La CUP crida a trencar els precintes dels col·legis electorals de l'1-O\nEls cupaires reclamen que el cos dels Mossos desobeeixi la fiscalia\n4 min. Barcelona 27/09/2017 20:50\n651x366 El míting unitari amb estudiants per a l'1-O / MANOLO GARCÍA El míting unitari amb estudiants per a l'1-O / MANOLO GARCÍA\n651x366 Lluís Llach: "Sabeu què? A parir panteres el franquisme" / MANOLO GARCIA Lluís Llach: "Sabeu què? A parir panteres el franquisme" / MANOLO GARCIA\nLa CUP vol que els Mossos desobeeixin les ordres de la Fiscalia i del TSJC i no precintin els col·legis electorals. Però fins i tot en cas que això passi, els cupaires fan una crida a trencar els precintes per tal de poder votar. Així ho ha reclamat la diputada de la CUP Mireia Boya, en un acte unitari i massiu convocat a Plaça Universitat pels estudiants d'Universitats per la República.\n"Mossos, sou treballadors públics, recordeu-ho diumenge. Desobeïu les ordres de Fiscalia. A mi només em dona ordres ma mare", ha dit. "Davant dels precintes, tenim les nostres mans, perquè no ens poden precintar la vida a tot un poble, als anhels de llibertat", ha dit, trencant un precinte que tenia a les mans. Amb un discurs molt contundent, la cupaire ha acusat el president espanyol, Mariano Rajoy, de tractar Catalunya "com una colònia, com una possessió". "Maltractador, ens vol donar una pallissa", ha assegurat, recordant les seves declaracions en què deia que el Govern "l'obligarà a fer el que no vol fer".\nEl míting ha comptat també amb la participació d'Oriol Junqueras, Jordi Turull, Gerardo Pisarello i Jordi Cuixart. La rèmora franquista de l'actuació de l'Estat per aturar el referèndum ha estat el nucli de molts discursos i ha posat de manifest que l'1-O ja s'ha convertit en un clam per la democràcia. Ho ha constatat el vicepresident del Govern, Oriol Junqueras, que ha dit que és una "qüestió de democràcia". De fet, considera que el referèndum pot ser la palanca que obri un canvi a la resta de l'Estat. "Visca l'Espanya democràtica que ajudem a construir votant l'1 d'octubre", ha dit per tancar el seu discurs.\nLes paraules del portaveu del Govern, Jordi Turull, també han anat amb aquesta línia. Ha dit que l'estratègia repressiva del govern del PP és pròpia del segle XX "quan les batalles es guanyaven per la força, amb armes i bombes". "Guanyarem perquè al segle XXI les batalles es guanyen amb urnes i paperetes", ha dit.\nDe fet, el míting l'ha obert el diputat "accidental i transitori" de Junts pel Sí Lluís Llach, que ha enviat el franquisme "a fer punyetes i a parir panteres". En un breu discurs centrat sobretot en les reminiscències franquistes de l'Estat, Llach ha avisat els estudiants que "els hereus del franquisme intenten estossinar les vostres vides". Però davant de "la foscor d'un estat neofranquista", Llach ha agraït que l'independentisme hagi desplegat "una creativitat democràtica sense precedents a Europa". En especial, ha agraït les taules que joves han muntat arreu del país per ajudar la gent gran a saber on ha de votar. "Esteu fent poesia democràtica", ha sentenciat.\n540x306 Lluís Llach: "Sabeu què? A parir panteres el franquisme" / MANOLO GARCIA Lluís Llach: "Sabeu què? A parir panteres el franquisme" / MANOLO GARCIA\nDiscrepàcies per la gestió del post 1-O\nDurant l'acte s'ha posat de manifest les discrepàncies que hi ha entre el sobiranisme a l'hora d'afrontar l'1 d'octubre i, sobretot, els seus efectes polítics. Perquè mentre la CUP li dona un estatus de referèndum d'autodeterminació, els 'comuns' ho veuen com una "mobilització" que, encara que ha de ser massiva, ha de servir com a esmena a la totalitat al govern del PP i a l'estratègia repressiva de l'Estat.\nHo han evidenciat els discursos de Pisarello i Mireia Boya. "Ens hem de mobilitzar de manera massiva, sortint al carrer per defensar les llibertats per les que ha lluitat tanta gent i per revertir les retallades, per defensar la sanitat i l'educació públiques i per deixar enrere una institució inútil i anacrònica com la monarquia", ha dit el primer tinent d'alcaldia de Barcelona, que ha sentenciat: "El millor antídot contra la por serà una mobilització serena i democràtica".\nEn canvi, minuts després, Boya ha esmenat el discurs de Pisarello. Sense citar-lo de manera directa, la diputada de la CUP ha deixat clar que l'1-O "no és una mobilització contra el PP, ni un procés participatiu ni una cassolada". "Diumenge és un referèndum d'autodeterminació i si guanya el sí proclamem la independència. No tenim cap altra sortida", ha sentenciat, entre els crits d'"independència" dels centenars de persones que hi ha a la plaça.\nNi el portaveu del Govern, Jordi Turull, ni el vicepresident, Oriol Junqueras, han dit res sobre el post 1-O.\nL'acte l'organitza Universitats per la República, Òmnium Cultural i l'ANC. Ha començat i acabat amb música: un concert de Brams per començar i un de Cesk Freixas per acabar.\nL'Audiència Nacional accepta investigar per sedició les manifestacions del 20-S\nPuigdemont convoca per dijous la Junta de Seguretat de Catalunya\nLa fiscalia ordena a les policies locals evitar que surtin urnes dels ajuntaments\nEl fiscal de menors investiga les escoles que permeten als alumnes anar a manifestacions


'Sálvame', sense pietat, emet un vídeo molt vergonyós d'una col·laboradora ‘Sálvame’, sense pietat, emet un vídeo molt vergonyós d’una col·laboradora – El Món\n‘Sálvame’, sense pietat, emet un vídeo molt vergonyós d’una col·laboradora\nRedacció 02/06/2020 10:50 am\nAnabel Pantoja és l’última col·laboradora de ‘Sálvame’ que ha rebut una traïció per part del programa. Aquest dilluns presentaven una informació que, segons ells, podria posar en perill el compromís amb el seu xicot -amb qui té previst casar-se l’any vinent-. Sense pietat, poc després emetien un vídeo d’Anabel en el qual queda en evidència.\nPerò què s’hi veu? Es tracta d’unes imatges que Anabel va emetre en directe a Instagram de matinada, una nit en la qual es discutia amb el seu promès. Va esborrar-ho l’endemà, però el programa ja ho havia descarregat per ensenyar-lo públicament sense el seu consentiment.\nAnabel, en el polèmic vídeo / Telecinco\nEn el vídeo se la veu de festa, sota els efectes de l’alcohol i escridassant el xicot quan aquest li demanava amablement que deixés de gravar perquè estava quedant en evidència. Una filtració que el programa feia malgrat saber el mal que podia fer-li veure’s en aquesta situació. Anabel, avergonyida, no donava crèdit: “Sóc la primera a qui li fa vergonya. Penso en els meus pares i la meva parella, que estava allà al meu costat aguantant i que acabava enfadant-se”. En el vídeo es veu com es discuteixen. “Vols callar ja la boca? Ves tu a dormir, jo vull cantar”, crida ella davant la insistència del nòvio perquè acabi la connexió en directe.\nAra que ha sortit a la llum, Anabel ha demanat perdó per la imatge que ofereix. Que clar que el programa no té escrúpols a l’hora de deixar en ridícul els seus col·laboradors.


el diari d'en Manel Mas: L'abstenció.\nMonsterS ha dit...\nabans de tot presentar-me: soc un llicenciat en ciències ambientals sabadellenc de 23 anys.\nUns dels problemes, Manel, si em permet tractar-lo de tu, que ha desembocat a l'actual situació d'absentisme, segons la meva modesta opinió, crec que és la situació d'associó "amistosa" i per conveniència entre partits; donen per suposat que partit A + partit B és el mateix que: votants partit A + votants partit B. Quan això no es versemblant. Aquest tipus de "democràcia" està degenerant en una alarmant falta de credibilitat de l'estament polític alhora que minva la moral de la gent al veure que la seva opinió (un dels pilars bàsics de la democràcia) cada cop val menys.\nLa política cada cop és més desencantadora per que no fa cas del que demana la gent. Abans d'un nou estatut crec que es més urgent una millora al sistema sanitari públic, l'accès a la vivenda, regulació immigració, millora de l'ensenyament públic, mediambient, ...\nPerò és molt fàcil donar excuses, vendre fum i, a la nit, després d'una jornada d'intens treball, tornar a la casa unifamiliar a barris com Pedralbes.\nSense ofendre'l i sense acritut.\nJo abans em considerva d'esquerres, però ara soc totalment apolític per que tots dos bàndols son els extrems del mateix cercle.\nContinui amb el seu blog, per altra banda, força interessant.\n30 de maig, 2007 13:14\nSenyor Mas, s'ha parat a pensar vostè, que si no fos per l'abstenció, ni Iniciativa ni Esquerra haguessin entrat a l'ajuntament de Mataró, i probablmement el PSC ja no tindria la majoria? De fet, aquests 2 partits, juntament amb la CUP, no han arribat als 2500 vots de l'Alternativa Vecinal, així que els podria posar tots 3 dins el mateix sac. Salut!\n16 d’octubre, 2007 19:05


20 setembre 2021 16:36\nEls greus fets succeïts el passat 30 d'agost al Centre de Salut de Son Pisà, quan una metgessa va obligar una pacient de 79 anys a canviar de llengua, sota el xantatge de que si no ho feia no l'atendria, té molts de precedents. Els més recents als centres de Salut de Santa Catalina, Binissalem i Campos. Però també en té al mateix centre.\nUn dels primers casos denunciats va ser el que es va produir el 26 de juliol del 2005, quan un ciutadà de Palma, Francesc Ramis, va presentar una reclamació en el centre de salut de Son Pisà per a queixar-se que el personal mèdic que l'havia atès no el va entendre quan s'expressava en català i per a recordar que és llengua oficial de les Balears.\nEn la resposta a la reclamació, feta el novembre d'aquell any, signada pel director gerent d'Atenció Primària, Alberto Anguera Puigserver, i per la representant de la subdirecció mèdica de l'Atenció Primària, Natividad García Regalado, el servei de l'Ibsalut reconeixia que «és ben cert que a les Balears hi ha dues llengües: castellà i català». Tot i amb això, la carta especificava que «de vegades, el personal substitut que treballa a les Illes no se'n surt amb fluïdesa en català, ja que provenen de territoris no catalanoparlants». Dit això, els alts responsables de l'Atenció Primària afegien en la missiva que «fins que no s'instrueixen en aquesta llengua hi pot haver problemes de comunicació, per la qual cosa li aconsellam que en una altra ocasió es faci entendre, ja que és el seu estat de salut allò que s'ha d'objectivar i el més interessat és vostè».\nSetze anys després, la situació és exactament la mateixa: hi ha metges d'atenció al públic que es neguen a entendre els pacients que opten per parlar en català... I a l'Ibsalut li sembla bé que siguin els pacients els que hagin de baratar la llengua.\nPer jbm, fa 3 dies\nQuan s’admet que puguin ocupar un lloc de feina de cara a la gent en general, persones incompetents en una de les llengües oficials, s’està fent un atemptat contra els drets lingüístics de tots, i un atemptat contra els drets laborals de la gent que, perquè ha estudiat aquí, o perquè s'ha esforçat en aprendre-les de gran, les coneix i les entén sense problemes, i que ha de veure que llocs de feina que haguessin pogut ocupar ells són ocupats per gent que n’és incompetent.\nPer Pep Corba, fa 3 dies\nHe trescat,i resulta,que el molt honorable,per aquella època,era,el que fora\nmillor ministre de medi-ambient,pro centralista,i espanyoliste total,que "a salto de mata", s'ha ostetjat,a diferents hotels amb reixas,de la seva estimada península....\nNo vull dir que el psencentralistas ho fagin mès bé,peró,les hemerotecas..no fallan.\nPorem fer un esforç de traducció simultànea,cuan mos diguin alló de " hábleme en español",que és castellano,segons l'article,no.3 de la C.E.:\nBon dia,me fa un cafè totsol\nBon dia = buenos dias\nMe fa= me hace\nUn cafè= s'enten= se entiende....no?\nNo és tan dificil...a que no?\nI tant de dret tens tu/ voste a parlar castellano,art.3 C.E.\ncom jo a parlar català,art. no. 4 del nostre Estatut.\nPer Un que passava per aqui, fa 6 dies\nA Espanya cap metge per bo que sigui no pot exercir sense el B2 de castellà, idò a les zones amb més d'una llengua oficial s'ha d'exigir el B2 en totes elles, ni més ni pus.\nPer Balearium, fa 6 dies\nLos pancas renegatus estan que trinan...\nPer Catalunya insular, fa 6 dies\nNo podem deixar el destí de la nostra llengua en mans dels polítics. Els futur de la llengua depèn de la valentia, del coratge, de la tenacitat i de la insubmissió lingüística que fem els parlants. Ningú legalment no ens pot obligar a parlar castellà, ni els jutges i encara menys els sanitaris. Si hom no parla castellà ja poden fer un pet i ballar sevillanes que no parlarem castellà!\nPer Vaja solució!, fa 6 dies\nAixò té fàcil solució: Si enlloc de només valorar tant els treballs anteriors i les notes de la carrera, se valoràs també el coneixement de la nostra llengua, les persones que no poden o no volen practicar el "turisme laboral" agafent interinitats de per tota la nació espanyola i inflant el seu currículum d'aquesta manera, se donàs també una oportunitat als professionals d'aqui, que no poden viure en un continu desplaçament i valorar la llengua catalana, així com el coneixement de les malalties endèmiques de les Balears, les principals causes d'accidents, hàbits alimentaris etc.\nseria una millor i més justa manera de solucionar els conflictes, que no prohibint el Català i imposant el Castellà.\nPerò no interessa, perque d'aquesta manera guanyaria la gent d'aqui, que parlaria en Mallorquí als mallorquins,en Castellà als forasters i en Anglès als angloparlants, no se drixaria entès " qui comanda i se sent superior".\nPer Precedent, fa 6 dies\nAquestes coses passen perquè als del "Pacte de progrés" el tema de la llengua catalana ja no interessa. Altra cosa és que quan algú fa un poc de renou o remuga, hagi de sortir un o altre portaveu dels partits del Govern a fer la propaganda preceptiva per calmar els ànims. I qui dia passa, anys empeny.\nPer Mentiders, fa 6 dies\n"Fins que no s' instrueixin en aquesta llengua... ". La metgessa du set anys a Mallorca i només ha après a abusar dels pacients, en foraster. No és així com s' aprèn una llengua. Quants anys més hem d' esperar perquè els que cobren per això l' instrueixin?. O ens preniu el pel espanyolero-style, per variar?


Camí per la memòria · Escola Bressol Pescallunes: Benvinguts al Bloc!\nAprofitant la cel·lebració del Consell de Participació del dia 23 de febrer de 2009 aprofito per obrir aquest espai de participació on hi podreu trobar els temes que més us interessen sobre l'Escola Bressol que assisteix el vostre fill/a.\nPeriòdicament aniré obrint els temes i us permetrà estar al corrent del que va succeïnt a l'Escola i també hi podreu afegir comentaris. Els comentaris són totalment anònims. Us animo a dir-hi la vostra en tots els temes que es vagin obrint.\nTambé veureu a la part dreta d'aquest bloc un espai amb enllaços que us poden ser d'interès, i un espai d'enquesta, no dubteu en votar l'opció que hi estigueu més d'acord.\nEspero que ens trobem sovint en aquest lloc i que la participació vagi en augment, així podrem aconseguir l'escola que volem entre tots.\nPublicado por Jordi Castanyer en 17:04\nAnònim 24 de febrer de 2009 a les 20:06\nM'alegra que tinguem l'opció de participar i opinar sobre la gestió de la nostra escola. No dubtis que em connectaré sovint a aquesta pàgina per veure les novetats.\nÀnims en la teva tasca!\nAnònim 26 de febrer de 2009 a les 12:01\nEstem contents de poder particiapar i opinar sobre l'ecola bressol dels nostres fills. L'adreça no és fàcil la guardarem en algun lloc per poder-hi accedir sense dificultat, des de la pàgina web de l'escola estaria bé que hi hagués un enllaç.\nAnònim 2 de març de 2009 a les 12:47\nGràcies per donar-nos l'oportunitat de dir la nostra sobre els temes que afecten a l'Escola Bressol. Sempre he pensat que la nostra escola és bona en quant a la formació dels nens i penso que les responsables estan ben preparades i hi tenen molt d'interés. Tot i això sovint hi ha alguna actitud que dona la impressió que no es tenen massa en compte els horaris de les families, com per exemple els dies de vancances en que l'escola està tancada. Imagino que són decisions meditades però de vegades no per tots les més encertades. A veure si entre tots es poden anar polint els petits detalls.\nAnònim 12 de març de 2009 a les 7:59\ndoncs ja ens podem preparar per quan vagin a l'escola gran,allà si que no ens tindran en compte i menys per les vacances!!!!!!!! i encare no ens queixem que si fossi de la generalitat l'horari seria de 9 a 17 hores.De totes formes és la família l'ha que s'ha d'adaptat al seu fill no?? pobrets si a vegades tenim vacances i els porten a l'escola perquè tenim que fer coses...jo la primera que ho faig eh??\nAnònim 16 de març de 2009 a les 11:17\nNo tots els pares actuem de la mateixa manera, i no tots podem escollir les vacances en funció del nostre fill, ja ens agradaria ja!\nEn quan a l'escola, no és de la generalitat i per això hi ha els nens que hi ha, potser si fos de la generalitat alguns pares no li portaríem i buscaríem alternatives per poder adaptar la feina a l'horari de l'escola, perquè si que intentem adaptar-nos al nostre fill, però en la societat d'avui en dia costa i per això moltes vegades és el nostre fill que s'adapta al nostre horari.\nImagina la teva escola\nConsell de Participació - 23 de febrer\nCanvi organitzatiu a l'escola


The Daily Avalanche: Punts de vista\nGalderich 2 de juliol de 2014, a les 0:58\nGran apunt. Malgrat tot, els àrabs en època medieval foren els primers en capgirar el sud i el nord per temes de conveniència...\nAllau 2 de juliol de 2014, a les 7:46\nM'ho hauré de mirar, Galde, perquè aquest no em constava.\nXeXu 2 de juliol de 2014, a les 8:46\nM'encanten els mapes curiosos. Ja entenc que al llarg de la història s'han fet diferents representacions i això em fa pensar que en un futur pot canviar la que ara tenim tan interioritzada. Però no sé si per usar-lo al revés no caldrà que canviï la polaritat de la terra...\nAllau 2 de juliol de 2014, a les 9:19\nXexu, m'ensumo que parles d'uns mapes més polítics encara que els que aquí mostro, oi?\nUnknown 2 de juliol de 2014, a les 8:51\nÉs curiós veure com a l'Europa invertida totes les (pení)nsules passen a estar erectes.\nMissatge subliminal filogai...\nLEBLANSKY 2 de juliol de 2014, a les 19:01\nEls mapes són bells de per si, en especials els polítics, però en aquest d'en Buckminster Fuller la bellesa s'ajunta amb la modernitat. I a més, a mi em recorda l'estètica dels jocs Educa.\nAllau 2 de juliol de 2014, a les 19:17\nSí, és que és bonic fins i tot de color.\nBarcelonauta 2 de juliol de 2014, a les 20:22\nUns amics montevideans ens van regalar un rellotge il.lustrat amb aquest mateix mapa de Torres Garcia i que funciona anticlockwise, és a dir, a la dreta de les 12 hi ha les 11 i no pas la 1. És com aquests:\nPer cert, m'has robat el cor amb el Buckminster Fuller.\nAllau 2 de juliol de 2014, a les 21:42\nBarcelonauta, el rellotge que dius és del mateix tipus que el que vol implantar l'Evo Morales. En parlava ahir. El Buckminster Fuller era un geni, l'hi hauré de dedicar un apunt.\nAnònim 9 de juliol de 2014, a les 11:12\nui com se m'havia passat aquest post sense posar aquest vídeo!\nAllau 9 de juliol de 2014, a les 11:57\nSense haver-lo vist ja he endevinat de quin vídeo es tractava ;p


No us preocupeu pel que deixeu aquí que quan tornareu tot estarà igual, res haurà canviat, vosaltres si que haureu canviat, però el d’aquí no. Ens va dir el amic Pep abans de marxar. Com quasi sempre ell tenia raó una estranya frustració t’arriba al veure que desprès de tot el que nosaltres hem viscut a casa tot segueix igual. Es com si el mon es parés de cop i nosaltres encara no podem frenar la inèrcia. El parar, el tornar irremissiblement a la rutina diària no deixa de fer-nos una mica de por. A la tornada el mon se’ns a fet més petit i la casa més gran.\nPer suposat la característica peremptòria que te cada viatge amb aquest es va fer més pronunciada i la sensació que ens faltaven dies per veure coses ens perseguia a cada lloc que visitàvem. Però en cada moment teníem clar quin era el nostre objectiu i la decisió encara que a contracor la preníem ràpidament, calia fer el viatge en 80 dies i a partir d’aquesta premissa veure tot el que pugéssim. Per suposat que no hem pogut gaudir de tota la màgia d’Istanbul, veure el immens patrimoni cultural de Pèrsia, submergir-nos en la extraordinària història de Samarcanda i Bukhara o comprendre Xina amb el contacte amb totes les seves cultures i formes de vida. Només per a Xina hauríem necessitat ja els 80 dies i segurament per a tot el viatge necessitaríem 6 mesos com a mínim.\nHem menjat de tot i hem begut de tot, hem transgredit les normes més essencial dels viatgers que diuen que no s’ha de menjar res que no estigui cuinat, ni veure res que no estigui envasat, les cotxes i autobusos que hem agafat ens feien candidats a un accident quasi segur, però no ens ha passat res, perquè al final a un viatge per molt llarg que sia no et passa el que a casa tampoc no et pot passar.\nAl final les coses han sortit be, com haguéssim pogut sortir malament i segurament res hauria canviat. El muntar el viatge sobre la marxa a base de les ajudes i informacions que vas rebent tal i com vas avançant era una de les coses més interessants i ara, quan ja l’hem acabat ens ho demostra. L’objectiu d’aconseguir la fita ens va fer lluitar cada dia i el treball diari per treure el màxim d’informació en el menys temps possible també te les seves compensacions en la satisfacció pel treball fet.\nAra a casa revisant les carpetes de direccions i preparant els encàrrecs que tots ens han anat fent recordem els moments viscuts amb aquest rodamón que hem fet, moments que ja mai més podrem tornar a viure. Podrem visitar els mateixos llocs, o tornar a fer la mateixa volta, però res ja no serà igual, serà millor o pitjor o més ben dit, serà diferent, però mai les sensacions seran les mateixes.\nEl record forma part intrínseca del viatjar. Que seria d’un viatge sense el record dolç dels moments viscuts?. Que seria sense el record que et provoca el veure una imatge per televisió i al moment de dir: Aquí jo he estat, reviure aquell moment especial que va posar un granet de sorra al sac del coneixement i de la maduració personal.\nHerrmann ens ha escrit un e-mail, ens va dir que ens explicaria la resta del viatge i s’ha portat de meravella. Ha aprofitat la parada al port de Malàisia i el pas per l’estret de Gibraltar per explicar-nos que van abandonar el port de Long Beach 13 dies desprès del previst i que per evitar retards importants havien cancel·lat les parades al ports de Yantian i Rotterdam.\nAl port de San Francisco, la guarda costera va pujar a registrar el vaixell perquè tenien rumors de que portaven 2 polissons, però no van trobar res. Segurament es devien referir a nosaltres, algú ens va veure pujar a Tokio i per la pinta que fèiem devia pensar que érem immigrants il·legals i ho va denunciar. Sort que ja havíem baixat a Los Angeles. Pel risc de tifons van navegar cap al sud, prop de les illes Hawaii. A nosaltres que ens feia tanta il·lusió veure una posta de sol als mar del sud, una d’aquestes postes de sol que diuen no s’obliden en la vida.\nA l’estret de Malacca van haver de prendre totes les precaucions possibles pel risc dels pirates que abunden per aquelles costes, encara que la velocitat que porta aquest vaixell el fa inaccessible als pirates. A port de Hong Kong, l’oficial no sabia si posar la bandera de Xina o la de Hong Kong, el capità va optar per posar la de Xina, si s’enfaden els de Hong Kong no serà tant fort com si ho fan els xinesos. Bona apreciació de Joaquim el capità.\nJa només quedaven dos llocs de perill més, Somàlia, on s’ha de passar almenys a 100 quilometres de la costa i el canal de Suez pel risc de guerra amb l’Iraq. Les costes de Somàlia la passem el més aïllats possible, sense usar la radio i les comunicacions i el canal de Suez amb un comboi de 29 naus protegit. I per rematar el viatge d’incidències a Suez se’n assabenten del enfonsament del Prestige a les costes gallegues que segurament els obligarà a fer la volta més gran i perdre més temps. O sia que Herrmann ha tingut un viatge distret. Llàstima d’haver deixat el vaixell tant aviat.\nA l’arribada a España diu que uns quants dofins els van donar la benvinguda. Van veure fins a dofins, quina enveja que ens dona.\nZsolt ens escriu per dir-nos que el noi que vam gravar pujant sense seguretats a la columna de la plaça un dies desprès va fer el mateix pujant a l’estàtua de Maties Corvino, el rei de reis hongarès. Sembla que al xicot li agrada jugar-se la vida davant de l’expectació de la gent, els camions de bombers i els policies que el criden perquè baixi.\nJohn, l'americà que vam trobar al vaixell xinès quan baixavem pel riu Iang-Tsè, ens envia un missatge. Ha arribat a casa sense problemes i el dia 12 va estar al casament de la seva germana a Nova York. Ens ofereix els seus serveis per si necessitem alguna cosa en el nostre viatge de costa a costa. També ens recorda que li enviem informació sobre el viatge perquè ell també el vol fer. Li trametem el nostre agraïment pel seu oferiment i, ja des de casa, li enviem una crònica del viatge i li desitgem sort per quan la faci.\nHu Xu i Peng ens han enviat un sobre amb les fotos que van fer-nos quan vam estar a wuhan. Ens agraeixen la nostra visita i es posen a la nostra disposició per si necessitem alguna informació. La filla de Peng, que estava a l'hospital amb la cama trencada, està recuperant-se ràpidament. Aquest any pròxim vindrà a estudiar francès i esperanto a París i viurà amb una família esperantista que l'acull.\nHu Xu ens diu que l'any pròxim vol venir a Europa per fer proves de futbol amb el seu fill. L'encontre entre la selecció de la Xina i la catalana ens dóna motiu de conversa i omple els missatges d'Internet d'una sana rivalitat.\nA Song Ben, venedor de marbres i finestres a Shenzen li enviem informació sobre les pedreres que tenim al costat de casa que comercialitzen la pedra Cenia i de les fàbriques de ceràmica de Castellò. Ens contesta donant-nos les gràcies i ens diu que vol venir a Espanya per al maig vinent.\nAls pocs dies d'arribar surt la notícia per la televisió i els diaris de la construcció a la Xina de la presa més gran del món al riu Iang-Tsé, del qual inundarà les gorges. Serà la presa i el transvasament més gran del món. Nosaltres hi varem estar!!!\nRevisem els passaports dels dos després del viatge, que curiosament tots dos caduquen l'any vinent. Entre els dos ja quasi podem dir que en deu anys hem visitat bona part del món i ja queden poques pàgines per emplenar a cada un dels llibrets. Vet ací la llista dels països visitats durant aquests deu anys: la Unió Europea, Hongria, Romania, Bulgària, Turquia, l'Iran, el Turkmenistan, l'Uzbekistan, el Kazakhstan, l'Índia, el Nepal, el Pakistan, la Xina, Tailàndia, el Japó, Xile, l'Argentina, el Perú, l'Equador, els Estats Units, el Canadà, Cuba, el Marroc, Kenya i Tanzània.


Sala de premsa de Cossetània: "Tarragona acomiada l'escriptor Josep Anton Baixeras"\n"Tarragona acomiada l'escriptor Josep Anton Baixeras"\nDimarts 12 d'agost, a VilaWeb hi apareixia un article de Natàlia Borbonès sobre de la mort del polític i escriptor Josep Anton Baixeras a l'edat de 81 anys. A continuació podeu llegir la reproducció de la notícia:\n"Representants de la vida cultural i política de Tarragona van assistir ahir a la tarda als funerals de Josep Anton Baixeras, que va morir diumenge als 81 anys. L'escriptor, fill predilecte de la ciutat i doctor honoris causa de la Universitat Rovira i Virgili, s'havia dedicat darrerament a preparar l'edició de Contes menestrals, que sortirà publicat el mes que ve per Cossetània Edicions.\nUna nodrida representació de la vida social de Tarragona va acompanyar la família de Josep Anton Baixeras en els funerals que es van oficiar a la parròquia de Sant Joan.\nL'alcalde en funcions Sergi de los Ríos; el delegat de la Generalitat a Tarragona, Xavier Sabaté; el rector de la URV, Francesc Xavier Grau, i el degà del Col·legi d'Advocats de Tarragona, Antoni Vives (Baixeras era advocat de professió) van ser presències destacades de les institucions tarragonines, a les quals es van afegir diversos regidors municipals, el director dels serveis territorials de Cultura, Adam Manyé, així com l'exalcalde Joan Miquel Nadal i els expresidents de la Diputació Josep Gomis i Joan Aregio. Del món de la cultura hi van ser presents Magí Sunyer, Marcel Pey, Jordi Jané i Gabriel Guasch. El poeta i nebot nét de Baixeras, Joan Duran, va llegir durant l'ofici el poema d'Espriu Assaig de càntic en el temple.\nJosep Anton Baixeras acabava d'enllestir feia poc la revisió de Contes menestrals, un recull inèdit de narracions escrites ja fa temps i que Cossetània Edicions publicarà el mes que ve dins la col·lecció La Gent del Llamp. El també escriptor i professor de la URV, Magí Sunyer, que tenia una llarga relació d'amistat i de col·laboració literària amb Baixeras, i que ha prologat l'edició de Contes menestrals, va recordar ahir el narrador, dramaturg i traductor com un «home de la resistència cultural», alhora que destacava la seva faceta política (d'«esquerres però amb consens») i la personalitat afable i educada de l'escriptor.\nLa desaparició de Josep Anton Baixeras deixa un gran buit cultural i cívic a la ciutat de Tarragona. Autor d'una obra poc abundant quantitativament però d'estil molt personal i intens, la trajectòria literària de l'autor, nascut el 1927, consta d'una dotzena d'obres publicades, entre les quals hi ha els contes Perquè sí (1957) i Perquè no (premi Víctor Català 1959); les novel·les L'anell al dit (finalista del premi Sant Jordi 1963) i Les mares (1995); el recull d'articles Carnet tarragoní (1983), i les obres de teatre El mas dels Casaments (1994) i Narcís als llimbs (2003). La seva faceta de traductor inclou La fira de Plundersweilern, de Goethe, que va traduir amb Jordi Jané (1999), o El dia més foll, de Peter Turrini (2002).\nPerò Baixeras va invertir també bona part del seu temps en la política i la dinamització cultural. Així, amb l'ajut de Joan Triadú, va fundar Òmnium Cultural a Tarragona, del qual en va ser el primer president, i la seva inclinació cap als plantejaments nacionalistes el van dur a formar part de l'Assemblea de Catalunya i de la llista Entesa dels Catalans a les eleccions generals espanyoles de 1977, en què va ser escollit senador per la demarcació de Tarragona. Va abandonar el càrrec a les primeres eleccions municipals democràtiques de 1979, en les quals va ser escollit regidor de l'Ajuntament de Tarragona com a independent adscrit a les llistes del PSUC."\nInformació extreta de VilaWeb-El Punt i publicada el dimarts 12 d'agost de 2008.\nPublicat per Cossetània Edicions a 7:33\nEtiquetes de comentaris: Contes, La Gent del Llamp\nAntoni Cisteró: "Si un no es pren pel melic del mó...\nLa reusenca Rosa Pagès guanya el XXVI Premi de Nar...\n"Itineraris a peu per la Vall Fosca" es presenta a...\nEs dóna a conèixer el guanyador de la XXVI edició ...\nEl nervi de la poesia\nUn llibre de Cossetània Edicions a la VI Mostra Au...\nEs presenten dos llibres de Cossetània a la Univer...\n"Tarragona acomiada l'escriptor Josep Anton Baixer...\n"Arbres dels nostres paisatges" a Castellterçol\nDos llibres de Cossetània pels Jocs Olímpics\nUna guia per a descorbrir la Vall Fosca\nAcrobàcies arran de terra


Falla Picaio: punt final al monument que va obtindre el primer premi d'enginy i gràcia\nEl tercer torn a l'hora de la cremà li va correspondre a la més modesta de les falles de Puçol: Picaio. Esta vegada els bombers van arribar a temps, però va caldre esperar que fera acte de presència l'equip tècnic de l'EMTV Puçol, que continuava gravant els últims moments de la falla Hostalets.\nPicaio, una falla amb poc pressupost, però que any rere any aconseguix algun meritori premi. En esta edició, contra tot pronòstic, va aconseguir alçar-se amb el premi a l'enginy i gràcia, a més de quedar en tercera posició dins de la secció primera de les falles de Puçol.\nDos premis que omplin de satisfacció a la falla i els presidents i falleres majors de la qual no dubtaven a mostrar, durant tota la setmana fallera, a aquells que s'acostaven a visitar el monument o el casal.\nPel seua grandària, Picaio és una falla on tots es coneixen i compartixen el que tenen. Així, no és estrany que a l'hora de botar foc a la traca final, no sols estigueren el president i la fallera major, sinó també els representants de la falla infantil.\nI allí estaban, a las 2'12 de la matinada, Vanesa Sacristán i Atreyu del Campo, com a representants més jóvens, al costat d'Alexandra Marchán i José Lluís Maroto, com màxims exponents de la falla gran. Tots junts van ser els encarregats de botar la metxa, davant d'un públic fidel que cada any recolza amb la seua presència a este animat grup de fallers.\nEn una nit en què l'esgotament ja se nota en la majoria dels assistents, prompte es van quedar sols els membres de la falla i la resta del públic es va anar a per l'última de la nit, Molí de Vent.\n26 Març 2008


Epicentre Rusiñol | Catorze.cat\nCatorze | 14/09/2018 a les 10:18h\nArxivat a: La butaca, Teatre Nacional de Catalunya, Teatre, Xavier Albertí, Santiago Rusiñol\nEl Teatre Nacional de Catalunya, i el seu director artístic Xavier Albertí, han presentat la nova temporada 2018-2019 en un acte singular, una xerrada centrada en la figura de Santiago Rusiñol, protagonista de l'Epicentre Patrimonial, un experiment de programació que té per objectiu redescobrir i promoure el patrimoni teatral català, víctima de les sotragades polítiques i els talls en la transmissió històrica. D'aquesta manera, la iniciativa del TNC, amb vocació de servei públic, intenta reconstruir aquesta transmissió, dotant de fons i context la tradició teatral del país.\nFem 14 aturades a la xerrada de Xavier Albertí per apropar-nos a l'esperit de l'Epicentre Santiago Rusiñol i al context de l'artista.\n1. Els francesos, quan programen un espectacle, programen el seu autor o autora i la memòria de recepció dels seus espectadors sobre aquell autor. Nosaltres, quan programem un Pous i Pagès, difícilment tenim memòria de tradició de recepció i l'hem de, d'alguna manera, intentar reconstruir, o hem de donar eines als nostres espectadors per no haver de jugar a la ruleta russa. Per si, per alguna circumstància, l'espectacle no acaba de funcionar, no disparem contra l'autor i el tinguem mort durant 30 o 40 anys més.\n2. Pla diu que tota obra d'art de veritat és aquella que conté la pulsació del temps que la veu néixer. Acostar-nos al nostre patrimoni és una forma d'acostar-nos no només a aquells elements del nostre temps que tenen arrel en el passat, sinó a tots els elements del passat que segueixen alimentant de manera necessària i extraordinària les mirades sobre el nostre present.\n3. Al debat sobre si s'ha de programar els nostres clàssics o si s'ha d'apostar estrictament pels nostres contemporanis, jo només puc respondre que no hi ha contemporaneïtat sense memòria del passat. Perquè tot allò que donarà valor i signe d'identitat i musculatura ideològica a l'escriptura del present necessita una arrel en la nostra tradició. Si no, no tindrà un suport perquè pugui ser operatiu davant de les platees contemporànies.\n4. Quan neix Rusiñol, el 1861, Barcelona té 300.000 habitants i a la seva mort, el 1931, en té 1.200.000. La transformació demogràfica, ètica, estètica, política i sociològica de Barcelona, de Catalunya, en aquest període és enorme.\n5. Sense figures com Pitarra, Guimerà o Rusiñol, la llengua catalana corria el risc de ser tancada a la vitrina dels gloriosos records passats. Si la llengua catalana continua viva entre nosaltres és perquè, en el moment d'aquestes profundes transformacions, aquests autors van tractar de connectar amb unes classes populars que vivien en situació de diglòssia.\n6. Rusiñol és el creador de l'obra d'art Santiago Rusiñol. Algú pot dir-ne pintor, dramaturg, provocador. Rusiñol és una màscara, Rusiñol és un home de mil màscares que anticipa una figura que trobarà l'eclosió al cap de poc temps en Salvador Dalí i el seu "la meva obra soc jo" i que arribarà fins la construció d'una obra retòrica i poètica tan heterogènia com la de Joan Brossa.\n7. Algunes biografies s'han escrit en moments en què no tot es podia dir ni analitzar amb llibertat. Una de les fonts d'informació a qui devem molt és Santiago Rusiñol i el seu temps de Josep Pla, però va instaurar algunes de les màscares sobre la figura de l'autor que han quedat una mica corsecades, com la de la tensió entre el deure fabril i la prohibició de les seves incursions en el món de l'art. La historiografia contemporània ens demostra que això no era del tot així.\n8. Tant Josep Pla com Maria Rusiñol, filla de l'artista, parlen de la profunda tristesa del món Rusiñol.\n9. Rusiñol va entrar al món de les lletres conscient que és una palanca important de transformació de la societat. [...] L'obra de Rusiñol espera ser llegida amb una clau ideològica profunda.\n10. La recuperació dels Jocs Florals històrics es fa el 1859, el mateix any que s'aprova el pla Cerdà. Catalunya no havia descobert el 1859 una febre aferrissada per la paraula poètica, tant de bo. El que va descobrir Catalunya és que necessitava una festa civil per donar sentit a aquesta reconstrucció o invenció d'un passat que les noves textures ideològiques, sociològiques i polítiques reclamaven.\n11. Quan s'estrena Els jocs florals de Canprosa (que es podrà veure aquesta temporada al TNC), el 1902, fa dies que Barcelona fa vaga reclamant la setmana laboral de 9 hores. L'estat espanyol aplica l'article 155 del seu temps: suprimeix les llibertats constitucionals dels catalans, dicta l'estat de setge i prohibeix els jocs florals de la ciutat de Barcelona amb l'excusa d'un ultratge a la bandera espanyola. Paral·lelament, la policia protegeix els espectadors que volen anar a veure l'obra de Rusiñol al Teatre Romea, els garanteix el seu dret a la informació perquè és considerada una obra que fa burla del jocfloralisme.\n12. Des de llavors, Rusiñol s'haurà de justificar en totes les edicions de l'obra. "Jo soc patriota. El que vull és posar en tensió l'obligació dels artistes a la no supeditació a cap mena de poder. L'artista ha de ser lliure i ha de transformar la societat."\n13. Darrere de l'obra hi ha una paròdia d'aquest jocfloralisme que neix en el segle XIX que busca en la seva institucionalització la gran festa cívica del catalanisme incipient, un catalanisme que primer serà encara republicanisme federalista i que després del fracàs la I República naixerà com a catalanisme polític.\n14. Quan Picasso, vint anys més jove que Rusiñol, arriba a Barcelona als 14 anys, es troba amb tres figures molt importants ja construïdes en l'imaginari públic de la cultura catalana, principalment en les arts plàstiques: Ramon Casas, Isidre Nonell i Santiago Rusiñol. I dels tres, com a mestre, tria el pitjor pintor, el tercer, perquè Picasso vol emular una funció que ja està exercint en aquells moments, la funció d'artista guia, artista que, més enllà de fer obra, dictamina criteris ètics d'evolució de la societat.\nSantiago Rusiñol Foto: Viquipèdia


AMVr - Arxiu Municipal de Vila-real - Arxiu Municipal de Vila-real\nEs troba a inici: AMVr\nAMVr - Arxiu Municipal de Vila-real\nDepòsit de l'Arxiu\nColecció de pergamins\nL'Arxiu Municipal de Vila-real és un servei obert al ciutadà i una ferramenta al servei de la gestió municipal que permet una eficàcia i un funcionament millor de l'administració municipal i promou la difusió i el coneixement de la història de la ciutat.\nL'arxiu té com a funcions la conservació i organització del patrimoni documental municipal amb l'objectiu fonamental de:\nSatisfer les necessitats d'informació i documentació, necessàries per a justificar els drets de les persones físiques o jurídiques, públiques o privades.\nAfavorir la recerca i investigació històriques.\nVetllar per la recuperació del patrimoni documental no oficial mitjançant l'acceptació de llegats o donatius.\nPromoure el coneixement de l'entorn amb l'objectiu de fomentar la defensa i l'enriquiment a través d'activitats culturals.\nAvg. Murà, 14 12540 - Vila-real\nCodi de referència: ES.12135.AM/4\nTeléfono: 964 54 72 20\nFax: 964 54 72 21\nSERVEIS INTERNS A L'ADMINISTRACIÓ\nPer a facilitar i agilitzar la consulta de la documentació administrativa transferida, l'Arxiu ofereix un servei de sol·licituds de documentació que possibilita la consulta de l'arxiu, el préstec d'originals i la reproducció. Aquesta sol·licitud, podeu trobar-la en la bústia de la intranet de l'Ajuntament de Vila-real.\nArxiu Municipal Vila-real: l'Arxiu disposa d'una sala de consulta general, situada en la primera planta de l'edifici. Per a l'accés a la documentació és necessària la targeta d'investigador. Per a la consulta dels inventaris i d'altres instruments de descripció és suficient la presentació del document d'identitat.\nEls instruments de descripció que estan a l'abast de l'usuari són els següents:\nInventari i catàleg dels fons.\nBases de dades interrelacionades de diversos fons.\nBases de dades d'autors, títols, matèries i col·leccions.\nLa sala de consulta roman oberta al públic tots els dies laborals de les 8 a les 14.30 hores. Del 15 de juliol al 15 de setembre l'horari de la sala de consulta és de les 8 a les 13.30 hores.\nFotocòpies. L'horari del servei de fotocòpies és de les 12 a les 14 hores i, generalment, es lliuren el mateix dia de la petició. No es poden fotocopiar pergamins ni material enquadernat, ni tampoc documentació, llibres i revistes en un estat de conservació precari.\nReproducció digital. La reproducció en CD-ROM es lliura en un termini aproximat de 48 hores.\nReproducció de fotografies. Es poden obtenir còpies dels originals amb finalitat d'investigació quan la seua necessitat estiga justificada. En qualsevol cas s'ha de complir la normativa vigent en matèria de drets d'explotació, d'autors i la interna de l'Arxiu.\nEl termini de lliurament de les còpies és de 15 dies.\nL'Arxiu disposa d'una sala de 60 m2 amb capacitat per a diverses persones, que està situada en la planta baixa de l'edifici.\nLa Sala dels Arcs està preparada per a exposicions i la seua gestió depén del Servei de Museus de l'Ajuntament de Vila-real.


ERC veta el PSC i vol un govern ''d'unitat independentista'' a Girona - El Gerió Digital\nERC veta el PSC i vol un govern ''d'unitat independentista'' a Girona\nQuim Ayats anuncia que no avalaran cap acord "supeditat al 155"\nDimarts, 28 de maig de 2019 17:15h\nRoda de premsa del cap de llista d'ERC a Girona, Quim Ayats © ACN\nERC de Girona ha fixat aquest dimarts una línia vermella en les negociacions per intentar bastir un pacte a l'Ajuntament. "Repetim el mateix que hem dit en campanya, no farem un govern supeditat al 155", ha afirmat Quim Ayats, donant així cop de porta a qualsevol possibilitat d'acord amb els socialistes. "A Girona volem un govern que defensi els drets nacionals, socials i les llibertats individuals i col·lectives", ha insistit el cap de llista republicà.\nPer a Ayats, l'única fórmula que volen explorar els republicans passa per bastir un govern de concentració independentista. Un pacte a tres que inclogui tant JxCat, Guanyem Girona i els republicans (i que permetria garantir una àmplia majoria, ja que sumaria dinou dels 27 seients del ple).\n"Qualsevol altra opció que no fos un govern d'unitat a Girona demanaria que hi hagués altres formacions que no comparteixen aquests valors", ha insistit Ayats, en clara al·lusió als socialistes. "Tots tres tenim una clara majoria, i per tant, el que demanem és que ens asseguem per buscar un acord", ha subratllat, en referència al pacte a tres.\nAyats, a més, també ha erigit ERC com l'aposta conciliadora entre els models de ciutat de JxCat i Guanyem (clarament antagònics). "Nosaltres estem al mig, creiem que hi ha camí per explorar; volem estirar els dos costats", ha afirmat el candidat d'ERC. "L'única fórmula que implica no supeditar-nos al 155 és aquesta, l'acord a tres d'una manera o altra", ha insistit.\nEl cap de llista dels republicans també ha deixat clar que la seva és una aposta a tot o res. És a dir, que no avalaran cap altre pacte de govern que no inclogui JxCat, Guanyem i ERC. I no només això, sinó que tampoc donaran suport a un possible pacte a dos a l'hora d'investir alcalde o alcaldessa.\nSobretot, Ayats ho ha dit en referència a si es tanqués un hipotètic pacte entre Guanyem Girona i els socialistes (que sumaria dotze regidors). I que per tant, perquè la investidura tirés endavant, caldria el suport dels republicans (per garantir-se majoria absoluta en primera volta). "Un acord entre Guanyem i el PSC és clarament un no", ha afirmat, tancant així la possibilitat que Lluc Salellas pogués ser investit .\nI de la mateixa manera, Ayats també ha avançat que tampoc votarien a favor d'investir Marta Madrenas si això suposés deixar Guanyem fora del pacte. Tenint en compte que, sense la candidatura encapçalada per Salellas, JxCat i ERC tampoc sumen majoria i, per tant, Madrenas seria investida en segona volta (aquí ja, com a força més votada).\nDe moment, aprofitant que aquest matí s'ha reunit amb l'alcaldessa en funcions (dins la ronda de contactes que ha iniciat Madrenas), el cap de llista dels republicans ja li ha traslladat les seves intencions.


Els tresors del pati\nFulles, pinyes, pedretes,... i si aquestes pinten o tenen forma de cor ja són el màxim! Fins i tot trossets de tovalló de paper o d’alguna bosseta de plàstic que han aconseguit trobar. Els bastonets o pals ja saben que és territori prohibit perquè es poden fer mal. I no estic parlant de reciclatge...parlo de tresors, dels que valen una baralla i plors, si s'escau.\nSabeu quants nens es passen l’estona del pati, protegint el que han agafat per la mama o pel papa? El disgust quan algú els hi vol prendre, o quan la mini pedra que havien triat els hi cau, rodola, i no la troben? Perquè ells saben com era la que tenien, i com era la fulla, i... impossible “dar el cambiazo”, si arriba el moment els has de convèncer de que la que tenen ara, tot i que no sigui com la que havien agafat, serà la més bonica pels pares.\nI llavors arriben les hores de sortir i...busquen desesperadament a la motxilla o a la butxaca de la jaqueta el tresor que han agafat per regalar als que més estimen.\nDes de fa molts anys, cada curs començo amb un gerro buit, on anar posant les pedretes, pinyes, fulles, o el que sigui que trobin i amb aquells ulls que parlen et diuen, és per tu. Perquè creieu-me que tenen molt clar per qui és cada tresor dels que agafen.\nSi no has provat a tenir un gerro màgic o una capsa màgica on anar posant els tresors del pati, de veritat, intenta-ho! És impossible mirar-ho i no sentir-te màgic i especial com ells et veuen a tu.\n#tresors #pati #intensament #escola #JoFaigVedruna #SagratCor


Gran Recapte d'Aliments 2021 - Vila de Breda\nGran Recapte d’Aliments 2021\nUn any més el municipi de Breda participarà al Gran Recapte d’Aliments, campanya coordinada per Càritas Parroquial del municipi i l’Ajuntament. Aquesta tretzena edició de la campanya solidària mantindrà el funcionament de l’any anterior. La campanya s’allargarà del 19 al 27 de novembre. Per altra banda es tornarà a repetir la fòrmula de donació a través d’aportacions econòmiques i no donant aliments.\nTotes aquelles persones que vulguin participar a la campanya es poden dirigir a qualsevol dels establiments col·laboradors i fer una aportació econòmica en els mateixos. A Breda són les botigues Fruiteria i Celler Jordi Bayés i Forn de pa Costa i els supermercats Condis, DIA i SPAR. Per a fer una donació només s’haurà d’aportar la quantitat desitjada i des dels comerços col·laboradors registraran la donació a una aplicació informàtica per a dur un control de les mateixes. La quantitat recaptada anirà destinada als bancs d’aliments i organitzacions col·laboradores per a la compra d’aliments. Per altra banda també es podran fer aportacions econòmiques per internet, a través de la pàgina www.granrecapte.com. També podeu utilitzar els codis QR que trobareu als cartells promocionals, ja sigui per internet o als carrers, que us portaran directament al lloc web del Gran Recapte\nEl Gran Recapte d’Aliments és una campanya organitzada conjuntament pels Bancs dels Aliments de Catalunya, associacions sense ànim de lucre amb l’objectiu de redistribuir gratuïtament els excedents alimentaris a persones necessitades del nostre entorn.


Afrontar la mort, al segon capítol de "No serà fàcil"\nAquest dimecres, 21 de gener, a les 22.30, TV3 emetrà el segon programa d'aquesta sèrie de dotze episodis, en què el presentador, Roger de Gràcia, acompanyarà la Dolors en els seus últims dies de vida. "No serà fàcil", dirigit per Pol Izquierdo, és un mosaic de reptes, fragilitats i incerteses que planteja la vida, al voltant de temes com enamorar-se, marxar, examinar-se, equivocar-se i morir.\n20/01/2015 - 15.00\nEl Roger de Gràcia amb la Dolors passejant per la platja\nLa Dolors té càncer. Els metges li han donat una esperança de vida de pocs mesos. Davant d'aquesta situació ella ha decidit "tranquil·litzar-se i organitzar-se", anar dues passes davant de la mort. Des del programa, li van demanar que expliqués com ho feia, què volia dir això d'"organitzar-se". La Dolors hi va accedir, però, a canvi, va demanar a l'equip de "No serà fàcil", i concretament al Roger de Gràcia, que l'acompanya en tot moment, que li facilitessin complir alguns dels desitjos que tenia abans de morir: veure les últimes reformes de la Sagrada Família, anar al programa del Jordi Basté o dinar amb la seva filla i el seu gendre al restaurant de la Carme Ruscalleda de Sant Pol.\nEl capítol és un muntatge en paral·lel en què s'alterna com la Dolors visita i fa allò que vol fer abans de morir amb una conversa amb el Roger de Gràcia on explica per què està convençuda que, davant de la mort, el millor és prendre-s'ho amb naturalitat i deixar-ho tot ben enllestit.\nLes paraules de la Dolors són una lliçó de vida, d'una persona que està a punt de morir.


Istvan Sandorfi. Painting never dies | Cal·ligrama BCN\nAl llarg de la història, la societat no ha estat preparada per rebre l’impacte d’alguns artistes. La confusió, quan es veuen aclaparats per una immensa capacitat creativa, ha pogut portar a la gent a reaccionar amb un rebuig que en algunes ocasions esdevé fins i tot còmic, com el que va provocar l’Olympia de Manet al Saló Oficial de París. L’escàndol va dur als visitants burgesos a alçar el paraigües davant del quadre, amb la voluntat d’atacar-lo amb la punta, com si fos l’enemic.\nPerò qui no ha estat veritablement preparat per rebre grans genis és el cànon que, per la seva naturalesa ha de classificar, etiquetar i ordenar, però a la vegada, també ha creat marges, ha oblidat, ha jerarquitzat. I aquells artistes individualistes, que han agafat un camí propi i que han fugit de ser enclaustrats en un compartiment, perquè no poden reduir-se a una categoria, sempre han estat motiu d’incomoditat.\nEl Museu Europeu d’Art Modern (MEAM) és la casa de tots els artistes inclassificables, independents, deslligats de la seva època i dels condicionats culturals. Per tant, no hi ha millor embolcall per a les 140 peces mai abans reunides d’Istvan Sandorfi, un dels artistes europeus més representatius de la transició del segle XX cap al XXI.\nEntre elles – version latine · Sandorfi (1977)\n“Intento fer una pintura que es dirigeixi als individus i no a la societat o a la cultura. Vull ignorar deliberadament les derivades culturals. Voldria dirigir-me directament a la receptivitat de la gent sense fer-los passar per tota la gamma de referències que la cultura els ha imposat. És per això que jo realitzo una pintura contra-corrent, una pintura que tal vegada no sembla pintura.”\nAmb la primera exposició d’aquesta magnitud dedicada al pintor hongarès, la Fundació de les Arts i els Artistes pretén donar la visibilitat que es mereix a aquest artista, però sobretot, tornar-lo a connectar amb el públic, el veritable destinatari de la seva obra.\nÉs gairebé una traïció comentar les obres de Sandorfi, ja que ell creia que qualsevol comentari és superficial, que sovint les paraules maten l’art. Però segurament no ho deia perquè no puguis expressar allò que sents o veus davant del quadre, sinó perquè segurament era conscient que, com deia el filòsof Michel Foucault, quan es pronuncia un discurs sobre un objecte, hi ha implícita una voluntat d’exercir un poder. I si alguna cosa li molesta és qualsevol cosa que oprimeixi l’individu. Està en contra de “tot el que és fals. Tot el context repressiu i cec que ens entreguen en herència i que s’ha instaurat al llarg dels segles. Tot això fa olor de mort sota una aparença fútil, aparentment ben ordenada.”\nAutorportrait à la cicatrice (1975)\nSandorfi és la màxima expressió de la llibertat individual, tant per la seva pintura com per la seva vida. És un pintor reflexiu abans d’abocar-se a la creació, però ràpid quan agafa els pinzells per omplir la tela amb una tècnica sublim que, d’entrada, pot ser que esdevingui el primer impacte en contemplar la seva obra.\nÉs un artista nocturn, ja que a la nit, segons diu, el nostre ànim és diferent, el temps s’escola d’una altra manera, vivim a una altra escala. Treballava infatigablement durant catorze hores diàries, set dies a la setmana, en el santuari de la solitud que era el seu taller. Mentre ell es recloïa en un dels pisos de casa seva, la seva dona, Denise i les dues filles, Eve i Ange, seguien el dia a dia en altres compartiments. Menjava quan tenia gana, dormia quan tenia son i es llevava quan deixava de tenir-ne. El més important per a ell era viure com ell desitjava, sense haver de necessitar una llicència que aprovés el seu modus vivendi.\nFemmes, 1ère version – Denise et Graziella inspectant le Tableau · Sandorfi (1978)\nSi avances per les sales del Palau Gomis, trobaràs a la primera planta, la seva etapa més truculenta, la més característica de l’artista i també la més desconeguda, ja que s’ha hagut de recórrer a col·leccionistes privats per tal de mostrar les obres que s’hi poden veure. La segona planta acull una etapa de més maduresa, mentre que a la tercera s’hi pot contemplar l’essència del seu taller: la seva particular indumentària, l’última obra que va quedar inacabada o la seva màquina per visualitzar les diapositives, entre altres objectes.\nL’etapa de joventut és inundada pel blau en un resultat d’una força expressiva extraordinària, d’una potència visceral, primitiva, que brolla de l’interior per una autèntica necessitat. Perquè si alguna cosa deixa molt clara és que la seva pintura brota del replec més profund d’ell mateix, perquè tota la seva obra és una llarga i agònica al·legoria de la seva ànima. Ja sigui a través del seu cos o del cos d’altri, sempre ens expressa la quinta essència del jo.\nSi en les obres veus una ànima torturada és perquè Istvan Sandorfi també està marcat per les circumstàncies de la seva època. Va néixer a Budapest el 1948. Després que les forces soviètiques governessin estrictament el país, el pare de Sandorfi va ser empresonat i condemnat a cadena perpetua quan Istvan tenia 3 anys. Llavors era el director d’IBM d’Hongria, i com que era una marca americana, va ser considerat com un espia. La resta de la família va ser deportada a un poble hongarès. El pare va ser alliberat, amb altres refugiats polítics l’octubre de 1956, durant la revolució anticomunista de l’octubre d’aquell any. Quan Istvan tenia 8 anys, ell i la seva família van haver de fugir d’Hongria, moment en què, com a resposta de la manifestació per reclamar la llibertat i independència del seu país respecte la Unió Soviètica, sis mil tancs van envair-los. Va passar amb la seva família la frontera austríaca a peu, arribant a un camp de refugiats del que poc després van poder passar a Alemanya, on viuria un parell d’anys, fins que finalment va emigrar a París, ciutat on s’hi quedaria fins a la seva mort, el 2007.\nSi el seu art ens provoca desconcert o angoixa és perquè ens colpeix directament l’ànima, ens qüestiona així la vida, estructurada tal i com és en l’època actual, ens enfronta amb les pors i els fantasmes interiors, sorgits en plena penombra, com en els pitjors malsons. I no ho fa per complir cap rol, sinó perquè així ho sent. Però és que treure’ns de la inèrcia superficial per sacsejar-nos la consciència no és una de les funcions de l’art?\nEl pintor deia: “Sempre he volgut pintar el que em molestava, i no el que trobava bell.” “No hi ha cap bellesa en el que és fals.”\nSandorfi ha reflexionat molt el concepte de “veritat”. La seva filla Ange, la comissària de l’exposició, es va bolcar en els seus arxius i en la lectura dels escrits del seu pare, unes vuit mil pàgines escrites en francès en les qual exposa idees sobre temes metafísics, fet que ens avança que el seu art és sentiment, però també filosofia.\nDenise aux gants blancs · Sandorfi (1978)\nDenise emergeix d’aquest quadre, fosa en un blau molt pàl·lid. Li tapa els ulls amb uns guants, perquè d’aquesta manera oblidem el naturalisme, ens allunya del retrat, per connotar-nos molt més. Per què té els ulls coberts amb els guants? L’han encegada? És un càstig? En més d’una ocasió priva al personatge representat del sentit de la vista. Potser per evidenciar-nos la preeminència que se li ha atorgat? Potser per què el relaciona amb la “veritat”? Ell creu que som criats per creure en el que veiem, cegament. Però acabes obviant que la realitat és una interpretació feta per la ment. La manera en què veus la veritat, doncs, no és veritat. Així que com a resultat, podem dir que no veus la veritat.\nEn definitiva, potser el que volia expressar és que ens equivocàvem buscant la veritat a l’exterior, ja que, com deia el compatriota escriptor, Sandor Marai, qui busqui la veritat, ha de començar buscant dins de si mateix.\nPer gaudir de més aspectes sobre l’obra de Sandorfi, en directe, fins a finals de novembre, t’esperem cada dissabte i diumenge a les 12h, per a la visita guiada.\nThis entry was posted on Setembre 25, 2016 by caligramabcn in Actualitat, Art, Barcelona, Curiositats, museus, Recomanem, Uncategorized and tagged art, Barcelona, contemporani, exposicions, figuració, Hongria, MEAM, museus, pintura, Sandorfi, visita guiada.


El Consell Insular de Menorca presenta el programa “Xala a la Natura” amb 620 places per a escolars en les modalitats esportives de vela, piragua i hípica\nLa vicepresidenta primera i consellera d’Ocupació, Projecció Econòmica, Joventut i Esports, Susana Mora, ha presentat avui matí el programa “Xala a la Natura” que ofereix 620 places per a escolars en les modalitats esportives vela, piragua i hípica. Amb aquesta iniciativa el Departament d’Esports anima als més joves a descobrir l’activitat física i esportiva en contacte directe amb els espais naturals de Menorca.\nEs tracta d’un projecte desenvolupat conjuntament amb les delegacions a Menorca de Piragüisme, Vela i Hípica amb la col·laboració de la Fundació Esport Balear. “Aquest projecte s’inclou dins el programa “Xala jugant”, on fillets i filletes de totes les escoles de l’illa gaudeixen d’uns dies de la pràctica de l’esport coneixent alhora noves activitats que ajuden a potenciar el teixit esportiu amb la inclusió de nous esportistes”; ha dit Susana Mora.\nL’acte de presentació ha comptat amb l’assistència de Miriam Sarmiento, delegada a Menorca de la Federació Balear d’Hípica; Juan Carlos Fuentes, delegat a Menorca de la Federació Balear de Piragüisme i Carlos Sánchez-Rodrigo, delegat a Menorca de la Federació Balear de Vela.\n“Entre tots hem dut a terme un bon treball en equip per tal de promocionar l’esport entre els escolars”, ha dit Miriam Sarmiento qui ha explicat que la modalitat d’hípica va dirigida als alumnes de 5è i 6è de primària de Menorca. “L’illa és terra de cavalls, entenem que amb el suport al sector equí que estem potenciant des del Departament de Projecció Econòmica s’han d’incloure paràmetres de promoció a l’esport hípic, i quina millor forma de fer-ho que oferint el primer any a 120 alumnes la seva participació a les escoles hípiques de Menorca”, ha afirmat la consellera.\n“Menorca és una illa amb unes particularitats òptimes per a la pràctica de l’esport nàutic, és per açò que donam continuïtat a les jornades “Vine a navegar” on aproximadament uns 555 joves de secundària poden descobrir la singularitat de la vela i el piragüisme”, ha senyalat Mora. Al respecte, Juan Carlos Fuentes i Carlos Sánchez-Rodrigo han subratllat la importància de deixar de viure d’esquena a la mar. “Aquest tipus d’esport ajuda a canviar la mentalitat del fillet o la filleta, que veu la costa des de la mar”, ha dit Fuentes. “Estem molt il·lusionats perquè cada vegada hi ha més escolars que s’animen a practicar la vela”, ha afegit Sánchez-Rodrigo.\nLa dotació del Departament d’Esports pel programa “Xala a la Natura”, supera els 20.000 euros. Cada família aporta 20 euros a l’apartat Coneix el cavall (hípica) i Vine a Navegar (vela); i 15 euros per Vine a remar, que ajuden a finançar el projecte que té un cost total aproximat de 32.000 euros.\nPodeu consultar el calendari de cada programa en el document adjunt.\nQuadríptic Xala a la Natura


per què el vostre hàbit d’aigua escumosa lacroix no és tan saludable - Alimentació Saludable\nPer què la vostra obsessió de LaCroix no és tan saludable\nAlgunes coses que heu de saber abans d’obrir-vos una altra llauna d’espumós aigua escumosa.\ntendències capil·lars tardor 2020\nPer By Carolyn Brown, MS, RD Pin FB Twitter Correu electrònic Enviar missatge de text Imprimir Foto: PJ_joe / Getty Images\nDeixa’t la llauna de calç clau LaCroix durant un segon. Hem de parlar.\nI-apos; han estat preguntats per amics i clients d’Insta per diverses vegades recentment: Quant La Croix és massa LaCroix? Ho sento, però és possible que no estimi totalment la meva resposta.\nPermetin-me primer saltar del meu alt cavall nutricionista i dirigir-me amb el bé: és absolutament una opció millor que el refresc, la dieta o el contrari. En el gran programa de coses, beure quantitat d'aigua escumosa excessiva es troba molt a la meva llista de preocupacions amb els clients de la meva oficina de Foodtrainers NYC. Però si ja heu netejat la dieta, mengeu verdures i principalment aliments sencers, presteu atenció a les etiquetes d’ingredients i preneu-vos en serio la vostra salut, aquí hi ha alguns factors a tenir en compte.\nHi ha molta confusió sobre el que significa “sabors naturals” i, en general, dirigeixo aliments molt clars que els inclouen a l’etiqueta d’ingredients. Aquests sabors 'naturals' sovint són més similars als ingredients 'artificials' i, de vegades, poden incloure conservants. (Relacionat: Whoa! Aquesta empresa està afegint mala herba a l'aigua escumosa)\nEl lloc web de LaCroix & apos; diu que “els sabors es deriven dels olis d’essència natural extrets de la fruita anomenada que s’utilitza en cadascun dels nostres sabors LaCroix. No hi ha sucres ni ingredients artificials continguts ni afegits a aquests sabors extrets '. No m'importa aquesta explicació si és cert i el gust es deriva realment d'un oli essencial (LaCroix no va tornar els meus correus electrònics per confirmar-ho).\nLa meva preocupació principal és que aquests sabors intensos us puguin desitjar i esperar cada vegada que prengueu una beguda (oliu senzill; l'aigua de l'aixeta mai us proporcionarà). Això és el que passa quan la sobreeixiu amb sucre. Sovint, les persones que pensen que l’aigua és avorrida (ho escolto més del que us podeu imaginar) fan sobrecost a aliments i begudes amb molt bon sabor.\nTotes aquestes bombolles no són excel·lents per a les dents (la carbonatació prové de CO2, diòxid de carboni, que reacciona amb l’aigua per formar àcid carbòlic, que pot desgastar l’esmalt dental). També pot no ser fantàstic per al seu pes. Un estudi publicat a la revista Recerca en obesitat i pràctica clínica va trobar que les rates que tenien begudes carbonatades menjaven més i van guanyar més pes durant un període de sis mesos que les que bevien begudes planes o aigua senzilla. Les rates bevable també tenien més de l'hormona creixent per la gana, la qual cosa indica que el vostre cos mengi més, cosa que pot explicar l'augment de pes.\nEl més important de LaCroix, que més m’espanta, es pot trobar en molts productes envasats al supermercat, com altres begudes en conserva o en verdures, i fins i tot en la seva proteïna “sana” en pols. Els plàstics basats en BPA s’utilitzen per alinear aliments i begudes llaunes per protegir-se contra la contaminació de metalls, però aquests disruptors endocrins causen nombrosos problemes de salut per si mateixos.\nA més, alguns estudis demostren que la BPA pot aprofundir en els aliments i les begudes. Si bé LaCroix i altres fabricants de productes enllaunats s’afanyen ràpidament que l’Administració dels Aliments i Drogues dels EUA afirma que BPA és segur als nivells actuals que es produeixen en els aliments, no és una cosa amb la qual estic d’acord o que suggeriria als meus clients. FWIW, l'estat de Califòrnia, per exemple, inclou BPA a la seva llista Proposició 65 de productes químics tòxics que 'se sap que causen càncer o defectes de naixement o altres danys per a la reproducció'.\nPer tant, si no voleu que les vostres hormones estiguin fora de perill, això pot causar diversos problemes de salut com problemes de tiroides i metabolisme, períodes irregulars i canvis en el vostre estat d’ànim, energia o fertilitat-I & apos; llaunes per a ampolles de vidre. (I ho sento, no; no serveix; no compteu si només aboqueu la beguda enllaunada en un got.) Resulta, LaCroix realment ven alguns productes en ampolles de vidre, així que agafeu-los si els podeu caçar!\nLlavors, la meva resposta a la pregunta de quant LaCroix és massa? L'ideal seria que us suggereixi que sortiu al màxim una o dues begudes escumoses al dia, begueu-les d'una ampolla de vidre i afegiu el seu propi sabor fresc (rodanxa de llimona, calç o pomelo) per obtenir un impuls addicional. Les meves marques preferides (sense aromes) són Topo Chico, Mountain Valley i Gerolsteiner. Si no podeu viure sense una mica de sabor a llimona / llima, Spindrift utilitza extractes de fruita reals.\nDe Carolyn Brown, MS, RD\ncom aconseguir una nova pell genji\ncom aconseguir els jugadors de l'equip de l'any FIFA 14\n9 auriculars perfectes per a l’estiu\nAquests són els guanyadors dels nostres premis Best of Beauty per al 2018\nLa poeta inaugural Amanda Gorman va enlluernar Amèrica amb paraules poderoses i ressaltador perfecte\nGaudiu-vos de la venda major de Lululemon en honor del dia de la boxa\nTwitch desautoritza l'emotivitat de la banyera d'hidromassatge Winnie the Pooh després que el biquini es canviï de camisa\nTots els encantaments d'espasa a Minecraft i el que fan\nPer què la força fonamental és tan important (no té res a veure amb el disseny de sis paquets)\nCom aconseguir Smeargle a Pokemon Go per al repte de la col·lecció Johto\nCarrie Underwood: El seu estil cronològic\nCom reclutar Mew & Mewtwo a Pokémon Mystery Dungeon DX\nHe provat un gel de celles impermeable semipermanent i heus aquí quant de temps va durar


Progressistes-SDP acusa el Govern de no saber on va “amb l’obsessió” d’assimilar Andorra a Catalunya - Altaveu el diari digital d'Andorra\nProgressistes-SDP acusa el Govern de no saber on va “amb l’obsessió” d’assimilar Andorra a Catalunya\nBartumeu assegura que “aquesta preocupant desorientació ha de combatre’s des del patriotisme constitucional buscant un nou horitzó pel futur”\n14/03/2021 (17:35 CET)\nJosep Lluís Donsión i Jaume Bartumeu durant una roda de premsa. ARXIU\n“Avui, amb aquesta obsessió d’obtenir l’assimilació d’Andorra a Catalunya, hem sortit del solc constitucional. El país, els que el governen, dona la imatge –i el missatge– que no sabem –no saben– ni on anem ni qui som.” La formació progressista Socialdemocràcia i Progrés (SDP) és contundent amb la “desorientació” que a parer seu viu el país per culpa dels camins per on el duen els seus dirigents.\nEn un comunicat al redós de la celebració del 28è aniversari de la Constitució, el president de Progressistes, Jaume Bartumeu, exposa que “la terrible pandèmia que ha deixat moltes famílies entristides per la pèrdua prematura de familiars i que està malmetent l’economia i els estalvis de les famílies també posa en perill la feina i l’activitat empresarial”. Davant d’això, Bartumeu creu que “són moments on les andorranes i els andorrans hem de retrobar el nostre orgull nacional i reforçar la unió”. I que s’ha de fet “preservant la Constitució com a casa comuna dels que vivim i treballem a Andorra”.\nEl president de Progressistes-SDP, que recorda que fa 28 anys, quan va culminar el procés constituent, el país sabia perfectament “on érem i què volíem ser”, lamenta “aquesta preocupant desorientació” que a parer seu evidencia el Govern que “ha de combatre’s des del patriotisme constitucional buscant un nou horitzó pel futur”. I hi afegeix que “hem de trobar el camí que ens permeti lligar tots els valors que hem rebut, tots els actius que s’han generat al llarg de la nostra història i que estan aquí, davant nostre, a la nostra disposició com la millor herència que hem de tractar de multiplicar, de conservar, de posar a disposició de tothom, a disposició de la igualtat i de la cohesió”.


El clip | RF\nEl clip com a delicadesa\nARA PLAY 28/06/2013\nTots Sants aplega vídeos insòlits dels principals artistes contemporanis.\nUn estudi de so situat en un masia del segle XIII al Penedès, dos realitzadors que mimen les imatges, un tècnic de so que sap el que es fa i un periodista musical de paraula viva formen el projecte Tots Sants, una web que aplega vídeos de producció pròpia amb grups que toquen per a l'ocasió en aquest local.\nEls clips de Tots Sants coincideixen amb altres formats musicals per internet a l'hora d'escapar-se dels condicionats industrials i estètics dels vídeos de promoció (als antípodes de la MTV), però se'n diferencien en la manera de relacionar-se visualment amb els músics (i la música). Aquí no es tracta d'apartar els artistes del seu medi natural i situar-los en contextos insòlits. L'objectiu de Tots Sants és gravar els músics en un entorn propici, un estudi de so, on es trobin tan còmodes com sigui possible a l'hora d'interpretar els seus temes. Sense presses, ni obligacions. "La peça que pengem és el resultat de tot un dia de convivència amb el grup", explica Roger Roca, director de l' Sputnik , que aquí firma els textos de presentació de cada artista.\nEn aquest cas, el nul pressupost no és una excusa per no tenir cura de tots els detalls, des de la posada en escena fins a la redacció dels escrits. Darrere la càmera, Ramon Fransoy i Xavier Puig, responsables d'Elsabeth Produccions, una de les petites productores audiovisuals amb més talent del nostre país. Ja havien seguit músics en formats com Carretera i mantra (XTVL) i en el documental recentment emès a TV3 sobre Adrià Puntí. Van ser ells qui van tirar endavant el projecte. Enyoraven gravar músics i fer-ho d'una manera diferent. A l'estudi de so La Casa Murada de Banyeres del Penedès van trobar la localització ideal i Jordi C. Corchs, d'Infusiones Musicales, el productor adient.\nTots Sants filma el músic en la intimitat de la interpretació, sense públic, sense coreografies. Les càmeres estan atentes a enregistrar com el cos d'El Salao passa de la quietud a la convulsió quan engega a cantar, com les mans de Sílvia Pérez Cruz expressen quasi tant com la seva veu, com els Za! interactuen amb els pedals... I l'única regla que segueixen a l'hora de seleccionar els músics és el seu gust. "La varietat no és un valor", comenta el Roger. Però han intentat que el catàleg no fos un recull típic de músics indies al voltant de la trentena.\nMÉS QUE 'INDIES'\nPer ara han passat per Tots Sants Quico Pi de la Serra, Fernando Alfaro, Christina Rosenvinge, Ferran Palau, L'Hereu Escampa, Roger Mas i Refree, que fins i tot ha editat un disc homònim amb els temes enregistrats. "Per ara els únics que ens han dit que no són Hidrogenesse, que no s'hi acabaven de veure". Perquè aquí es tracta de sentir-s'hi còmode... Cada 15 dies s'introdueix un grup nou a la web, i en les setmanes alternes es puja una nova cançó d'algun artista ja en catàleg. Entre les novetats dels pròxims mesos hi ha Flamaradas, Triángulo de Amor Bizarro, Clem Snide, el menorquí Leonmanso, l'Artur de Nueva Vulcano, Renaldo & Clara... Ara fa just un any que van posar en marxa la web, i a Tots Sants només els falta un element. Una "pota empresarial" que els permeti seguir amb el projecte. L'estan buscant...


Doctor: la memòria em falla… he de preocupar-me? – ferSalut\nHomeGent GranDoctor: la memòria em falla… he de preocupar-me?\nLa memòria és la capacitat de retenir la informació i recuperar-la per utilitzar-la. Mitjançant un complex procés neuronal es guarda la informació en una zona del nostre cervell. Amb l’edat podem patir lapsus i oblits, però no sempre són símptomes de demència. L’Alzheimer és la malaltia més coneguda, si bé hi ha molts tipus de demències. Portar una vida saludable i tenir una actitud vital positiva ens ajudaran a millorar la nostra reserva cognitiva.\nHi ha molts tipus de memòria i maneres de classificar-la.\nSi parlem de la durada de la memòria, parlem de:\nMemòria de curt termini: recuperem la informació immediatament i no la guardem.\nMemòria de llarg termini: conservem la informació molt de temps, de vegades per sempre.\nSi parlem del tipus d’informació que retenim, parlem de:\nMemòria no declarativa o implícita: informació que guardem i no recordem d’una manera conscient. L’hem adquirit com habilitat, destresa o a través de rutines. Per exemple: conèixer el camí per tornar a casa.\nMemòria declarativa o explícita: informació que guardem d’una manera conscient i que recuperem de la mateixa manera. Si són coneixements generals parlem de memòria semàntica i si són fets que hem viscut parlem de memòria episòdica.\nQuan envellim perdem memòria?\nAmb l’edat guanyem capacitats: millora la nostra capacitat d’estar atents, la memòria implícita (habilitats), el nostre llenguatge és més ric, també millora la nostra capacitat de raonar, la força de voluntat, la creativitat i la saviesa.\nÉs cert que també hi ha parts de la nostra memòria que són més vulnerables: es redueix la capacitat de retenir i processar informació, hi ha una major dificultat en recuperar els noms o mantenir una informació, no absorbim la mateixa quantitat de detalls, costa més recordar dades verbals, dates i llocs on han succeït els fets, es fa més difícil fer més d’una tasca alhora i les tasques visuals i construccions es tornen més complicades.\nEnvellir significa patir demència en algun moment de la nostra vida?\nL’envelliment és un procés natural que comporta canvis en el nostre organisme, comporta pèrdua d’algunes capacitats naturals i adquisició o millora d’altres. Envellir no és emmalaltir.\nLa demència és una malaltia que apareix quan en el cervell s’acumulen substàncies (plaques de beta amiloide, proteïna tau…) en major quantitat de l’habitual o quan hi ha problemes vasculars, que provoquen que les neurones no funcionin adequadament.\nSi pateixo lapsus i oblits, vol dir que tinc demència?\nEls lapsus i els oblits els tenim al llarg de tota la nostra vida i no són símptomes de demència. Els oblits són necessaris. És impossible que el nostre cervell emmagatzemi tota la informació que rep al llarg de la nostra vida. Tota aquella informació que no rememorem algun cop probablement l’oblidarem. O de vegades pensem que hem oblidat informació que en realitat mai hem guardat, sinó que l’hem emmagatzemat en la memòria de curt termini, o oblidem experiències que ens fa mal recordar.\nEls lapsus són un tipus d’oblit que patim independentment de l’edat. Quan som joves ho associem a l’estrès però quan som grans, pensem que patim demència.\nSón errors de la memòria com a conseqüència d’estar distrets, preocupats o per què no hem estat atents. Sobretot apareixen en processos que fem de manera automàtica. Per exemple no recordem si hem ficat sal al menjar, on hem deixat les claus, etc. La manera d’evitar patir els lapsus és prestar atenció al que fem.\nTotes les persones grans pateixen demència?\nLa demència és una malaltia més freqüent en la gent gran, però no totes les persones grans pateixen demència. Inclús s’ha comprovat que hi ha persones que tenen les alteracions cerebrals pròpies de la malaltia però no tenen símptomes per l’existència de la reserva cognitiva.\nLa reserva cognitiva és la resistència de les capacitats cerebrals davant les lesions del cervell.\nQuè puc fer per evitar l’aparició de la malaltia?\nMoltes persones grans freqüentment es preocupen perquè s’obliden de les coses amb més freqüència i pensen que la mala memòria és la primera senyal d’Alzheimer.\nCal esmentar que dins de les demències hi ha diferents tipus, tot i que la més coneguda és la malaltia d’Alzheimer. Aquesta forma part de les anomenades demències degeneratives i, tot i que les causes no es coneixen, sembla que hi ha una predisposició genètica. En el cas de la demència vascular, la causa són les alteracions circulatòries, si bé aquestes també provoquen altres malalties com l’ictus o l’infart cardíac. Per tant, és difícil que puguem evitar l’aparició de la malaltia en alguns casos, però si podem treballar per millorar la nostra reserva cognitiva amb:\nHàbits de vida saludable: Una alimentació equilibrada, evitar l’alcohol i tabac, fer exercici, descansar adequadament i sobretot mantenir la ment activa.\nActituds i bons hàbits per la memòria:\nSer observador, estar atent al que veus i sents però també al que diuen i fan els altres. Tenir interès per aprendre és essencial.\nSer ordenat. Deixar els objectes més utilitzats al mateix lloc. L’ordre exterior és l’ordre interior i la memòria.\nProcurar pensar sempre en imatges. Les imatges són sempre més impactants que les paraules.\nTrobar la part positiva de les coses. L’optimisme és una actitud que ens ajudarà a la memòria.\nLlegir cada dia (llibres, diaris, revistes…) i aprofitar les noves tecnologies per mantenir la ment activa.\nPracticar activitats que ajudin a pensar: passatemps, endevinalles, creuades, dòmino, escacs…\nIntentar mantenir una vida activa i connectar amb altres persones.\nEsther Parra Aresté (Gerontologia clínica. Unitat de geriatria) i Olalla Monton Lozano (Treballadora social sanitària EAP Dreta Eixample)\nPrograma d’estimulació cognitiva online. Obra Social “La Caixa”.\n11a edició Taller “Entrena la teva ment”. T’apuntes? – ferSalut\nLa memòria i les capacitats cognitives: activem la nostra ment, evitem oblits! – ferSalut


ANUNCI DE REGATA - I REGATA ANAM-RCMB PER LA MARATÓ DE TV3 - Difusión Náutica Difusión Náutica\nANUNCI DE REGATA – I REGATA ANAM-RCMB PER LA MARATÓ DE TV3\nI REGATA ANAM PER LA MARATÓ DE TV3\nL’Associació de Navegants d’Altura Mediterrània (ANAM) i el Reial Club Marítim de Barcelona es complauen en anunciar la celebració de la I Regata ANAM-RCMB per la Marató de TV3,en col•laboració amb la Federació Catalana de Vela, la RANC, la Federació Catalana de Rem, Salvament Marítim de Barcelona i Guàrdia Civil del Mar en aigües de Barcelona, el dia 17 de desembre de 2011. .\nEs regirà amb els següents reglaments:\nReglament de Regates de Vela de la ISAF 2009-2012.\nReglament Tècnic de Creuers de la RFEV.\nReglament de Seguretat de la ISAF.\nReglament Mesurament RI i CIM.\nGuia Esportiva de la FCV.\nInstruccions de Regata.\nReglament de Regates de Rem – Rem de Mar – FER.\nPenalitzacions a les infraccions de la Part 2 de la RRV, 2 girs complerts (regla 44 RRV).\nPenalitzacions per infraccions a regles que no pertanyen a la Part 2, s’aplicaran les regles 105, 106, 107, 108, 109, 111, 112, 115, 116 i 117 del RTC.\nEn cas de discrepància entre aquest anunci i les Instruccions de Regata, prevalen aquestes últimes.\nEls participants podran exhibir publicitat individual classificada com la Categoria C, d’acord amb la reglamentació 20 de la ISAF i les Prescripcions de la RFEV a dita reglamentació.\nEs pot exigir als participants l’exhibició de publicitat d’acord amb l’apartat 20.3 (d)(i) de la reglamantació 20 del codi de publicitat de la ISAF.\nPodran participar tots els iots amb Certificat de Mesurament vàlid RI pel 2011. Es contemplaran els grups de classificació en funció de les inscripcions rebudes i la normativa vigent.\nTambé hi haurà una regata de Rem de Mar amb bots de 4x de 2x o de 1x.\nLa descripció de les proves vindrà donada a les Instruccions de Regata.\nLa senyal d’atenció de la prova serà a les 12h25 del dia 17 de desembre de 2011 pels Creuers RI.\nLa senyal d’atenció de la prova per el Rem de Mar serà a les 12h00.\nReunió de Patrons y Remers a les 10.00h del 17 de desembre.\n5.- INSCRIPCIONS I REGISTRE\nLes inscripcions s’hauran de dirigir a l’Associació de Navegants d’Altura Mediterranis (ANAM), per telèfon 932850500, fax 932850030 o e-mail anam@anambcn.org. També es podran dirigir al Reial Club Marítim de Barcelona e-mail creuers@maritimbarcelona.org, online a la web www.maritimbarcelona.org o al RCMB fins el 17 de desembre a les 10h del matí o fax 932215566.\nEl registre dels participants serà fins les 10h del dia 17 de desmbre de 2011 i caldrà presentar la següent documentació:\nPer els Creuers RI\nEls drets d’Inscripció són de 60 euros per embarcació, la recaptació es destinarà a la Marató de TV3 i seran abonats en metàl·lic a la secretaria del Reial Club Marítim de Barcelona.\nFotocòpia del Certificat de Mesurament vigent.\nFotocòpia de les Llicències Federatives del Patró i tots els Tripulants inscrits de l’any en curs.\nLlista de Tripulants de cada iot participant amb l’adreça i el telèfon.\nPòlissa d’Assegurança en vigor del iot que cobreix la responsabilitat civil (danys a terceres persones i béns) per valor de 300.506 euros.\nEl Comitè Organitzador podrà agrupar els participants en classes d’acord amb la Regla 701.1 del RTC i en funció dels inscrits.\nPer als bots de Rem de Mar\nEl preu de la inscripció es de 10 € por remer que anirà integrament al fons de la Marató.\nLa modalitat és oberta a 4x, 2x y 1x d’embarcacions de Rem de Mar en categoria Absoluta, poden ésser les tripulacions masculines, femenines o mixtes.\nEl recorregut partirà de la mateixa línia de sortida que serveix per a la regata de vela però a meitat de distància es marcarà una ziaboga de tornada fins a la meta, que s’assenyalarà de acord amb les\nindicacions que donarà el Comitè del RCMB a la reunió de delegats i patrons que tindrà lloc a les 10:15 h hores al saló noble del club.\nÉs preceptiva la llicència federativa per a poder participar.\nLes inscripcions es realitzaran a la recepció del club o per mail a creuers@maritimbarcelona.org amb la indicació de “inscripció marató”.\nLa classificació serà en temps compensat, aplicant el sistema de temps sobre temps per als creuers RI i d’ordre d’arribada per als Bots de Rem de Mar.\nS’aplicarà la puntuació Baixa d’acord amb l’Apèndix A4 del RRV.\nLa classificació final s’obtindrà fent la suma dels punts aconseguits en cada prova. Guanyarà el iot amb menys punts.\nCreuers RI: 1r, 2n, 3r Classificats en Temps Compensat i 1r en Tems Real.\nRem de Mar: 1rs de cada categoria 1x – 2x – 4x.\n9.- INSTRUCCIONS DE REGATA\nLes Instruccions de Regata podran ser retirades a la Secretaria del Reial Club Marítim de Barcelona a partir de les 15h del dia 16 de desembre de 2011, una vegada efectuat el Registre i abonats els drets d’Inscripció.\nLes Resolucions del Comitè de Protestes son apel·lables.\nPodran efectuar-se controls de seguretat i mesurament en qualsevol moment durant la competició.\nA efectes de seguretat, la regata es considera de 4ta categoria segons el Reglament de la ISAF.\nANAM-RCMB i qualsevol membre de l’organització no es fa responsable dels incidents o accidents que puguin tenir lloc abans, durant o després de cada prova.\nEs responsabilitat del patró de cada iot decidir si pren o no la sortida o si continuen la prova.\nLes embarcacions participants tindran amarrament gratuït des del dia 10 al 24 de desembre de 2011, als llocs assignats pel RCMB.\nANAM i el RCMB es reserven el dret de poder modificar el present Anunci de Regata (R88.2 RRV).\nSi creus que al teu vaixell tens espai per algun altre tripulant, pots indicar-nos el nombre de places disponibles. Volem fer aquesta festa extensiva a tots aquells que estiguin sensibilitzats amb els trasplantaments i que tinguin un esperit solidari. Donació per la Marató 10 €.\nSi després de la regata et ve de gust compartir una bona estona amb nosaltres et pots unir a la nostra barbacoa. Té un preu de 10 euros per persona Per tal de poder-nos organitzar ens ajudaràs molt si t’apuntes al mateix temps que t’inscrius a la regata però pensa de fer-ho abans del 12 de desembre. Pots retirar els tiquets el mateix dia de la regata.\n© DIFUSIÓN NÁUTICA, 2018 - Nota Legal


Col·loqui sobre l’esport adaptat a la televisió manresana per presentar els XI Jocs Catalans - Diari de la Discapacitat\nIniciDiscapacitatCol·loqui sobre l’esport adaptat a la televisió manresana per presentar els XI...\nEls participants al programa “Barra Lliure” // Foto: FCEDF\nAhir dimarts es va produir un col·loqui presentat per Pilar Goñi sobre l’esport adaptat i presentació dels XI Jocs Catalans dins del programa “Barra Lliure” al Canal Taronja de Televisió de la ciutat de Manresa, en el que van participar el regidor d’Esports de la ciutat de Manresa, Jordi Serracanta, el nedador del CN Sitges i campió del món, Toni Ponce, el Director Tècnic de la Federació, Oriol Lozano i Josep Giménez, president de la FCEDF.\n“La ciutat ha posat a disposició de la Federació la infraestructura municipal i els clubs de la ciutat per gaudir aquest cap de setmana de l’esport adaptat” va comentar Jordi Serracanta durant el debat. Josep Giménez va explicar que el propòsit principal dels Jocs Catalans, “apropar l’esport adaptat a totes les comarques de Catalunya, més enllà de Barcelona on tot està més a prop i és més fàcil practicar-lo”. L’esportista Toni\nPonce va destacar la importància de treballar en equip i el sacrifici en els entrenaments per aconseguir els objectius esportius i convertir-se en un dels millors nedadors de la seva especialitat. L’explicació del programa de les diferents competicions dels Jocs Catalans i tota l’organització prèvia al cap de setmana va anar a carrer de l’Oriol Lozano.\nDurant el col·loqui s’han abordat temes com la pràctica esportiva per la gent amb discapacitat, més enllà de la vessant competitiva, la nova delegació de la Federació a la Catalunya central, la capacitat de superació en la pràctica esportiva o la necessitat d’una major difusió en aquests esports.\nArticle anteriorCita a Sant Pere Pescador amb la cursa solidària Freekend: En marxa per la inclusió!\nArticle següentEl xef Diego Alías de Ca l’Amador cuinarà un sopar a quatre mans al restaurant el Canonge d’AMPANS


València 'planta' un monument per celebrar la declaració de les Falles com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat\nEl nomenament oficial del reconeixement serà el diumenge 4 de desembre, el dia que cremarà la falla plantada per la Junta Central Fallera\n5 min. València 30/11/2016 21:11\nLes Falles de València estan de celebració. Després de mesos de feina, la Unesco ha decidit aquest dimecres declarar aquestes festes patrimoni immaterial de la humanitat. Les bones expectatives de la delegació valenciana –encapçalada pel regidor de Falles de València Pere Fuset– s'han confirmat aquest dimecres a la ciutat etíop d'Addis Abeba, on s'ha celebrat l'11è comitè intergovernamental de la Unesco.\nEl comitè ha decidit aprovar la proposta d'incloure les Falles al llistat de festes declarades patrimoni immaterial després d'escoltar la defensa d'una candidatura l'expedient de la qual es va iniciar el 2011, quan l'Ajuntament de València va acordar iniciar els tràmits perquè les festes obtinguessin aquesta declaració.\nLa decisió de la Unesco de declarar les Falles Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat ha estat rebuda pel món faller com una gran notícia. Per aquesta raó, aquest mateix dimecres han començat les celebracions amb la 'plantà' d'una falla als peus de les Torres dels Serrans. Un monument de 13 metres d'alçada amb forma de columna que s'ha plantat amb la tècnica del tomb, que consisteix en aixecar la falla espentant-la i arrossegant d'ella amb unes cordes.\n540x306 Una falla als peus de les Torres dels Serrans celebra la declaració com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat. / KAI FÖRSTERLING / EFE Una falla als peus de les Torres dels Serrans celebra la declaració com a Patrimoni Immaterial de la Humanitat. / KAI FÖRSTERLING / EFE\nCentenars de valencians i fallers han volgut veure aquesta particular 'plantà' mesos abans de les Falles malgrat el fort vent que bufava avui a València. Un cop aixecada la falla, un espectacle pirotècnic ha sorprès els assistents, molts d'ells vestits amb el tradicional 'blusó' i el mocador faller. La falla romandrà plantada fins el diumenge dia 4, dia del nomenament oficial del reconeixement, quan serà cremada a la tarda acompanyada per un espectacle piromusical.\nL'alcalde de València, Joan Ribó, ha mostrat avui la seva satisfacció pel reconeixement a les Falles i ha defensat que és un " premi al caràcter cultural" de la festa, per a tots els valencians i pels qui treballen al món faller. Ribó ha assegurat, en una compareixença al Saló de Cristall de l'Ajuntament, que era un dia "magnífic" per la confirmació d'un "reconeixement mundial que té moltes repercussions".\nL'alcalde ha seguit els moments previs de l'elecció de la Falles com a Patrimoni de la Unesco en el despatx de la Xemeneia al costat del president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig; la vicepresidenta, Mónica Oltra; la fallera major, Raquel Alario; l'artista major del gremi, José Ramón Espuig, i gran part de la corporació municipal.\nRibó ha fet al·lusió a la repercussió econòmica del reconeixement però especialment ha valorat que "és un premi cultural, a la cultura festiva, al caràcter cultural de les Falles", a més d'un reconeixement al treball dels milers de persones que treballen diàriament amb els monuments, el teatre, la música o la vestimenta fallera.\nRibó ha descrit el camí fins a aquest títol internacional com una "carrera de relleus" i ha assenyalat que el regidor de Cultura Festiva, Pere Fuset, present a Etiòpia, "ha estat en l'última etapa". "Però hi ha hagut moltes persones que han treballat per aquest premi, en la Junta Central Fallera, l'Ajuntament, entre els fallers, i vull reconèixer-los a tots", ha conclòs Ribó, qui després ha confessat davant els mitjans que "estava nerviós i confiat però no segur".\nPer la seva part, la fallera major de València, Raquel Alario, ha assegurat que estava "feliç i orgullosa" per haver "fet història" i ha defensat que " ser Patrimoni no és la meta, és el camí del món faller per fer la festa millor i buscar l'excel·lència".\n540x306 Les Falles ja són una festa declarada patrimoni immaterial de la humanitat. / MANUEL BRUQUE / EFE Les Falles ja són una festa declarada patrimoni immaterial de la humanitat. / MANUEL BRUQUE / EFE\nPer a l'artista major del gremi, José Ramón Espuig, el reconeixement és una "recompensa" del treball dels seus avantpassats i un " regal" que deixen als seus néts, i ha expressat la "felicitat" dels artistes fallers "per pertànyer a aquesta gran festa" i contribuir amb el seu art a "continuar fent-la gran".\nOportunitat per rellançar la festa\nTambé ha pres la paraula el president de la Generalitat, Ximo Puig, qui ha assegurat avui que el reconeixement de la Unesco suposa una "oportunitat de fer revifar" el sector i de "donar-li el rellançament que es mereix a una festa que és única en la humanitat".\nEn el seu discurs, Puig ha ressaltat "el treball, la il·lusió i la convivència" que hi ha darrere de les Falles. " Les Falles són convivència, capacitat d'agermanament entre els uns i els altres i això és el que al final hi ha: tots, tots els sentiments i valors que conflueixen en les Falles, com a fet cultural, social i solidari però també com a fet d'extraordinària projecció internacional", ha assegurat.\nSegons Puig, "ara tenim l'oportunitat de reviure el sector, a totes les persones que estan fent gran la festa perquè són els seus actors fonamentals". "Ara les institucions hem de fer un pas endavant per ajudar i aprofitar l'oportunitat per donar-li el rellançament que es mereix a una festa que efectivament és única en la humanitat", ha afegit.\nDesprés, davant els periodistes, ha assegurat que aquest reconeixement "no és gratis, sinó que cal mantenir-ho en el futur" i ha agraït i reconegut "el treball de milers de fallers en el transcurs de la història" perquè les Falles "són festa" però també "sacrifici i treball".\nPer la seva part, la vicepresidenta Mónica Oltra ha expressat la seva "doble alegria" per formar part del govern valencià en aquest "moment històric" però sobretot, ha dit, "é s una alegria com a fallera; no és igual, no es viu igual" i ha felicitat a la humanitat perquè acaba de rebre "un regal molt gran: les Falles de València".\nOltra ha recordat que quan tenia 15 anys i va veure una falla per primera vegada no entenia com "alguna cosa tan extraordinari no es projectava en totes les televisions del món" i ha assenyalat que ho ha entès anys després: "Era el camí. Ara les Falles són patrimoni no solament dels valencians sinó de tota la humanitat".


Del Terreno: renovant la imatge ebrenca | Diari de Tarragona\nDel Terreno: renovant la imatge ebrenca\nSofia Arques, Hernán en H i Pep Simó són els tres joves del Montsià fundadors de la marca Del Terreno\nSofia Arques, Hernán en H i Pep Simó a Amposta. FOTO: JOAN REVILLAS\nTransmetre l’orgull de ser de les Terres de l’Ebre però fer-ho amb una mirada actualitzada i optimista. Aquesta és la raó de ser de Del Terreno, una marca creada per tres joves ebrencs que ofereixen material com samarretes o bosses de roba amb missatges divertits, originals i sempre creatius i amb el dialecte ebrenc. Així es poden trobar il·lustracions i frases plenes d’humor com ‘Arròs, col i fesols’, ‘Ta tia la monja’ o ‘Pacallí, pacallà’ o ‘Poc suc’.\nLa base de les creacions, els dibuixos i missatges, són obra de l’artista ampostí Hernán en H. Completen l’equip de Del Terreno Pep Simó (comunicació) i Sofia Arques (comptabilitat i vendes).\n"Alguns d’aquests dibuixos Hernán ja feia temps que els tenia, és un il·lustrador a qui li encanten les coses relacionades amb la cultura ebrenca. Amb un grup de Facebook anomenat Paraules Ebrenques va començar a fer dibuixos amb expressions d’aquí", explica al Diari Pep Simó. "Jo no el coneixia molt però a través d’un contacte vam quedar perquè ell volia fer-se una nova biografia per a la seua web i el vaig ajudar. Li vaig demanar el currículum i en veure tot el que havia fet, vam començar a parlar i vam anar quedant".\nD’aquesta forma, "entre birra i birra", els joves van començar a veure la possibilitat d’estampar aquells missatges i il·lustracions en samarretes i així va nàixer Del Terreno.\nA més de samarretes, també ofereixen bosses de roba, pòsters i punts de llibres.\n"Som de les Terres de l’Ebre i estem orgullosos de ser-ho. Volem donar una visió moderna i actualitzada, que no es vege antiga, del nostre territori. I mostrar que parlar ebrenc també pot ser divertit i modern", expliquen els joves.\nLa marca prefereix la varietat a la quantitat i fa tirades curtes, amb màxim 100 samarretes. "Volem que la gent tinga la idea que això és exclusiu, que només hi ha unes poques. No volem ser el Zara de les Terres de l’Ebre. Preferim renovar i tenir moltes frases i missatges diferents a les samarretes".\nDel Terreno és molt present a les xarxes socials com Facebook o Instagram i implica molt el públic a través d’elles i, de fet, alguns dissenys van portar-se a la realitat en veure la quantitat de likes que tenien.\nSimó recorda que l’inici va ser possible a través d’un Verkami el maig del 2015, quan van poder reunir gairebé 2.500 euros. "No sabíem si aniria bé, però realment el Verkami t’ajuda a veure que vas pel bon camí, que la resposta de la gent és molt bona, i t’ajuda a tirar el projecte endavant, sobretot al principi, que és el més difícil".\nA més de la pàgina web, alguns dels seus productes es poden trobar al Raconet del Xicago, a Sant Carles de la Ràpita, a la Botiga de l’Ebre, a Deltebre, i a la Botiga del Riu, a Amposta.


Marine View Holiday Apartment Dundee Dundee Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"the apartment was very clean and had everthing we needed and..."\nMés informació sobre Marine View Holiday Apartment Dundee\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Marine View Holiday Apartment Dundee es troba a la zona de Centre de Dundee de la ciutat de Dundee. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Dundee. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent pesca, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Marine View Holiday Apartment Dundee és una selecció idònia per a la vostra estada a Dundee.


hailey Bieber canvia la princesa Diana de nou - Història\nHailey Bieber canals Princesa Diana de nou\nEl seu últim look atlètic és tan real.\nHailey Bieber torna a canalitzar la princesa Diana. Hailey va proposar a l'agost Vogue París vestit com la icona tardana que es va posar en la seva roba casual de atletisme abans d’atleisure: pantalons curts de spandex, sabatilles blanques i dessuadores grans (AKA el meu vestit favorit del cap de setmana.) Mentre que Hailey també va practicar uns texans ajustats, unes botes de vaquer i una jaqueta a la estès, van ser les seves còmodes aparences gimnàstiques per dinar que ens van robar el cor ... i pel que sembla també la model, ja que va ser recentment tacada alguna roba de moda molt Diana.\nD'acord amb Vogue, La senyora Bieber va ser fotografiada en el camí cap al gimnàs amb un vestit que tindria Diana definitivament esportiu: polaines de costella grises de carbó, sabatilles gràfiques, una gorra de beisbol de color caqui i una dessuadora Vetements que es deia 'No disponible'. (Hailey ho és Mrs. Bieber, al capdavall.) Va afegir una elegant bossa d’espatlla negra a l’aspecte, que suposem que significa que tampoc necessita una bossa de gimnàs o el guarda al seu armari. L’últim look atlètic de Hailey és totalment princesa Diana, estil 2019, i ens encanta. De fet, només podríem copiar-ho per a la nostra sessió de cafè o sessió de ioga del cap de setmana següent.\nHailey ha compartit abans els seus sentiments sobre la desapareguda princesa de Gal·les. Quan la dispara Vogue París va deixar caure, va publicar algunes fotos a l'Instagram, escrivint: 'Tot crèdit i inspirat a la princesa Diana, increïblement bella i icònicament elegant, que he buscat inspiració d'estil durant el temps que puc recordar. Gràcies per deixar enrere un llegat de moda i estil tan icònic ”.\ndiagrama etiquetat per vagina