei d'autorenovació renovarà el domini per tu quan toqui.\nGestió de DNS gratis\nPodràs utilitzar el teu nom de domini amb total llibertat. Activa el nostre servei de DNS gratis i gestiona els teus propis DNS.\nPanell de gestió gratuït\nTindràs un panell per poder gestionar el teu domini, els contactes, renovacions, DNS ... Tot et resultarà molt fàcil amb el nostre panell de control.\nTots els nostres clients tenen el millor preu en els dominis. Si encara no ets client, aprofita i aconsegueix els millors preus en registres i renovacions.\nDisposaràs dels millors certificats SSL o TLS i al millor preu del mercat. Amb instal·lació automàtica en 1 sol clic.\nNomés necessitaràs 1 minut per tenir el teu web Gratis\nTria un color, selecciona una foto i modifica els texts, en menys d' 1 minut tindràs la teva web.\nSW EasyWeb és un software gratuït sense publicitat, per generar webs d'una forma ràpida i fàcil per a qualsevol usuari, amb una aparença professional i adaptada a tots els dispositius.\nSelecciona el color que més t'agradi, prova diferents combinacions\nBusca una imatge que t'identifiqui, centenars d'opcions per poder triar\nModificar texts web\nModifica tots el texts de la web per adaptar-los a les teves necessitats\nAprofita una oferta exclusiva i activa el teu Hosting gratuït!\nSi tens el domini .barcelona amb SW Hosting pots gaudir d'un pla de hosting gratis i de màxima qualitat. Aprofita aquesta oferta exclusiva i activa el teu en registrar o transferir un domini.\n1GB de disc SSD\nTot per a tu, 1GB d'espai de disc per guardar la teva web, les teves bases de dades o el que necessitis.\nPer què limitar el teu projecte? Tens tot el tràfic que necessitis per a la teva web i sense cost addicional.\nPerquè puguis pujar les teves dades i actualitzar el contingut de la teva web quan vulguis.\n1 compte de correu\nEl teu correu amb 1GB d'espai de bústia garantit i adicionalment dos àlies gratis inclosos.\nPodràs tenir 1 base de dades MySQL (MariaDB) per poder tenir una web molt més professional.\nAplicacions en 1 clic\nInstal·la un Wordpress o Prestashop simplement prement 1 botó. No cal fer res més.\nA més podràs instal·lar aplicacions en un sol clic\nWordpress et permet crear la teva pròpia pàgina web o blog de forma molt senzilla. És una de les eines més populars, per la seva facilitat d'ús i la gran quantitat de plantilles disponibles per a la teva web.\nVols muntar una botiga online?, no ho pensis dues vegades. PrestaShop és una aplicació de comerç en línia que et permet gestionar una botiga des de la teva web. Instal·la'l en un sol clic i comença a vendre.\nQuè inclou el nostre Hosting Gratis?\nAquí tens 9 motius que fan que el nostre Hosting Gratis sigui el millor del món. Sense cap mena de dubte!\nUn complet assistent, disponible al nostre panell de control SW Panel, que et permetrà migrar, amb total senzillesa, tot el contingut que tinguis en el teu antic proveïdor.\nComença amb el pla gratuït i creix amb nosaltres. El teu projecte creix?, el teu pla també. Fins a arribar a un Hosting il·limitat. Ah, i sense permanència ni obligacions.\nTecnologia HTTP i FPM\nHTTP2 permet la descàrrega dels components de la teva pàgina web en paral·lel. FPM optimitza les teves webs i augmentar la velocitat de càrrega. La teva web molt més ràpida.\nHTTPS per al teu hosting\nLa teva seguretat és el primer. Aconsegueix la confiança dels teus clients i de Google. Els millors preus en certificats SSL perquè les teves dades estiguin segures.\nCorreu IMAP i webmail\nPodràs utilitzar el correu al teu mòbil i ordinador i tenir les dades sincronitzades. A més, disposaràs d'un webmail accessible des de qualsevol dispositiu.\nActiva i configura totes les proteccions i les teves pròpies regles d'antispam per al teu correu de forma fàcil i intuïtiva. Gestiona les teves llistes blanques i llistes negres.\nIP local i millor SEO\nA més d'utilitzar tecnologia d'optimització per a la teva web, comptem amb 2 moderns centres de dades a Espanya. Ideal per millorar la teva posició a Google.\nCada dia farem còpia de totes les dades de la teva web, i podràs recuperar-les amb un històric de fins a 15 dies. La seguretat de les teves dades és important per a nosaltres.\nProtegit contra hackers, no tinguis cap por\nHauràs vist publicitat i notícies que et posen els pèls de punta sobre la Seguretat a Internet. Segur que has sentit la frase "els hackers mai dormen". Estigues tranquil, no passa res, SW Hosting et protegeix. Les teves dades estan segures.\nTots els nostres plans de hosting inclouen, totalment gratis, la millor seguretat del mercat. Una capa de Firewalls de seguretat avançada intel·ligent a nivell d'aplicació (capa 7) totalment gestionat per SW Hosting, que bloqueja virus, exploits, atacs d'injecció SQL, atacs DDoS i molt més!\nAfegeix un certificat SSL al millor preu\nPer només 7,95€ a l'any tindràs el teu certificat SSL Comodo. Activa HTTPS durant l'alta del teu Hosting Gratis i els navegadors detectaran la teva web com a segura, millorant així el posicionament a Google.\nNo deixis que els navegadors marquin la teva web com a "No segura" i perdis visites i clients. Transmet confiança als teus visitants web. Protegeix la teva web.\nSom registradors acreditats de l'organització internacional de dominis ICANN.\nPodré instal·lar Wordpress o Prestashop al meu web hosting?\nSí, pots instal·lar Wordpress o Prestashop al teu web hosting Linux en un sol clic. Durant el procés d'activació del teu hosting, podràs activar Wordpress o Prestashop i, en menys d'1 minut, el tindràs instal·lat i llest per ser utilitzat.\nDurant el procés de transferència et demanarem un codi anomenat "AuthCode". Aquest codi te l'ha de facilitar el teu actual registrador de domini i és imprescindible perquè es pugui fer la transferència. Aquest authcode, generalment, es pot obtenir al panell de control del teu actual registrador.\nCom puc migrar la meva web a SW Hosting?\nDisposem d'un complet assistent, disponible al nostre panell de control SW Panel, que et permetrà migrar, amb total senzillesa, tot el contingut que tinguis en el teu antic proveïdor.\nNo. Encara transfereixis el teu domini abans d'hora, la renovació afegirà 1 any a la data original de caducitat. No perdràs dies per renovar o transferir el domini amb antelació.\nSí, amb el nostre sistema d'autorenovació podràs despreocupar-te de la caducitat del teu domini. Pots activar i desactivar el sistema d'autorenovació sempre que vulguis.\nQuina garantia de servei inclou el web hosting d'SW Hosting?\nEt garantim una continuïtat de servei o "uptime" mínim del 99,98% perquè puguis allotjar projectes importants. Assegurem contractualment la disponibilitat del teu servei.\nI tant, disposem de molts serveis que poden complementar el teu hosting, com els certificats SSL o el disc virtual privat en el núvol (perquè guardis les teves fotos, documents o facis còpies de seguretat de les teves dades). Però a més, tenim una de les plataformes Cloud més avançades d'Europa al teu abast.\nCap, no n'hi ha cap. Pots revisar els contractes, la web o pots trucar-nos. Som transparents i et donarem el millor preu i el millor servei, i punt! A més, estem tan segurs que som el proveïdor que necessites que, per cada amic que ens portis, et regalarem 10,00€ a tu i a ell. Consulta les bases de la nostra promoció de codi amic en el teu Tauler de Control de Client i 'explica-ho a tots els teus amics !!


Pension Genat Wedemark Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nIndustrieweg 4, Wedemark, Wedemark, Alemanya, 30900 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Wedemark-Pension-FeWo està situat idealment a Wedemark; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Wedemark-Pension-FeWo, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Wedemark-Pension-FeWo és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Wedemark.\nTots els tipus de viatgers (106) Parelles (29) Viatgers en solitari (34) Famílies amb infants petits (21) Famílies amb infants grans (7) Grups (15)


Arxius de Desenvolupament - Pàgina 3 de 5 - El blog de Fesomia\nAquesta entrada es va publicar a Desenvolupament amb les etiquetes anywhere, apis, oauth, twitter el 13 d'agost de 2010 per Antonio.\nAquesta entrada es va publicar a Desenvolupament amb les etiquetes millorar el meu web, pimes a internet, tecnologies web, web mòbil el 22 de juny de 2010 per Antonio.\nAquesta entrada es va publicar a Desenvolupament, Estratègia de continguts amb les etiquetes mals exemples, redacció per a la web, visualització d'informació el 18 de novembre de 2009 per Bernadette.\nPermeteu-nos fer una mica d’autobombo en aquest curtíssim apunt. A Enraona ens ha passat sovint que lliurem projectes a clients que, amb certs coneixements de desenvolupament web, continuen ells mateixos ampliant-los.\nEns hem trobat en el passat, en el present i esperem que continuï passant en el futur. I ens agrada pensar que és la conseqüència d’algunes premisses de desenvolupament que apliquem a Enraona:\nUn gran respecte pels estàndards web.\nUna programació estructurada i ordenada, que permet a qualsevol desenvolupador entendre la totalitat del codi.\nUna estructura de la informació coherent, que admet ampliacions als continguts sense desestabilitzar la comprensió global del projecte.\nUn disseny gràfic ordenat, estable i escalable, que deixa establertes les pautes gràfiques que les futures ampliacions han de seguir.\nÉs un fet que ens serveix de comprovant de la qualitat dels projectes publicats. I ens alegra molt.\nAquesta entrada es va publicar a Desenvolupament, Optimització del lloc web d'empresa amb les etiquetes disseny, enraona, estàndards, programació, redacció de continguts el 19 d'octubre de 2009 per Antonio.


La deixadesa de la parròquia laurediana - El Periòdic d'Andorra\nLa deixadesa de la parròquia laurediana\nLes queixes dels ciutadans de Sant Julià a través de les xarxes socials comencen a ser habituals. Són diverses les veus que denuncien, o bé a través dels perfils públics a internet o bé a través del boca orella, el mal estat de la parròquia, en general. En aquesta darrera ocasió, les crítiques les ha protagonitzat el parc infantil del Prat Gran amb un seguit d’imatges que demostren clarament el mal estat d’un espai públic freqüentat, com és lògic, per menors. La gota que hauria fet vessar el vas en aquesta ocasió és la caiguda d’un infant que, per sort, no hauria causat cap lesió greu al petit. A més, cal recordar que aquesta no és la primera queixa que protagonitza el parc. Fa uns mesos també va patir una plaga d’insectes que també va ser denunciada a través de les xarxes socials.\nA aquests incidents se li sumen també diverses queixes per l’estat de brutícia de la parròquia. La deixadesa indigna, com és normal, als ciutadans que entenen que el comú té d’altes prioritats. En aquest sentit, les darreres notícies sobre Naturlandia encenen encara més els ànims. Els anuncis d’injecció de capital a la societat, d’un crèdit per estudiar si instal·len una tirolina i el fet de gastar-se 50.000 euros en uns llums perquè el Tobotronc operi de nit sense tenir el permís del Govern per poder-ho fer han posat més foc a les brases.\nLa falta de transparència del comú lauredià davant els projectes i els comptes de la parròquia i la manca de comunicació amb els ciutadans no ajuden a calmar una situació que ha anat en augment els darrers mesos. Invertir en un projecte que de moment tot segueix indicar que és un pou sense fons i deixar a l’evidència la deixadesa d’espais públics de Sant Julià és, sense dubte, una mala estratègia però, sobretot, una manca de respecte cap als lauredians.


Recicla l'escola LinkedIn emplea cookies para mejorar la funcionalidad y el rendimiento de nuestro sitio web, así como para ofrecer publicidad relevante. Si continúas navegando por ese sitio web, aceptas el uso de cookies. Consulta nuestras Condiciones de uso y nuestra Política de privacidad para más información.\nRecicla l'escola Próxima SlideShare\nCanvi d'unitats amb factors de conv...\nRecicla l'escola 1.132 visualizaciones\nPresentació de la campanya educativa escolar Recicla l'Escola\nTags reciclar cuidado-centros\nRecicla l'escola 1.\nRecicla l’Escola …\nÉs una invitació a la participació en el\ndebat i la reflexió sobre com millorar la\nrealitat dels nostres centres escolars.\n Recicla l’Escola és una campanya d’educació\nambiental i la seua finalitat és promoure\ncanvis en les persones.\n La millora ambiental del centre és una\nconseqüència del procés, i no el seu\n L’ecoauditoria és un mitjà i es planteja\ncom una eina educativa.\n Tota la comunitat educativa és destinatària\n Els alumnes són la part fonamental\nQuè pretén la campanya?\nUNA AGENDA 21\nQuè implica una agenda 21 escolar?\n Millorar la gestió ambiental del centre.\n Fomentar la participació de la comunitat\n Promoure l’educació ambiental com l’eina\nfonamental per caminar cap a un\nQuè podem fer per millorar\nla gestió del centre?\n Millorar l’eficàcia energètica.\n Reduir el consum de matèries.\n Cuidar la producció i destí dels residus.\n Utilitzar productes menys nocius.\n Revisar el sistema de transport\n Adequar l’entorn.\nPERÒ TAMBÉ ....\nQuè podem fer per millorar la gestió\n Cuidar els aspectes relatius a la salut.\n Atendre la diversitat.\n Promoure la integració.\n Facilitar oportunitats.\nPER TOT AÇÒ CAL CREAR UN\nCom fomentar la participació de la\nAnimant a ...\n Exposar idees.\n Participar en debats.\n Respectar punts de vista diferents.\n Prendre decisions.\n Assumir responsabilitats\n Organitzar fòrums.\nTAMBÉ ÉS NECESSARI ESTABLIR\nNEXES AMB LA COMUNITAT\nCom promoure l’educació ambiental?\n Contextualitzant els objectius.\n Partir dels problemes ambientals de l’entorn.\n Adequar els continguts a partir de temes\n Fomentar la investigació com a metodologia de\n Promoure actuacions en les activitats en favor del\nÉS NECESSARI CONSTITUIR\nUNA COMISSIÓ PEDAGÒGICA\nEnfocament del problema\n Dissenyem i realitzem activitats\nd’aproximació a la problemàtica\nambiental del centre.\n Desenvolupem activitats de sensibilització.\nAnàlisi de la gestió ambiental\n Busquem conèixer quina és la gestió ambiental\nque es fa al centre.\n Decidim quins elements i processos analitzarem.\n Dissenyem els instruments d’arreplegada\n Analitzem la realitat mitjançant observacions,\nmesures, entrevistes i enquestes.\n Traem conclusions.\nDefinició de propostes de millora\n Tractem de respondre a la pregunta de què\npodem millorar i com.\n Ens informem de solucions i alternatives\n Necessitem de la participació de membres\nde la comunitat educativa que actuen com\n Donem a conèixer les propostes i les\ndiscutim. Estudiem la seua viabilitat.\n Consensuem les mesures que portarem a\n Planifiquem i organitzem el procés.\n Actuem sobre el problema.\n Dissenyem instruments per al seguiment de\n Distribuïm les competències.\n Fem una revisió conjunta i una posada en\ncomú del que hem aconseguit.\n Valorem les dificultats que hem tingut.\n Elaborem un informe que difonem dins\ni fora del nostre centre.\nAMBIENTAL DEL CENTRE\nDEFINICIÓ D’OBJECTIUS I\nQui forma part del consell ambiental?\n Pares i mares\n Representats de l’administració local\n Personal no docent\nAMBIENTAL QUÈ FA?\n• Proposar activitats\nresultats en el centre\n• Dels alumnes\n• Dels pares i\n• Dur el seguiment de\n• Promoure projectes\n• Dissenyar el Pla\nd’avaluació de les


La primavera de les urnes | elCugatenc\nLa primavera de les urnes\nAquesta primavera serà coneguda històricament i amb tota seguretat com un dels períodes de temps en el que han concorregut i conviscut políticament més convocatòries electorals. Primer es van anunciar les municipals i les europees, conjuntes, i després es van convocar les estatals generals per tal de celebrar-les abans.\nAmb cada convocatòria s’engega una complexa maquinària, de drets, de deures, de discursos, de relats. Va de democràcia, va de ciutadania, va de llibertat.\nDesprés d’haver estat pegats, agredits, empresonat tot un govern i la societat civil i exiliats per posar les urnes al carrer d’una forma legítima i popular, i haver-se’ns qüestionat els nostres nivells de democràcia i salut penal en fer-ho, ara ens superposen convocatòries electorals.\nDita superposició, provoca interferències en el discurs, en els relats, en els objectius, en la logística, en allò jurídic i en allò burocràtic.\nVolen, des de l’Estat espanyol, oferir la imatge de tsunami de democràcia, quan en realitat es veuen immersos en un mar d’inseguretats. Perquè han entès que a Catalunya ens sobra la democràcia, ens manca violència, ens vessa discurs, i estimem les urnes com estimem al país i la nostra gent.\nI mentre ells ens jutgen, i els que ara jutgen en un futur seran jutjats, nosaltres ens tornem a apassionar amb les urnes com sempre, i que ens llencin a sobre mil convocatòries electorals, que les sabrem gestionar i ens seguiran apassionant.\nCatalunya, el país de la democràcia i de la llibertat. Ofegueu-nos en democràcia. A nosaltres, és l’aire que ens agrada respirar.\nEva Lafuente Ballestero, jurista, politòloga i activista feminista\nL’Ajuntament retirarà la pancarta amb el llaç groc i estudia la instal·lació d’un altre símbol\nCiutadans i PP havien presentat sengles recursos a la Junta Electoral de Zona tot i que l’alcaldessa diu desconèixer l’origen de la petició.\nPer què ara Primàries Sant Cugat? Participem per canviar les coses i fer la independència\nUn seguit de gent que venim d’àmbits molt diversos, del Sant Cugat de les entitats, de l’Omnium, de l’ANC, de partits diversos…, però tots des de l’independentisme, hem decidit que cal donar un pas: el pas d’omplir el buit que li cal a la nostra vila i per això confluïm en l’espai Pr\nVa per tu, Raül\nQue la política és a vegades molt bruta és una cosa que no ens pot agafar per sorpresa. Però fins i tot així hi ha línies vermelles que no es poden creuar. I una d'elles és l'escarni cap al patiment personal i familiar d'un rival polític.


Les dones de Benipeixcar plantaran la falla de la Torre Eiffel al tomb\nLa Falla de Benipeixcar, que aquest cap de setmana ha estat notícia a Infofalles i que s'ha compartit per tot arreu de la Comunitat Valenciana al ser el primer monument al carrer a la capital de la Safor, ha emés un comunicat on explica que, el proper diumenge 15 de març plantarà la falla del 2020 que porta per lema ''La Vie Rose, Benipeixcar en femení''. La temàtica de la falla gira al voltant de les dones i és una gran Torre Eiffel, que enguany celebra el 130 aniversari a Paris, i amb un cos central de fusta tal i com mostren les imatges, obra de Pau Soler.\nPer la qual cosa, es pretén per part de la Falla de Benipeixcar realitzar una gran festa perquè van a plantar-la al tomb entre totes les dones de la falla, del barri i totes les que puguen o vulguen acudir a tirar una maneta.\nDes de la Falla de Benipeixcar han convidat a totes les dones per a que acompanyen el proper diumenge. La plantà tindrà lloc a l'encreuament dels carrers Sant Cristòfol i Les Amèriques, aquest diumenge 15 de març des de les 11 fins a les 12 del migdia. Es contarà amb dolçaina i tabal per amenitzar l'acte i amb una misteleta per a les assistents en concloure la plantà. Des de la comissió benipeixcatina assenyales que ''les esperem a totes. Quantes més siguen, millor''.


Bernardí Roig, creador d'art contemporani - SIESTV\n22 jul. 2008 Bernardí Roig, creador d'art contemporani\n?Vull que l'espectador tingui una experiència poètica?\nResurrecció i halitosi és el nom de la sorprenent instal·lació que s’exposa a la capella de Sant Nicolau de Girona. La performance ha anat a càrrec del reputat autor mallorquí Bernardí Roig, que en pocs anys ha assolit un èxit important arreu d’Europa. Roig s’ha basat en la figura del Crist ajagut d’Andrea Mantegna, en un muntatge que vol jugar amb la vida i la mort. Assegura que la imatge de Jesús revivint li va causar un profund impacte.


PÀGINA DELS SIGNIFICATS DE LES CARTES DEL TAROT DE VARETES - VESTIT DE VARETES: SIGNIFICATS DE LES CARTES DEL TAROT\nPrincipal Vestit De Varetes: Significats De Les Cartes Del Tarot Pàgina dels significats de les cartes del tarot de varetes\nSuit of Wands: Significats de les cartes del tarot > Pàgina de Wands Significats de les cartes del tarot\nPàgina de Paraules clau de varetes\nVERTICAL:Inspiració, idees, descobriment, potencial il·limitat, esperit lliure\nINVERTIDA:Idees acabades de formar, energia redireccionant, creences autolimitades, camí espiritual\nDescripció de la pàgina de varetes\nLa pàgina de varetes mostra un home jove amb un bastó llarg amb les dues mans mentre mira inquisitivament les fulles verdes que broten de la part superior. La seva túnica està adornada amb salamandres, una criatura mítica associada amb el foc i la transformació. El Patge es queda quiet, amb el seu personal ben plantat a terra, la qual cosa suggereix que, tot i que està inspirat pel creixement potencial que representa el personal que brota, encara no ha pres cap acció sobre aquesta inspiració.\nAl fons, el paisatge és àrid i muntanyós, la qual cosa implica que aquesta Pàgina té el do de poder trobar creixement i potencial en els llocs més improbables. Està tan engrescat per les seves idees que pot fer que qualsevol cosa passi i no es veu limitat per les seves circumstàncies.\nPàgina de varetes verticals\nAmb la pàgina de varetes, estàs inclinat a provar qualsevol cosa i tot. Aprofites l'oportunitat de començar un nou viatge o projecte i veure on et porta. No necessàriament tens un pla sòlid ni saps realment cap a on et dirigeixes, però estàs emocionat amb les possibilitats.\nTens un do per somiar noves idees creatives lliures de les càrregues de la vida quotidiana. Res no s'interposarà en el camí dels teus somnis!\nI tot i que l'aparició de la pàgina de varetes indica que estàs experimentant una inquietud creativa, observa que la pàgina està parada i el seu bastó està fermament plantat a terra; encara no marxa enlloc. Encara necessiteu agafar la vostra espurna creativa i convertir-la en realitat perquè estigui llesta per ser implementada en l'àmbit físic. És possible que hàgiu de traçar la vostra estratègia, o potser haureu de provar les vostres idees o crear alguns experiments abans de comprometre's. Pot ser útil fer passar els vostres pensaments a través d'un filtre perquè només actueu en aquells que estan més alineats amb els vostres objectius més amplis.\nLa pàgina de varetes pot aparèixer quan un camí o viatge espiritual et pot cridar. Tens una ment curiosa i estàs intrigat per veure on pot portar aquesta trucada. Tot i que sou molt el novell quan es tracta d'aquest esforç espiritual, esteu obert a l'experiència i amb ganes de descobrir nous nivells de consciència. Potser us beneficiareu de treballar amb un mentor savi, algú que ja ha seguit el vostre camí abans i ara us pot guiar cap endavant\nPàgina de varetes invertides\nLa pàgina de varetes invertida suggereix que pots sentir l'emoció d'alguna cosa nova que sorgeix dins teu, però no saps com convertir-ho en acció. És possible que tingueu la llavor d'una idea o una sensació general que s'acosta alguna cosa nova, però encara no ho heu expressat al món. Encara no cal que actuïs; de fet, fer-ho pot ser perjudicial, ja que aquesta idea està molt en les primeres etapes de formació. Només 'juga' amb la idea i deixa que creixi, es desenvolupi i es converteixi en el que vol ser. No ho forceu; seure al buit creatiu i permetre que s'obri a tu.\nD'altra banda, la pàgina de varetes invertida pot significar que heu provat moltes empreses o projectes nous, però aquests no han sortit com esperàveu. És possible que hagis tingut el somni de començar una nova afició o projecte amb la vista que portaria a alguna cosa més gran, però t'adones que has pres un enfocament equivocat i no apunta al creixement i desenvolupament que esperaves. La pàgina de varetes invertida us convida a tornar a connectar amb la vostra visió o idea original i a buscar maneres alternatives d'expressar-la. El fet que no hagis tingut èxit la primera vegada, no vol dir que el concepte sigui equivocat; pot ser que només l'execució estigui fora d'alineació. En lloc d'això, trieu una altra manera d'expressar la idea i estigueu preparats per redefinir el vostre camí per mantenir-vos alineats amb els vostres objectius de creixement personal.\nLa pàgina de varetes invertida pot indicar que el vostre afany per començar alguna cosa nova s'ha vist obstaculitzat per complexitats, obstacles i oposició, que ha provocat una falta de motivació i indecisió sobre el vostre camí cap endavant. També us pot preocupar si podeu posar en marxa el vostre projecte o idea, o si només us carregueu més responsabilitat i problemes. És possible que permeteu que les creences limitants i les pors i ansietats interiors us impedeixin assolir els vostres somnis.\nFinalment, també pot aparèixer la pàgina de varetes invertida quan busqueu un nou camí de descobriment personal i espiritual. Com que és probable que sigui un camí espiritual intens, esteu optant per mantenir aquest viatge privat. També sabeu que la inspiració i la comprensió prové de dins, en lloc de buscar les respostes als altres\ncinc d'espases sí o no\nla carta del tarot de la lluna que significa amor\npreguntes per fer a un lector de tarot\nqui es va casar amb Grace Kelly


Iceta defineix la carta de Felipe González com el 'consell d'un bon amic' i recomana de 'fer-li cas'\nIceta defineix la carta de Felipe González com el ‘consell d’un bon amic’ i recomana de ‘fer-li cas’\nEl primer secretari del PSC, Miquel Iceta, considera que la carta de l’ex-president del govern espanyol, Felipe González, a El País és ‘el consell d’un bon amic’. ‘Ens coneix i ens estima, i ens alerta dels riscos de determinades operacions polítiques; de no perdre lligams i dels riscs de situar-se fora de l’estat de dret i la legalitat, faríem bé de llegir-lo i fer-li cas, sap de què parla’, ha apuntat. ‘Jo segur que l’hauria escrit de manera diferent, cadascú té una escriptura molt personal, però amb això que diu estic totalment d’acord: la independència és un projecte perjudicial per a Catalunya i un risc que no ens podem permetre’, ha explicat a la diada de Sant Fèlix a Vilafranca del Penedès.\nConsidera que González ‘sap de què parla’, té ‘experiència política’ i ‘coneix Catalunya i l’estima’. Per això ‘alerta dels riscos de determinades operacions polítiques, de no dividir els catalans i separar-los de la resta de l’estat espanyol i d’Europa, de no perdre lligams amb l’Amèrica Llatina i dels riscos de situar-se fora de l’estat de dret i la legalitat. És el consell d’un bon amic i faríem bé de llegir-lo i fer-li cas’, ha recomanat Iceta.\nD’una altra banda, Iceta s’ha preguntat si el ‘silenci’ del president de CDC, Artur Mas, al voltant de l’escorcoll a la seu del partit a la fundació s’explicava perquè ‘reservava les explicacions’ per al parlament, a la compareixença de la diputació permanent. ‘Per parlar de més coses’, com ara les propostes de programa, ‘caldria tancar la qüestió com més aviat millor, […] i no mantenir una ombra, un núvol que ho cobreix tot’. En conseqüència, ha tornat a insistir que ‘Mas més bé que ningú’ podia explicar-se i anunciar que s’haurien assumit responsabilitats si es confirmava judicialment el suposat cobrament de comissions. ‘Calen declaracions emfàtiques i compromeses’, ha dit.\nEl govern aixeca el confinament dels municipis del baix Ter


16 Passes: La Gota\nEra de color gris fosc, el més gris i fosc que hagueu vist mai. Retronava amb un gruny silenciós, de fera famèlica, i estava ple a vessar de formes silencioses. Una d’elles es mirava les mans, tremolosa: havia arribat l’hora i tenia por. Estava espantada, corpresa. Havia crescut esperant aquell moment i ara que el tenia a tocar era quan menys clar ho veia tot. Li havien dit que la seva funció era caure, que allò completava el cicle de la vida, però això ella no ho entenia. Per què? Va mirar al seu voltant esperant veure cares d’ànims i suport, però tothom estava immers en les seves pròpies cabòries.\nRecordava haver intentat fugir del seu destí. Ara li sonava ridícul pensar-hi, però ho havia fet. Al mig del seu cicle vital, un dia en que el retrò es va fer més pronunciat i les alarmes s’activaren, va amagar-se al fons d’aquella negror. Es va aixoplugar en un racó i intentà que ningú sentís els seus plors. Quasi se’n sortí. Els camarades passaven pel seu voltant sense veure-la i quan ja creia estar fora de perill, dos dels de més edat la van localitzar i se la van endur arrossegant. En aquella societat rutinària no hi havia lloc pel desertor de lliure pensament, s’havia de seguir la multitud i el costum. La van deixar al lloc que li corresponia, enmig dels companys de cara pàl·lida, i va aguantar impassible fins que els xiulets van tornar a sonar. Era una falsa alarma.\nAquell cop era diferent, ho notava dins seu. Sentia el fred i la humitat com mai abans ho havia fet, i aquelles alarmes... sonaven retronants, amb veu greu, el so més pesarós que mai havia escoltat. Es va abraçar a si mateixa i va deixar-se endur per una marea de pensaments. Qui era? No recordava quasi res del seu passat més llunyà i aquelles reflexions que d’un temps ençà s’havia fet li semblaven buides de contingut. Sabia que s’havia negat a ser ella mateixa, que havia estat castigada per fer-ho. Recordava les mans dels torturadors esbocinant-la, el xisclet de la seva veu negant-se al càstig d’una veritat aclaparadora. Les preguntes no eren benvingudes en aquell món fosc, però ressorgien amb més força dins seu cada vegada que la feien callar. Què volia ser? No ho sabia, però no va tardar en descobrir que el camí no tenia alternativa possible.\nAquell xiulet que destrossava els timpans seguia un ritme constant: retrò, brunzit, retrò. El món sencer semblava ballar sota una melodia de tenebres reals, i els somnis closos de l’ànima dels camarades es trencaven amb el so estrepitós de plors incontrolables. Li feia mal tot, no podia més. Anava a tapar-se les orelles quan va notar que una mà suau agafava la seva. La va envair una calma absoluta. Es va girar i es topà amb una mirada de consol: “tranquil·la”- semblava dir- “tranquil·la”. Tremolava. La mà va prémer amb més força. “Tranquil·la”. Anava a dir alguna cosa quan va notar una altra mà, a la seva esquerra, acompanyada per una mirada plena de decisió. “Tranquil·la”. A banda i banda els companys es donaven les mans, i tots semblaven mirar-la. “Tranquil·la”. Notava la ment emboirada, li costava pensar. Qui... qui sóc? I en aquell moment ho va entendre: era una, però no una més. Era una entre moltes que al seu torn eren una entre moltes. I totes, totes al complert estaven amb ella, perquè totes estaven decidides a ser elles mateixes, perquè eren part d’aquella societat però no eren la societat. Les mirades li donaven força. “Tranquil·la”. Es sentí un espetec i el terra que trepitjava va desaparèixer. Agafà amb força les mans i caigué sense por, sabent perquè queia. Era ella, havia nascut per això.\nPublicat per Arnau Castro a 22:45\nCelebro que t'agradi escriure. Però crec que escrius d'una manera força rebuscada. Amb paraules més clares i entenedores, arribaries més als lectors.\n21 de novembre de 2012 a les 19:41\nMerci pel consell, ho tindré en compte. I espero que al pròxim comentari pugui posar també un nom al qui m'escriu que vagi més enllà d'anònim!\n26 de novembre de 2012 a les 21:40\nAmb tot, el que pretenia en aquest text - de segur criticable en molts altres aspectes- era donar una visió angoixant, i el vocabulari està buscat a tal efecte.\n26 de novembre de 2012 a les 21:42


Dilluns 15 de juliol: comencem un nou mandat al Consell Comarcal | Blog d'Agnès Ferré\nAvui a les 12 del migdia som a la Vil·la Casals de Sant Salvador per la constitució del 9è mandat del Consell Comarcal del Baix Penedès.\nEl Consell Comarcal del Baix Penedès està format per 33 consellers comarcals i el seu repartiment en els diferents partits ve marcat per les eleccions municipals del passat mes de maig.\nEn aquest mandat som 3 consellers comarcals de la Bisbal, que avui hem pres possessió del càrrec: Dani Caballero, Silvia Monfort i jo.\nLa composició d’aquest 9è mandat és:\n13 consellers/res comarcals del PSC\n7 consellers/res comarcals de Junts x Cat\n7 consellers/res comarcals d’ERC\n3 consellers/res comarcals de C’s\n1 consellera comarcal de la CUP\n1 consellera comarcal del PP\n1 consellera comarcal d’en Comú Guanyem\nI la majoria absoluta són 17 consellers/res. Per tant, les combinacions mínimes possibles eren:\nPSC + Junts (20 consellers)\nPSC + ERC (20 consellers)\nPSC + C’s + PP (17 consellers)\nPSC + C’s + Comú (17 consellers)\nPSC + C’s + CUP (17 consellers)\nJunts + ERC + C’s (17 consellers)\nJunts + ERC + CUP + PP + Comú (17 consellers)\nLa negociació de pactes pel Consell ens porta al que es va fer públic divendres passat: PSC + Junts. Un pacte continuista amb el mandat anterior. Teníem tres alternatives possibles: pactar amb PSC, pactar amb ERC i C’s o pactar amb ERC, CUP, PP i C’s. ÉS clar que, per simplicitat en el pacte i per mirar com podem treballar millor per la comarca, només hi ha un pacte possible que és el que s’ha materialitzat avui.\nUna vegada s’ha constituït la mesa d’edat i hem pres possessió del càrrec de conseller o consellera, és el moment d’escollir la presidència del consell. S’han presentat 3 candidatures: Joan Sans (PSC), Carmen Martínez (ERC) i Ma Luz Ramírez (C’s) i el resultat de les votacions ha estat:\n20 vots per Joan Sans\n6 vots per Carmen Martínez\n3 vots per Ma Luz Ramírez\n(sumen 32 vots perquè no ha vingut un conseller d’ERC).\nPer tant s’ha proclamat el Sr. Joan Sans com a president del CCBP. En Joan és l’actual alcalde de l’Arboç.\nComença un nou mandat al Consell amb moltes ganes de seguir treballant per la comarca. I, per descomptat, moltes gràcies als companys i companyes que ens heu acompanyat i en especial al Quim Nin, la Montse Carreras, el Joan Miró i els regidors i regidores de l’equip de govern de la Bisbal!\nAgnès FerréAl govern (2019/23), Alcaldessa, Compromís amb la Bisbal, Consell Comarcal del Baix Penedès, PDECAT, Treballem per la BisbalBisbal, CCBP, comarca, PDECAT, Penedès\nDimarts 16 de juliol: acomiadem la Rosa, reunions, primera revista municipal d’aquest mandat, regal únic i tarda de reunions del PDeCAT a la Vegueria Penedès 12, 13 i 14 de juliol: Mas Llagostera, torneig de Beyblade, Correbarris, festa a la Miralba i sortida a Girona