Santiago Alba Rico en català: de febrer 2008\n[Article publicat dins del número especial del periòdic Diagonal dedicat als quatre anys de govern de Zapatero]\nCom es sabut, els prestidigitadors executen un seguit de passos màgics —enormes gargots a l'aire— per a ocultar i alhora anunciar, per sota del nostre camp de visió, el canvi rapidíssim que arrencarà els nostres aplaudiments. Només un reduccionisme demagògic pot negar la discontinuïtat de la política exterior de Zapatero respecte de la del seu predecessor en el Govern, però només la ingenuïtat interessada d'un tifoso podria deixar de percebre que aquesta discontinuïtat té a veure sobretot amb la pompa de la màgia. En aquest terreny, com en d'altres, no se sap què sorprèn més, si la prometedora i excitants teatralitat dels passos de mà del PSOE o el fet de descobrir, en inclinar la mirada, que tot segueix igual.\nNo desdenyem aquesta màgia com senzillament retòrica o tramposa; cal molt menys poder taumatúrgic per a transformar un mocador que per a transformar els espectadors (que és el que fan en realitat els mags), i el cert és que els passos grandiloqüents del PSOE, que mantenen inalterat el Govern, han canviat radicalment —oh— els governats: de les mobilitzacions populars contra la guerra que van estar en l'origen del tomb electoral del 14-M, quatre anys després no en queda res. La diferència entre el PP i el PSOE, per tant, no és només formal, tret que acceptem que les formes (l'anomenat talante) són precisament les que determinen les respostes del públic davant de l'escenari; la diferència molt material i mesurable entre la política exterior del PP i la del PSOE és que la del primer generava protestes i mobilitzacions, i la del segon no. Hi ha mags que aconsegueixen fer desaparèixer un conill dins d'un barret mentre el públic aplaudeix ; el PSOE, molt més eficaç, ha fet desaparèixer el públic mateix quan començava a esvalotar.\nPer sota del vol de mans, la política exterior del PSOE en els darrers quatre anys no ha fet sinó embragar els dos eixos centrals de l'anterior Govern: claudicació davant dels EEUU en el marc de la “guerra contra el terrorisme” i defensa a ultrança dels interessos de les empreses espanyoles. La retirada de les tropes d'Iraq va ser el gest de ruptura primerenc i espectacular que va exigir després —o va permetre, segons atribuïm una major o menor complaença a en Zapatero— una col·laboració augmentada, malgrat que més discreta, en la guerra mundial contra la justícia encapçalada pels EEUU. A l'agost de 2004 el Govern va augmentar el nombre de soldats espanyols desplaçats a l'Afganistan ocupat, i el juny del 2005 va involucrar Espanya en missions clarament militars en acceptar la gestió de la base d'Herat, tot plegat al servei dels interessos estatunitencs a la zona i contra la voluntat de la població. A finals del mateix 2004, el Govern de Zapatero va enviar també 200 soldats a Haití per a donar suport, sota el paraigües de l'ONU, al cop d'Estat franco-estatunitenc contra el president Aristide. Des de setembre de 2006, 1.100 militars espanyols operen també al sud del Líban en una missió concebuda per a protegir l'agressor israelià i controlar i desarmar la legítima resistència de Hizbol·là. Alhora, el Govern del PSOE ha continuat la seva col·laboració amb els EEUU a l'Iraq a través dels seus serveis secrets i mitjançant la formació a Espanya de quadres militars, policíacs i diplomàtics de l'Administració col·laboracionista iraquiana. Invocar la lletra de la “legalitat internacional” en aquests casos només contribueix a fer més malbé encara el seu esperit, molt degradat ja a ulls dels qui s'hi volen sentir protegits ; i oculta, a més, la violació oberta d'aquesta legalitat en altres escenaris. Cal només pensar en els 25 “vols de la CIA” —tres més que sota el govern d'Aznar— consentits pel PSOE des de l'any 2004 o el suport incondicional de Zapatero a l'actual plusmarquista mundial de botifarres a les Nacions Unides, Israel, que recompensem generosament per cada palestí engarjolat, torturat o assassinat, tal i com va confessar amb orgull el ministre Moratinos el passat mes de novembre: “El nostre compromís en favor d'Israel és absolut i total”.\nLa visita de Condoleeza Rice a Madrid el maig de 2007 va rubricar la “reconciliació” entre el PSOE i els EEUU i va restaurar un nou esperit de col·laboració també en la díscola Amèrica Llatina. El consens d'una política comuna enfront de Cuba i Veneçuela i en sosteniment de la dictadura colombiana s'explica així mateix per la creixent recolonització econòmica espanyola del “pati del darrere” estatunitenc. La política del Govern Zapatero a l'Amèrica Llatina, en efecte, ha girat a l'entorn de la defensa dels interessos de les empreses espanyoles, a despit del perjudici ocasionat a les poblacions locals o fins i tot dels delictes comesos, i això segons el principi expressat pel propi Moratinos el 10 de març de 2006 en el marc del contenció entre Repsol i el Govern d'Evo Morales: “no podem acceptar que la imatge d'una companyia espanyola es vegi afectada per aquesta mena d'actituds”. Més enllà dels modals i dels exabruptes, la polèmica clausura de la recent Cimera Iberoamericana de Xile va deixar clara la convergència d'interessos entre el PP, el PSOE i la corona espanyola: els beneficis de Repsol, Unión Fenosa, Iberdrola, Banco de Santander, BBVVA, etc., estan per sobre dels DDHH i de la rivalitat entre els partits.\nAfegim a aquest quadre la iniciativa que, des de maig de 2006 i mitjançant l'anomenat Pla Àfrica, associa la cooperació econòmica i militar del continent africà a la contenció de la immigració. Els acords amb Senegal, Mauritània, el Marroc i Líbia assenyalen fins a quin punt les relacions espanyoles —i europees— amb els nostres veïns empobrits pivoten a l'entorn de la gestió a llarga distància i sense tacar-se les mans del nou tràfic “negrer”. Calia tota la màgia del prestidigitador per a transformar el ciutadà sense transformar la política. El gran pas de mans que anuncia i desmenteix la discontinuïtat —entre el PSOE i el PP— es resumeix en la iniciativa astral de la política exterior de Zapatero: aquesta “aliança de civilitzacions” que conserva el concepte fraudulent i teològic de “civilització” com a marc d'explicació (per tal de no haver d'abordar les causes polítiques i econòmiques dels conflictes) i que vol fer creure que creu que els pobles massacrats acceptaran millor els bombardejos i els saquejos si els els expliquem bé i desfem amb bones paraules la “il·lusió” del seu dolor i de la seva misèria ; i si encomanem aquesta tasca d'hipnosi —és clar— als mateixos dictadors aliats per mediació dels quals privem mig món del dret a una vida digna —quan no d'una vida a seques.\n-Article original a Diagonal: Política exterior del PSOE: el poder de la magia\nTemes tractats: Espanya\nP.- Fa poc escrivies: “Ens entestem en salvar Cuba comparant dades estadístiques i econòmiques, oblidant que del que es tracta és de l'elecció entres el que en una banda bombardegen països, desfan cascos polars i confonen Faluja amb un parc temàtic i els que, a l'altra banda, a llocs com Cuba, salven nens, curen estrangers i confonen els propis sentiments amb els del altres pobles de la Terra”. Per què és tan difícil fer públic el que sembla tan evident?\nR.- A mi em desagrada haver de parlar bé de Cuba. Imaginem que hagués d'insistir una vegada i una altra que la neu és blanca a causa de l'existència de gent molt poderosa que diu que la neu és negra. La meva insistència en què la neu és blanca, una cosa evident, debilita la blancor de la neu. Així que de vegades em fa ràbia haver d'insistir en la blancor de Cuba, que hauria de sostenir-se per si mateixa. Però és cert que enfront d'aquesta conspiració mediàtica molt ben tramada i protegida per les grans potències econòmiques i militars no hi ha més remei que insistir en la blancor de la neu.\nI la resposta a per què és tan difícil de fer públic el que sembla tan evident la dóna precisament Fidel Castro a les darreres pàgines del llibre d'Ignacio Ramonet “Fidel Castro: biografía a dos voces”. Quan li pregunten per què s'ataca tant Cuba, Fidel es limita a enumerar totes les conquestes de la Revolució cubana els darrers 45 anys.\nCrec que aquesta és la resposta, perquè a Cuba hi ha moltes coses que van molt bé. Com millor vagin les coses més agredida es veurà, més mitjans es disposaran per a debilitar-la. Així, un dels indicis de que les coses van bé a Cuba és l'interès mostrat pels EEUU, amb tots els col·laboracionistes de la resta del món, per enderrocar la Revolució.\nP.- Deies recentment que “Cuba mai no ha estat més forta i lliure com ara”. Què volies dir amb això?\nR.- Durant molt de temps, Cuba ha estat una cosa així com un trencaones enfront del capitalisme. Allí es sostenia, rocosa però aïllada. Alguns esquerrans que havien donat suport a la revolució havien començat a recular, a cridar l'atenció sobre els límits i defectes de Cuba, i fins i tot insistien en què el projecte revolucionari cubà era una cosa d'una altra època, que havia quedat obsolet i antiquat, esfondrat amb la caiguda de la Unió Soviètica i que resistia com un espectre pòstum del comunisme internacional. Crec que ara dir això és insostenible, i és una cosa que preocupa els enemics de la Revolució.\nAvui descobrim que Cuba sempre va estar en l'avantguarda política, molt per davant de la resta del món, trobant-se actualment en l'avantguarda de tots els processos de canvi i emancipació d'Amèrica Llatina. Avui es demostra que mentre tots creien que era un projecte caduc, en realitat estava aguantant per a demostrar que és l'avantguarda revolucionària d'un món que corre el perill de desaparèixer. Sense Cuba tots aquests processos serien impossibles ; qualsevol que conegui la revolució bolivariana sap fins a quin punt aquesta seria insostenible sense la base teòrica, doctrinal, política i tècnica de Cuba.\nPer això, ja no és només un trencaones que s'estavella contra el capitalisme sinó que al mateix temps és la plataforma a partir de la qual es pot començar a pensar en la salvació del planeta mateix i en la possibilitat d'establir un nou contracte social que asseguri el benestar dels seus habitants, la llibertat i la democràcia que tant ens falta aquí.\nP.- Què és allò que avui més t'anima a donar suport a la Revolució cubana? I què és el que et genera més dubtes?\nR.- Com més contemplo la resta del món més m'agrada Cuba. Vivim en un món en el que la privatització, la mercantilizació de tot allò existent (que inclou des del genoma humà fins al color blau) posa en perill evident la supervivència de la humanitat. Un món en el que minories violentes organitzades, màfies com Halliburton, Monsanto o Bayer estan penetrant, erosionant i destruint el teixit social d'una majoria favorable a la pau i a la justícia, però que es troba desorganitzada.\nCom bé deia un sociòleg feixista als anys 20: “les minories organitzades sempre dominaran les majories desorganitzades”. Això és el que veiem en el món, el model de la màfia està tan generalitzat que és molt difícil distingir un camp de concentració d'un parc temàtic, un grup mafiós assassí d'una multinacional. La voracitat del capitalisme és en aquests moments absolutament insaciable, en el seu camí està abatent tots els frens legals i morals ; per això, quan penso en els meus nens vivint en un món tan insegur com aquest, no puc deixar de pensar en Cuba amb un enorme alleujament. Però, alhora, diria que com més la conec més autoritzat em sento a defensar-la ; hi ha coses que no van bé, però fins i tot aquestes posen de manifest una lògica diferent a la que trobem en un món capitalista, i estic disposat a defensar les coses que van malament en la mesura que responen a una lògica diferent.\nEn aquest sentit veiem per exemple el tema de l'habitatge: a Cuba hi ha un claríssim problema d'habitatge. Tot el món té garantida la seva casa, però no n'hi ha tantes com serien necessàries per a que tots tinguessin el seu propi domicili. És així que tres generacions poden estar convivint en una mateixa casa, essent difícil que una parella que s'acabi de casar rebi un habitatge. El mateix passa a l'Estat espanyol: la major part dels joves tenen enormes dificultats per a abandonar el domicili familiar. Es casen o s'emparellen cada vegada més tard, no poden pensar en tenir fills: el problema de l'habitatge és terrible, però aquí sobren cases. En el cas de Cuba hi ha escassetat d'un bé, per lo que es tracta d'aconseguir frenar, corregir, eliminar aquesta escassetat per a què tothom tingui una casa. Per contra, només a la Comunitat de Madrid hi ha un milió d'habitatges buits, i a l'Estat espanyol en són molts milions. Per tant, sempre preferiré una lògica en què es tracta senzillament de corregir un problema que és material: si calen cases cal construir-ne de noves i després repartir-les.\nSi parlem per exemple de la corrupció, problema denunciat pel propi Fidel, ens trobem amb el mateix. El problema de la corrupció va amenaçant els propis fonaments de la Revolució, essent un problema moral i, per tant, corregible. En canvi, al capitalisme la corrupció és estructural. Amb la nova lògica del capitalisme no hi ha possibilitat de decisió moral ni política, limitant la participació cada 4 anys, on les persones són ostatges de les grans multinacionals, la possibilitat de la decisió política i de democràcia està retallada i anul·lada estructuralment. Tanmateix, a Cuba sempre existeix la possibilitat de prendre una decisió política. D'aquesta forma observem que, fins i tot allí on hi ha problemes comuns, les lògiques són tan diferents que jo diria que cal defensar Cuba fins i tot per les coses que van malament.\nP.- Creus que és un moment esperançador per al pensament crític i per a l'esquerra al món?\nR.- Sí. El primer que cal dir és alguna cosa que ha d'induir-nos a la modèstia, a la humilitat a Europa i a l'occident capitalista en general, i ens costa acceptar-ho perquè la nostra percepció i pensament segueix llastrat d'espontaneïtats eurocèntriques i etnocèntriques molt clares. Per a no caure en aquests dos riscos (voler seguir donant lliçons als altres i acabar passant-se a l'enemic) hem d'acceptar que en aquests moments el corrent de la Història no passa per Europa. Crec que actualment hi ha dos focus d'interès planetari caracteritzats per coses ben diferents: en un s'està jugant la supervivència de la humanitat (el Pròxim Orient, amb tres països ocupats, amb l'amenaça contra Iran, amb la presència d'Israel, que té un dels exèrcits més poderosos del món i armament nuclear, etc.), i després hi ha una altra zona on s'està jugant el destí polític de la humanitat: l'Amèrica Llatina. Si un hi dirigeix les passes després d'haver-los dirigit cap al Pròxim Orient sent un cert alleujament.\nEl que està succeint a l'Amèrica Llatina té pocs precedents: en aquests moments s'hi conjuga la recuperació de tradicions, que havien quedat molt desprestigiades, oblidades o silenciades, amb elements nous que encara estan per definir, com el Socialisme del segle XXI, la democràcia participativa, etc. Mentre que a Europa hi ha hagut un clar retrocés, sobre tot després de les grans manifestacions contra la guerra de l'any 2003. Per això Amèrica Llatina és en aquest moment un clar motiu d'esperança.\nP.- El president de Veneçuela, Hugo Chávez, sol repetir la mateixa famosa frase de Mao Tse Tung, segons la qual “l'imperialisme és un tigre de paper”. Hi estàs d'acord?\nR.- No hi estic d'acord si ho interpretem només com un eslògan vitamínic, destinat a despertar i a incitar els pobles a la rebel·lió. No crec que sigui un tigre de paper, és un tigre amb unes ungles molt poderoses i afilades, el que pot fer-lo encara més perillós. El que sí que crec és que hi ha tot un seguit d'indicis molt clars de debilitament, de decadència de l'imperi estatunitenc, i la prova és el propi projecte bolivarià a Veneçuela. Si encara no ha patit la mateixa sort que van patir d'altres en la dècada dels 50, els 60 o els 70 a l'Amèrica Llatina, essent el cas d'Allende el més clar, es deu també a què en aquests moments s'enfronta a un imperi estatunitenc debilitat que no pot cobrir tants fronts, l'economia del qual és molt fràgil i que depèn cada cop més del petroli, entre d'altres del veneçolà. Per tot això és un dels moments en què es poden produir esquerdes aprofitables per als moviments d'emancipació.\nP.- Els intel·lectuals tenen un paper determinat en tota societat. Quina és la diferència de paper dels intel·lectuals en una societat com la cubana i en una societat capitalista?\nR.- Primer cal dir que a l'imaginari capitalista occidental els intel·lectuals han estat sempre bons personatges, particularment compromesos des de l'esquerra. Però crec que és una pura il·lusió molt funcional als procediments de reproducció propagandística del capitalisme. Els intel·lectuals han estat col·laboracionistes amb el poder d'una manera o d'una altra, directament o indirecta, assalariats d'aquells que podien pagar-los. Tret d'excepcions tan notòries que ens serveixen d'exemple, des de Zola fins a Sartre, la major part dels intel·lectuals han claudicat. Allò que Chomsky anomena amb dolor i amargura “la claudicació dels intel·lectuals europeus”, sobretot a partir de maig del 68, té molt a veure amb tots aquests mecanismes de penetració del mercat en la vida pública, de manera que avui els intel·lectuals han de disputar-se el prestigi i l'autoritat que acompanya tota intervenció en la vida pública a través de la paraula.\nTot això fa que el paper dels intel·lectuals europeus en termes de compromís polític sigui cada vegada més trist. Vist així no és una casualitat que els així anomenats “dissidents” a Cuba siguin tots escriptors. Bé, molts d'ells no ho són i a més no són bons, però en qualsevol cas el que sí demostra això és que la formació cultural del cubà mitjà no té més límits que la cubanitat mateixa, essent molt superior a la de l'europeu mitjà. La tasca d'un intel·lectual a Cuba està inscrita des del principi en un context social i no en un mercat, per lo que el seu propi prestigi i la seva autoritat deriva del seu propi talent, de la seva pròpia capacitat per a expressar-se i del seu propi compromís amb el destí d'un projecte que considera inalienablement seu.\nP.- Participes en alguns mitjans de comunicació alternatius, com Rebelión. Com veus el panorama actual d'aquests mitjans?\nR.- La creixent influència dels mitjans alternatius té molt a veure amb la crisi estructural dels mitjans tradicionals. En aquests moments existeix clarament el que Ramonet anomena una inseguretat informativa creixent, que és el que jo acostumo a anomenar l'erosió del marc de credibilitat. Cada cop més, un nombre creixent de ciutadans amb un mínim de consciència observa els mitjans de comunicació tradicionals, els polítics, així com les institucions capitalistes amb una distància escèptica creixent.\nTot això ha fet que la mirada de molta gent es torni cap a la possibilitat que ofereix Internet. Naturalment cal anar molt en compte perquè és una selva d'informació i moltes vegades de font sospitosa. No tinc el més petit dubte de la importància que han tingut els mitjans d'informació alternativa, primer en subministrar una informació que desmenteix, contrasta i analitza la informació que configura habitualment la consciència del receptor de mitjans tradicionals ; i d'altra banda, perquè permeten crear contactes globals.\nÉs a dir, de la mateixa manera que la globalització de les màfies implica una creixent complicitat entre els oligopolis que dominen el planeta, aquesta eina proporciona també la possibilitat d'articular moviments globals anticapitalistes que no podem menysprear. Hi ha hagut, sobretot després de l'11 de setembre, una creixent influència dels mitjans alternatius ; aquests han sabut generar molt de soroll, depurant un horitzó borrós de tal manera que els lectors jan han après a valorar les fonts.\nCrec que en aquests moments és un instrument imprescindible en la vida dels seus usuaris i també dins de la pròpia esquerra. En aquest sentit, el temps d'internet és un temps més aviat real, de simultaneïtat, el que pot esdevenir un perill ja que impedeix les anàlisis a llarg termini i les sistematitzacions. El risc és que al final acabem com els remugants, evacuant immediatament tot el que mengem sense ser capaços d'elaborar i de sistematitzar la informació.\nArticle a Rebelión: Cuba está en la vanguardia de los procesos de emancipación de América Latina.\nTemes tractats: capitalisme, Cuba, entrevista, Veneçuela


Bona festa de la Mercè | DIARI DE MIQUEL ICETA\nBona festa de la Mercè\nComenço el diari d’avui desitjant els barcelonins i barcelonines unes bones festes de la Mercè. Jo he estat força ocupat perquè després de diverses aventures informàtiques (que van trasbalsar entre d’altres coses el meu programa de correu electrònic) he canviat d’ordinador i he tornat al Macintosh. Apart d’això aquesta setmana vaig tenir el goig que 30 amics i amigues m’organitzessin una festa sorpresa per celebrar els meus primers 30 anys de militància socialista i em fessin un regal que feia temps que desitjava. En fi, que aquesta setmana emocions de tipus personal no han faltat… Tampoc ha estat avorrida des del punt de vista polític perquè s’ha produït un transcendental acord sobre com aplicar la previsió estatutària que ens ha de rescabalar de massa anys d’insuficient inversió pública de l’Estat a Catalunya, hem vist nous episodis de la crisi crònica entre CDC i UDC, s’ha produït un important anunci de mesures en suport a l’accés a l’habitatge, s’han fet públiques les línies mestres els pressupostos generals de l’Estat per a l’any 2008 i el nostre grup al Parlament ha fet unes jornades al Montseny en les que hem comptat amb el President Montilla, el Vicepresident Carod i el Conseller Saura. En fi, hi ha hagut de tot. Anem a pams.\nLa tria del primer tema és senzilla. L’acord Solbes-Castells sobre el criteri pel qual s’ha de calcular el volum d’inversions públiques de l’Estat en el període 2007-2013 en aplicació de la Disposició Addicional 3a de l’Estatut. Ras i curt: és un magnífic acord. Catalunya rebrà en concepte d’inversió pública de l’Estat 34.486 milions d’euros en set anys. Perquè us feu una idea, l’any passat se’n van pressupostar 3.195 i s’hi va incloure una clàusula que preveia que quan s’arribés a un acord sobre la metodologia es compensaria la diferència en exercicis posteriors. Doncs bé, segons la metodologia acordada ens haguessin correspost 4.022 milions d’euros i, per tant, n’haurem de rebre 827 per compensar-ho. Aquí teniu l’acord sobre metodologia, el que suposa l’aplicació de l’acord amb efectes retroactius pel 2007, l’evolució dels darrers anys i la previsió pels propers set anys. L’acord ha estat referendat pel govern de Catalunya i ha rebut el suport dels partits que en formem part. Ha estat acollit amb respecte pel PPC i ha rebut crítiques ferotges del PP que ha acusat immediatament Zapatero de “tracte de favor a Catalunya”. CiU va intentar minimitzar l’acord però de forma immediata es va posar en evidència la seva manca de rigor i el seu oportunisme si recordem que pel 2007 havien reclamat 3.719 milions d’euros i finalment se n’han obtingut 4.022 i per si això no fos prou es va fer públic el text d’una moció que pretenien que s’aprovés als Ajuntaments en la que reclamaven 4.300 milions d’euros per a l’any 2008 que és precisament el que ha aconseguit el Conseller Castells amb aquest acord (text de la moció presentada pel grup municipal de CiU a l’Ajuntament de Vilanova i la Geltrú). CiU pensava que posant el llistó molt alt podria afirmar que el govern havia fracassat i s’han trobat amb un pam de nas. A més, els exponents més rellevants de la societat civil han valorat positivament l’acord i volen que ben aviat es defineixin les infraestructures concretes que rebran aquesta important injecció econòmica. Us recomano també la lectura d’aquest article de Marta Espasa que explica els fonaments de l’acord.\nNo he entès gaire unes declaracions d’ERC en les que afirmaven que volien esmenar els Pressupostos Generals de l’Estat per “blindar” l’acord. Crec que s’ho haurien de tornar a pensar, perquè el millor blindatge és el propi acord de la Comissió Bilateral que sols pot ser modificat per consens d’ambdues parts. Portar aquest tema als pressupostos és tant com dir que cada any cal ratificar-lo… I no és així. Tampoc no s’entén que sigui precisament Esquerra qui vulgui restar el caràcter bilateral d’aquest acord…\nTambé s’han donat a conèixer aquesta setmana les noves mesures d’ajut a l’accés a l’habitatge. Perquè us podeu fer una idea del que suposen aqui trobareu un resum molt entenedor de les mesures i també el dossier entregat per la Ministra Chacón als mitjans de comunicació. Com va dir la Presidenta del nostre grup parlamentari, Manuela de Madre: “Donada la dificultat d’accés a l’habitatge de tantes persones, tota mesura d’ajut és benvinguda i té el nostre total suport”.\nAquestes mesures han estat qualificades per l’oposició d’insuficients i d’electoralistes alhora. Sí, ja sé que és contradictori, però són així…. Com va dir Zapatero a Gavà, per a alguns ajudar els poderosos és política d’Estat mentre ajudar els que més ho necessiten és electoralisme. Així estan les coses. També aquesta setmana el Consell de Ministres ha aprovat el projecte de llei de Pressupostos. Aquí teniu una breu nota feta pública pel govern en la que s’expliquen els trets fonamentals del projecte de Pressupostos Generals de l’Estat per al 2008.\nAquesta setmana ha continuat també el penós espectacle de la degradació de les relacions entre CDC i UDC. Un espectacle que va portar a l’habitualment circumspecte Duran Lleida a dir que n’estava fins els “cataplines”. Suposo que finalment avergonyits per l’espectacle, Mas i Duran han intentat tapar el desastre amb la difusió d’un breu comunicat en el que es ratifica la candidatura de Duran per a les properes eleccions generals. El cert és que la crisi és profunda i el pedaç amb el que intenten resoldre-la no és en absolut suficient. Us recomano la lectura de la crònica de les tensions entre CDC i UDC publicada avui per Josep Gisbert a La Vanguardia.\nNo s’escapa a ningú que la crisi de l’espai nacionalista és notable. No és una mera baralla personalista, tot i que s’hi troben clars ingredients d’un enfrontament personal de Mas i Duran i que els seus respectius interessos político-personals han entrat en conflicte. No es tracta sols d’una pugna entre dos socis de coalició-federació, tot i que hi és. No es tracta tampoc d’una mera crisi de lideratge, tot i que a CiU es dóna per descomptat que no serà Artur Mas qui els tornarà a obrir les portes del Palau de la Generalitat i per això la seva autoritat és contestada per molts dins de la pròpia CDC. Es tracta també d’una veritable crisi de projecte. Per una banda, la dificultat d’adaptar-se a una situació d’oposició i a l’evolució de la societat catalana, com apunten els dos importants articles de Josep Ramoneda titulats “Un país de ciudadanos” i “Malestar de los nacionalismos periféricos”. I d’altra banda la cruïlla en que es troba un partit que no sap si mantenir-se en una via de nacionalisme pragmàtic que opera dins d’Espanya o de tancar definitivament aquesta etapa per intentar obrir-ne una de nova que porti cap a la separació de Catalunya d’Espanya en una via sobiranista-independentista. Sobre la bromera sobiranista m’ha semblat especialment rellevant i compromès l’article de Lluís Foix a La Vanguardia. Molta gent està sorpresa de la sobrerepresentació mediàtica d’un sector respectable i legítim, però minoritari.\nLa deriva radical de la proposta de refundació d’Artur Mas queda recollida de forma ambigua en el cinquè punt d’un document de treball del que es fa ressò Enric Company en una crònica publicada ahir a El País. Els altres quatre punts formen part d’una o altra forma, amb més o menys intensitat, dels projectes polítics de la majoria de partits catalans: 1. El catalanisme ha de tenir vocació majoritària. 2. El catalanisme és el motor del canvi i la transformació que Catalunya necessita. 3. El catalanisme és un projecte que posa les persones en el centre de l’acció política, tant en la seva dimensió individual com col·lectiva. 4. El catalanisme s’ha de comprometre en la regeneració de la democràcia i combatre la percepció de fatiga i esgotament que la societat té respecte de la política. El cinquè punt afirma el següent: “El catalanisme ha de passar de la idea de regenerar Espanya a la prioritat de situar Catalunya en el món”. És obvi que aquesta qüestió no sols topa amb la voluntat de Duran d’intervenir decisivament en la política espanyola, sinó que trenca amb la trajectòria que CiU havia seguit fins ara i obre la porta a l’entesa amb els sectors sobiranistes i independentistes.\nFrancament crec que el punt primer i el punt cinquè portat a les seves darreres conseqüències són obertament contradictoris. La majoria de ciutadans i ciutadanes de Catalunya no volen separar-se d’Espanya, no volen la independència. És més, la radicalització del nacionalisme pot acabar allunyant a molta gent del catalanisme. Com ho ha fet la politització de la llengua catalana (tema del que n’han parlat Josep-Lluís Carod Rovira o Miquel Pueyo). Com ho ha fet la deriva dels mitjans de comunicació públics, que tenen dificultats creixents en arribar precisament als sectors que voldríem que s’apropessin al catalanisme (i no estic demanant a aquests mitjans que canviïn de llengua però sí que atenguin a la diversitat del país perquè necessitem que siguin atractius per a sectors més amplis). Ras i curt, s’ha de triar: o bé la tranquil·litat de saber que som pocs però bons (una minoria sobiranista-independentista que es queixa de la indiferència nacional d’amplis sectors socials) o bé fem un esforç important perquè la majoria dels ciutadans i ciutadanes de Catalunya abracin el catalanisme. I això sols ho farem si la política catalana, sense renunciar a plantejar les reivindicacions necessàries, apareix com a instrument de solució dels problemes reals de la gent concreta. A aquest respecte m’han interessat les reflexions de Joan Subirats en el seu article “¿Qué refundamos?” i vull recomanar-vos de forma molt emfàtica la lectura de l’article del Conseller de Cultura Joan Manuel Tresserras “Seducció i construcció nacional”. Sense haver de compartir necessàriament la seva opinió i els seus arguments, és una reflexió molt pertinent que haurien de fer els que pensen que des del radicalisme s’avança més i més ràpid. Quan vaig llegir l’article de Tresserras, vaig recordar una reflexió similar que havia escoltat al Montseny de boca de Josep-Lluís Carod Rovira.\nAfortunament, mentre Artur Mas i els seus no saben on van, el govern que presideix José Montilla fa la feina i gràcies a l’acord sobre inversions podrem recuperar el temps perdut i posar les condicions perquè Catalunya guanyi la batalla del segle XXI, que és el que de veritat importa als ciutadans i ciutadanes del nostre país. De tot això en parlarem la setmana vinent en el Debat d’Orientació Política General que se celebrarà al Parlament de Catalunya.\nEl replantejament del nacionalisme fins ara pragmàtic també ha arribat al País Basc, com reflectia un dels articles ja esmentats de Josep Ramoneda i sobre el que aprofundeix José Luis Barbería en un article publicat a El País en el que descriu “El viaje truncado de Imaz”.\nAcabo recomanant-vos alguns articles d’interès: la reflexió de Jordi Martí sobre “Política, cultura y ciudad”, la de Josep Borrell sobre “El capitalisme financer global”, la d’Abraham Yehoshua sobre “La misión de Blair” en el su rol com a enviat especial a Orient Mitjà, i la de Timothy Garton Ash sobre el perill present i futur d’Iraq i Iran, “Las pesadillas gemelas”.\nUs recomano també la lectura del document “Manifeste pour un socialisme nouveau”, aportació dels seguidors de Dominique Strauss-Kahn al debat obert en el si del socialisme francès i la lectura del llibre de Daniel Cohen “Tres lecciones sobre la sociedad postindustrial” publicat per Katz editores, del que es fa ressò avui Justo Barranco en el suplement “Dinero” de La Vanguardia.\nAquesta setmana no tenim el resum del Polònia. Haureu d’esperar la setmana vinent o conformar-vos amb una visita al web de la meva germana on hi trobareu els resums de programes anteriors.\nZW núm. 96 Recomanació d’enllaços al servei de la reflexió i l’acció política i social realitzada pel meu amic Antoni Gutiérrez-Rubí.\nEls dies 3 i 4 d’octubre tindrà lloc a Issy-les-Moulineaux (París) la setena edició del Fòrum Mundial e-Democràcia (World E-Gov Forum). En aquesta ocasió l’eix temàtic central és “La societat digital en l’era del ciutadà 2.0” i el país convidat de manera especial a l’esdeveniment és el Regne Unit, un dels països europeus amb més iniciatives d’interès en aquest àmbit que compartirà amb tots els assistents.\nDurant el Congrés, conferenciants i participants d’arreu del món debatran sobre diversos temes com: les e-peticions, els usuaris 2.0, la clivella digital, la confidencialitat en els e-serveis públics o la democràcia 2.0 de la blogosfera a Second Life… entre moltes altres qüestions.\nEn el programa tenen un lloc destacat les noves eines 2.0, on es parlarà també del paper i la preparació dels candidats a les pròximes eleccions presidencials 2008 en aquest context (conferència a càrrec de Phil Noble, president de PolitcsOnline USA).\nUn any més, en el transcurs del Congrés, es donaran a conèixer els guanyadors d’aquesta edició entre els deu finalistes (individus, organitzacions i empreses) que estan canviant el món d’Internet i la Política: The top 10 Who Are Changing the World of Internet and Politics. El proper dimarts dia 25 de setembre es tancaran les votacions (obertes a tothom) per seleccionar entre 20 finalistes els 10 guanyadors.\nCal destacar que entre els nominats de 2007 es troba el portal espanyol de ciència política: Ciudad Política que té com a missió “liderar el desenvolupament de la Ciència Política amb la finalitat de transformar l’anàlisi en intervenció política”.\nEntre els 24 restants referencio: Brett Solomon (GetUp! Action for Australia); Daily Kos; Gov2u (en español); John Edwards; National Democratic Institute; mySociety, o Unity08. Podeu consultar aquí la llista dels guanyadors de l’any passat.\nZV (Zona Vídeo). Next TV és una nova oferta de canals de televisió creada amb l’objectiu de que estigui disponible en els portàtils HP i també com a actualització per als usuaris d’HP i de Vista. Estarà operativa en el mes d’octubre i ara ofereix una versió beta privada (a la qual ens podem subscriure). Compta amb continguts de Freemantle, Endemol o CBS i té previstos diversos acords que permetran visualitzar fins a 50 canals. Contingut a la carta en qualsevol lloc i en qualsevol moment.\nPosted on diumenge 23 Setembre 2007, in Política. Bookmark the permalink.\tComentaris tancats a Bona festa de la Mercè.


Les majories absolutes van per terra | Diari de Tarragona\nLes majories absolutes van per terra\nEls canvis de direcció de la política espanyola i els pactes faran canviar la seva fesomia\n28/12/2014 18:26 | Actualizado a 20/05/2017 23:44\nCatalunya sempre marca el pas polític a Espanya. La història és persistent en aquest fenomen; recordin la 1ª i la 2ª República o la instauració de l’Estat Autonòmic . Aquí neixen les iniciatives que s’espargeixen com a taques d’oli a la resta de la península i el que succeeix aquí aviat arriba a Espanya. A Catalunya poden haver a les properes eleccions molts partits, potser deu. Aquest fraccionament pot canviar algunes expectatives, igual pels que somien la independència com pels contraris. Però a Espanya, amb l’aparició de Podemos també fractura un omnipresent bipartidisme que xafa l’establishment existent fins ara.\nA Catalunya amb l’avançament de les eleccions, CiU, aspirava a una majoria absoluta. I esdevingué el contrari. ERC s’emportà part dels seus vots. La majoria independentista continua existint però distribuïda entre els de l’esquerra i els de centre, que ambdós comparteixen “el dret a decidir”. I a més es consolidaven altres partits pel desgast sobretot del PP i del PSC i també d’Iniciativa. Apareixien Ciutadans, CUP i que a les properes s’aniran incrementant amb Podemos i possiblement amb altres formacions.\nEl que a Catalunya va arribar a les darreres eleccions catalanes, a les properes eleccions estatals arribarà a Espanya. Menys fragmentat, ja que Catalunya és molt plural, però també. Podemos és el que fa més por, igual pel PP, com pel PSOE. Llurs hegemonies anteriors i continuades es trenquen, si les enquestes es fan realitat, i la força que ha exhibit la democràcia durant els darrers trenta-cinc anys sembla que es desfarà. L’equip de Pablo Iglesias pot ser el primer, el segon o els tercer. El que queda bastant patent és que els canvis de direcció de la política espanyola i els pactes faran canviar la seva fesomia. A més, com no existirà una majoria absoluta, les incògnites governamentals queden a enlaire i un cop s’hagi votat i recomptats els diputats de cadascú, caldrà composar quins seran els directors en la nova orquestra política. Igual al PP com al PSOE els resultava relativament fàcil pactar amb CiU, quan a canvi s’omplia el cistell “amb el peix al cove”. Això no em sembla dolent. Ben al contrari, crec que es beneficiós i saludable per la democràcia. Amb la darrera majoria absoluta del PP tots els espanyols hem pagat molt car la prepotència de disposar de més del cinquanta per cent dels diputats. Si hagués hagut de pactar amb alguna altra força política mai s’hauria arribat tan lluny amb tants i tants desoris com els que hem viscut aquests tres darrers anys. L’equilibri de forces provoca pensar una i dues vegades l’aplicació de lleis o actuacions. I cal reconèixer que el PSOE ho va deixar empantanegat en desmesura. Però el desori no hauria estat tan considerable amb el tema d’impostos que s’havien d’abaixar i s’han augmentat, amb les retallades que s’haurien hagut d’harmonitzar, amb fer surar bancs en fallida com Bankia, amb els desnonaments de tantes famílies que com a beneficiaris o com avaladors, amb les corrupcions i les paral•leles amb les intromissions judicials per tapar-les, o en haver de pagar projectes com el Castor o autopistes no rendibles, augmentant les tarifes elèctriques, els temes socials, de l’ordre públic o de l’avortament, la centralització de competències autonòmiques...entre tantes i tantes altres.\nLa majoria absoluta del PP va fer creure als seus dirigents que podien obrar sense donar explicacions, ha provocat la desafecció catalana actual i el procés independentista, de molt difícil solució, i ha ajudat a engrandir desmesuradament el fenomen Podemos.\nAquest nou partit de Palo Iglesias farà canviar la política espanyola amb la destrucció del bipartidisme i pot influir també a la catalana. Votants de posicions partidàries a la sobirania podrien passar-s’hi absorbint-ne alguns de la CUP i Iniciativa, i moltes més de les unionistes robant vots a Ciutadans, PSC i PP. A Catalunya sembla que la seva influència, com a mínim a les eleccions nostres, pot ser no massa significativa. Potser a les generals podria ser diferent.\nDe forma ambigua el líder de Podemos dóna suport “al dret a decidir” de forma genèrica -s’ha de donar opció a decidir-ho tot- però es declara que no desitja la independència de Catalunya. A tot cas s’ha de resoldre en un procés constituent, que ja en moments anteriors, per encàrrec del Parlament, tant PP com PSOE s’hi van negar quan fou presentat a les Corts. De no haver-ho declarat tan expressament, les seves expectatives a Espanya li haurien baixat. Però també a Catalunya alguns que li haurien pogut donar el seu vot optaran per altres opcions per les mateixes raons.\nSense cap mena de dubte, la emergència de Podemos marcarà un principi i un futur en la política espanyola. Falta saber si realment treu tants vots com les enquestes li pronostiquen. I falta saber si davant de les incerteses i els interrogants que hom respira per les seves polítiques econòmiques, quina serà la reacció de la gent. Alguns, en ser preguntats pels enquestadors, poden donar el seu beneplàcit però també altres reflexionaran i els seus resultats poden ser menys brillants del que hom suposa. Temps al temps!.


L’obra guanyadora del mes de maig: Marina-sol-roig (1978) | fundacio arranz-bravo>bloc\nL’obra guanyadora del mes de maig: Marina-sol-roig (1978)\nL’obra guanyadora d’aquest mes de maig és el paisatge marítim Marina-sol-roig (1978). El paisatge és una temàtica poc explorada amb el seu llenguatge artístic, però Arranz-Bravo ho treballà com un repte malgrat tenir una pintura que en molts casos és definida per la naturalesa orgànica. Es serveix de la natura per explotar les possiblitats de regeneració constant de formes i colors a partir el poder evocador del mar i la cultura Mediterrània.\nEs tracta d’una composició harmònica però fragmentada, segurament arrel del propi sofriment vital de la dècada dels anys setanta que s’havia fet notar també a sèries com la de Los Visitantes (1971). El dolor com quelcom necessari i, fins i, una forma de lucidesa; El dolor paradoxalment és vida, sensació de vida. La falta de dolor és allò que ens apropa a la mort”. 1\nSón anys en què l’horitzó es dissipa apocalíptic, com és el cas d’aquesta marina, s’hi perfila un paisatge amb una costa escarpada en el moment de l’eixida del sol, el punt culminant de la l’obra. La paleta cromàtica és de colors pastels i llum saturada; ocres, grocs, beixos, grisos, blaus i només el reflexe del sol al mar apareix amb un blanc lluminós.\nNo seria estrany pensar que aquesta peça va ser concebuda en les anades i vingudes a la Costa Brava i el seu lligam especial amb Cadaqués així com del seu llegat artístic precedent; André Bretón, García Lorca, Paul Eluard, Man Ray, Max Ernst, Picasso, Dalí, Duchamp,… van portar a Arranz-Bravo a realitzar les seves accions a la vil·la marinera, a exposar a la Galeria Cadaqués producte de la fructuosa relació amb Lanfranco Bombelli.\n1 ARRANZ-BRAVO, E. Estigma del pintor, dins del catàleg de l’exposició Arranz-Bravo a la Tecla, Ajuntament de l’Hospitalet, 1996.\nEtiquetes: concurs, Fundació Arranz-Bravo, LH\nCategories Activitats, Col·lecció, Fundació Arranz-Bravo\n← Menjar per pintura. Subasta solidària+Crònica inauguració Xavier Gonzalez Arnau.\nVEREDICTE DEL PREMI D’ARTS VISUALS EDUARD ARRANZ-BRAVO 2013 →


Kochi Sakura Hotel Kochi Japó - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 72 allotjaments a Kochi.\n2-3-11 Kita-Honmachi, Kochi, Kochi, Japó, 780-0056 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Kochi Sakura Hotel?\nMés informació sobre Kochi Sakura Hotel\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Kochi, Kochi Sakura Hotel és l'el·lecció perfecta. L'hotel és a 0.7km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nA Kochi Sakura Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, bugaderia, servei de neteja diari, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi són només algunes de les comoditats que fan que Kochi Sakura Hotel sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nEntri en una de les 19 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com televisió de pantalla plana, penjador de roba, te inclòs, llençols, mirall. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Kochi Sakura Hotel la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Kochi.


Impremta Novagràfic, especialistes en impressió òfset i digital Impremta Novagràfic, especialistes en impressió òfset i digital\nen òfset i digital.\nImpremta a Vila-seca (Tarragona - Reus)\nDEMANI'NS PRESSUPOST ARA\nCopisteria i impremta especialista en òfset i digital a Vila-seca (Tarragona)\nTruca’ns ara al\nImpremta Novagràfic és una empresa ubicada a Vila-seca (Tarragona), oferim als nostres clients tot un ventall de possibilitats, tant en disseny, impressió òfset i digital, enquadernats i acabats. L’evolució constant en el sector de les arts gràfiques, ha fet del nostre treball una millora contínua. Tecnologia i tècnica no han parat de créixer des dels seus inicis, així com la voluntat d’oferir la millor resposta a les necessitats dels nostres clients..\nImprimeix el teu llibre!\nper Imprenta Novagràfic | 0 Comentar\nSabies que el llibre més gran que mai hem imprès tenia unes dimensions de 1x1,5 metres? Tenia 10 pàgines i estava folrat en PVC…\nEl que els nostres clients han opinat de la nostra impremta\nLes opinions de productes, serveis i empreses que apareixen a internet tenen fama de ser un joc d'atzar. Ly MCD opina "Bona atenció,…\nper Francesc Ricart | 0 Comentar\nDesprés de passar el corrector i llegir el mateix document unes quantes vegades finalment et decideixes i envies el teu projecte a la…


La Puig Vela Clàssica torna a Barcelona amb tota la seva esplendor | Real Club Náutico de Barcelona\nLa regata Puig Vela Clàssica tornarà a solcar les aigües de Barcelona del 13 al 16 de juliol d’aquest any a la quinzena edició. L’emblemàtica regata de vaixells clàssics –i una de les cites clau de l’entorn nàutic internacional– recupera la seva esplendor després de la pandèmia.\nSeguint la tradició que es va iniciar el 2008, l’elit de la vela clàssica torna a reunir-se per mostrar la bellesa i l’elegància d’aquestes embarcacions, i Barcelona és l’única capital internacional que acull un esdeveniment d’aquestes característiques tan especials.\nLa regata Puig Vela Clàssica Barcelona continua així el seu suport a la ciutat amb la voluntat de continuar formant part del calendari anual dels esdeveniments més atractius de la capital catalana. Així, el proper dimecres 13 de juliol, al Reial Club Nàutic de Barcelona, tornaran a deixar anar amarres un grup selecte de les més rellevants joies clàssiques de la història nàutica internacional, animant la costa barcelonina fins al dissabte 16.\nUn espectacle visual per a tota la ciutat amb el millor de la vela clàssica\nEl Reial Club Nàutic de Barcelona, la platja de la Barceloneta, el Port Olímpic o el Port Vell són alguns dels miradors d’excepció que, des de la primera edició, han permès gaudir de prop d’aquest espectacle milers de ciutadans i visitants de Barcelona en aquestes dates.\nLa regata de clàssics més rellevant del panorama nàutic espanyol és un esdeveniment esportiu que, a més de la seva profunda tradició nàutica, impulsa un missatge de respecte mediambiental únic integrat a l’objectiu mediambiental de Puig. Només una regata de velers clàssics, embarcacions ajustades a una estricta normativa de materials de construcció tradicionals (fustes, bronzes, cotó, cànem…) i governada pel vent, pot presumir de respectar l’entorn natural.\nMés de 300 regatistes de tot el món\nL’any del renaixement de la Regata està confirmat el màxim nivell competitiu, ja estan inscrits diferents guanyadors d’edicions anteriors com l’Alba (amb un canvi recent de la propietat) o el Yanira, i tripulacions espanyoles, italianes, britàniques, alemanyes, franceses i fins i tot nord-americanes. S’espera que més de 300 regatistes internacionals de primer nivell competeixin a les diferents categories amb el mateix esperit d’edicions anteriors: passió, treball en equip, compromís, entusiasme i respecte pel medi ambient.\nLa regata recuperarà a més la seva activitat social a l’atractiu village que es crea per a cada nova edició al RCNB, punt de trobada de tripulants de múltiples nacionalitats i en què es donen cita campions mundials, olímpics i desenes de navegants de llegenda.\nLa XV Regata Puig Vela Clàssica Barcelona és un esdeveniment dins del calendari oficial de la RFEV puntuable per al XII Trofeu Clàssics Mare Nostrum-Copa d’Espanya de Vaixells Clàssics i està oberta a les categories següents:\n• Vaixells d’Època: vaixells botats fins al 31 de desembre del 1949 i construïts segons els criteris del Reglament CIM.\n• Vaixells Clàssics: vaixells botats entre l’1 de gener de 1950 i el 31 de desembre de 1975 i construïts segons els criteris del Reglament CIM.\n• Vaixells Big Boat: Vaixells d’Època i Clàssics amb eslora a partir de 23 metres. Mínim 3 vaixells inscrits per formar Grup.\nDurant les properes setmanes, la regata Puig Vela Clàssica Barcelona també es podrà seguir a través de les xarxes socials.


Comarques Pirinenques sub14 :: Final | Escacs Andorra\nMarc Torrent campió de la categoria\nAquesta va ser la competició més disputada. A la sisena ronda s’enfrontaven Ferran Gras, fins el moment líder del torneig amb 5 punts i el seu immediat perseguidor, Marc Torrent amb 4,5 punts. La partida va ser la més llarga i tensa del torneig. Després de moltes maniobres es va arribar a un final, on la millor estructura de peons de les negres, conduïdes pel Marc Torrent, va resultar decisiva.\nLa setena i última ronda Marc Torrent va guanyar sense dificultats, mentre que en Ferran Gras va acusar l’esforç del seu enfrontament anterior i va caure sense oferir resistència davant en David Martin. La Diana Soares va ocupar la tercera plaça amb 5 punts, realitzant un bon torneig.\nMarc Torrent- Campió sub14\nA continuació els resultats i la classificació final:\nRonda 6 2009/01/31\nRonda 7 2009/01/31\nAnterior Comarques Pirinenques sub10 :: Rondes 3 i 4\nSiguiente Comarques Pirinenques sub12 :: Final


L'avinguda Francesc Macià de Lleida acollirà per Sant Jordi una desena de parades de llibres i sis de roses La República\nL’avinguda Francesc Macià de Lleida acollirà per Sant Jordi una desena de parades de llibres i sis de roses\nACN Lleida.-L’Ajuntament de Lleida habilitarà l’avinguda Francesc Macià perquè el sector professional del llibre i de les flors puguin instal·lar les seves parades per Sant Jordi. En concret, s’hi ubicaran […]\nACN Lleida.-L’Ajuntament de Lleida habilitarà l’avinguda Francesc Macià perquè el sector professional del llibre i de les flors puguin instal·lar les seves parades per Sant Jordi. En concret, s’hi ubicaran deu llibreries i editorials, més la parada de la Paeria, i sis floristeries. La zona acomplirà les normatives sanitàries per preservar la seguretat de la ciutadania i, així, es controlarà que no s’hi superi l’aforament màxim, que s’ha fixat en 1.000 persones. Per tal que l’atmosfera literària no es limiti només al 23 d’abril, la Paeria ha programat un seguit d’actes previs durant tota la setmana, que s’han presentat aquest divendres. L’assistència a aquests actes estarà limitada i caldrà reserva prèvia.


Les gimnastes del CEGA d’Almussafes, classificades per a la fase autonòmica – RiberaTV\nLes gimnastes del CEGA d’Almussafes, classificades per a la fase autonòmica\nLes xiques del conjunt aleví es convertixen en les campiones provincials i les prebenjaminas aconseguixen la quarta posició\nSofía Ortells i Lorena Canosa s’adjudiquen la segona i la tercera plaça en la fase provincial de la Copa Base Individual de la Comunitat Valenciana\nAlmussafes, a 25 de setembre de 2017. El conjunt aleví del Club de Gimnàstica Rítmica d’Almussafes (CEGA) es va convertir dissabte passat 23 de setembre en el campió provincial del Campionat Nacional Base de Conjunts de Gimnàstica Rítmica, que va obtindre el seu passe per a la fase autonòmica, que se celebrarà este dissabte 30 de setembre en el Pavelló Poliesportiu d’Almussafes. També participarà en esta prova l’equip prebenjamí, que va ser quart. A més, en la Copa Base Individual de la Comunitat Valenciana, que es durà a terme en les mateixes instal•lacions almussafenses durant la mateixa jornada, la representació local l’ostentaran Sofía Ortells i Lorena Canosa, segona i tercera en la fase provincial, respectivament, i la juvenil Paula Martínez.\nDissabte que ve 30 de setembre la pista polivalent del Pavelló Poliesportiu Municipal d’Almussafes acollirà la Copa Base Individual de la Comunitat Valenciana i el Campionat Nacional Base de Conjunts de gimnàstica rítmica. El Club de Gimnàstica d’Almussafes (CEGA) torna a convertir-se d’esta manera en l’amfitrió de les principals trobades d’esta modalitat esportiva en la nostra autonomia.\nEn ells, participarà una bona representació de les gimnastes del club almussafense, els que van aconseguir el seu passe per a esta nova fase el passat cap de setmana en el pavelló municipal de Ribaroja, on es van celebrar les proves provincials. Les benjaminas de l’entitat, Sofía Ortells i Lorena Canosa, que van obtindre la segona i la tercera plaça, i la juvenil Paula Martínez, que també va aconseguir el nivell suficient per a seguir en la competició, estaran presents en esta Copa Base Individual de la Comunitat Valencina.\nPer la seua banda, les alevins, que el passat cap de setmana es van convertir en les campiones provincials després d’obtindre la primera posició amb els seus exercicis, i les prebenjaminas, que van ser quartes, participaran en la fase autonòmica del Campionat Base de Conjunts que es disputarà en el mateix recinte durant la jornada. Des de la junta directiva de l’associació es mostren molt satisfets amb estos resultats.\nLes gimnastes del CEGA d’Almussafes, classificades per a la fase autonòmica added by Ribera Televisió on 25 setembre, 2017


Alba Berlin, a revalidar el títol | Costa Brava Girona Basket\nSón molts els equips que participen any rere any al torneig celebrat a Setmana Santa del Costa Brava Girona Basquet, però només molts pocs els que aconsegueixen alçar-se amb el títol. L’any passat, a les semifinals de cadet masculí hi havia tres equips alemanys augmentant les possibilitats que la copa se l’endugués un dels tres. I a la final l’Alba de Berlin va confirmar el pronòstic davant d’un combatent Sokol Pisek de la República Txeca. Doncs, els berlinesos es van convertir en l’equip vencedor de l’edició del CBGB 17’ de la categoria cadet masculina, després que ho fessin el Valladolid (2014), el Tabirako (2015) i el Barça (2016). Serà capaç l’Alba de Berlin de repetir el bon paper que van aconseguir l’any passat on, a més, no van concedir cap derrota?


Sánchez defensa que gestiona la crisi amb les autonomies i nega «menyspreu» a Catalunya | NacióDigital\nSánchez defensa que gestiona la crisi amb les autonomies i nega «menyspreu» a Catalunya\nEl president del govern espanyol sosté que sí que ha dialogat amb els territoris i que no ha actuat amb "imposicions"\nper Oriol March / Sara González , 6 de maig de 2020 a les 14:57 |\n"Mai he negat l'horitzontalitat i la corresponsabilitat". Així ha defensat Pedro Sánchez durant el debat sobre la pròrroga de l'estat d'alarma que està gestionant aquesta crisi de la mà de les autonomies i no centralitzant competències. Després que partits com ERC, però també JxCat, el PNB, Bildu o el BNG l'hagin criticat en aquest sentit, el president del govern espanyol ha replicat que ha dialogat amb les autonomies i que no ha actuat amb "menyspreu" per l'autogovern de Catalunya.\n"Tinc un profund respecte per l'autogovern de Catalunya. Molt més que alguns líders del seu partit", ha assegurat Sánchez adreçant-se a la líder de Junts per Catalunya al Congrés, Laura Borràs. Amb un to calculadament conciliador amb ERC, que per primera vegada votarà en contra, Sánchez ha replicat a Gabriel Rufián que és "faltar a la veritat" dir que no s'està dialogant per gestionar la crisi. "Mai he defensat la recentralització de cap de les competències. No hi ha un ús retorçat del centralisme", ha subratllat.\nCom a exemple ha posat que ha s'han celebrat vuit reunions en vuit setmanes amb els presidents autonòmics. "Totes les mesures que hem posat en marxa han comptat amb la prèvia interlocució amb les autonomies", ha dit, tot negant que l'executiu actuï per "imposició". També ha argumentat que el ministre de Sanitat, Salvador Illa, ha pactat amb els consellers territorials els paràmetres de la desescalada i que s'han obert a estudiar que Catalunya es desconfini per regions sanitàries i no per províncies. Tot i això, ha manifestat recels sobre aquesta divisió: "Vostè sap quina és la frontera d'una àrea sanitària?", ha preguntat.\nSánchez ha assegurat que assumeix "errors" i que admet les crítiques, però ha reivindicat que la seva gestió no es mou per cap ideologia sinó per "salvar vides". Poc s'ha aturat en agrair el suport de Ciutadans, de qui simplement ha puntualitzat que demostra com 10 diputats poden ser més importants que els 89 del PP. És amb aquest argument que ha interpel·lat Pablo Casado, de qui ha dit que, sent un partit que aspira a governar Espanya, una abstenció és "com si votessin que no".\nEl president espanyol ha emplaçat els populars a "alliberar-se" de Vox i allunyar-se del "moviment d'ultradreta que vol una ruptura de la societat espanyola". També ha acusat Casado de "tenir por" de l'acord amb el govern perquè tem ajudar-lo. "Amb l'acord ajudaria els espanyols i a vostè mateix", ha replicat. Al líder de Vox, Santiago Abascal, l'ha emplaçat a "abandonar l'odi".\n"Aixecar l'estat d'alarma seria un gran error absolut"\nSocietat, Catalunya, menyspreu, autonomies, crisi, legislatura, salut, PNB, Moncloa, ERC, Pedro Sánchez, Covid-19, gestió, coronavirus, govern espanyol, estat d'alarma, cordes, caos, Govern, investidura


MAL DE MANDÍBULA: REMEIS DE CASA - Clínica Blasi\nMAL DE MANDÍBULA: REMEIS DE CASA\nHome > Uncategorized @ca > MAL DE MANDÍBULA: REMEIS DE CASA\n29 juny MAL DE MANDÍBULA: REMEIS DE CASA\nPosted at 11:15h in Uncategorized @ca by clinicablasiadm\nRemeis per al mal de músculs (mal de mandíbula)\nEl mal de mandíbula està sovint relacionat amb problemes d’articulació temporomandibular (ATM), bruxisme i / o trauma. La ATM és l’articulació que connecta el còndil de la mandíbula a l’os temporal del crani. Aquesta articulació permet a la mandíbula realitzar moviments associats a la funció masticatòria.\nQuan existeix una disfunció temporomandibular, problemes a l’articulació i als músculs poden causar: dolor a la mandíbula i / o al coll, rigidesa als músculs, limitació de l’obertura i moviment de la mandíbula. A més, els clics (clics o pops) en moure la mandíbula també poden resultar incòmodes o dolorosos.\nDe vegades els símptomes dels trastorns ATM desapareixen sense tractament. Tanmateix, si els vostres símptomes persisteixen, el vostre dentista o metge us recomanarà el tractament adequat.\nEn aquesta publicació explicarem algunes de les opcions no intervencionals que podeu fer a casa sota la supervisió d’un professional. Aquest professional indicarà quin és el millor i més indicat per al vostre cas concret.\nMedicaments (mal de mandíbula)\nAquests medicaments poden ajudar a alleujar el dolor de la mandíbula associat a trastorns de ATM:\nEls calmants i els antiinflamatoris: Si no són suficients els calmants i / o els antiinflamatoris sense recepta, només per alleujar el dolor de ATM. El vostre dentista o metge pot receptar-vos calmants de dosis més altes per ajudar-lo\nAntidepressius tricíclics: Aquests medicaments s’utilitzen generalment per a la depressió, però a dosis reduïdes, rarament s’utilitzen per alleujar el dolor i controlar el bruxisme.\nRelaxants musculars-Aquests tipus de fàrmacs s’utilitzen temporalment per alleujar el dolor causat pels trastorns de ATM creats per espasmes musculars.\nEstil de vida i remeis casolans per al mal de mandíbula\nSobretot, el primer pas és prendre consciència d’hàbits relacionats amb la tensió muscular, com apretar la mandíbula i triturar les dents, mossegar o mastegar llapis, ajudarà a reduir la freqüència d’aquests. Aquests són alguns dels remeis casolans que podeu prendre per disminuir el dolor:\nReduir l’ús excessiu dels músculs. Menja aliments tous. A més, podeu tallar els aliments a trossos per evitar que es mastegui massa. Eviteu els aliments enganxosos o durs com els dolços o la goma de goma.\nEstiraments i massatges: alguns exercicis de teràpia física poden estirar i enfortir els músculs de la mandíbula, i fer massatges als músculs pot reduir el malestar.\nLes tècniques de relaxació: la respiració es va alentir intencionadament i prendre respiracions profundes periòdiques pot ajudar a relaxar la tensió muscular i reduir el dolor.\nEn conclusió, el més important és el diagnòstic que pot fer el seu dentista o cirurgià maxil·lofacial. Una vegada realitzades les proves diagnòstiques necessàries, s’aplicarà el tractament més adequat. Alguns dels tractaments més comuns són: estelles, ortodòncia, tractament de pròtesis i tractament amb botox.\nA BLASI Clínica Dental Barcelona els nostres especialistes us oferiran la millor solució per al vostre cas per resoldre els vostres problemes de dolors a la mandíbula o disfunció temporomandibular.


rba salut i gestió: Els guardons TOP-20 del 2018\n14 Hospitals catalans aconsegueixen guardons en el programa TOP-20 d’IASIST, sobre un total de 39 hospitals.\nAquest any 2018, destaca l’Hospital Arnau de Vilanova de Lleida per haver aconseguit la distinció en l’àrea de Gestió Hospitalària Global, i en les àrees específiques de l’aparell Digestiu i de la Dona. Felicitats a la gent de ponent.\nCom cada any IASIST ha celebrat la seva conferència anual a Madrid en la que s’han entregat el guardons als hospitals TOP-20 de l’any 2018 en les seves diferents categories. Ha estat aquest 24 d’octubre passat a la sala d’actes del Col·legi Oficial d’Arquitectes de Madrid.\nJoana Rodríguez directora assistencial de l'Hospital\nSant Bernabé de Berga recollint el guardó amb\nque el seu hospital ha estat reconegut\nCal recordar que IASIST, en aquests moments, ha passat a mans de la companyia americana IQVIA. Aquesta companyia és el resultat de la fusió entre IMS Health y Quintiles. IQVIA és un proveïdor líder a nivell mundial de serveis d’informació, solucions tecnològiques innovadores i investigació que es centra en l’ús de dades i la ciència per ajudar als seus clients del sector salut a trobar les millors solucions per als seus pacients. La Companyia compta aproximadament amb 55.000 treballadors repartits per tot el món.\nAquest any el guardons han avaluat la Gestió Hospitalària Global, i les vuit àrees específiques següents: Àrea del sistema nerviós, Àrea de l’aparell Respiratori, Àrea del Cor, Àrea de l’aparell Digestiu, Àrea del sistema Múscul-esquelètic, Àrea del Ronyó i les Vies Urinàries, Àrea de la Dona, i l’Àrea d’Atenció al pacient crític. Hi han participat un total de 140 hospitals dels quals un 66% pertanyen a la xarxa sanitària pública i un 34% a la sanitat privada.\nHan estat guardonats un total de 39 Hospitals, pertanyents a les set comunitats autònomes següents: Canàries, Castella i Lleó, Catalunya, Madrid, Múrcia, País Basc i València. Em referiré exclusivament als resultats obtinguts per els Hospitals catalans: han obtingut guardons 14 dels nostres hospitals, per tant els hospitals catalans s’han endut quasi el 36% dels guardons.\nEn Gestió Hospitalària Global, han obtingut guardó els hospitals Arnau de Vilanova de Lleida, l’Hospital de Campdevànol, l’Hospital de Viladecans, la Clínica Corachan, l’Hospital Clínic de Barcelona, l’Hospital de Sant Joan de Déu (Esplugues), El Parc Sanitari de Sant Joan de Déu (Sant Boi), l’Hospital del Vendrell, l’Hospital Sant Bernabé de Berga, i l’Hospital d’Igualada (Consorci Sanitari de l’Anoia).\nPel que fa a les vuit àrees especifiques els resultats han estat aquests:\nÀrea de l’aparell Respiratori: Hospital de Sant Rafael de Barcelona\nÀrea del Cor: Clínica Corachan\nÀrea de l’aparell Digestiu: Hospital Arnau de Vilanova de Lleida\nÀrea del sistema Múscul-esquelètic: Hospital de Viladecans i Hospital d’Olot.\nÀrea del Ronyó i les Vies Urinàries: l’Hospital de Vilafranca (Consorci Sanitari de l’Alt Penedès)\nÀrea de la Dona: Hospital Arnau de Vilanova de Lleida, Hospital de Campdevànol, Hospital d’Olot, i el Parc de Salut Mar.\nDe entre els hospitals catalans destaca l’Hospital Arnau de Vilanova de Lleida que s’endú 3 guardons, la Clínica Corachan, l’Hospital de Campdevànol, l’Hospital d’Olot i el Parc sanitari Sant Joan de Déu que se n’enduen 2 cada un. A destacar els bons resultats dels hospitals catalans aïllats: Berga, Olot, Campdevànol, demostren que tot i les dificultats que tenen per dotar-se de professionals estables, saben fer molt bé la feina que tenen encomanda. En l’aspecte negatiu, senyalar l’absència de la Mútua de Terrassa que anys enrere havia obtingut uns resultats excel·lents. També cal ressaltar la davallada dels hospitals de l'ICS que aquests darrers anys havien aconseguit uns resultats notables; només l'Arnau de Vilanova de Lleida i l'Hospital de Viladecans han mantingut el prestigi d'una institució que mereix millors resultats. Tanmateix com que la participació en el programa és voluntària, es desconeix quines entitats han acceptat participar o no en l’avaluació.\nTot i que els hospitals Catalans continuen pel camí dels bons resultats manifestats any rere any, val a dir que aquest any, que és el primer en que IASIST forma part de la companyia IQVIA, la repercussió dels guardons a l’opinió pública ha estat menor que en anys anteriors. No sé si es deu a les directrius de màrqueting dels nous responsables o al fet que cada any van sorgint diferents entitats que avaluen als hospitals des de diferents enfocaments, i que lògicament, els resultats també són diferents i això comporta una certa desorientació a la gent. Sigui com sigui, Catalunya continua liderant l’excel·lència a la sanitat estatal.


La Marató Valencia Trinidad Alfonso EDP, organitzada per l’SD Correcaminos i l’Ajuntament de València, disposarà d’un ampli dispositiu mèdic i sanitari per a donar cobertura als 16.000 corredors que participaran en la prova el pròxim 5 de desembre.\nUn any més, la prova disposarà d’un equip de professionals sanitaris en carrera compost per 35 professionals mèdics (dels quals 22 són anestesiòlegs i especialistes en reanimació), 20 d’infermeria, 20 ambulàncies, dos hospitals de campanya i els punts d’assistència ràpida, en un ampli dispositiu de la prova amb Creu Roja València, que coordina Luis Cort, director mèdic de la carrera.\nAtenció al corredor en carrera\nA més, este dispositiu disposarà de nou metges corrent en la carrera en diferents zones entre els participants i cinc socorristes patinadors amb desfibril·ladors, per a atendre qualsevol emergència de manera ràpida que es puga produir al llarg dels 42.195 metres, amb la col·laboració dels desfibril·ladors de B+SAFE a través del seu Projecte+Vida, amb la intenció de millorar la cardioprotecció en l’esport i divulgar la importància de la instal·lació del DESA als espais públics\nPer a Luis Cort, director mèdic de la marató, este dispositiu “reforça la seguretat i l’atenció de corredors, la qual cosa els permet actuar davant de qualsevol emergència en el menor temps possible amb l’objectiu de reduir al màxim el risc per als nostres participants”.\nPunts d’assistència ràpida amb Farmacia Ribera\nPer cinqué any consecutiu, Farmàcia Ribera, proveïdor de la prova, estarà present abans, durant i després de la Marató València. Repartiran 16.500 mostres de vaselina en la bossa del corredor per als inscrits i més de 16.500 mascaretes FFP2 en la zona de postmeta.\nL’equip de Farmacia Ribera disposarà també, un any més, de sis punts d’assistència ràpida que es repartixen al llarg dels 42 quilòmetres i amb l’ajuda de dos bicicletes amb les quals proporcionaran esprai analgèsic als corredors que ho sol·liciten sense haver de frenar el seu ritme de carrera, i també vaselina. A més de proveir la carrera de tot el material i l’ajuda en els punts d’assistència ràpida, aportaran tot el material sanitari d’ús mèdic i per a l’organització durant la carrera.\nA més del dispositiu mèdic i sanitari, la prova també disposarà d’una sèrie de mesures que començaran en Expo Esport València, la fira del corredor situada a la Ciutat de les Arts i les Ciències, on hauran d’acudir amb mascareta i en grups reduïts per a arreplegar el dorsal, la polsera i la bossa del corredor.\nDe la mateixa manera, el voluntariat que estarà en els punts d’avituallament als carrers de la ciutat del running també seguirà estes mesures preventives, que passen per l’ús obligatori de mascareta i guants.\nFormació en RCP per al voluntariat\nAl llarg d’esta setmana, prop de 400 voluntaris de la Marató València Trinidad Alfonso EDP han rebut formació en reanimació cardiopulmonar (RCP) bàsica i primers auxilis a les instal·lacions de l’Hospital Vithas València 9 d’Octubre.\nPersonal qualificat de Vithas ha impartit sessions presencials teoricopràctiques durant quatre dies per a continuar amb la formació dels coneguts com a #VoluntariosVithales, la tasca dels quals és molt important tant el dia de les carreres com els dies previs, amb l’objectiu que puguen atendre de la millor manera possible els corredors en una situació d’emergència i tinguen la millor formació possible en tècniques de suport vital.\nEntrada prèviaAnterior La nova meta de la Marató València serà una gran passarel·la de 300 metres al costat de l’Hemisfèric\nEntrada següentSegüent Les xifres darrere de la Marató València 2021


Condicions de devolució - lacoop.online\nCondicions de devolució06c4072bdb2021-01-11T09:52:08+00:00\nQueden excloses d’aquest cas aquelles devolucions que es derivin d’un error nostre o d’algun defecte del producte. En aquest cas, LaCoop.online es compromet a canviar el producte defectuós per un altre igual o es reintegrarà l’import. També es farà càrrec de les despeses de devolució i posterior enviament.\nPer fer efectiva una devolució poseu-vos en contacte amb nosaltres a el telèfon +34 722.874.978 o enviant el formulari adjunt, degudament emplenat, al correu electrònic info@lacoop.online. L’usuari rebrà un correu electrònic acusant el rebut de la comunicació de devolució.


PATRANCA CLIMBS: 26/10/08 - 02/11/08\nDonçs sí hem aparcat el nen als avis, uns billets per 60 euros de Ryanair a l´Alguer , 90 euros de lloguer de cotxe per 3 dies , menjar i birres 100 euros més; dormir : tenda bivac Decarton. 3 dies és molt poc temps , realment com a mínim en fan falta 5; però és lo que hi havia. L´illa és MOLT més gran del que sembla i els desplaçaments són MOLT MËS LLARGS del que semblen, sobretot si agafes carreteretes turístiques. Pel poc que vem veure és més interessant la costa oriental, la que mira a Italia, l´altra és més planera l´interior igual. A nivell d´escalada és impresionant la de roca que hia ha sobretot al costat oriental. Nosaltres la vem cagar perqué tenint tant sols tres dies hauriem d´haver anat a cala Gonone i sectors del voltant, vem anar al sudest a unazona força interessant que és Domusnovas molts sectors, diversitat de vies i orientacions clima agradable.\nDesprés vem anar a Isili zona interior , la calor pot ser dura de soportar. Menys zones ; interessant però res de l´altra món. i finalment vem anar al sector de Cala Gonone, molta roca , molta paret salvatge i secrors turístics a rebosar de trepas.\nDomusnovas , hi ha una carretera per dins la cova\nAqui es veu la cova de Domusnovas , amb una carretera que l´atravessa amb sectors a la boca sud i a la boca nord. Al nord vies d´aspecte dur,dur,dur, bastants sectors, nosaltres vem anar al sud a un sector que s´havia de caminar 20 minutets , vem estar ben solets tot fent vies de 5- 6c, bona roca ben equipat.\nTot preparant-se per tibar\nUn 6c+ rabiós\nUn break per agafar forces\nLa meri en un 6a+ força maco\nLes parets d´Isili\nA Isili una petita vall amb petites parets destaca la paret de la pedra filosofal una paret de forats molt guapa però per ser excel.lent li falten 5 mts d´alçada, les vies es fan curtes. Aixó sí als 6a ja tibes i al ser un sector antic les vies estant una mica sobades i les reunions no són l´hostia.\nMenda en un 6a\nLa menda tibant dels foradets\nAl migdia vem marxar d´Isili cap a cala Gonone per l´interior: NO HO RECOMANO a ningú , vem estar potser 4 hores de cotxe fent curves i més curves. és millot tornar enrera i anar a buscar l´autopista i fer tota la volta. Aixó sí el paisatge és bestial sobretot quan arribes a Jerzé i remuntas per la costa, per cert aqui hi ha uns sectors que han de ser molt i molt guapos hi a roca per tot arreu.\nContrast de roques i colors\nA cala Gonone hi ha diferents sectors típics d´escalada costera, nosaltres vem escollir Bidirscottai, recorda una mica el Garraf. Vem ensopegar un dia de molta xafugor i era impossible escalar al sol. En aquests sectors la masificació està a l´ordre del dia, però sorprenement vem ser els primers en arrivar ( no ens havia passat mai!!) allà a les 10. Es nota que la gent està de relax o surt molt per les nits perque fins les 12 no va venir ningú.\nUff! quina calda....\nVem escalar a la típica placa de 5b-c que ni ha uns 6 tots molt guapos i que queda al´ombra perqué és dinas d´una cova. Vem veure fer un 6a que atravessa tota la cova per una vira que es veia molt interessant. Finalment una mica més a l´esquerra un desplomillo de forats boníssims i vem fer un 6b+.\nLa meri aguantant la calor i tibant-li de primera!!\nDonçs aixó és tot, la propera vegada vindrem amb la furgo per passar-hi unes vacances tot combinant Corcega i Serdenya perqué realment val la pena. A nivell de vies llargues hi ha molt potencial, constanment veus parets que t´aturen el cor!!! Hi tornarem.!!!!\nPublicat per deivid´s a 11:13 5 comentaris:\nEtiquetes de comentaris: Cerdenya, Escalada, viatges


XXV Milla Urbana i VII Solidària de Santa Eulàlia\nNova edició de la Milla Urbana i Solidària de Santa Eulàlia, un esdeveniment esportiu que arriba aquest 2016 a la seva 25a edició, convertint-se així en la prova atlètica més antiga de la Ciutat, i que per 7è any consecutiu tindrà també una vessant solidària. La prova es realitzarà a l’Avinguda Carrilet (entre els carrers Buenos Aires i Comerç), al barri de Santa Eulàlia de L’Hospitalet de Llobregat. L’inici està previst per a les 9 del matí i durant tota la jornada esportiva es podran realitzar diferents activitats, ideals per a poder gaudir en família de l’esport i la solidaritat. També es podrà participar solidàriament sense necessitat de realitzar la prova esportiva mitjançant la inscripció amb el Dorsal 0, fent una aportació solidària, lliure i voluntària, que serà entregada a la Creu Roja de L’Hospitalet.\nDurant la celebració de la prova atlètica es realitzarà una Masterclass de Zumba solidària a la plaça Francesc Macià, on l’únic requisit per a participar-hi serà una donació d’1€ i un litre d’oli o llet que reforçaran els projectes de la Creu Roja. Com a acte de clausura es realitzarà per segon any consecutiu una paella solidària.


Bones motoristes! Degut a l’èxit de les enganxines i els pegats, hem volgut anar una mica més enllà per poder oferir-vos una sèrie de peces brodades amb el logotip de la comunitat, brodat i enviat pels companys i amics d’Individual.cat. Iniciem venda de:\nJaqueta Softshell amb brodat: Una jaqueta Softshell amb el logotip brodat de motoristes.cat. És impermeable, transpirable i resistent al vent. Incorpora una cremallera YKK de dalt a baix, un coll elevat i diverses butxaques.\nJaqueta encoixinada amb brodat: Una jaqueta amb el brodat de motoristes.cat encoixinada, amb les mànigues de teixit Softshell, molt lleugera i càlida. A prova d’esquitxos d’aigua, transpirant i amb cremalleres de qualitat.\nBuff de neoprè amb capacitat de filtrar partícules, ideal per quan anem amb moto i no ens volem posar la mascareta al repostar, o per comentar alguna cosa amb els companys, i que incorpora de la mà dels mateixos fabricants, una pinça de suport pel nas perquè s’aguanti bé.\nMascareta amb homologació FFP2 amb 150 usos recomanats, de tal manera que si la rentem cada dos dies, per exemple, pot durar pràcticament un any.\nDestacar que Individual.cat és qui fabrica els productes de la Rider1000, així que podeu donar per fet que tant els seus productes com els brodats que realitzen, són de màxima qualitat.\nPodeu realitzar les compres de manera automàtica des de https://botiga.motoristes.cat/ , i Individual rebrà automàticament el pagament i la vostra comanda. De les vendes, entre 2 i 5 euros segons el producte ens els quedem a motoristes.cat, així que donareu un cop de mà a mantenir el projecte.\nJa veureu que en fer la compra podeu triar dos tipus d’enviament: D’un producte o de més d’un producte. Si trieu l’enviament d’un sol producte, el preu és de 7 € per l’enviament de jaquetes, i de 5,50 € en el cas de buff o mascareta. Si compreu més d’un producte només pagareu un import de despeses d’enviament, que haurà de ser de 7€ (encara que feu dos buff, o dos mascaretes, en ser dos productes l’enviament costa 7€)\nAl mail que introduïu en fer la vostra compra, rebreu informació sobre la vostra compra, i també un enllaç amb el seguiment de la vostra compra, quan aquesta s’hagi realitzat.\nSi voleu fer el pagament amb Bizum, trieu el mètode de pagament per transferència, i m’ho comenteu per privat, i us facilitaré un núm de telèfon.\nSegons ens han comentat els fabricants, són peces unisex, així que seguint les guies de talles de cada producte, no hauríeu de tenir cap problema. Es broda la peça per cada compra, així que seria interessant no realitzar devolucions. Com us comento treballen amb la Rider1000, així que tindreu productes de primera heheh.\nNo és un catàleg indefinit. S’anirà renovant segons l’èxit, la temporada o l’interès, així que les compres són limitades.\n* Preus actualitzats. Inclouen l’IVA, i l’enviament es suma al final de la compra. Com deia, 7 € si es compra jaqueta, 5,50 si es compra buff o mascareta, o bé 7 € si es compren més d’un producte, siguin els que siguin.\nPer qualsevol dubte no dubteu en comentar. Mil gràcies per l’interès!!!\nCatàleg a https://botiga.motoristes.cat/\nCategories: Equipament, General


Un detingut a Tarragona en una operació contra una xarxa de tràfic d'éssers humans i de sostracció de menors\nDesmantellen una xarxa de tràfic d'éssers humans i de sostracció de menors\nLa policia ha realitzat una trentena de detencions.\nL'operatiu ha culminat amb la detenció de 29 persones amb la participació de la Policia Nacional i l'Europol\nActualitzada 15/09/2019 a les 12:43\nAgents de la Policia Nacional, en col·laboració amb Europol, han desmantellat una xarxa criminal dedicada principalment al tràfic d'éssers humans i a la sostracció de menors dels centres de protecció, amb destinació a França i Bèlgica.\nSegons ha informat aquest matí la Policia Nacional, per a això utilitzaven autobusos d'empreses ubicades al Marroc, Espanya i França el punt de partida dels quals era el port d'Almeria; i l'organització comptava amb una xarxa de captadors especialitzats per nacionalitats: marroquins, algerians, malians i sirians.\nEn concret, un dels seus membres sostreia menors malians d'un centre de protecció d'Almeria per ser traficats a Europa.\nDurant aquesta operació s'han detingut 29 persones per afavoriment de la immigració clandestina, sostracció de menors en centres de protecció, pertinença a organització criminal i delicte contra la salut pública.\nD'aquests, 26 han estat detinguts a Espanya (11 a Almeria, 5 a Múrcia, 3 a Alacant, 3 a Barcelona, 2 a València, 1 a Tarragona i 1 a Bilbao) i tres a França. Onze han ingressat en presó preventiva sense fiança. Després de 14 entrades i escorcolls, s'ha intervingut més de 33.000 euros, diversa documentació, material informàtic, més de 200 quilograms d'haixix, un vehicle i un remolc.\nI és que, segons afegeix la nota, aquesta xarxa criminal a més utilitzava els autobusos per al tràfic d'haixix, contraban de tabac i espècies cinegètiques, ocultant les mercaderies a buits realitzats per a tal efecte.\nEl punt de partida era el Port d'Almeria, des d'on diversos dels detinguts captaven a immigrants que acabaven d'arribar a Espanya en pastera o d'una altra manera clandestina. Els oferien portar-los amb autobús fins a França o Brussel·les cobrant-los fins a tres vegades més que a un passatger regular.\nIgualment a Almeria, l'organització criminal comptava amb els serveis d'una persona que oferia allotjament als immigrants irregulars en els seus pisos a canvi d'una elevada contraprestació econòmica, havent de pagar per dormir amuntegats en habitacions.A més, els captors controlaven el contraban de tabac, tràfic d'haixix i espècies cinegètiques al port.\nDes d'Almeria, els autobusos iniciaven dues rutes, una amb destinació a Estrasburg (França) i una altra amb destinació a Brussel·les (Bèlgica), i totes dues rutes tenien nombroses parades al llarg de la costa mediterrània per a la pujada de més immigrants.\n«Són les denominades 'taquilles black' i se situaven en hotels o locutoris, coneguts pels immigrants, localitzats a Múrcia, Alacant, Barcelona i Tarragona. Van arribar a professionalitzar el negoci a les estacions d'autobusos de Madrid, Barcelona i Múrcia comptant amb sòlids contactes criminals que els aconseguien passatgers irregulars i menors estrangers no acompanyats», afegeix el comunicat.\nEn arribar a la Jonquera baixaven tots els passatgers irregulars i els separaven en grup perquè continuessin en taxi fins a la primera estació de servei a França, on tornaven a pujar a l'autobús per continuar el viatge.\nPer posar fi a l'entramat criminal, es va dissenyar un operatiu policial per realitzar 14 entrades i escorcolls simultanis a domicilis i locals assentats pels detinguts: sis a Almeria, tres a Múrcia, una a Alacant, dos a Barcelona, una a Tarragona i una a França. S'ha intervingut més de 33.000 euros en efectiu, diversa documentació que acredita el tràfic d'éssers humans, material informàtic, més de 200 quilograms d'haixix, un vehicle i un remolc.\nComenta el contingut : Un detingut a Tarragona en una operació contra una xarxa de tràfic d'éssers humans i de sostracció de menors


Notícia: Prop de 350 espectadors assisteixen a la nova versió del clàssic blanenc “Pastors i Misteris” al Teatre de Blanes\nProp de 350 espectadors assisteixen a la nova versió del clàssic blanenc “Pastors i Misteris” al Teatre de Blanes\nNoticia publicada a la web el 12/19/2017 04:29:31 PM\nPer segon any consecutiu, els grups “El Mirall” i “Pastorets de Blanes” van oferir “Tot Assajant Pastors i Misteris”, la nova lectura creada del text de Pere Puig i Llensa, original del 1929\nProp de 350 espectadors van assistir el passat cap de setmana al Teatre de Blanes per complir amb una renovada tradició blanenca 100% nadalenca, veure Els Pastorets de Blanes, és a dir: Pastors i Misteris. L’obra original del poeta blanenc Pere Puig i Llensa escrita l’any 1929 va ser reversionada l’any passat gràcies a la suma d’esforços dels grups teatrals Grup de Pastorets de Blanes i El Mirall, aprofitant que durant el 2015-2016 l’emblemàtic col·lectiu fundat per Pep Alum celebrava el 30è aniversari.\nRepresentació de "Tot Assajant Pastos i Misteris" 2017\nFotografia: Pep Anton Vieta\nLa nova versió titulada Tot Assajant Pastors i Misteris que s’ha representat per segon any consecutiu en dues sessions –dissabte a la nit i diumenge a la tarda-, ha incorporat algunes novetats respecte el 2016. Una de les més destacades van ser les noves versions musicals de dues de les cançons del repertori; Anirem de Matinet i Tot el món s’és habilitat, que s’han encarregat d’arranjar els músics Joan Bitlloch i Marc Vilanó.\nI és que en aquesta nova versió la música ha pres un paper indiscutiblement protagonista. Per això, els músics i cantaires han pujat dalt l’escenari a diferència de com era originàriament, en què romanien a peu d’escenari. Altres novetats han tingut a veure amb alguns canvis en el repartiment. Fruit d’una direcció tricèfala, amb Pep Alum, Xavier Puigdemont i Carlos González, les representacions del passat cap de setmana van ser una nova ocasió per assistir a l’eterna lluita del bé i el mal, aquesta vegada amb uns personatges adaptats al segle XXI.\n"Tot Assajant Pastors i Misteris" - Fotografia: Pep Anton Vieta\nLa nova adaptació fa molt més creïbles els personatges, uns Pastorets de creació pròpia amb uns textos i posada en escena sorgits d’idees i improvisacions que entronquen amb l’esperit original de l’obra de Pere Puig i Llensa i la música creada originàriament per Mossèn Joan Batlle. L’intens treball esmerçat en la part musical també fa que l’espectacle sigui molt més atractiu que abans, amb unes melodies més fresques, que s’adapten a estils musicals ben diversos: gòspel, country, rock, grunge, rumba i altres estils.\nRepartiment, cantants i músics\nEn la versió de l’any passat es van conservar bona part dels actors i actrius que havien encarnat els diferents personatges de Pastors i Misteris fins el 2014. En les representacions d’enguany, l’elenc ha estat el següent: Aitor Roger (Amo de Tots), Carles Pascual (Vell Garriguet), Pau Muñoz (Rossinyol), Roger Busquets (Cucut), Jordi Ribas (Pinetell), Xavier Pascual (Preferit), Guillem Bitlloch (Punxadís), Bernat Maynou (Entrebanc), Sílvia Marquès (Promesa del Rossinyol i Narradora), Alba Lupiáñez (Sant Miquel), Cristina Bitlloch (Sant Gabriel), Mar Alum (filla d’en Garriguet), Pau Nualart (Sant Josep), Janina Serrat (Verge Maria), Adrià Alum i Roger Alum (dimonis petits), Cristina Pérez (ballarina) i Laia Alum (àngel petit).\nTres dels actors que incorporen els personatges\nde l'Amo de Tots, Entrebanc i Punxadís\nLes veus que han donat vida a les inoblidables cançons de Mossèn Jan Batlle han estat Raúl Vidal, Rubén Vidal i Marc Vilanó. Les versions, arranjaments musicals i instrumentalització han anat a càrrec de Joan Bitlloch (guitarra acústica, acordió diatònica i percussió), Rubén Vidal (guitarra clàssica i percussió), Marc Vilanó (guitarra acústica i elèctrica) i Raúl Vidal (percussió).\nActors, actrius, cantants, músics i Pep Alum\nPer últim, l’escenografia, llum i so ha anat a càrrec dels Tècnics del Teatre de Blanes, Perruqueria Reme ho ha fet dels pentinats, el maquillatge l’han realitzat Montse Roig i Anna Castany, i els arranjaments de vestuari Anna Soteras.


Pete el Pirata Anella d'Activitats | Parentalis\n> Joguines>Sonalls>Pete el Pirata Anella d'Activitats\nPete el Pirata Anella d'Activitats\nPete el Pirata amb Anella d'activitats de Lamaze.\nPete el Pirata amb Anella d'activitats de Lamaze\nNino multicolor, amb colors vius i atractius.\n12 textures per jugar i desenvolupar el sentit del tacte i un mossegador amb la clau del tresor.\nSona com les ones del mar en donar-li la volta.\nInclou mossegador i una anella per poder penjar-lo al cotxet o el bressol.


Campanya Jo sempre hi guanyo – CEBLLOB\nCampanya Jo sempre hi guanyo\nEls valors se situen per sobre dels resultats en el model esportiu presentat pels Consells Esportius de Catalunya.\nLa proposta, que es difondrà a través de la campanya “Jo sempre hi guanyo”, vol fer de l’activitat física una eina per a la inclusió i promoure la democratització real de l’esport.\nEls Consells Esportius de Catalunya han presentat al Palau de la Generalitat el seu model esportiu que es promourà a través de la campanya “Jo sempre hi guanyo” al llarg dels propers mesos. L’acte ha comptat amb la presència de la consellera de la Presidència, Neus Munté, del secretari general de l’Esport de la Generalitat de Catalunya, Gerard Figueras, i del president dels Consells Esportius de Catalunya, Jaume Domingo. La proposta dels consells es basa en aconseguir la major difusió possible de l’activitat física entenent que l’esport és una eina per a la promoció de la salut però també per a la promoció de valors socials i personals.\nEl model esportiu predominant a la nostra societat és el competitiu. Això provoca que la major part dels esportistes siguin exclosos a mesura que avancen en el seu recorregut vital. Quan no s’assoleixen les capacitats necessàries per a obtenir resultats competitius, és el propi sistema el que de manera natural deixa de banda a les persones que practiquen esport.\nDavant d’aquesta realitat els Consells Esportius de Catalunya presenten un model que prioritza la inclusió en l’activitat física en edat escolar i la difusió de l’esport popular com a principal proposta esportiva de país per a garantir l’activitat física en totes les edats. En el cas dels Jocs Esportius Escolars de Catalunya, dels que prenen part cada cap de setmana 200.000 infants a tot el país, els consells han promogut des de la passada temporada un canvi de model que busca garantir que tots els nens i nenes juguin en igualtat de condicions, sense exclusions per raó de gènere o capacitat. A més de promoure la inclusió, els jocs també reflecteixen en el seu resultat final l’educació en valors. D’aquesta manera el resultat esportiu no garanteix la victòria ja que també es tenen en compta les actituds positives d’esportistes, familiars i entrenadors.\nEn aquest sentit, el president dels Consells Esportius de Catalunya, Jaume Domingo, ha afirmat que “per als Consells Esportius guanyar va molt més enllà del resultat d’una competició. Guanyar és transmetre valors, formar en responsabilitat, en compromís, en companyonia… D’aquesta manera els elements bàsics del model que proposem són garantir la igualtat d’oportunitats, facilitar que es pugui fer esport sense cap tipus d’exclusió, formar bones persones i bons ciutadans i, sobretot, jugar per sobre de competir”.\nPer promoure aquesta idea i la importància de l’educació en valors a través de l’activitat física, el model esportiu es promociona amb la campanya informativa “Jo sempre hi guanyo”. La campanya incidirà d’aquesta manera en que més enllà de les victòries puntuals, es pot guanyar de manera continuada com a individu i com a societat a través de la proposta esportiva dels Consells Esportius de Catalunya.\nLa consellera de la Presidència, Neus Munté, ha donat suport a la proposta destacant que “estem convençuts que amb l’adquisició i la transmissió d’aquests valors millorem, no només la pràctica esportiva, sinó les relacions humanes que se’n deriven. I millorant l’esport estarem millorant el conjunt de la nostra societat i del nostre sistema democràtic. Hi ha molts actors que hi juguen i que la campanya identifica perfectament”.\nPer la seva banda, el secretari general de l’Esport de la Generalitat de Catalunya, Gerard Figueras, ha subratllat que aquesta és una primera passa afirmant que “això que fem avui no és el final d’un camí. És un inici del procés d’explicar al conjunt de la societat catalana, i per què no, també més enllà de Catalunya, que som capaços de dissenyar eines útils per construir entre tots una societat esportiva millor, començant per l’esport escolar però amb la vocació de que arribi a totes les etapes”.\nEls Consells Esportius es troben representats a totes les comarques i grans ciutats catalanes i desenvolupen activitats de les que participen 500.000 esportistes. Ofereixen propostes en un total de 80 disciplines esportives i són responsables de programes d’esport escolar de la Generalitat de Catalunya com són els Jocs Esportius Escolars de Catalunya, el Pla Català d’Esport a l’Escola i l’Esport Blanc Escolar. A l’actualitat treballen també en l’organització aquest proper 2019 dels CSIT World Sports Games a Tortosa, el principal esdeveniment internacional d’esport popular, i en els que seran el 2018 els primers Jocs Populars de Catalunya.\nVídeo Jo sempre hi guanyo.\nLlibret jo sempre hi guanyo.\nPreviousPrevious post:Pacte Nacional per un nou Model de Governaça de l’Esport CatalàNextNext post:Jornada informativa: nou Decret de lleure


El bloc en què s’explica el funcionament d’aquest títol imaginari, que aprofita els temps no esgotats de les T-10, ha rebut 200.000 visites en només una setmana.\nLa targeta imaginària de transport públic T-11 consisteix a agafar una T-10 i, en cas que no s’hagi esgotat el temps de transbordament del darrer viatge realitzat, fer un últim desplaçament aprofitant aquesta circumstància. En cas que els 10 viatges del títol ja s’hagin fet i l’usuari no tingui cap conegut a qui donar-l’hi, una de les opcions és deixar la T-10 en un lloc ben visible per tal que els interessats puguin agafar-la. Per localitzar-la, els promotors de la iniciativa han creat una aplicació de mòbil gratuïta.La iniciativa de la Federació d’Associacions de Veïns i Veïnes de Barcelona (FAVB) és una manera de protestar contra l’encariment de les tarifes de transport públic i proposa als usuaris que esgotin la seva T-10 que la donin a una altra persona perquè pugui aprofitar-la per fer un darrer trajecte. La proposta és senzilla: quan un usuari acaba els desplaçaments de la seva T-10 i no consumeix l’hora i quart de temps per fer un transbordament, la deixa en un lloc visible perquè un altra persona pugui utilitzar-la. Per localitzar-la, s’ha creat una aplicació per a mòbils gratuïta amb el sistema Android i iPhone.\nLa iniciativa de la T-11, que s’ha presentat aquest dilluns en societat, té una doble funció, tal com ha explicat al programa ‘El Dia a la COM’ de COMRàdio, Joan Maria Soler, creador d’aquest títol: “D’una banda, fas una denúncia d’aquesta apujada tan abusiva i d’altra banda fomentes la solidaritat”. “Pensem que és una bona cosa que en aquests moments de crisi, a part de criticar totes les retallades, es donin aquestes dinàmiques de solidaritat, d’ajuda mútua entre la gent, que és la millor manera també de sortir de la crisi”, ha assenyalat Soler.\nEl bloc en què s’explica el funcionament de la T-11 ha rebut 200.000 visites en només una setmana. La FAVB calcula que amb aquest sistema poden arribar a registrar-se fins a 15.000 desplaçaments gratuïts cada dia.\nAnterior Entrada anterior: El suposat violador d’Esplugues, de festa fins i tot després del crim\nSiguiente Entrada siguiente: Mares cada cop més grans


Corea del Sud treballa en un tren ultraràpid que arribarà als 1.000 quilòmetres per hora | VilaWeb\nMADRID, 31 (EDIZIONES/Portaltic)\nCorea del Sud treballa en el seu propi tren ultraràpid, un projecte a càrrec del Korea Railroad Research Institute (KRRI) amb el qual es pretén unir les ciutats de Seül i Busan en un trajecte que dura mitja hora.\nAquest tren ultraràpid arribaria a una velocitat de gairebé mil quilòmetres per hora i viatjaria dins d’uns tubs, de manera semblant al projecte Hyperloop.\nKRRI és l’institut d’investigació públic que s’encarregarà del projecte, tot i que ho farà amb la col·laboració de la Universitat Hanyang i altres grups i associacions, com ha explicat un representant de la companyia a Korea Times.\n“El Govern s’ha centrat en una investigació interdisciplinària i serà l’esforç més important en què treballem per desenvolupar una tecnologia futura representativa”, ha comentat la mateixa font. Així, Corea del Sud s’introdueix en un camp en què pretenen competir amb països com els Estats Units o la Xina amb els seus respectius projectes.\nEl projecte sud-coreà pretén unir la capital, Seül, amb la ciutat de Busan en només mitja hora, quan actualment es realitza en gairebé tres hores en tren.


Elter, el portal d'Osona - Osona s'implica en la creació d'un mercat de futurs del preu del porc\ndimecres 13 de maig de 2009 13:37h\nAquest organisme es presenta com una de les claus per aconseguir l'estabilitat de preus del sector\nUna imatge d'arxiu d'una explotació porcina\nOsona, | L’Associació Catalana d’Innovació del Sector Carni Porcí (Innovacc) prepara amb la col·laboració de diferents agents la creació d’un mercat de futurs del preu del porc que vol tenir com a àmbit geogràfic tot el sud d’Europa.\nEl director general de Caixa de Manlleu, Dídac Herrero, ha explicat que aquesta associació que funciona amb el sistema de ‘clúster’ ja té enllestit el projecte. Un cop acabada la seva elaboració, es presentarà a les empreses del sector per saber si estan interessats en tirar-lo endavant. Com qualsevol altre mercat de futurs, el mercat del porc tractarà de negociar contractes de compravenda amb un venciment a futur.\nEn un mercat de futurs s’estableix l’acord entre el comprador i el venedor en relació al preu i a la quantitat de mercaderia, però el lliurament i, per tant, el seu pagament, es fa en data futura. D’aquesta manera, i segons expliquen especialistes econòmics, aquest organisme es presenta com una de les claus per aconseguir l’estabilitat de preus del sector minimitzant així els riscs propis del mercat que queda molt condicionat per les variacions de preus a causa de factors externs. Herrero ha explicat que d’aquesta manera es retallen pels productors els riscos de ‘pujada i baixada’ dels preus.\nActualment, alguns mercats de futurs que funcionen són els de l’oli de Jaén o els dels sectors dels cítrics a València. Innovacc va aparèixer com una Agrupació d’Empreses Innovadores (AEI) per promoure la competitivitat del sector carni porcí. Actualment, està format per empreses i agents de les comarques d’Osona, la Garrotxa, la Selva i el Baix Empordà.\n- La DIBA destinarà 200.000 euros per reformar Can Puget (13 de maig de 2009)\n- Ajuts per estimular la contractació en empreses del sector industrial (13 de maig de 2009)\n- L'OPE contracta 35 persones d'arreu d'Osona gràcies al programa 30 Plus (13 de maig de 2009)\n- Es convoquen dues subvencions per afavorir la contractació de personal (13 de maig de 2009)\n- La pensió mitjana a Catalunya se situa en els 992 euros a l'agost (13 de maig de 2009)