4 de maig de 2016 19:05 h\nJa fa anys, potser masses, que sentim a parlar de les ajudes per a persones sense recursos (o amb recursos) que les reben a canvi de no res. Això per alguns és una aportació extra a l'economia submergida de la família. Si de veritat volem que les persones que reben ajudes, un dia o altre es puguin reintegrar laboralment (si alguna vegada han estat integrats), se'ls hauria d'exigir presentar-se a algun tipus de formació o bé demanar-los una contraprestació. Hi ha feines que no requereixen massa formació i que donat que amb la crisi no es poden portar a terme per part de les administracions, les podrien fer ells (feines en benefici de la comunitat, ajudes a la dependència) tallar gespa, pintar bancs, fer companyia a gent que ho necessita, la llista podria ser infinita.\n2291 lectures 2 comentaris\n24 de gener de 2015 15:51 h\nEn aquests moments, en el món sociolaboral, hem passat del “working class” al “working poor”; és a dir, que definitivament tenir feina no implica superar la precarietat social. El treball ja no evita la pobresa. Darrerament, es parla molt de la baixada de l’atur. Del fet que, gràcies a les monumentals retallades ( a l’austericidi en majúscules) ara recollim els fruits d’aquesta política; i, en conseqüència la situació econòmica és millor. Això no és cert, perquè potser si que ha baixat una mica l’atur, però no s’entén que la pobresa augmenti.\n4026 lectures Cap comentari\n26 de juny de 2013 17:06 h\nLa violència contra les dones està considerada per l’Organització Mundial de la Salut (OMS) un greu problema de salut pública de proporcions epidèmiques. Segons un informe publicat el 35% de les dones del món pateixen, o han patit, algun tipus de violència. L’informe elaborat titulat “Estimacions mundials i regionals de la violència contra la dona: prevalença i efectes de la violència conjugal i de la violència sexual no conjugal en la salut” és el primer estudi amb dades d’arreu del món i que estableix la prevalença de la violència masclista.\n29 de maig de 2013 15:51 h\nEl 28 de maig és el dia internacional d’acció per la salut de les dones, proclamat el 1987 a la V trobada Internacional sobre la salut de la dona. Des de llavors, aquesta jornada vol evidenciar com la diferència sexual esdevé, també, una clara discriminació i un atemptat contra la salut de les dones. Les retallades socials afecten al cor del sistema sanitari: salaris, condicions laborals... però també al sistema organitzatiu i la qualitat dels serveis. De la mateixa manera que estan afectant de forma greu les polítiques de dones i, per tant, la qualitat de vida del 52% de la població.\n14 de maig de 2013 10:07 h\nSota aquest títol, el passat 10 de maig el Consell Econòmic i Social de Barcelona va portar a terme unes jornades de debat i reflexió. Les diferents entitats a l’entorn de la Taula del Tercer Sector Social així com les entitats d’economia social van reflexionar sobre el paper diferent però coincident que tenien ambdós sectors. L’economia social és un moviment arrelat i, alhora, jove i creatiu, el tercer sector beu de les mateixes fonts amb una organització i resposta diferents. Ja fa temps que es planteja la necessitat de fer un camí conjunt en molts aspectes i enriquir-se mútuament, tenint en compte que cal una gran professionalització, encara, en molts àmbits i que l’avenç en la professionalització genera demandes econòmiques.\n8 de novembre de 2011 08:00 h\nQuan comença cada mes ja és tradició. Les dades de l’atur ens foten un clatellot que ens desmoralitzen per trenta dies més fins al proper mastegot. És evident que el model productiu ha de canviar, que hi ha atur estructural, que hi ha un percentatge de gent d'ocupabilitat complicada... També és evident que el món ha canviat molt pel que fa a dinàmiques laborals i adaptar-se en actitud i mentalitat a aquest nou escenari és un avantatge competitiu personal. Però cada vegada percebo amb més claredat que una part, i em temo que gens menyspreable, de l’atur registrat a l’Estat espanyol i a Catalunya hi és perquè sí.


«J'accuse» - Diari de Girona\neduard de ribot - advocat de sos costa brava 18.04.2021 | 23:15\n«J'accuse» Diari de Girona\nEl 13 de gener de 1898, el gran escriptor francès Émile Zola va publicar un punyent i incisiu article al diari L'Aurore sota el títol «J'accuse...!»; article en forma de carta oberta al president de la República que va fer reaccionar al públic en general i va provocar un gir en «l'affaire Dreyfus», en denunciar les greus irregularitats comeses en el procés seguit contra el Capità Dreyfus, condemnat injustament.\nDe vegades tenim el desig de prendre les paraules d'algú, i la intenció d'imitar i seguir els actes de personatges il·lustres per assolir l'impacte i l'èxit d'aquests grans referents. I voldríem utilitzar i prendre en préstec aquest potent títol de l'emblemàtic article de premsa «Jo acuso», per parlar d'uns altres fets, també irregulars, encara que d'una altra naturalesa; tot confiant que la denúncia pública dels fets servirà per despertar consciències i per canviar decisions preses per part de l'administració, preestablertes i adoptades de forma precipitada i amb reiterada comissió d'errors\nEns referim al macroprojecte d'infraestructura viària de la C-32, que pretén perllongar l'autopista del Maresme i portar-la fins a la Costa Brava, de Blanes a Lloret de Mar, amb la construcció de tres carrils, túnels i grans viaductes i amb un excepcional impacte ambiental i paisatgístic.\nUn projecte desmesurat, innecessari i desproporcionat que desfigurarà per sempre més el darrer pulmó verd de Lloret de Mar i destruirà en bona part els boscos i turons de la Selva Marítima.\nI podríem titular aquest article «Jo acuso!» Es tractaria d'un «J'accuse» pronunciat en la primera persona del plural i de manera col·lectiva per les infatigables entitats ecologistes i de defensa del territori gironines, per Aturem la C-32, SOS Lloret o l'Associació Amics de Tossa – Club Unesco, liderades per l'emblemàtica Plataforma SOS Costa Brava. Es tractaria, per tant, d'un «Nosaltres Acusem».\n«J'accuse–Nosaltres acusem», de la voluntat i de la intenció persistent i obstinada del Departament de Territori i Sostenibilitat i del Govern de la Generalitat de Catalunya d'impulsar una obra amb un impacte ambiental i paisatgístic irreversible pel fràgil paisatge que resta dels boscos del paratge del Vilar, de Sant Pere del Bosc i de l'entorn del monument de l'Àngel del municipi de Lloret de Mar.\n«J'accuse-Nosaltres acusem» de la inexplicable i reiterada voluntat d'alguns responsables del Departament de Territori i Sostenibilitat de porfiar per mantenir l'execució d'aquesta macroinfraestructura, malgrat els successius revessos judicials i les dues paralitzacions i suspensions de l'execució dels dos projectes anteriors ordenades pels jutjats i tribunals de la jurisdicció contenciosa administrativa. Paralitzacions de l'obra ordenades per Interlocutòries de dates 19 de juliol de 2017, 9 de juliol de 2019 i 2 d'octubre de 2019 del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya.\n«J'accuse» de la improcedència de sotmetre a aprovació –per tercera vegada- l'estudi informatiu d'aquesta obra. «Jo acuso» del caràcter incompatible de l'obra amb la declaració d'emergència climàtica efectuada pel mateix Govern català el maig de 2020 i amb el deure de mitigar els efectes del canvi climàtic que afecta tots els poders públics\n«J'accuse» – «Nosaltres acusem» de l'intent de destruir 55 hectàrees de bosc i de talar més de 60.000 arbres per implantar una autopista de tres carrils, arrasant els boscos de Lloret de Mar i afectant la plana agrícola de Blanes i tota la xarxa de rieres de la zona en un greu context d'emergència climàtica.\n«Jo acuso – Nosaltres acusem» del cost desproporcionat i del malbaratament de recursos públics que significa aprovar aquesta obra amb un cost superior als 92,8 milions d'euros per construir set quilòmetres d'autopista tot destruint un valuós medi natural.\n«Jo acuso–Nosaltres acusem» del fet inexplicable de l'adjudicació de les obres a empreses vinculades a empresaris de trajectòria dubtosa en l'execució d'obres públiques que han resultat fracassos estrepitosos, com el Projecte Castor d'implantació del dipòsit de gas submarí en una falla submarina o les autopistes radials de Madrid, obres que han hagut d'ésser rescatades per l'Estat amb els costos a càrrec de tota la ciutadania.\n«J'accuse» de la falta d'anàlisi d'alternatives del projecte i de la manca d'estudi i consideració d'aquelles alternatives de menor impacte ambiental i paisatgístic i de cost molt inferior, com són el desdoblament de la GI-600 de Blanes a Lloret, la millora de la xarxa existent, inclosa la C-63, o l'execució de la ronda Nord de Blanes.\n«Nosaltres acusem» de la manca de consideració dels resultats de les consultes públiques, contraris al projecte, celebrades a Blanes i a Lloret i d'imposar l'execució de les obres en contra del posicionament ja expressat per dos dels tres ajuntaments més directament afectats: Blanes i Tossa de Mar.\n«Jo acuso-Nosaltres acusem» de la greu i injusta situació en la qual es troben més de 20 activistes de «les emboscades». Voluntaris que van defensar amb esforç i altruisme els boscos afectats per les obres quan s'iniciaren les tallades arreu, amb la finalitat d'alentir les destrosses i de dificultar les tales d'arbrat a l'espera de la resolució judicial sobre les mesures cautelars. Ordre de paralització dels treballs que finalment s'adoptà pels tribunals.\n«Jo Acuso-Nosaltres acusem» de la injusta situació d'aquests activistes que es troben immersos en un procés kafkià tot suportant el pes de la denúncia de l'empresa constructora i de desproporcionades reclamacions de danys i perjudicis d'import superior a 174.000 euros com a represàlia directa i desmesurada per haver defensat el bé comú i el medi natural.\nA ells els devem que avui més de 50.000 arbres segueixin dempeus encara oxigenant les nostres vides, a l'espera de la sentència final d'aquest projecte tan agressiu pel nostre territori.\nUn tribut ben valuós a la seva valentia i a l'esforç d'una acció audaç i continuada des de l'alba fins a la posta de sol, dia rere dia, d'un mes de juny calent i asfixiant.\n«Jo acuso» que la construcció de l'autopista de la Costa Brava amb la seva entrada a Lloret provocarà el desenvolupament urbanístic de tots els sectors de sòl urbanitzable latents previstos a la zona i generarà una nova onada i una operació d'especulació del sòl sense precedents.\n«Jo Acuso–Nosaltres acusem» que el projecte de perllongació de la C-32 amb l'arribada de l'autopista a Lloret de Mar serà com el cavall de Troia de la Costa Brava. I suposarà una estocada de mort per al nostre estimat litoral, ja que un cop arribada l'autopista a Lloret de Mar, qui l'aturarà? I els lobbies poderosos, amb els interessos de sempre, intentaran de ben segur portar l'autopista fins a Tossa de Mar, i a Sant Feliu de Guíxols i després a Castell-Platja d'Aro, destruint així irreversiblement els darrers espais valuosos del preciós litoral gironí.\nAmb l'article d'Emile Zola es va aconseguir finalment que el procés fos revisat, la condemna anul·lada i Dreyfus rehabilitat.\nConfiem que amb la denúncia pública, el futur nou Govern de la Generalitat de Catalunya tindrà prou valentia i amplitud de mires per rectificar aquest greu error i per aturar l'execució d'aquesta gran infraestructura viària que serà la fi d'un paisatge i d'un territori tal com l'hem conegut fins ara. I tindrà el coratge suficient per impedir la destrucció d'aquests boscos i turons de la Selva Marítima tot evitant provocar una immensa cicatriu d'asfalt i formigó en aquestes muntanyes tan castigades.\nConfiem que amb la denúncia pública s'aturarà el procés de represàlia als activistes que van defensar els boscos front a l'irregular inici de les obres.\nI confiem que les forces polítiques compromeses amb la defensa del territori podran impedir tanta destrucció en nom d'un fals progrés per promoure el turisme, l'obra pública i l'economia de la zona, a costa de destruir el medi natural i el paisatge que és patrimoni de tothom.\nOpinió_Eduard de Ribot


Cas típic 1788: noi li agrada noia, noi li agrada Dexter | Pons's blog\n2013-12-11 a les 6:15\nUf! Vaig decidir no mirar-la a partir del dia que em vaig descobrir a mi mateixa prenent apunts al davant de la tele. Els psicòpates bona gent hem de prendre moltes precaucions.\n2013-12-11 a les 9:08\nja em passaràs els apunts, que jo faig mala lletra :P\n2013-12-11 a les 8:33\nDoncs sí, fa poc que estava llegint un post sobre Dexter a aquest bloc, fins i tot vaig tenir una certa sensació de deja-vu i vaig començar a dubtar que sabia en quin punt temporal em trobava. Gràcies per la nova paraula enllaçada, acabo de llegir la seva definició al diccionari.\nSí, sé de què va el Dexter. No, no em puc identificar amb aquest paio. Si jo fos psicòpata amb ganes de matar gent, no ho podria fer mai per plaer i m’esforçaria que tothom mori de la manera més neta possible, ràpidament, silenciosament i sense embrutar. Quan un mata ho ha de fer per obligació, això de mesclar plaer i morts és de malalts mental.\nNo m’agrada això que representa el Dexter i per tant no miro aquesta serie. Sóc una persona amb sentiments intensos, molts personals la majoria, però sentiments de totes formes, i de tant en tant remordiments també. Estic segura que mirar aquesta serie em vindria malament.\nNo entenc què hi ha de dolent en tenir germans i estimar-los. Pensava que això era normal. Tampoc entenc per què un no hauria de trobar a una serie personatges que surten del no res. Quan es tracta de la mort l’important és que algú mori, és clar. És més, diuen que les coses en les quals menys ens fixem són les de davant dels nostres nassos. Quant més obvi serà un, menys possibilitats hi haurà que algú l’observi com a tal. I les relacions pare-filla tots sabem com acaben.\nGeneralment, la mort acostuma no tenir gaire sentit. I tu, quin final merescut li hauries posat a aquesta serie? Per què? Digues-ho i dona arguments per la teva opció!\nDexter habia d’acabar mort pels seus companys policies. Tot ben dramàtic. I de rebot, la germana també morta per intentar salvar-lo. Però res més lluny de la idea dels guionistes…\n2013-12-11 a les 21:26\nDiguem que no és una mala idea. Però no n’has donat cap argument!!\n2013-12-11 a les 9:33\nNo estic d’acord amb l’ashe… tenir germans és una cosa,no ho busques tu, tels trobes o venen de rebot, res i pots fer, lo d’estimar-los ja son figues d’altre paner. Hi ha germans adorables i n’hi ha que el millor que podries fer per ells i pel be de la humanitat es …. bé deixa-m’ho estar que començo a semblar-me al Dexter…\n2013-12-11 a les 9:54\nGermans, no pots viure amb ells, ni esquarterar-los i enterrar-los en el pati de darrera per abonar els rossers… o si?\n2013-12-11 a les 21:29\nTenir germans és una de les poques coses bones que hi ha al món. I si s’assemblen a tu millor! I si són bessons millor encara! Què més en podria demanar un que tenir un doble amb qui pugui gaudir de la vida en un món de bojos?\n2013-12-11 a les 11:42\nTots els meus coneguts en parlen bé, però a mi no em fa el pes. Potser quan acabi ‘El ala oeste’, qui sap. Per cert, ahir vaig acabar la primera temporada, enganxa força la sèrie, té alguna cosa que la fa original, realment. Espero que no s’espatlli, cosa força inevitable. Suposo que la fórmula s’acaba esgotant igual.\n2013-12-11 a les 12:15\nSi no et fa el pes no passa res. Tens altres series abans de la posició 16 en la meva llista que tampoc has vist.\n2013-12-11 a les 21:35\nNo és per res que el Pons l’ha posat a la posició 16, eh? Si ets de series més val donar-li una oportunitat!\n2013-12-11 a les 22:11\nTampoc no l’he vista però sempre m’he volgut identificar amb un paio que gaudeix matant.\n2013-12-12 a les 10:02\nexacte, matar està infravalorat…\n2014-01-03 a les 11:22\nN’he vist unes quantes temporades (ara no recordo fins quina) però me’n vaig cansar perquè com bé dius va perdent interès i ara em fa mandra tornar-hi. Sobre el debat dels germans… estic completament d’acord amb l’ashe, fa una mica d’angúnia la manca de sentiments del personatge… i això que a mi m’agradava.\n2014-01-03 a les 11:53\nSi justament la falta de sentiments es la gràcia de Dexter! Els psicòpates no tenim, vull dir, no tenen sentiments!\n[…] Jimmy Smiths fa durant 37 capítols del congressista Mathew Santos i l’havia vist anteriorment fent de jutge assassí (Miguel Prado) a la tercera temporada de Dexter […]


José Luis Gallego: LA NATURA I LA TERRA\nLA NATURA I LA TERRA\nAvui hem pujat amb en Victor a la finca d'en Pep Riera per parlar de la relació de l'home amb el camp, de com ens hem anat distanciant de la terra, del ritme de les estacions, del saludable costum de conrear els nostres propis aliments i custodiar així la nostra alimentació i la de la gent de casa. Ho hem gravat tot això i aviat ho podreu veure pel TERRA VERDA.\nEn Pep és un home arrelat a la terra en el sentit més literal de la paraula. Defensor dels drets de la gent del camp i gran divulgador del món de la pagesía, aquest home bo, que duu als ulls el color del mar que es veu des de la terra que traballa, és un amant de la conversa i de la transmisió de la cultura, allò que ens fa humans a la fi.\nDes de fa uns anys sento una veu al meu interior que em crida a abocar-me a aquests nous continguts divulgatius, els de vincular un retorn a la pagesia per intentar equilibrar un món que es descompensa tant com és tecnifica. Recuperar el valor auténtic de qüestions com ara saber quan s'han de plantar els alls, com es fa el pà, quin es el millor moment per collir les patates, que mengen les gallines... i lligar-ho tot amb la conservació de la natura i la defensa del medi ambient.\nVull fer alguna cosa que em permeti estar-me més temps al camp i menys a la ciutat. I crec que m'hi llençaré aviat. Avui ho hem parlat amb en Pep. un dia d'aquests sortirem a fer un volt pel bosc i ho acabarem de rematar això. La natura i la terra. Sona bé oi?\nPer cert, quin fred que feia allà dalt. Ha estat un magnífic dia de cru hivern.\nEnric Pardo dijo...\nSerà una sàvia decissió José Luis. Jo la vaig prendre ara fa dos anys i t'asseguro que és el camí.


Deu coses que no sabíeu "per la manera" Red Hot | Sublimis\nDeu coses que no sabíeu “per la manera” Red Hot\nL’àlbum es va registrar en males condicions\nEn una entrevista de 2006, Flea, llavors en plena promoció De “Stadium Arcadium”, no va fer petits misteris en les condicions en què es va registrar “per la manera”: “Va ser una mala experiència per a mi. Hi va haver tensions en el grup, tensions entre mi i John, i d’un creatiu Punt de vista que no em vaig sentir còmode a l’interior del grup. No em vaig sentir lliure d’expressar-me. “Fins i tot sembla estar pensant que va deixar el grup.\n” per la manera “deu molt a Beatles i Beach Boys …\nEn lloc d’explorar les seves influències de Funk de nou, el vermell calenta decideix aquí per revelar el seu gust per les melodies efectives: les compostes pels Beatles i els Beach Boys als anys seixanta. Significa el vocalitza de moltes peces, però també en això Ciència de les harmonies que porta “per la manera” del final a extrem.\n… i de tornada de John Frusciant\nIngressos dins del vermell calenta en gravar “Californication” de John frustrant clarament s’aixeca a “per la manera”. És ell qui assisteix a Kiedis a la vocalitat, que assegura el “woo-hee-hoo” a la llàgrima i que decideix sobre l’orientació pop del disc. Entenem millor la preocupació de kiedis i puces quant a la seva participació en el grup …\nEs van trobar molts títols a l’últim minut\nen peces sense precedents de 2014 i “Per cert “Studio Falls aterra a la web i revela els primers noms concedits a alguns dels àlbums. És, de fet, sota els seus títols originals que apareixen aquí per la manera (Soul Tren), la cançó Zephyr (Colestree), jo mori per tu (ho faria) o aquest és el lloc (drone).\nLa portada va ser feta pel pare-in-llei de John Frusciant\nLa possibilitat de vegades fa coses. Quan comença a sortir amb Stella Schnabel, John Frustive no sospita que sigui la filla del pintor i cineasta nord-americà, Julian Schnabel. I, tanmateix, una vegada que s’aprèn la notícia, el director de Basquiat o el busseig i la papallona es compromet a pintar la butxaca del nou àlbum de Red Hot.\nLa cançó Zephyr proper no apareix al disc\nNo còmode amb les cançons més punks de l’àlbum, Rick Rubin, que es dedica a la producció, decideix treure de El cos final de barreja d’aigua, massa roca al seu gust. En canvi, inclou la cançó Zephyr, que es converteix en Illico un dels insígnies de “Per cert”.\nVenècia queen és un homenatge a l’anthony kiedis ‘terapeuta\nSi vénen altres peces Per donar suport a una addicció real a la droga, “Venècia Queen” és probablement la més explícita. En aquest cas, Anthony Kiedis fa homenatge a Gloria Scott, el seu terapeuta, mort poc després que li va comprar una casa al costat de la platja de Venècia, Califòrnia. En particular, podem escoltar aquest vers: “Tots volem dir-li / dir-li que l’estimem / Venècia tenia una reina / millor que mai no he vist”.\n“per la manera” és Un àlbum romàntic\n“Per cert” no és el fàrmac de drogues d’un grup sota l’efecte de la pols blanca. També és i especialment un àlbum que suporta l’amor. Simplement escolteu els títols com per cert, podia morir per vosaltres, dosificats o una cinta càlida per convèncer-vos: Anthony Kiedis és un romàntic i l’amor que sent per al seu grando del temps que sentia gairebé totes les nota.\nL’actor de pel·lícules de por juga en parla universalment\nÉs de fet Dave Sheridan, que també es veu en com matar el seu cap?, Que intenta que tot cost per entrar a Coachella i pujar a l’escenari per fer un llibre a Anthony Kiedis. El llibre en qüestió no és una altra cosa que la biografia de Darby Grash, el líder del Punk The Germs Group, el mateix que Kiedis oblida en un taxi en el clip de la manera: un vídeo en què Dave Sheridan també juga. La ciència dels detalls.\nL’àlbum no va rebre gaire ben rebut per la crítica\nSi encara es pregunten que els cítrics de l’època encara es pregunten, alguns suports es mostren significativament més difícils vis-à-vis “a propòsit”. Aquest és el cas, per exemple, des de Blender que considera el disc com una simple seqüela de “Californication”, o Voic Village que qualifica les lletres de Kiedis de “Disconcerting”, mentre que Fleenertertinment es critica setmanalment la manca de coratge D un grup que, És cert, es bloquejarà gradualment en un arquetip de si mateix a mitjan 2000.\nPrevious Post - Previous post: Això és el que la norma CE-rohs\nNext Post - Next post: Parlar espanyol


Cassà de la Selva. Inauguració de dues exposicions sobre Disney a Cassà en el marc de la Mostra d'Animació i Curtmetratges (MACCA)\nPublicat el Dilluns, 05 Febrer 2018 12:05 Escrit per Ajuntament de Cassà de la Selva\nEn el marc de la MACCA, divendres es va inaugurar l'exposició de cartells de pel·lícules Disney de l'arxiu-col·lecció Lluís Benejam i l'exposició 'Dulces sueños / desencantados' de José Rodolfo Loaiza que destaca el gran absurd de les històries de Disney.\nLes exposicions romandran obertes fins al 15 de febrer a Can Trinxeria.\nEn el marc de la Mostra d'Animació i Curtmetratges de Cassà (MACCA) organitzada pel Cineclub Vuitimig, amb la col·laboració de l'Ajuntament de Cassà, divendres al vespre es van inaugurar dues exposicions molt diferents sobre Disney a la sala d'exposicions de Can Trinxeria.\nLa primera és una selecció dels cartells originals de pel·lícules de Disney de l'arxiu ' col·lecció de l'empordanès Lluís Benejam.\nSota el títol 'Dulces sueños / desencantados', la segona exposició és del mexicà José Rodolfo Loaiza que reinterpreta de forma transgressora l'imaginari Disney. L'artista qüestiona en la seva pintura la realitat espectral dels somnis Disney i el visible desencís que se'n desencadena quan freguen allò que és humà. Segons ell, 'al segle XXI, les circumstàncies d'aquell anhel melós de Peter Pan, Bella o la Ventafocs s'esvairien'. Amb una manipulació irònica i crítica, Loaiza recrea l'estil original de l'animació Disney per transgredir-ne la iconografia infantil i possibilitar nous escenaris. De la mirada sociològica que l'artista llança a l'imaginari dineyià, n'emergeixen els símptomes patològics del somni capitalista contemporani. Aquesta exposició ha arribat a Cassà gràcies a la col·laboració de la Casa de Cultura Les Bernardes de Salt.\nEls actes de la MACCA s'han celebrat de dijous a diumenge a Cassà i els organitzadors n'han destacat la bona participació. Una de les dades més remarcables és el rècord de participants al concurs Correcurts amb 32 equips.


L'atur baixa en 15.000 persones a Catalunya en el segon millor maig des de l'inici de la crisi - CCMA\nL'atur baixa en 15.000 persones a Catalunya en el segon millor maig des de l'inici de la crisi\nLa reducció s'explica per la contractació de cara als mesos d'estiu. L'atur ha baixat en 15.000 persones a Catalunya, un 2,3% si es compara amb l'abril. Des de l'inici de la crisi, el 2008, només el 2010 va superar aquesta dada. El nombre total d'aturats a Catalunya és ara de 642.000 persones. En el conjunt de l'Estat el descens és de més de 98.000 persones i ara hi ha gairebé 4,9 milions d'aturats registrats segons el Ministeri d'Ocupació.\nRedacció 04/06/2013 - 09.05 Actualitzat 04/06/2013 - 21.59\nLa creació d'ocupació és habitual al maig per la proximitat de l'estiu i l'inici de la temporada turística. Aquest mes de maig no ha estat una excepció. L'atur ha baixat en gairebé 15.000 persones a Catalunya i ara hi ha 642.000 aturats registrats, segons dades del Ministeri d'Ocupació. En el conjunt de l'Estat la davallada ha estat de més de 98.000 persones, xifra que suposa que ara són 4.891.000 les persones en situació d'atur a l'Estat.\nSegon millor maig des de l'inici de la crisi a Catalunya\nAmb aquest comportament, aquest maig ha estat el segon millor mes en creació d'ocupació a Catalunya des de l'inici de la crisi el 2008. L'atur no baixava tant a casa nostra un mes de maig des del 2010, quan el descens va ser de més d'un 3%. La comparació és sempre entre els mesos d'abril i maig del mateix any com es pot veure al gràfic. Els números amb el signe negatiu mostren una reducció dels aturats, mentre que el signe positiu en registra un increment. L'any 2009 la diferència és gairebé inapreciable.\nSi es comparen les dades dels mesos de maig d'anys anteriors, les xifres són molt diferents. Respecte al 2012, el nombre d'aturats ha crescut un 1,8% i si es miren les xifres de fa dos anys l'increment és de prop d'un 8%.\nPel que fa al conjunt de l'Estat, segons el Ministeri d'Ocupació, aquesta és la baixada més important des que hi ha el registre. A més, és el tercer mes consecutiu que baixa l'atur i ho ha fet en tots els sectors. El sector serveis, molt vinculat a l'activitat turística, és el principal responsable de la reducció. Cal destacat també el retrocés en l'agricultura, el més important, seguit dels serveis, la construcció i la indústria.\nLa desocupació ha baixat més entre els homes que entre les dones i entre els joves menors de 25 anys ha caigut prop d'un 5%\nLes bones dades d'atur\nL'atur torna a baixar en un mes de maig\nRajoy: "És una bona dada"


El tretzè Doctor Who és Doctora | EL CINÈFIL\nActualitat 17 de Novembre de 2017 Irene Solanich 0\nL'onzena temporada s'estrenarà a finals del 2018\nPoques són les sèries o pel·lícules que aconsegueixen crear un seguici d’adeptes fidels a la ficció. Hem pogut veure-ho a The Lord of the Rings, Star Trek, Harry Potter, Star Wars i ho hem vist ara amb Stranger Things, segurament perquè totes ens han permès entrar en els mons de ficció que creen i permeten que ens evadim de la realitat. Però mai cap de les sagues podrà superar mai Doctor Who, i és que qui ho faci li robarà la pàgina al Llibre Guiness del Rècords, ja que estem davant de, ni més ni menys, la sèrie de televisió de ciència-ficció amb més anys en antena de tot el món.\nDoctor Who es va emetre per primera vegada el 1963 i va aconseguir emetre 26 temporades ininterrompudament, però l’any 1989 va finalitzar. No obstant això, l’èxit i el club de fans van fer ressorgir de les cendres la ficció, i després d’haver protagonitzat una pel·lícula (1996), l’any 2005 es va reprendre la història. Ara, a finals del 2018 podrem tornar a veure una nova temporada (la onzena de la nova sèrie) i tornarem a viatjar a través del temps amb la famosa TARDIS.\nLa sèrie segueix el personatge principal el qual dona títol a la ficció, un viatger del temps procedent del planeta Gallifrey. El Doctor roba una TARDIS (Time and Relative Dimension in Space), una màquina que adquireix la forma de diferents objectes quotidians per no cridar l’atenció, però que per culpa d’un defecte romandrà per sempre més en forma de la famosa imatge de la cabina telefònica blava. Armat amb la TARDIS i amb un tornavís sònic, viatjarà a través del temps per resoldre tot tipus de situacions injustes i per combatre “els malvats”. Ara bé, si bé el Doctor és el personatge principal de les històries, mai viatja sol, ja que sempre troba algun o alguns ajudants, sempre humans, que el faran triomfar en les seves missions.\nEl passat mes d’octubre es va fer públic la renovació d’una nova temporada de la sèrie, tal com hem anunciat abans, l’onzena des que es va reprendre l’acció al 2005. No obstant això, aquesta decisió ha vingut envoltada de detalls críptics i polèmics. Per primera vegada en la història de la ficció britànica, el personatge del Doctor serà representat per una dona, concretament l’actriu britànica Jodie Whittaker. També s’ha anunciat que l’interior de la TARDIS es renovarà i comptarà amb un nou disseny. L’eina que utilitza el Doctor, un tornavís sònic, també s’actualitzarà amb noves funcions. Els canvis també s’apoderaran de la llargada dels episodis (entenem que per jugar un paper més actual en la tendència de les sèries) i passarà dels 45 minuts habituals als 60.\nSembla que la tendència del canvi de sexe dels personatges és una constant i, fins i tot potser, una moda, ja que després d’haver vist la nova pel·lícula de Ghostbusters i la que ha de venir de 1, 2, 3 Splash, sembla que li ha tocat el torn al Doctor. Aquesta sèrie, a part de la llargada també s’ha caracteritzat per un canvi constant del personatge (sovint forçat per l’edat i el temps). Així doncs, després d’un total de 37 temporades, una pel·lícula i dos especials, ja ens veiem capacitats per afirmar que tretzè Doctor serà una dona.


Tolo Crespí vesteix la Sibil·la poblera\n26 febrer 2021 17:23\nLa delegació de l'Obra Cultural Balear presentà al poble el nou vestit del creador\nCarme Moreno | 18 desembre 2005\nEl prestigiós dissenyador Tolo Crespí ha creat un vestit per a la Sibil·la de sa Pobla, que es caracteritza per ser un disseny amb estil propi i força distingit amb un cert barroquisme. Sense deixar enrere la tradició i les obres pictòriques de la Capella Sixtina, que mostraven les antigues sibil·les, Crespí ha creat un disseny amb estil propi.\nPrecisament ahir, durant la presentació del nou vestit, que fou organitzada per l'Obra Cultural Balear de sa Pobla, Crespí es mostrà molt satisfet amb la seva nova creació. I és que encara que el dissenyador no hagi nascut a sa Pobla, se sent com un pobler més, ja que la seva família hi viu i és aquí on passa el Nadal: «Poder treballar al poble d'on procedesc és un treball molt gratificant per mi i esper que aquest vestit pugui perdurar en el temps».\nTolo Crespí ha elaborat aquest vestit de manera gratuïta després que l'Obra Cultural Balear de sa Pobla li ho proposàs. Es tracta d'una peça realitzada en seda que té una primera capa inspirada en el teixit de llengües mallorquí. Porta una túnica que recorda els vestits musulmans i com a complement inclou uns botons de pedreria.


(L’actualització inclou el comunicat remès pel Port de Barcelona)Sanz ha subratllat que els serveis jurídics de l’Ajuntament ja van apuntar que perquè aquesta concessió es pogués aprovar calia un conveni amb el consistori per determinar l’ús cultural d’aquesta parcel·la.La tinenta d’alcaldia ha criticat que s’hagi donat llum verda a la concessió sense aquest conveni previ, i ha indicat que ara estudiaran jurídicament quin és el següent pas a seguir per “protegir els interessos municipals”. “Ells no poden tirar pel dret, hi ha un pla especial urbanístic que deriva en un conveni. El que no tenia sentit és que el port tirés milles i fes una concessió administrativa i ara un atorgament condicionat”, ha insistit Sanz.Segons ella, l’Hermitage no ha de demanar res ara a l’Ajuntament, perquè no és l’autoritat patrimonial en aquesta matèria. “Respecte a aquest projecte nosaltres no farem un conveni amb el port, si hi hagués un projecte diferent podríem parlar, que és el que volíem fer, però han tirat pel dret”, s’ha queixat.El govern municipal va comparèixer dimarts a la tarda per demanar al Port de Barcelona que es retirés el punt de l’ordre del dia a l’espera de conèixer més detalls de l’aliança entre el Liceu i l’Hermitage per crear un ‘hub’ cultural al front marítim. Sanz va comparèixer amb els tinents Jordi Martí i Laia Bonet. Segons ells, el punt que s’ha votat i aprovat finalment té un redactat que representa un “escenari antic”, d’una “proposta que ja no està sobre la taula”.Una concessió pendent que l’Ajuntament marqui el “perfil del projecte”El Port de Barcelona assegura en un comunicat que amb la decisió dona per resolt el tràmit administratiu presentat pels promotors del projecte. Amb tot, la concessió requereix del conveni exprés amb l’Ajuntament de Barcelona per tal que la ciutat “marqui el perfil del projecte”, segons recullen en la nota. El Port de Barcelona també demana al concessionari del projecte museístic que l’edifici projectat per l’arquitecte Toyo Ito obtingui la certificació internacional LEED Platinum, garantint que es tracta d’un espai “saludable i respectuós amb el medi ambient i que compleix uns estàndards de sostenibilitat, entre els que destaca l’optimització del consum d’energia i aigua i una reducció significativa dels costos d’operació i manteniment”. Pel Port, el projecte de l’Hermitage té “perfecta cabuda en l’àmbit de la Nova Bocana, de conformitat amb la Delimitació dels Espais i Usos del Port de Barcelona, que el caracteritza com a àmbit d’interacció port-ciutat”. La infraestructura també recorda que l’Hermitage i el Liceu han iniciat converses per arribar a un acord de col·laboració. Segons la nota, l’aliança facilitaria al Liceu la “disposició d’espais complementaris que necessitaria per desenvolupar activitats artístiques, socials i formatives com tenen altres grans teatres d’òpera internacionals”. “La nova proposta també respon a les demandes de l’Ajuntament de Barcelona de fer un projecte cultural innovador, més pel públic local i sostenible des del punt de vista de la mobilitat”, afegeix el Port en el comunicat. Al seu entendre, la col·laboració faria possible un concepte de “centre d’art total”, amb diverses activitats i entitats de referència de Barcelona, des de representacions i programes expositius i de divulgació a altres tipus d’activitats relacionades amb l’art, la cultura, la recerca i la innovació.


Jarrow (en) , possible\n735 (62/63 anys)\nmonjo benedictí, teòleg, escriptor, traductor de la Bíblia, historiador, traductor, poeta, historiador de l'Església, hagiògraf, escriptor d'himnes\nBeda (Comtat de Durham, Northumbria, 672/673 – Monestir de Jarrow, 25 de maig de 735), conegut també com a Beda el Venerable, va ser un monjo benedictí als monestirs de Wearmouth i Jarrow (comtat de Durham). Estudiós de gran prestigi, la seva Historia ecclesiastica gentis Anglorum ('Història eclesiàstica del poble anglès') li va guanyar el sobrenom de «pare de la història anglesa». És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.\nA continuació, Beda dona una llista, o Indiculus, dels seus escrits.\nLa seva obra més coneguda és la Historia ecclesiastica gentis Anglorum o Història eclesiàstica del poble dels angles. Completada cap al 731, l'escrigué amb la col·laboració d'Albí, abat de St Augustine de Canterbury; Beda volia mostrar el creixement i consolidació de l'Església a Anglaterra. En cinc llibres, el primer dona un context geogràfic d'Anglaterra i explica la història d'Anglaterra a partir de la invasió de Juli Cèsar en 55 aC. Passa a l'evangelització de Britània, el martiri de sant Albà i la missió de sant Agustí de Canterbury en 597.\nEl segon llibre parteix de la mort de Gregori el Gran el 604, amb la consolidació del cristianisme a Kent i la seva introducció a Northúmbria, acabant amb la mort d'Edwin de Northúmbria pel rei de Mèrcia el 632. El tercer parla de l'evangelització de Northúmbria amb Osvald i Oswiu de Northúmbria, amb el sínode de Whitby. El quart comença amb la consagració de Teodor com a bisbe de Canterbury i l'inici de l'evangelització del regne de Sussex. El cinquè explica l'època de Beda, amb les missions a Frísia i el conflicte sobre la datació de la Pasqua.\nHistoria ecclesiastica gentis Anglorum, acabada el 731\nEnterrat a Jarrow, les seves restes foren traslladades a la Catedral de Durham el 1020 i col·locades a la tomba de sant Cutbert de Lindisfarne. La tomba fou profanada el 1541; les restes trobades foren enterrades a la Galilee Chapel de la catedral, i el 1870 es portaren a la tomba actual.\nFou conegut durant segles com Beda el Venerable, des del segle ix, fins que fou canonitzat per l'Església catòlica el 1935. No hi ha evidència que hi hagués culte a Beda al segle viii. La seva veneració fou difosa a Europa per Bonifaci de Fulda i Alcuí de York, que empraven sovint les seves obres teològiques i el consideraven un exemple a seguir. El culte a Beda a Anglaterra es consolidà durant la revifalla monàstica del segle x, i ja era molt difós al XIV. El bisbe de Worcester li dedicà una església el 1062.\nEl 1899 fou declarat Doctor de l'Església, i el mateix any fou inclòs al calendari general romà, però no fou canonitzat fins al 1935, confirmant-ne el culte immemorial.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Beda&oldid=29293235»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 21 gen 2022 a les 10:45.


Què llegim este estiu? | homiliesdorganya\n← Booktrailer i literatura juvenil\n19 responses to “Què llegim este estiu?”\nAgost 24, 2016 a les 16:18\nJo m’he llegit el llibre Yo antes de ti, de Jojo Moyes. Malgrat que és la típica història d’amor, m’ha agradat el llibre principalment per dues raons: la primera és el final inesperat que em deixa un poc decebuda, perquè sempre esperes que la història d’amor acabe bé i com a tu t’agradaria; i la segona és perquè dóna a conéixer més el tema de l’eutanàsia, ja que el llibre et fa pensar si una persona té el dret d’elegir si viure o morir.\nAgost 25, 2016 a les 16:54\nJo he escollit un llibre que tenia a casa, el vaig escollir perquè havia escoltat parlar d’ell i és d’una escriptora famosa, El valle de los lobos, de Laura Gallego.\nTracta de la vida d’una xiqueta anomenada Dana, que sols té un amic, Kai, al que només pot veure ella. No li importa el que la gent li diga, ella confia en el seu amic per damunt de tot, però se’n va a una torre situada al Valle de los lobos i allí descobrirà el món de la màgia i diverses aventures i amics que canviaran la seua vida per sempre.\nAquest llibre m’ha encantat i m’ha deixat amb molta intriga, ja que és una trilogia.\nM’ha resultat molt fàcil de llegir, l’únic que no m’ha agradat són els capítols tan llargs, però m’he sorprés molt i en algún futur m’agradaria continuar amb els altres llibres.\nAgost 28, 2016 a les 10:24\nJo he escollit un llibre que tracta de la famosa serie El Ministerio del tiempo. El tiempo és dels autors Anaïs Schaaf, productora i guionista del Ministerio del tiempo, i Javier Pascual, director del Ministerio del tiempo.\nTracta de 3 missions protagonitzades pels 3 protagonistes (Amelia, Alonso i Julián). La primera missió han de viatjar fins a l’any 780, la segona missió a l’any 1603 i per últim a la Segona Guerra Mundial.\nM’ha agradat aquest llibre perquè explica més la forma de pensar, la forma d’actuar, la relació entre ells i els seus ideals que en canvi en la sèrie no li donen importància.\nAgost 29, 2016 a les 09:21\nJo he llegit el llibre Ciudades de Papel, John Green. Tracta sobre un xic, Quentin, que pensa que a tot el món li correspon un miracle, ell creu que el seu és viure al costat de Margo Roth, una xica de la seua mateixa edat. Ella és una xica que pensa que la vida cal gaudir-la cada dia i viure noves aventures, en canvi, Quentin té la vida planejada.\nTot i que al principi es fan amics, les diferències fan que es distancien fins que passen els anys i ella es la més popular de l’institut.\nUn dia ell se’n va amb Margo a venjar-se del seu exnovio i ella no va tornar a l’institut.\nElla no era feliç amb la seua vida i va decidir anar lluny a l’aventura.\nEl títol Ciudades de papel és perquè Margo pensa que les ciutats estan fetes de paper, per lo fràgils que som.\nEl llibre el presenta dos estils de vida i idees diferents on et fa plantejar-te el que tu escolliries.\nAgost 30, 2016 a les 11:22\nJo m’he llegit Canciones para Paula, de Blue Jeans, un escriptor amb molt d’èxit actualment. La raó principal per la qual vaig escollir aquest llibre va ser perquè la protagonista s’anomena Paula.\nPaula té setze anys i està enamorada d’un xic amb qui parla per internet. Quan va a encontrar-se amb ell coneix a Alex amb qui té moltes coses en comú.\nAquest llibre és un llibre actual on tracta temes com l’amor i l’amistat.\nEl llibre m’ha resultat fàcil de llegir encara que és un poc llarg.\nAgost 30, 2016 a les 12:57\nJo he escollit el llibre de Legend, escrit per Marie Lu, ja que diverses persones de l’institut me l’han recomanat.\nLa base del llibre és la típica història de amor, però June i Day escapen de “la República” i s’uneixen a un grup rebel anomenat “los Patriotas”. La història està contada per parts: Algunes parts escrites com un diari per June i altres per Day.\nM’ha agradat molt aquest llibre a pesar que és prou llarg i li he encontrat pareguts a els Jocs De La Fam. El recomanaria a molta gent.\nSetembre 1, 2016 a les 11:48\nJo aquest estiu he decidit llegir el conjunt de llibres que formen Crepúsculo, de Stephenie Meyer. Vaig pensar que seria una bona idea ja que no havia vist les pel·lícules i volia saber perquè s’havien fet tan famosos.\nAquests llibres m’han agradat molt. No perquè siguen els típics llibres amb una història d’amor impossible, sinó perquè Bella, que és la protagonista principal i la que ens narra la història, és la imatge més clara de superació personal. És una xica que amb tan sols 18 anys té ben clar allò que vol i lluita per aconseguir-ho. Mai li és fàcil però amb perseverància i superant molt obstacles acaba convertint-se en la persona que ella havia volgut ser.\nSetembre 2, 2016 a les 13:05\nJo m’he llegit La Selección, de Kiera Cass, el primer d’una saga de 5 llibres. Vaig escollir este llibre perquè vaig sentir opinions d’aquest llibre molt bones i la veritat és que m’ha agradat molt.\nTracta d’un concurs que participen 34 donzelles per poder casar-se amb el príncep Maxon. On la protagonista America, ha d’escollir entre Maxon o el seu ex novio Aspen.\nM’ha resultat molt fàcil de llegir i no és massa llarg.\nSetembre 4, 2016 a les 17:36\nJo he escollit el llibre El Sueño De Ivan, de Roberto Santiago, que tracta de com per primera volta en la història del futbol una selección de xiquets jugarà un partit contra grans jugadors amb l´objectiu de recaudar diners per ajudar a les victimes d´un terratrèmol ocorregut a Àrica. A més també conta amb una història d´amor i un problema amb un mató anomenat Morenilla. Aquest llibre me l’ha recomanat el meu germà.\nSetembre 6, 2016 a les 11:13\nJo m’he llegit Yo antes de ti, de Jojo Moyes. A mi m’ha agradat aquest llibre ja que la protagonista de no tindre aspiracions en aconseguir alguna cosa millor al que té en la vida, amb l’ajuda de Will comença a tindre inquietuds per aconseguir el que realment vol.\nTambé m’ha agradat ja que tracta un tema que mai havia pensat en ell, que és si una persona té el dret a elegir si viure o morir.\nI encara que el final és inesperat, a mi m’ha agradat. També pense que el llibre és millor que la pel·lícula.\nSetembre 6, 2016 a les 12:05\nJo he llegit el llibre La llamada de la selva, escrita per l’autor Jack London, un autor del segle XX.\nL’argument del llibre tracta d’un gos acomodat a les comoditats de la gran ciutat fins que el rapten i el porten a les ferocitats de la selva on haurà de canviar de pensar, d’un gos domèstic per un gos salvatge.\nM’ha agradat molt i he gaudit aquest llibre pel canvi de pensar del personatge i pel canvi d’una vida domèstica a una vida dura i salvatge.\nSetembre 7, 2016 a les 12:54\nDoncs jo aquest estiu m’he llegit un llibre que s’anomena El rumor de la caracola, de Sara Lark. A mi aquest llibre m’ha agradat molt perquè és un llibre diferent a la resta. És un llibre d’aventures on el protagonista té dificultas, però amb ajuda dels seus companys supera els problemes i el final és molt diferent i no me l’esperava.\nSetembre 7, 2016 a les 13:10\nJo he llegit el llibre Las Pruebas, escrit per l’autor James Dashner.\nAquest llibre és la continuació de El corredor del laberint. En aquest llibre el protagonista Thomas amb els seus amics pensen que en eixir del laberint ja s’havia acabat tot però no, la història continuava.\nA mi aquest llibre m’ha agradat molt perquè hi ha molts moments on tu també patixes amb el personatge. Sí que és llarg, però t’enganxa molt i no se te fa llarg.\nSetembre 7, 2016 a les 14:33\nJo aquest estiu m’he llegit Endgame, de James Frey. És un llibre que em van recomanar i és de ciència ficció. Tracta sobre 12 famílies, en cada família entrenen un jove perquè lluite, i cada jove ha d’encontrar 3 claus antigues per salvar la seua família.\nEl que més m’ha agradat del llibre és un personatge: Jago Tlaloc, perquè és un personatge que al llarg de la història va evolucionant molt. Altres personatges que m’han agradat han sigut Chiyoko y Sara alopay. Aquest llibre el recomanaria a molta gent.\nSetembre 7, 2016 a les 16:07\nJo aquest estiu em vaig decantar per llegir un llibre titulat Todo lo que podríamos haber sido tú y yo si no fuéramos tú y yo, d’Albert Espinosa.\nLa veritat és que havia agafat aquest llibre en molta il•lusió, ja que em va agradar tant El mundo amarillo, que pensava que aquest llibre també m’agradaria, però no. Aquest llibre tracta que el protagonista, anomenat Marco, acaba de perdre la seua mare, una important ballarina la qual li havia ensenyat tot el que ell sabia. Principalment, que l’amor no ve del cor sinó de l’esòfag, ja que Marcos mai havia cregut en l’amor. Aleshores Marcos decideix passar-se’n al grup dels que no dormen injectant-se cetamina per aprofitar totes les hores de la vida i així Marcos aconseguix enamorar-se. Marcos té un do que li permet captar en la seua ment la imatge fonamental de la vida dels altres i poder conéixer-los millor a tots.\nSetembre 7, 2016 a les 16:56\nAquest estiu m’he llegit un llibre anomenat ¿Quieres ser piloto de F1? i l’autor és el famós pilot Pedro Martínez De La Rosa.\nAquest llibre m’ha agradat i m’ha fet tornar al passat; a aquells anys on jo tenia el somni de ser un dia, per què no, campió mundial de la categoria reina de l’automobilisme.\nEn aquest llibre, De La Rosa ens conta tots els consells i tot el sacrifici que du a terme aquest esport. Com bé saps, la F1 és un esport que m’encanta traure’l a tema, aleshores m’ha resultat molt fàcil de llegir.\nPersonalment, m’encantaria fer com Pedro: fer el que m’agrada durant molts anys i publicar un llibre com aquest.\nMila Encarna Pascual\nSetembre 7, 2016 a les 18:56\nQue alegria que un alumne diga que vol escriure un llibre!\nNatxo, tu pots fer això i molt més.\nSetembre 7, 2016 a les 19:18\nEl llibre que he escollit per llegir-me este estiu es diu Atherton La casa del poder.\nAquest món anomenat Atherton està dividit en tres parts: “Las Tierras Altas, El Altiplano i Las Tierras Llanas”.\nEl protagonista és un xic d’onze anys que és analfabet i no te pares. Este xic, Edgar, aconsegueix un dia pujar a l’últim nivell d’aquest món en el qual coneixerà Samuel que l’ajudarà a llegir el llibre que li va deixar son pare i descobrir que venen d’un altre món i que aquest va ser construït per un científic un tant enigmàtic.\nEl llibre es si és llarg però m’ha agradat.\nSetembre 7, 2016 a les 22:34\nAquest estiu m’he llegit un llibre titulat Sin lugar. La veritat és que aquest llibre ho té quasi tot; una història d’amor, ciència ficció, aventura i també misteri.\nEn un país on les coses semblen anar cada vegada a pitjor, les persones més poderoses del país decideixen parar eixa decadència. En un altre lloc del món, 100 adolescents es troben en una presó, ja que, evidentment, tots han fet un delicte. L’únic problema és que ningú pareix recordar-lo. Alyn, Jes, Ryan i Elsa són els únics que tenen pensat escapar, ja que al cap del temps els altres acaben creent que han fet el delicte que no recordaven. Aquests xicots lluitaran per eixir d’aquell lloc.\nLa meua opinió és que l’autor, Jon Robinson, no ha aconseguit acabar d’unir tots els caps solts que tenia. No ha plasmat al paper la seua idea i tot s’ha quedat en un esbós en el qual desitges que comence la part bona però el problema és que no aplega i s’acaba el llibre així com així.\nPer a mi ha sigut tot una bona posta d’escena però sense sentit.


Auberge Le Four à Pain Petite-Riviere-Saint-Francois (QC) Canadà - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 31 allotjaments a Petite-Riviere-Saint-Francois (QC).\n968 rue Principale, Petite-Rivière-Saint-François, Petite-Riviere-Saint-Francois (QC), Canadà - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Auberge Le Four à Pain\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Auberge Le Four à Pain es troba a la zona de Petite-Riviere-Saint-Francois de la ciutat de Petite-Riviere-Saint-Francois (QC). Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Auberge Le Four à Pain, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Els clients de l'hotel poden gaudir de express check-in/check-out, servei d'habitacions, habitació familiar, restaurant, bar.\nL'ambient de Auberge Le Four à Pain es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, insonorització són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com esquí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Auberge Le Four à Pain és una selecció idònia per a la vostra estada a Petite-Riviere-Saint-Francois (QC).


Per Sant Josep, crema catalana! – Menjar i beure\nDiumenge és Sant Josep i, com mana la tradició, toca menjar crema catalana. Al restaurant Maïami, fidels a les tradicions, en podreu menjar tant per Sant Josep com durant la resta de l’any. Però si teniu ganes de fer-la a casa, aquí us deixem la recepta d’aquestes postres que ens anuncien l’arribada del bon temps!\nAquesta recepta l’hem trobat al web www.cuina.cat, on també trobareu un munt de consells perquè la crema catalana us quedi sempre perfecta. Esperem que us agradi!\nTorneu a arrencar el bull a la llet i, quan bulli, afegiu-la a poc a poc a la barreja de rovells, sucre i midó, abaixant el foc al mínim i sense deixar de remenar amb una espàtula de fusta. Deixeu-ho coure 30 segons.


L’Ajuntament de tots, el volem obert! | PDeCAT-ViA | Sant Pere de Ribes\nL’Ajuntament de tots, el volem obert!\nDesprés de cinc anys d’obres, l’Ajuntament encara està empantanegat. Sembla que els socialistes no saben gestionar adequadament els serveis tècnics de l’Ajuntament perquè treballin amb l’eficàcia i celeritat pròpies d’una administració pública moderna en un tema tan sensible com és l’obertura de l’edifici de l’Ajuntament.\nQue l’Ajuntament continuï tancat és un problema per molts motius: d’una banda, desdibuixa la institució local, ja prou desdibuixada per l’ambigüitat entre Ajuntament i Edifici institucional de les Roquetes amb què juguen el socialistes. Pel que fa a l’atenció als ciutadans i al funcionament ordinari, ha fet caure els serveis municipals en la provisionalitat i la precarietat. Finalment, l’impacte sobre el barri on està ubicat l’ajuntament i els establiments que el volten és cada dia més insuportable. La pèrdua de contenidors per a les deixalles, que obliga els veïns a desplaçar-se i contribueix a l’embrutiment general de la zona n’és un exemple concret.\nL’Ajuntament de tots, aquest edifici que alhora és un servei i també un símbol, el volem obert i des de PdeCat-ViA treballarem perquè sigui així i ajudarem els ciutadans a expressar-ho. L’Ajuntament de tots, el volem obert!


50 anys del maig francès (1a part)\nL'any 1968 va il·luminar una gran quantitat d'idees i propostes amb una forta càrrega imaginativa. Mai com aquell mes de maig es van confrontar tantes idees en llibertat. Mig segle després, què queda d'aquella mítica revolució? S'explica en dos lliuraments.\n“Les revolucions proletàries seran festes o no seran, doncs la mateixa vida que anuncien serà creada sota el signe de la festa. El joc és la racionalitat última d’aquesta festa, viure sense temps mort i gaudir sense traves són les úniques regles que podrà reconèixer”. Així acaba el manifest de la Internacional Situacionista: “La misèria en el mitjà estudiantil, considerada sota els seus aspectes econòmic, polític, psicològic, sexual i intel·lectual”, un dels grups i referents teòrics fundacionals del 68 parisenc, al qual pertanyia un dels seus líders més emblemàtics: Daniel Cohn-Bendit, que es mou en una cultura llibertària de nou encuny, més espontània i epicúria.\nPer aquesta nova revolta estudiantil no es pot transformar el món sense canviar la vida quotidiana de les persones. No n’hi ha prou amb soscavar les velles estructures econòmiques i socials, sinó que es requereix una revolució de les consciències per introduir una civilització amb nous valors i amb el gaudi d’una vida menys depenent del treball monòton, i summament més digna i creativa. Maig del 68 significa l’emergència de la joventut com a nou subjecte històric que certifica la mort dels vells dogmes i explora altres camins per pensar la realitat i fer política, substituint les reivindicacions de caràcter material i econòmic per altres demandes qualitatives radicalment diferents: perquè no es tracta de millorar l’ordre existent sinó de destruir-lo.\nPer això, el moviment estudiantil dels seixanta denúncia tant el sistema capitalista de mercat opressor, consumista i competitiu com el socialisme d’Estat sota les diverses versions estalinistes, amb els seus mecanismes jeràrquics autoritaris, burocràtics i repressius. Per sobre de tot, es busquen nous espais i relats d’alliberament individual i col·lectiva, a partir d’una amalgama molt diversa de referents. Perquè a les manifestacions, barricades i ocupacions de facultats es barregen les banderes vermelles i negres; els anarquistes, trotskistas, maoistes i altres grups comunistes heterodoxos; les icones del Che Guevara, Ho Chi Minh i Mao; la poesia de Rimbaud que convida a canviar la vida amb el missatge de Marx de transformar el món.\nAquí està Guy Debord amb la seva obra La sociedad del espectáculo, on denuncia la manera en què les relacions entre les mercaderies substitueixen les relacions entre les persones que assisteixen passivament a un espectacle intervingut per les imatges. Aquí està Herbert Marcuse per llançar els seus dards a Eros y civilización i El hombre unidimensional, contra el capitalisme avançat de l’Estat del Benestar que no cessa de produir necessitats fictícies per mantenir alienada a la població de les seves necessitats reals, reivindicant la convivència entre dos principis bàsics: el de realitat i el de plaer. Aquí està Henry Lefebvre amb El derecho a la ciudad, una proposta per modificar l’espai físic i social. I aquí estan el surrealisme i el moviment Dada, que concedeixen més importància a l’acte creatiu que al producte creat, donant via lliure a la llibertat individual, l’espontaneïtat, la intuïció, el caos i a l’aleatori. I de manera directa o indirecta, està la cultura del rock, la cançó de protesta, la contracultura o el moviment hippy.\nMaig del 68 és, sobretot, París. Però hi ha altres maigs simultanis amb un precedent poderós a les aules universitàries de Berkeley que, entre altres lluites, protagonitza l’oposició a la guerra del Vietnam. Praga, que busca una tercera via de socialisme en llibertat per desprendre’s de la Unió Soviètica que envia els seus tancs per reprimir-la. La matança a la plaça de les Tres Cultures de Mèxic DF per les protestes per la corrupció del PRI, el partit governamental. Berlín i altres ciutats europees i americanes.\nDes de fa uns mesos la premsa i les llibreries s’han omplert amb lectures i interpretacions per a tots els gustos d’aquesta revolució tan singular. Hi ha qui la banalitza qualificant-la com un simple divertimento de fills de papà o com un esclat merament hedonista, individualista, amb escassa o nul·la transcendència històrica; hi ha els qui desitjarien oblidar-la perquè encara no hi troben explicació i els resulta incòmoda; hi ha els qui segueixen idealitzant-la acríticament i hi ha els qui, encara admetent que en termes polítics va ser un fracàs, no ho va ser en termes civilitzatoris a mig termini. Perquè mai en un sol any es van creuar tantes idees i propostes. Per això “buscar la platja sota les llambordes” no va ser en va. En menor o major mesura, a partir del 68 comença a parlar-se i a organitzar-se el feminisme, el pacifisme, l’ecologisme, l’antiimperialisme, el respecte a les minories, el comunitarisme, la lluita pels drets civils, la revolució sexual i altres canvis a la vida quotidiana que imprimien un nou segell respecte els processos revolucionaris anteriors.\nL’educació va estar en l’epicentre\nHi ha un film, Jonás, que complirà 25 anys l’any 2000, que il·lustra molt gràficament com s’entenien aleshores les alternatives educatives en clau llibertària-ecologista: relacions sexuals més obertes, treball artesanal i a la granja, educació dels fills per part de la pròpia família, etc. En el rerefons sempre hi ha una crítica a la institució familiar –l’aportació de W. Reich és també fonamental– i a qualsevol altra institució d’opressió individual i control social. Per això es busquen noves vies al marge de la societat i de l’escolarització ordinària.\nD’aquí ha derivat la School at home, encara que les motivacions d’aquesta opció no sempre parteixen d’aquest plantejament. Aquest és un relat, però hi ha altres experiències que van tenir cert arrelament com les comunes infantils de Berlín Occidental, que neixen a l’empara de la lluita estudiantil com a alternativa a la societat capitalista on les necessitats i desitjos individuals no estiguessin reprimits. Es tracta d’una pedagogia contrahegemónica que busca la màxima llibertat individual total dins la comunitat, un nou rol alliberador de la dona i l’assaig d’un model d’autogestió a la vida quotidiana i a l’organització del procés educatiu. En una altra perspectiva diferent, cal destacar igualment els punts de connexió amb les tesis contingudes a L’escola ha mort d’Everett Reimer i La sociedad desescolarizada d’Iván Illich, amb la seva proposta de trames d’aprenentatge al marge de l’educació formal.\nAlgunes iniciatives pedagògiques tenien un caràcter més marcadament social de caire anarcocomunista –en una línia assembleària– mentre que unes altres se situen en el discurs contracultural del moviment hippy. Tal és el cas, per exemple, de l’escola eivissenca de Blat, una experiència d’escola unitària creada a iniciativa d’una parella d’espanyols que va funcionar durant els anys setanta. En l’àmbit pedagògic se segueix l’estela de la mítica escola-internat de Summerhill, fundada per A. S. Neill, en la qual es planteja l’eliminació de deures i càstigs, la igualtat entre el professorat i l’alumnat, l’educació sexual basada en la màxima llibertat, el pacifisme i el desenvolupament màxim de la creativitat. Moltes van ser les temptatives de crear altres summerhills a diferents llocs. I, en certa mesura, l’actual moviment de les anomenades escoles lliures recull part del seu ideari educatiu. Perquè una altra de les característiques d’aquestes contrapedagogies del poder és la tornada a la naturalesa, l’elecció del que es vol aprendre, l’autogovern, l’educació en llibertat, el nombre reduït d’alumnes o la concepció del professorat com a mediador o, fins i tot, com a company, eliminant tot tipus de jerarquia.\nEn el substrat d’aquestes pedagogies radicals estan autors tan diversos com a J. J. Rousseau, L. Tolstoi, A. Breton, P. Sansot o I. Fromm. I sempre Marx i els seus seguidors –excloent a l’ortodòxia comunista– i Freud, amb les diferents derivacions de la psicoanàlisi. Tots aquells relats que es van plasmar en pedagogies no directives i antiautoritàries i que s’articulaven entorn de l’alliberament individual i social.\nL’ombra del Maig del 68, tan imprecisa com allargada, també va deixar el seu pòsit a Espanya en diferents moments. Als conflictes universitaris amb algunes temptatives minoritàries en la cerca de classes i seminaris alternatius; en processos formatius docents com l’Escola d’Estiu del 69 amb debats provocatius i una reducció substantiva dels cursos per dedicar-los al lliure intercanvi d’idees; a les llargues i intenses festes de la paraula i l’art, llibertàries i contraculturals, durant la Transició; o al moviment dels indignats del 15-M amb les places convertides en fòrums de debat permanent: una de les experiències més riques de participació democràtica i autogestió política.\nEscola i empresa: cada cop més a prop El neoliberalisme inventa nous mecanismes i llenguatges per penetrar en…


EL BLOG DEL TEMPS: de juny 2016\nT.A.M. a Barcelona (24-06-2016)\nT.A.M. a Barcelona (17-06-2016)\nResum: de l'1 al 15 de juny de 2016\nT.A.M. a Barcelona (10-06-2016)\nInundacions a França\nDía Mundial del Medi Ambient 2016\nResum: del 16 al 31 de maig de 2016\nT.A.M. a Barcelona (02-06-2016)\nTemporada d'huracans 2016\nComentari: Lleu descens (-0,2 ºC) de la temperatura de l'aigua del mar respecte a l'observació realitzada fa una setmana. La temperatura actual és 0,1 ºC inferior a la temperatura mitjana per aquestes dates. Marejol amb vent fluix d'entre migjorn i llebeig. Molt bona transparència de l'aigua i bandera verda onejant a la platja. Absència de núvols.\nAvui dimarts, a les 0:34 hora oficial peninsular, ha començat l’estiu astronòmic a l’hemisferi nord. Aquesta nova estació durarà 93 dies i 15 hores. El proper 22 de setembre tindrà lloc l'equinocci de tardor.\nDurant l’estiu es produiran dos eclipsis. L’1 de setembre tindrà lloc un eclipsi anular de Sol que serà visible a l’Atlàntic, Àfrica i l’Índic. I el 16 de setembre hi haurà un eclipsi penumbral de Lluna visible al Pacífic, Austràlia, Àfrica i Europa. Com cada any, si les condicions meteorològiques ho permeten, podrem observar dues pluges de meteors: al voltant del 30 de juliol serà el torn de les delta Aquàrides i cap al 12 d'agost es produirà la de les Persèides, la més famosa d'aquesta època de l'any.\nLa previsió estacional (trimestre Juny-Juliol-Agost) elaborada per l'AEMET indica que és probable que la temperatura assoleixi valors superiors als normals a la meitat est peninsular i Balears, mentre que a la resta del territori no s’esperen diferències respecte a la climatologia (període de referència 1981-2010). En relació a la precipitació, hi ha una major probabilitat de que siguin inferiors a les normals a tot el territori peninsular i als dos arxipèlags.\nUna altra previsió estacional, realitzada més recentment per la NOAA, ens indica que el trimestre Juliol-Agost-Setembre podria estar marcat per les temperatures i precipitacions habituals per aquesta època de l'any, excepte a l'extrem nord-oest del país, on la temperatura seria lleugerament inferior i la precipitació lleugerament superior respecte a les corresponents mitjanes.\nFonts: AEMET, NOAA i dades astronòmiques procedents del Observatorio Astronómico Nacional (IGN, Fomento).\nFont imatge: NewEvolution\nComentari: Lleuger descens (-0,5 ºC) de la temperatura de l'aigua del mar respecte a l'observació realitzada fa una setmana. La temperatura actual és 1,0 ºC superior a la temperatura mitjana per aquestes dates. Maror generalitzada amb vent fluix d'entre llevant i xaloc. Bona transparència de l'aigua i bandera verda onejant a la platja. Clarianes a llevant i grans nuvolades sobre terra ferma que deixen ruixats irregulars.\nComentari: Brusc i fort ascens (+2,5 ºC) de la temperatura de l'aigua del mar respecte a l'observació realitzada fa vuit jornades. La temperatura actual és 2,6 ºC superior a la temperatura mitjana per aquestes dates. Domini del marejol amb vent fluix de l'est. Molt bona transparència de l'aigua i bandera verda onejant a la platja. Intervals de núvols alts i mitjans.\nDurant les últimes setmanes, una àrea de baixa pressió es va mantenir gairebé estacionària sobre l'oest d'Europa, desencadenant un important episodi de pluges torrencials. El riu Sena va assolir nivells no vistos des de fa 34 anys, arribant el passat dissabte, 4 de juny, als 6,1 metres al seu pas per París. Milers de persones es van quedar sense electricitat, el trànsit ferroviari i per carretera va quedar interromput, les escoles van haver de tancar i, malauradament, quatre persones van perdre la vida i més d'una vintena van resultar ferides. Una primera estimació xifra les pèrdues econòmiques en mil milions d'euros.\nEl mapa superior mostra la mesura de les precipitacions per satèl·lit sobre l'oest d'Europa del 22 de maig al 6 de juny de 2016. Es tracta de precipitacions totals a nivell regional obtingudes per teledetecció. Això significa que alguns registres locals poden ser significativament superiors al ser mesurats in situ, a 1,5 metres del terra. Gran part de la precipitació, amb registres superiors als 400 mm, es va concentrar al centre del país, dins la conca de drenatge del Sena.\nEl Dia Mundial del Medi Ambient té com a objectiu fer que cada cop més persones prenguin mesures per evitar que la creixent pressió sobre els sistemes naturals del planeta Terra arribi al seu límit. El tema d’aquest any és la lluita contra el comerç il·lícit de fauna i flora silvestres, que erosiona la biodiversitat i posa en perill la supervivència dels elefants, els rinoceronts, els tigres, els goril·les i les tortugues marines, així com moltes altres espècies. També malmet les nostres economies i els ecosistemes, alimentant el crim organitzat, la corrupció i la inseguretat a tot el món.\nL’any 2011, una subespècie del rinoceront de Java es va extingir a Vietnam, mentre que els últims rinoceronts negres occidentals van desaparèixer del Camerun. Els grans simis han desaparegut de Gàmbia, Burkina Faso, Benín i Togo, i altres països podrien seguir-los ràpidament. Les víctimes menys conegudes inclouen el rhinoplax vigil i els pangolins, així com les orquídies silvestres i les fustes com el pal de rosa.\nLes activitats per celebrar el Dia Mundial del Medi Ambient d'enguany estan organitzades per Angola, el país amfitrió que tracta de restaurar els seus grups d'elefants, conservar la vida silvestre rica en biodiversitat d'Àfrica, i salvaguardar el medi ambient, ja que continua la reconstrucció després de més d'un quart de segle de guerra civil.\nFont d'informació: Nacions Unides\nResum Maig 2016 al barri de Sants de Barcelona:\nComentari: Notable ascens (+1,1 ºC) de la temperatura de l'aigua del mar respecte a l'observació realitzada fa sis jornades. La temperatura actual és 0,8 ºC superior a la temperatura mitjana per aquestes dates. Domini del marejol amb vent fluix del sud. Molt bona transparència de l'aigua i bandera verda onejant a la platja. Cel pràcticament serè.\nAvui, 1 de juny, comença la temporada d’huracans a l’Atlàntic, que s’estendrà fins al 30 de novembre. El Centre de Predicció del Clima de la NOAA preveu que serà gairebé normal, però la incertesa en el pronòstic de les senyals climàtiques que influeixen en la formació de tempestes a l'Atlàntic fan que la predicció d'aquesta temporada sigui particularment difícil.\nLa NOAA prediu, amb una probabilitat del 70%, que es formin de 10 a 16 tempestes amb nom, de les quals 4 a 8 podrien convertir-se en huracans, incloent d’1 a 4 huracans majors (categoria 3, 4 o 5). Aquest pronòstic inclou l'huracà Alex, una tempesta de pretemporada que es va formar sobre l'extrem oriental de l'Atlàntic al gener, i Bonnie, una àrea d'inestabilitat que el passat 28 de maig va esdevenir tempesta tropical.\nUna temporada gairebé normal suggereix una major activitat d’huracans respecte a l’observada durant els tres últims anys. Segons han explicat els experts, hi ha incertesa sobre si l’era d’alta activitat a l’Atlàntic, que va començar el 1995, s’ha acabat. Aquesta era s’ha associat amb un patró de temperatura de l’oceà anomenat fase d'escalfament de l'Oscil·lació Multidecadal de l'Atlàntic o AMO, marcat per les temperatures més càlides de l'oceà Atlàntic i un monsó d'Àfrica occidental més fort. Aquests últims tres anys, les temporades d'huracans han estat més febles i han anat acompanyades d'un canvi cap a la fase freda de l’AMO, marcat per temperatures més fredes de l'Oceà Atlàntic i un monsó d'Àfrica occidental més feble. Aquest canvi podria marcar el començament d'una època de baixa activitat d'huracans a l'Atlàntic i, per tant, pot ja haver començat. Típicament, èpoques d'alta i de baixa activitat duren de 25 a 40 anys.\nA més a més, El Niño s'està dissipant i el Centre de Predicció del Clima de la NOAA pronostica, amb una probabilitat del 70% que La Niña - que afavoreix una major activitat d'huracans - estarà present durant els mesos àlgids de la temporada, d’agost a octubre. No obstant això, les prediccions actuals del model mostren incertesa pel que fa a la intensitat del fenomen i els efectes que provocarà.\nEls noms previstos per als huracans que es formin aquesta temporada són:


Guia sobre el Registre de Jornada del Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social | PIMEC\nGuia sobre el Registre de Jornada del Ministeri de Treball, Migracions i Seguretat Social\nEl Departament Jurídic de PIMEC t’informa de les indicacions contingudes a la Guia emesa pel Ministeri de Treball, en virtut de la qual s’expressen els criteris en relació a l'obligació per les empreses de dur a terme el registre de la jornada de les seves persones treballadores, tot sense perjudici de la interpretació de la norma que correspon als Jutjats i Tribunals.\nAixí mateix, detallem les preguntes que de manera més freqüent ens traslladen els nostres socis, amb les respostes proporcionades en cada cas.\nTipus d’empreses i de treballadors als quals s’aplica l'obligació de dur a terme un registre de la jornada efectiva:\nÉs obligatori per totes les empreses, amb independència de la seva mida o facturació, registrar la jornada de totes les persones treballadores vinculades amb aquestes en virtut d’una relació laboral ordinària, al marge de la seva categoria o lloc de prestació efectiva de serveis.\nPeculiaritats i excepcions:\nRelacions laborals de caràcter especial: s’ha d’estar al que s’estableixi a la normativa específica i a les normes de supletorietat establertes en cada cas. Pe: queda fora de l’àmbit de l'obligació de registre el personal d’alta direcció.\nPersones amb pacte de lliure disponibilitat del temps de treball o que la seva plena disposició horària és una obligació contractual: és obligatori dur a terme el registre de la seva jornada, sense perjudici de l’acreditació del seu temps de treball mitjançant pacte particular de disponibilitat horària, que ja es compensa econòmicament (recomanable deixar constància d’aquest pacte).\nPersones amb règim específic o particular en matèria de registre:\nTemps parcial: ja existeix obligació de registre (Art. 12.4.c ET).\nJornades especials de treball (RD. 1561/1995).\nAltres relacions de treball excloses de l’Estatut dels Treballadors: no hi ha obligació de dur a terme registre de jornada de les persones que actuen com socis treballadors de cooperatives, ja que la normativa de cooperatives no preveu l’aplicació supletòria de l’Estatut en matèria de jornada, o treballadors autònoms.\nFórmules de flexibilitat del temps de treball i distribució irregular de la jornada: és aplicable l'obligació de dur a terme el registre de la jornada de persones que treballen a distància o amb horaris flexibles, tot i que, en aquests supòsits, el registre de jornada s’haurà de ponderar tenint en compte còmputs temporals superiors al diari, per tal de globalitzar-se i controlar el temps efectiu de treball.\nETT i subcontractació; a qui correspon la obligació del registre?\nL’empresa usuària serà la responsable de complir amb el registre diari de jornada, així com amb l'obligació de conservar els registres durant el període marcat de quatre anys. L'ETT té obligacions en matèria de Seguretat Social, pel que aquesta i l’empresa usuària hauran d’establir els procediments d’aportació dels registres pel compliment de l'obligació de l'ETT en aquesta matèria.\nQuant a la subcontractació d’obres i serveis, serà l’empresa contractista la responsable del compliment de totes les obligacions en aquesta matèria, podent acordar amb l’empresa principal la possibilitat d’utilitzar el seu sistema de registre.\n¿Què es considera temps efectiu de treball i com es realitza el registre de la jornada de les persones que es desplacen a altres centres de treballs, o jornades partides?\nL'obligació concreta per les empreses consisteix a fer un registre diari de la jornada de treball, el qual ha de contenir l’hora concreta d’inici i finalització de la jornada. Tot i això, en les jornades partides és convenient que es registri també tot el que formi part d'aquesta, com les pauses diàries obligatòries, tret de quan aquestes interrupcions estan clarament expressades en un document legal, convencional o contractual, ja que aquestes pauses resultaran identificables mitjançant aquests instruments.\nQuant als treballadors desplaçats fora del centre de treball, serà obligatori registrar el temps efectiu de treball, sense incloure els temps de posta a disposició, que es compensaran amb dietes, ja que només s’ha de tenir en consideració la jornada laboral contemplada a l’Art. 34 ET.\nMitjans que poden ser utilitzats pel compliment de l'obligació del registre de jornada:\nLa normativa no estableix una modalitat especifica de sistema de registre, sinó que es limita a senyalar que s’ha de dur a terme dia a dia i incloure el moment d’inici i finalització de la jornada; així, es busca l’autoregulació mitjançant la negociació col·lectiva o acord d’empresa.\nSerà vàlid qualsevol sistema o mitjà (paper o telemàtic) apte per complir amb l’objectiu legal esmentat, consistent en proporcionar una informació fiable, immodificable i no manipulable a posteriori, que garanteixi la traçabilitat i rastreig de la jornada un cop registrada.\nSi el mitjà requereix accés a dispositius digitals, ús de sistemes de videovigilància o geolocalització, s’han de respectar el dret a la intimitat de la persona treballadora (protecció de dades).\nEl sistema es pot establir unilateralment per l’empresa dins de certs marges, en defecte de regulació convencional o acord col·lectiu, l’empresari pot establir un sistema propi que, en tot cas, ha de ser sotmès a consulta dels representants legals, i en cas de què aquesta no existeixi, l’empresari haurà de complir amb els requisits i objectius de la norma.\nMitjans de conservació de registre:\nEs pot conservar a través de qualsevol mitjà, sempre que es garanteixi la seva preservació, fiabilitat i invariabilitat a posteriori del contingut.\nLes persones treballadores, els seus representants i la Inspecció de Treball tenen dret a accedir als mateixos en qualsevol moment, sense poder condicionar aquest accés de cap manera.\nAixí, el registre s’ha de conservar i romandre físicament al centre de treball, o ser accessibles des del mateix de forma immediata. La permanència a disposició no implica la obligació d’entregar còpies periòdiques, tret de pacte exprés en contrari.\nRegistre d’hores extraordinàries:\nEl registre de jornada i el registre d’hores extraordinàries son obligacions legals independents i compatibles, tot i que el primer dels registres es pot utilitzar per complir amb la obligació de dur a terme el segon.\nP: Si una persona no té un contracte d’alta direcció però realitza tasques de gestió i direcció de l’empresa, té l'obligació de fitxar?\nR: Sempre que estigui vinculat contractualment en virtut de contracte ordinari existirà l'obligació de registrar la seva jornada.\nP: Si l’empresa contractista utilitza els meus mitjans de fitxatge, ho pot fer de manera gratuïta o ha d’haver-hi algun tipus de contraprestació?\nR: Cal que hi hagi una contraprestació si l’empresa contractista utilitza els mitjans de fitxatge de l’empresa principal; d’aquesta manera evitem proporcionar indicis de l’existència d’una cessió il·legal de persones treballadores.\nP: Si el sistema triat per l’empresa és en mitjà paper, és obligatori que les persones treballadores firmin el mateix per tal que sigui vàlid?\nR: La firma de la persona treballadora no és un requisit de validesa; únicament en el supòsit que així s’hagi pactat, la firma serà obligatòria.\nP: Hem d’informar de l’ús de les dades que es recullen?\nR: Sí, ja que aquestes dades estan protegides per la LOPD.\n S’entén per consulta el permetre als representats l’intercanvi d’opinions i l’apertura d’un diàleg entre empresari i Comitè d’Empresa, incloent en el seu cas l’emissió d’informe previ.


Poble d'Aransís - Administrator\nExcursions Estiu 2017\nConfèrencia: "La guerra civil a la conca"\nDijous 9 d'agost tindrem la xerrada: "La guerra civil a la Conca" a càrrec de Manel Gimeno. Us hi esperem!\nExcursió a Bon Repòs - Estiu 2017\nPublished in Fotos actuals\nRecull de fotos de la Fira del Codony\nPrem aquí per veure el video.\nAnem de fira!!!\nEl proper dissabte dia 4, tindrem una parada a la FIRA DEL CODONY de Tremp. Hi haurà el nostre jovent que és el actiu més preuat que tenim. Volem donar-nos a conéixer, explicar el que fem i donar informació sobre el nostre poble. També aprofitarem per vendre codonys, ametlles garrapinyades, etc. A més, passarem un recull de fotos i videos per il·lustrar el que fem al poble. I el més important: VENDREM LOTERIA!!! No hi podeu faltar! Us esperem al nostre estand!!\nNOVA JUNTA ACAPA\nEn base als acords de la darrera reunió del dia 15 d'agost la nova Junta ha quedat constituida per els següents membres: President : Antoni Monfort Martos Secretari : Joan Ribera Monfort Vocal : Marta Codó Cónsol (aquesta nomenada amb posterioritat i en representació del jovent). Confiats de poder fer les coses el mllor possible. Quedem a la vostra disposició per recollir els vostres suggeriments i poder-los donar-los-hi solucions dintre de les nostres possibilitats. També confiem amb la vostra col.laboració com heu fet fins ara.\nXVIIa Diada d'Aransís\nAssemblea ACAPA, 12 d'agost


Reflexions al voltant de la Plaça d’Al-Azraq\nAssociació de Veïns de la Zona Nord\nUna volta més la Plaça d’Al-Azraq d’Alcoi és noticia. L’Associació de Veïns de la Zona Nord d’Alcoi se’m assabentat pels mitjans de comunicació locals (12 i 13 de maig ), que l’Ajuntament, representat pel Regidor d’Urbanisme, comunica en reunió amb arquitectes col·legiats la proposta Europan per a la Plaça d’Al-Azraq, la qual mitjançant concurs públic dirigit a arquitectes europeus menors de 40 anys puguen presentar propostes de les quals una d’elles configuraria un projecte que podria definir-se per als anys 2017-2018.\nContemplant només un terç aproximat del que disposa el PERI Al-Azraq de 26.000 m2 definits a l’actual Pla General de 1.989, que s’havia d’haver executat entre 1993–1997. I som a l’any 216.\nUn mes abans de la comunicació d’aquesta novedosa notícia, el 19 d’Abril passat, l’Associació de Veïns de la Zona Nord va ser convocada per la Regidoria de Participació Ciutadana a una reunió a l’Ajuntament per a "Reprendre el Procés Participatiu de la Plaça d’Al-Azraq", pensàvem que aquesta inesperada convocatòria s’hauria fet extensiva a tota la Comissió de Seguiment del Procés.. No va ser així, els que es vam reunir fórem: el Regidor d’Urbanisme, l’Arquitecte Municipal, els grups municipals de Compromís i Guanyar Alcoi, l’Associació de Comerciants de la Zona Nord, l’Associació de Veïns de Batoi i la nostra Associació. Van faltar-hi: dos grups polítics municipals, entitats i col·lectius vinculats a la xarxa social del Procés.... I sobretot, l’equip multidisciplinar que va coordinar i dinamitzar l’any llarg de treball col·lectiu del Procés Participatiu que va concloure en la Proposta Base consensuada i presentada per decisió de la Comissió de Seguiment l’Abril de 2012 al saló de plens municipal.\nL’única cosa remarcable que s’hi va aportar, la notificació per part del Regidor d’Urbanisme, d’incorporar al PERI Al-Azraq, els terrenys de la caserna de la Guàrdia Civil per a fer un Institut de Secundaria. No en saben res, de cap negociació amb el ministeri pertinent, ni cap proposta concreta, que ens encamine a la represa del Procés Participatiu i del projecte. Una nova decepció.\nAra, no sabem si conscient o inconscient, s’hi vol ignorar, ens sembla, el Procés Participatiu i la seua Proposta Base compromesa pel govern municipal (Abril 2012) d’encabir-la al nou Pla General. Ja han passat 4 anys d’aquest fet i constatem que en el Document Previ (2013) i en el Pla Estructural (2016), la Proposta Base no s’hi ha vist reflectida.\nPer tot açó fem les següents consideracions:\n•Considerem que plantejar-se ara l’Europan a la Plaça d’Al-Azraq, significa endarrerir, encara mes, la resolució d’un espai urbà central (PERI Al-Azraq), eminenment dotacional i d’esplai necessari per a la Zona Nord i també per a la nostra ciutat. S’ha de dir que aquest espai és propietat publica municipal.\n•Considerem que, tot i defensant la Proposta Base sorgida del Procés Participatiu, ens caldria reprendre d’immediat una nova anàlisi participatiu que contemple la plaça en el seu conjunt i tinga en compte les noves situacions ( jutjats, guàrdia civil, edificabilitat..). Estem oberts a qualsevol sol·lució, debatuda i consensuada i participada que desencalle d’una vegada per totes el PERI Al-Azraq.\nSobre la base d’aquestes consideracions, demanem a l’Ajuntament d’Alcoi que, amb urgència i sense mes dilació, convoque la Comissió de Seguiment representativa (ampliada si cal) per a què a partir d’una nova anàlisi i els resultats del seu Procés Participatiu es redacten les bases necessàries per a encarar, un Concurs Obert, per al projecte definitiu del PERI Al-Azraq.\nNomés amb seny i sentit comú podrem fer viable un espai urbà que ha de significar el gaudi i l’orgull d’Alcoi i de totes i tots els alcoians. Gracies per fer-se reso d’aquestes reflexions.