Qui comprarà llibres en valencià? - Nosaltres La Veu\nQui comprarà llibres en valencià?\nper Josep Cortell Moya, membre de l'Executiva Nacional del Bloc i de Compromís\nQui comprarà libres en valencià?\nMentiria si diguera que em sorprenen articles com el que publicà Xavier Serra en Nosaltres La Veu el passat dissabte 20 de març. Un article més que carrega sobre les sofertes espatlles de Compromís tot el pes de viure en un país devastat després de 20 anys de govern popular i d’una transició gens modèlica, i que comportà moltes renúncies nacionals. Si ja duen governant 6 anys!, diuen uns. Si només en duguem 6!, diem altres.\nEl que em preocupa és que una persona com Xavier Serra, del que conec la seua capacitat intel·lectual (i no és ironia) gaste un argument tan tronat i antipolític (el preferit de Vox) com és el de les poltrones.\nVosté creu que actualment és fàcil ser càrrec de Compromís? Per cada querella o denúncia contra PSOE o Podemos que em presente, jo li’n puc mostrar 50 contra membres de Compromís. La dreta política, mediàtica i judicial posa el focus en la nostra coalició. No és una anècdota que la nit electoral de 2019, el moniato de Ciudadanos diguera: «¡Y hemos ganado a Compromís!».\nSom la peça a abatre, i dol que les que haurien de ser persones aliades, peguen les canonades cap a la nostra banda. És molt fàcil vore la guerra des de la rereguarda, o els bous des de la barrera. Però el treball diari no és tan senzill. Estem acomplint al 100% el nostre programa? En absolut: un govern com el que compartim, implica moltes renúncies. Estem satisfets amb els resultats? Parcialment, perquè encara queda molt per fer. I acceptem la crítica, però que esta siga mínimament raonada.\nPerquè afirmar que Compromís no està fent pràcticament res tampoc és cert. De Compromís era la persona que desbloquejà el llegat de Joan Fuster i que sent regidor, i després alcalde, aconseguí fer les primeres passes perquè les cases del carrer Sant Josep 10 i 12 esdevingueren l’actual Museu Joan Fuster (per cert, inaugurat i dotat pressupostàriament i amb personal pel Conseller Vicent Marzà).\nSi vol conèixer totes les coses que s’estan fent en l’àmbit cultural pel valencià, ho pot preguntar a la secretària autonòmica de Cultura, justament l‘alcaldessa de Compromís que inaugurà el Museu Fuster.\nCompromís també ha defensat reiteradament a Madrid la reciprocitat dels senyals d’À Punt, TV3 i IB3. Hem de recordar que es tracta d’una competència estatal, d’un govern on no està Compromís. I, malgrat això, el 23 de març, les Corts Valencianes, a instàncies de Compromís, aprovaren una Proposició No de Llei per la reciprocitat i altres mesures en l’àmbit audiovisual.\nPerquè resulta molt simplista dir que tots els votants de Compromís que dipositaren la seua confiança en la nostra coalició ho feren perquè s’aconseguira vore TV3 al País Valencià. Potser no volien també que s’acabaren amb les immenses llistes d’espera de la dependència? O que tornàrem la sanitat a mans públiques? O que milloràrem el teixit productiu i ajudàrem la xicoteta i mitjana empresa? Creu vostè que moltes persones de les que ens votaren no pensaren primer en alguna d'estes necessitats bàsiques que en poder tindre un canal més de televisió?\nSí, TV3 emet en la mateix llengua que À Punt. Però quantes persones de les que signen iradament manifestos per la necessària recuperació d’una altra oferta televisiva veuen el canal valencià? I, a més, l’argument és un poc fal·laç, perquè tecnològicament ja és possible vore TV3 al País Valencià, sense pagar. Que estem demanant al públic potencial un esforç extra? Sí, però no ho fem amb altres productes culturals?\nPel que fa a la llei del plurilingüisme, l’escrit obvia les sentències judicials que han retallat el seu abast. I afirmar alegrement que l’objectiu és la castellanització i la idiotització de l’ensenyament és molt atrevit.\nCom també obvia el senyor Serra que és justament Compromís qui més (o només) defensa el requisit lingüístic dins del Botànic, en tota la funció pública, administrativa, judicial i sanitària. Però topem amb les conselleries del PSOE, que són les que ostenten les competències directes. I, per descomptat, amb l’aquiescència del President. La solució és marxar del govern i que siga una persona del PSOE o de Podemos qui duga Cultura i Educació? Això milloraria les coses? Realment ho creu?\nO, pitjor encara, vosté desitja que es perden les properes eleccions i que, com a Múrcia, la Conselleria passe a mans de Vox?\nAcaba el seu escrit pontificant sobre el proper congrés del Bloc. Permeta’m, com a militant i membre de l'Executiva Nacional, que li faça dos precisions. La primera és que la ponència política és un esborrany que discutirà i podrà esmenar tota la militància, en un procés democràtic de debat. I la segona és que es tracta d’un treball col·lectiu, això sí, coordinat pel conseller Marzà, la seua bèstia negra. Per cert, vostè ha llegit eixa ponència? Perquè jo, sí i, a banda del possible canvi de nom (jo estic al mateix lloc des de fa més de 30 anys i ja he canviat 3 vegades de nom i em considere tant o més nacionalista ara que quan era adolescent) no he trobat que l’objectiu siga deixar de ser nacionalista ni valencià. O, potser, l’he llegida malament. I vosté encara està a temps d’afiliar-se, participar en el Congrés i fer-nos fora de les poltrones.\nFinalment, contestant a la pregunta del títol, jo, senyor Serra, estic esperant que la meua llibreria habitual em duga el seu darrer llibre, i poder disfrutar llegint-lo.


Arxius de renovació - UE Sant Andreu\nJuanan Gallego continuarà defensant la quadribarrada\nEl futbolista renova el seu contracte per una temporada fins al juny del 2021 i encadenarà la cinquena campanya consecutiva al primer equip del Sant Andreu i, amb anterioritat, format al futbol base del Club.\nDavid Aragón renova amb el Sant Andreu\nEl porter ha signat la renovació amb el Sant Andreu per una temporada fins al juny del 2021. Aragón complirà la seva segona campanya sota la porteria andreuenca.\nAlberto Carroza, vuitena temporada amb la quadribarrada\nEl segon capità renova una temporada més i complirà la cinquena temporada defensant la quadribarrada, la vuitena en total.\nMarcel Serramitja es queda al Sant Andreu\nLa UE Sant Andreu anuncia la renovació de Marcel Serramitja per una temporada. El davanter andreuenc ha superat la greu lesió al genoll que el va tenir apartat dels terrenys de joc tota la temporada passada i afronta la seva segona campanya al Narcís Sala amb ganes de demostrar la seva qualitat.\nJosé Antonio Llamas continuarà capitanejant el Sant Andreu\nEl capità del primer equip, José Antonio Llamas, renova una temporada més i continua engrandint el seu llegat a la UE Sant Andreu-\nAzparren i Jiménez renoven una temporada més amb el Sant Andreu\nEl primer entrenador, Mikel Azparren, juntament amb el segon tècnic, Xavi Jiménez, han arribat a un acord amb la UE Sant Andreu per renovar els seus contractes per una temporada més.\nJuanan renova i es consolida al Sant Andreu\nJosu Rodríguez, el ‘pitxitxi’ continua al Sant Andreu\nJaume Villar, el comodí que continuarà al Narcís Sala\nNoguera segella la continuïtat al Sant Andreu


20 de gener de 2017 Occident\nDes de Catalunya estant observo la presa de possessió de Donald Trump amb prudent optimisme decebut per constatar, un cop més, la parcialitat fatxenda dels cronistes de TV3 exhibint la seva animadversió contra el nou president dels EUA (en una mostra d‘antiamericanisme només comparable a la seva israelofòbia) tot un símptoma de la mediocritat que corca “la nostra”.\nEncara recordo la condescendència amb la que aqueixos mateixos que ara lloen Barack Obama el van rebre a l’inici del seu mandat, pressuposant que malgrat ésser el primer president de raça negra acabaria actuant com el protagonista de la cabanya de l’oncle Tom. Personalment, me’n vaig alegrar de la victòria inicial d’Obama però, a la vista del balanç del seu mandat, n’estic decebut sobretot perquè ha fracassat intentant conciliar els EUA amb el món musulmà sense resultats aparents, ha centrat en Rússia la seva hostilitat, alhora que ha pactat amb un aliat de Putin com és Iran, i els hi ha cedit l’hegemonia al Pròxim Orient. I, finalment, ha culpabilitzat exclusivament Israel de no arribar a un acord de pau per poder crear l’estat palestí, en una mostra d’impotència que no pot encobrir pas el seu fracàs global en política internacional.\nLes societats obertes occidentals són a la fi de l’era Obama més febles que abans i la creixença del totalitarisme islàmic, i dels règims autocràtics (Xina, Rússia), serveix d’exemple fins i tot a aliats que han deixat de ser-ho dels EUA, com Turquia, en fase d’esdevenir una dictadura davant la impassibilitat nordamericana.\nTrump ha assenyalat el terrorisme islàmic com l’enemic a vèncer, ha anunciat que plantarà cara a l’hegemonisme xinès, mirarà d’entendre’s amb Rússia si és possible, donarà suport a Israel i prescindirà de la UE com a interlocutor privilegiat. Anglaterra, (amb Austràlia), serà el seu soci estratègic prioritari en detriment d’Alemanya i d’una França abocada a esdevenir el peó occidental de Rússia (tan si és president Fillon com si ho és Le Pen).\nCatalunya pot tenir una oportunitat amb Trump, pragmàtic pel que fa als interessos dels EUA i desvinculat de compromisos amb la UE, si el nostre país fa el pas de desconnectar d’un estat fallit com el Regne d’Espanya, a qui Trump no té cap consideració. Però per això el progressisme abstracte, banal i estèril hauria de perdre la posició hegemònica que encara tenalla la Catalunya que pot ser lliure si aqueixa és la prioritat compartida políticament.\nPost Scriptum, 31 de gener del 2017.\nLes reaccions contra les primeres mesures adoptades per Donald Trump són d’una visceralitat preocupant atiades mediàticament pels lobbys que han donat suport a Hillary Clinton, pel mateix Barack Obama (una conducta la seva impròpia d’un president que tot just acaba de deixar el càrrec en l’exercici del qual els EUA han impedit legítimament l’entrada a centenars de milers de persones) i pels estats àrabs afectats, amb el concurs altruista de tot el progressisme global anti-occidental.\nNo he vist en la premsa catalana referències precises al text jurídic signat pel president EUA, enllaço per tant amb aqueixa informació d’ahir del digital El Diario que es pregunta amb un esforç d’objectivitat que cal agrair si la decisió del president Trump és pot considerar realment un vet anti-musulmà. No és pas cert que els estats afectats estan immersos en conflictes en els quals participen grups gihadistes que manifesten expressament el seu propòsit d’atacar els Estats Units ? Aqueixa qüestió no se la formulen pas els qui critiquen d’antuvi la política de Donald Trump, com tampoc sembla importar-los-hi que fins a setze països islàmics prohibeixen l’entrada als ciutadans israelians.\nEls fets demostren que existeix com, crec, no s’havia manifestat fins ara, una fractura radical entre demòcrates i republicans que reflecteix una divisió social real en la qual els progressistes demostren una intolerància frontal a totes les mesures provinents dels sectors que representa Donald Trump, una exhibició de superioritat moral que no precisa ni ser contrastada.\nPost SCriptum, 22 de maig del 2017.\nEl discurs pronunciat ahir per Donald Trump a la capital de l’Aràbia Saudí té importància estratègica perquè cerca la convergència d’interessos entre Occident i el món sunnita a base l’apel·lar a la lluita conjunta contra el jihadisme, Iran i de retruc Rússia. Barack Obama també va començar el seu mandat amb un discurs similar a Egipte, sense resultats significatius a curt termini.\nEl digital israelià MEMRI publica el proppassat 1 d’aqueix mes una anàlisi en profunditat de la correlació de forces entre Iran i els Estats Units redactat per tres experts israelians, A. Sayon, Yigal Carmon i U. Kafash, titulat “L’Iran depuis l’investidure de Trump: expansion regionale et religieuse” (també versió en anglès) que resumeixen així: el gran capgirament dels EUA contra l’Iran, de la puixança i la dissuasió a la feblesa i la retirada.\nEl professor de dret americà a la Universitat de París, Jean-Eric Branaaa fa avui a Le Figaro un balanç acurat del primer any de mandat de Donald Trump assenyalant que el propòsit és retornar als EUA la potència perduda.\nArribat el primer any de mandat de president Trump la seva imatge mediàtica a Occident és objecte de denigració quotidiana, una actitud que ofusca el debat sobre la realitat de les seves actuacions polítiques i econòmiques, com assenyala l’historiador francès Maxime Tandonnet en un article publicat a Le Figaro el proppassat 8 titulat: “Que signifie le lynchage de Donald Trump ?“. Per altra banda, el professor d’economia Nicolas Lecaussin publicà abans d’ahir també a Le Figaro aqueix article sobre l’encert de les decisions econòmiques del president Trump: “Politiquement incorrectes, les réformes de Trump sont un succès pour l’economie américaine”.\nLe Figaro d’avui publica una interessant entrevista amb l’assagista polític francès Jean-Eric Branaa titulada “Donal Trump, fossoyeur de l’Amerique des 60´s”.\nPost Scriptum, 11 d’octubre del 2018.\nEl professor Eytan Galboa és l’autor del report “Trump Stands Against Bias and Abuses at International Organisations“, publicat avui als Perspectives Paper, número 972, editats pel Begin Sadat


Tema 3. Aprenentatge no associatiu: Habituació i sensibilització  | Processos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament (UAB) | Unybook\nTema 3. Aprenentatge no associatiu: Habituació i sensibilització (2017)\nTema 3. Aprenentatge no associatiu: Habituació i sensibilització\nProcessos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament Oliwia Ciurlej Tema 3. Aprenentatge no associatiu: Habituació i sensibilització L’aprenentatge no associatiu es basa en l’experiència amb un únic estímul. La resposta que provoca un estímul no és sempre la mateixa, depèn de l’estímul.\nEstímul irrellevant → Habituació Estímul rellevant, intens, aversiu, amenaçador → Sensibilització Habituació / Sensibilització: - Efecte (conducta) Procés (canvis a nivell neural) 3.1. Concepte d’habituació ➢ Definició L’habituació és una disminució de la força d’una resposta reflexa produïda per la presentació repetida de l’estímul elicitador.\n- Corba teòrica de l’habituació A mesura que presentem l’estímul, la resposta disminueix. Arriba un punt en que al presentar el mateix estímul vàries vegades, ja no es produeix cap resposta → Habituació total.\nPot ser que la resposta desaparegui només en una certa mesura, provocant una habituació parcial. La majoria de reflexos no desapareix totalment, sempre queda una petita magnitud.\nEs tracta d’una corba teòrica, la qual no ha de coincidir necessàriament la corba real.\nPoden seguir la mateixa tendència però, per exemple, la corba real pot presentar alt i baixos.\n1 Processos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament Oliwia Ciurlej ➢ Algunes aplicacions de l’aprenentatge d’habituació - Avaluació de difuncions atencionals. P. Ex. En esquizofrènics o nadons - En publicitat, cercant estímuls que provoquin respostes atencionals de difícil habituació.\n- Identificació primerenca de l’autisme.\n- Estudis sobre percepció d’estímuls.\n- Habituació a colors: • El nen distingeix entre quadrat blau i quadrat vermell.\n• Quan es presenta l’estímul per primera vegada, produeix una resposta més forta; però a mesura que es va presentant aquest estímul, es dóna una habituació. Quan el nen ja presenta una resposta molt baixa, llavors es presenta un estímul diferent (quadrat vermell) i la resposta torna a ser forta.\n➢ Altres fenòmens de decrement de resposta: adaptació i fatiga ➢ Podem distingir les disminucions de resposta causades per habituació de les causades per fatiga o per adaptació sensorial? - Si variem la intensitat de l’estímul i la resposta reapareix, la disminució prèvia era deguda a l’habituació. Especificitat a l’estímul.\n- Fatiga (involucra els mateixos músculs): no incrementaria la resposta si variem la intensitat de l’estímul.\n2 Processos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament - Oliwia Ciurlej Adaptació sensorial (involucra mateixos receptors): no incrementaria la resposta si variem la intensitat de l’estímul.\n3.2. Propietats d’habituació - - - Especificitat estimular → La resposta és desencadenada per un estímul concret, però no per dos semblants.\nGeneralització → La resposta s’habitua a un estímul concret però, a més, en presentar un altre estímul d’un valor o intensitat semblant, la resposta no és tan forta com si no hi hagués l’habituació prèvia de l’altre estímul. Per les seves semblances, la resposta de l’estímul semblant ja és una mica més menor a causa de l’habituació del primer estímul.\nRetenció → Quant de temps dura l’habituació.\n• Recuperació espontània: Pèrdua de l’habituació del primer assaig i una recuperació de la resposta a l’hora de presentar el mateix estímul en el segon assaig. Dit d’una altra forma, es presenta un estímul i té lloc l’habituació. L’habituació, però, s’acaba perdent i a l’hora de presentar l’estímul per segona vegada, es torna a produir una resposta intensa.\nAquest cop, però, l’habituació apareixerà i desapareixerà amb més rapidesa (potenciació). Cada nova habituació és més ràpida que l’anterior.\n• Tipus: o A llarg termini: Es manté la disminució de resposta un període llarg de temps (hores, dies).\no A curt termini: Es manté la disminució de resposta un període curt de temps (minuts).\nLa diferència per obtenir una habituació o altra és la diferència de freqüència de la presentació de l’estímul.\nPotenciació → Aparició i desaparició de l’habituació amb més rapidesa.\nDeshabituació → Permet obtenir la reaparició de la resposta inicial. Durant l’habituació es presenta un estímul nou, just abans de presentar el nou assaig de l’estímul que es va repetint. La resposta generada per l’estímul que es va repetint augmenta.\n3 Processos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament Oliwia Ciurlej ➢ Habituació específica a l’estímul (especificitat estimular) (Epstein et al. 1992) 8 subjectes es divideixen en 2 grups de 4 persones cada un. A un d’ells se’ls dóna durant 10 assajos suc de llimona i a l’altra suc de llima. Al onzè assaig, però, s’intercanvien els dos sucs. Durant tot l’experiment es calculen els grams de salivació. S’observa que a l’onzè assaig en canviar l’estímul (suc), es perd l’habituació i es torna a obtenir una resposta intensa. → Quan canviem l’estímul, la resposta es recupera (sense que arribi a coincidir amb la resposta inicial).\n➢ Estabilímetre: Mesura de reflex d’ensurt (Stuart le reflex) Investigacions sobre la por condicionada en rates → La resposta d’ensurt, mesurada mitjançant un estabilímetre (ensurt → contracció muscular) localitzat al terra de la caixa d’experimentació, va ser major quan l’estímul provocador de l’estímul -el tret d’una pistola de joguina- es presentava simultàniament amb senyals prèviament condicionades de por.\n4 Processos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament Oliwia Ciurlej 3.3. Variables d’habituació ➢ Intensitat de l’estímul A major intensitat de l’estímul elicitador, més difícil i lenta resultarà l’habituació (però serà més duradora).\n➢ Freqüència de presentació de l’estímul A major freqüència de presentació de l’estímul, més fàcil i ràpida serà l’habituació (però serà menys duradora).\n3.4. Concepte de sensibilització La sensibilització és l’augment de la força d’una resposta reflexa per la presentació repetida de l’estímul elicitador.\n5 Processos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament Oliwia Ciurlej ➢ Quan sol aparèixer la sensibilització? - Estímuls rellevants, intensos, amenaçadors, aversius → El més adaptatiu és respondre, i cada vegada més.\n- Alt nivell d’activació del subjecte → Si el nostre arousal està molt elevat, els estímuls dèbils tenen més possibilitat d’originar un procés de sensibilització.\n3.5. Propietats i variables de sensibilització - - Baixa especificitat estimular → Quan un estímul provoca un estat de sensibilització implica un alt arousal del subjecte. En conseqüència, el subjecte respondrà més a aquest estímul a mesura que es presenti, però també respondrà més als estímuls nous.\nFreqüència de presentació de l’estímul → A major freqüència de presentació de l’estímul, major efecte de sensibilització.\nIntensitat de l’estímul → A major intensitat de l’estímul, major efecte de sensibilització.\nPermanència o durada de la sensibilització.\n• No incrementa indefinidament: o Es fa fugida o hi ha dany físic.\no Apareix habituació (sobretot si l’estímul és llarg, “poc” intens i molt freqüent).\n6 Processos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament Oliwia Ciurlej 3.6. Teories sobre l’aprenentatge no associatiu - Teoria del procés dual o del doble procés (Grove i Thompson, 1970) Efecte d’habituació o efecte de sensibilització (efecte = execució observable que serveix com a indicador d’un aprenentatge intern).\nQuan presento un estímul elicitador a nivell intern, es donen dos processos: • • - Procés d’habituació: La teoria proposa que quan es presenta repetidament un estímul elicitador, hi hauria canvis en el SNC (canvis en els neurotransmissors, per exemple), que causarien una tendència a respondre cada vegada menys → Reducció en la resposta.\nD’aquests canvis prové el procés d’habituació.\no Sistema estímul – resposta (arc reflex) → En l’habituació es produeix un canvi en l’arc reflex que fa que la tendència a respondre sigui cada vegada menor.\nProcés de sensibilització: o SARA: Sistema d’activació reticular, regula el nostre estat d’activació. La teoria va anticipar l’existència del sistema d’estat.\nSuposaven que havia d’existir algun sistema que regulés la intensitat dels reflexos.\nTeoria del procés oponent (Solomon i Corbit, 1973, 1974) Teoria homeostàtica (defensa que les emocions provoquen una desviació del nostre estat afectiu de neutralitat). La teoria defensa que calen uns mecanismes oponents que tornin a portar les nostres emocions a l’estat de neutralitat.\n7 Processos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament Oliwia Ciurlej Proposa que la primera vegada que apareix un estímul, provoca una resposta emocional primària (exemple: por). D’acord amb la teoria, aquest estímul posarà en marxa a nivell intern (no observable) dos processos (a i b) de sentit oposat. El procés A correspondria a l’emoció desencadenada per l’estímul (qualitat emocional primària provocada per l’estímul → ex. Por). El procés B correspondria a l’emoció contrària, oposada (ex.\nLa primera vegada que experimentem l’estímul predomina el procés A (és més intens).\nMentre que el procés A comença immediatament, el procés B té una latència més llarga → Quan ha transcorregut un temps i l’estímul s’acaba això s’inverteix (el procés B continua durant més temps).\nEx. Quan pugem a una atracció pel primer cop, al principi experimentem molta por, però a mesura que avança l’atracció disminueix la por. Una vegada acaba l’atracció, experimentem l’alleujament, i no continuem sentint por.\nQuan hi ha una repetició en l’estímul (ex. Pugem molts cops en una atracció) el procés A continua sent el mateix, però el procés B s’ha enfortit per la repetició de l’estímul (la resposta homeostàtica generada pel procés B cada vegada és més forta, la seva latència és breu i la intensitat és més forta). Això provoca que la persona que es troba a l’atracció no tingui tanta por al pujar i, a més a més, experimentarà un major alleujament al acabar l’atracció. → Això correspondria a un aprenentatge no associatiu.\nAmb les drogues passa una cosa molt similar. Quan una droga és consumida repetidament té menys efecte. Això s’explicaria a partir de l’enfrontament del procés homeostàtic B. La persona que ha desenvolupat una drogoaddicció no és pels efectes que té en ell, perquè seran mínims. Realment una persona no deixa de consumir droga pel procés B (que és el que provoca el síndrome d’abstinència).\nProcessos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament - Tema 3: Aprenentatge no Associatiu: Habituació i Sensibilització (2017) Apunte\nProcessos Psicològics: Aprenentatge i Condicionament - Tema 3: Aprenentatge no associatiu: Habituació i sensibilització (COMPLET) (2016) Apunte


Carta dominical | «L'aventura de viure» - Arquebisbat de Barcelona\nSANTORAL DEL 17 DE JUNY\nBeat Josep Maria Cassant, prevere\nCarta dominical | «L’aventura de viure»\nVivim en un món d’extrems; en alguns temes ens entestem a buscar una explicació racional a tot, mentre que en altres aspectes de la vida ens deixem portar i dominar pels sentiments, emocions i afectes. Hi ha qui dona molta importància a la ment, però també hi ha qui se centra només en els sentiments. ¿Tenim en aquests extrems algun centre d’equilibri, de gravetat, de solidesa? Sí, el cor.\nEl cor és, en la Bíblia, la font dels nostres pensaments, paraules i accions. És allò més profund de nosaltres mateixos. És per això que la Sagrada Escriptura ens diu que l’home mira les aparences, però Déu mira el cor (cf. 1Sa 16,7).\nVivim en una societat en la qual preval invertir el temps en coses aparentment útils i en plaers efímers. Se sobreestima actuar i fer moltes coses alhora. Està mal vist perdre el temps, contemplar les coses. No obstant això, cal aturar-se i mirar al voltant per ser capaç d’apreciar la bellesa de tot el que ens envolta. És important també saber perdre el temps i compartir-lo amb els altres.\nContemplar Jesús en els Evangelis ens descobreix una nova manera de viure la vida. El nostre diàleg diari amb Déu a partir de la vida i del testimoni de Jesucrist ens va transformant a poc a poc. És un canvi interior lent i progressiu que aflora sense que nosaltres ens n’adonem. Contemplar i acollir la vida i les paraules de Jesús renova la nostra manera de mirar la vida i d’actuar. Tinguem els mateixos sentiments que Crist (cf. Fl 2,5).\nDes d’aquesta actitud davant la vida, podem descobrir i contemplar la bellesa que atresora la creació; reconèixer Crist en els pobres i necessitats; meravellar-nos davant la mirada innocent d’un nen. Aprendrem a gaudir d’allò més senzill i habitual. Descobrirem que hi ha una altra manera d’estar viu.\nEls cristians, sabent que tot -absolutament tot- és un regal que hem rebut, hauríem de fascinar-nos davant la vida. No és qüestió d’esforç ni de mentalització, sinó que es tracta simplement de descobrir la vida que Jesús ens ofereix, demanar-la amb intensitat i disposar-nos a acollir-la. És impressionant saber que som fills de Déu i saber que camina al nostre costat perquè puguem gaudir d’una vida eterna amb Ell.\nAtrevir-se a viure una vida cristiana és el pas necessari per poder acollir l’amor i la vida que venen de Déu i que rebem per Jesucrist. És Déu mateix que vol entrar en nosaltres per transformar-nos l’existència i descobrir una nova manera de viure que ompli els nostres anhels i desitjos més profunds, aquells que emergeixen del cor. ¡Com ens canvia l’existència quan deixem que Déu ocupi el centre!\nBenvolguts germans i germanes, ser cristià és el repte més gran i apassionant que podem arribar a viure. Atrevim-nos a viure aquesta aventura i no perdem l’oportunitat de compartir-la amb els que ens envolten. Que Déu us beneeixi i us acompanyi en aquesta noble missió.\n"Vosaltres, pregueu així" (Mt 6,7-15)


En totes les crisis, les personals i les col·lectives, hi ha una mena de mantra que es concreta en l’enunciat ‘tirar endavant’. És clar que en aquesta expressió hi ha una voluntat de superació de les dificultats, d’atiranyar entre els obstacles, de sortir d’un mal pas. Però, al mateix temps, implica el concepte de camí, de trajecte sobre el qual s’avança o es vol avançar. La pregunta cabdal és: cap a on?\nPodríem suposar que l’objectiu d’aquest anar endavant és el mateix camí, que no hi ha meta concreta ni ruta marcada. Konstantinos Cavafis en el famós poema Ítaca , deia: «has de pregar que el camí sigui llarg, ple d’aventures, ple de coneixences». Tirar endavant no per un camí de terra o de mar, sinó pel camí del coneixement.\nSovint aquest ànim de sortir-nos-en ens empeny cap al retorn a un passat suposadament més bo, o cap a un futur qualsevol només que ens permeti alliberar-nos d’un mal present. Cavafis parla d’experiències i de saviesa. I sí, cal avançar, però no de qualsevol manera, no onsevulla, sinó amb coneixement i amb l’objectiu de la lucidesa. Avançar no a cegues, sinó amb llum. Per això, l’expressió més adient no seria ‘tirar en davant’, sinó ‘endavant les atxes!’.


El PNB parlarà amb tots els grups per intentar mantenir opcions al govern basc La República\nEl PNB parlarà amb tots els grups per intentar mantenir opcions al govern basc\nLa junta executiva del PNB, que s’ha reunit aquest dilluns a la tarda, ha valorat positivament els resultats obtinguts en les eleccions, tot reivindicant el dret del partit nacionalista a liderar políticament el proper govern basc, entenent que ha guanyat els comicis de forma clara. Al PNB però, són conscients que per aconseguir-ho necessitaran formar una nova majoria diferent a la del tripartit i per això parlaran amb tots els partits amb la intenció de vertebrar ‘un clima d’enteniment polític’. A l’altra força política amb opcions de formar Govern a Euskadi, Zapatero ha donat carta blanca a Patxi López per tal d’articular la majoria que cregui convenient per aconseguir ser lehendakari, i només li ha demanat que sigui ‘coherent’ amb les promeses que ha fet a la ciutadania. En aquest sentit, el PP aposta perquè els socialistes ometin aquestes promeses i formin Govern amb ells.\nEl PNB ja ha començat a treballar per liderar la construcció del nou govern basc, i per això ja s’ha posat en contacte amb la resta de partits per iniciar una sèrie de converses que tindran com a finalitat ‘propiciar un clima d’enteniment polític que dongui la màxima estabilitat a l’arquitectura institucional basca, perquè al més aviat possible el legislatiu i l’executiu basc se centrin en les prioritats que la societat basca té plantejades en aquest moment’. El PNB ha fixat aquestes prioritats en ‘la lliuta contra la crisi econòmica, l’aprofundiment en l’autogovern i la democràcia i la recerca de la pau’.\nEl PNB ha legitimat la seva pretensió de liderar la constitució del nou govern basc en el fet que aquest partit ‘ha crescut vuit escons i ha superat la segona força política en vuit punts de percentatge i vuitanta mil vots’. La intenció dels nacionalistes és reunir-se amb tots els partits seguint un ordre establert que partirà del volum d’escons obtingut per les diferents forces polítiques i del major al menor. La delegació del PNB en aquestes converses l’integraran el president del partit, Iñigo Urkullu, i el candidat, Juan José Ibarretxe.\n‘Mans lliures’ a Patxi López\nEl segon partit més votat i amb clares opcions de formar Govern, el PSE, també ha valorat positivament els resultats. Des de Madrid, el president del govern espanyol, José Luis Rodríguez Zapatero, assegura que haurà de ser el candidat del PSE, Patxi López, qui decideixi si ha de formar govern al Parlament basc. Zapatero ha dit que ha de ser ell, i no el president espanyol, qui prengui aquesta decisió, i s’ha mostrat confiat que López serà ‘coherent’ amb les promeses que ha fet a la ciutadania. Zapatero ha evitat vincular el nou govern d’Euskadi amb les majories parlamentàries al Congrés dels Diputats, assegurant que són ‘coses diferents’, i que a partir d’ara seguirà dialogant ‘en la mateixa direcció.\nEn aquesta línia, el partit popular ja s’ha mostrat disposat a oferir els seus vots al PSE per contribuir al canvi que pregonen els socialistes. Després de la reunió de l’executiva dels populars bascos, amb presència dels dirigents estatals del PP i el president del partit, Mariano Rajoy, tant Basagoiti com Rajoy han coincidit a valorar de forma molt positiva els resultats obtinguts per la formació en les eleccions i, conscients que són determinants per apartar el PNB del govern, han ofert els seus vots al PSE, ‘si realment els socialistes volen, com diuen, que hi hagi realment un canvi en el govern del País Basc’.


El Consell de Col·legis dels Procuradors de Catalunya ha signat un acord de col·laboració amb els departaments de Cultura i de Justícia de la Generalitat per tal d'impulsar conjuntament accions de foment de l'ús del català en l'àmbit de l'Administració de Justícia.\nL'acte ha tingut lloc a la Sala Tarongers del Palau de la Generalitat, i ha comptat amb la participació del president del Consell, Ignacio López, dels consellers de Cultura, Ferran Mascarell, i de Justícia, Germà Gordó, així com amb la dels màxims representants dels operadors jurídics de Catalunya.\nEl president del Consell ha afirmat que els procuradors s'esforçaran per tal d'incrementar l'ús del català a la seva feina i ha remarcat que aquesta és una tasca en la qual han de participar tots els operadors jurídics. En aquest sentit, López Chocarro ha recordat que l'ús del català a l'Administració de Justícia ha anat minvant i ha posat com a exemple el fet que l'any passat només un 12,5% de les sentències fossin en aquesta llengua.\nLlegir el conveni complet


Seguretat a gust del consumidor\nEls ciutadans ja fa temps que tenim assumit que quan viatgem en avió ens hem de sotmetre a una molesta supervisió de les nostres pertinences. Ho acceptem perquè ens diuen que ho fan per la nostra seguretat....\nNova icona de la causa palestina\nIsrael ha rebut un altre cop a la seva imatge després de l’aprovació al Parlament de la llei que el consagra com a “estat-nació jueu” i que margina els àrabs. Aquesta vegada, el revés a la reputació...\nCondemnats a regar l’asfalt\nEuropa i altres parts del món estan vivint una onada de calor salvatge. No és el primer estiu que passa, però sí el primer en què el foc i la canícula arriben amb tanta virulència als països escandinaus,...\nLi toca el rebre a la intèrpret de Trump\nLa reunió entre Donald Trump, i Vladímir Putin, continua nodrint, de forma generosa, els mitjans dels Estats Units, que no s’expliquen com poden tenir un líder capaç de dir una cosa un dia i la contrària...\nJa fa una setmana que s’ha acabat i el Mundial de futbol encara manté distreta l’opinió pública francesa que, al marge de celebrar l’èxit esportiu, continua analitzant el subtext metafòric de...\nEstat jueu, nou sinònim d’Israel\nEl Parlament israelià va resoldre ahir una vella discussió a les redaccions d’alguns mitjans. “Es pot posar ‘estat jueu’ com a sinònim d’Israel?”, demanaven alguns redactors en el seu afany...\nFugir de la violència de Mèxic i d’arreu\nMèxic viu avui una jornada electoral marcada per la desconfiança en la netedat del procés i la violència, que s’ha cobrat la vida de 132 polítics locals durant la campanya. El país té un problema...\nEl galdós paperot del Borbó\nFelip VI està travessant les pitjors setmanes del seu regnat. No només és repudiat públicament en diversos municipis catalans, sinó que fa uns dies va veure com el seu gendre entrava a la presó per...\nSeparar famílies en nom de Déu\nÉs curiós que l’oposició a l’acollida d’immigrants i refugiats com els que aquests dies naveguen a la deriva a bord del vaixell ‘Aquarius’ provingui sovint de sectors, en principi, fervorosament...


Holiday home Izola 15 Izola Eslovènia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHoliday home Izola 15-, Izola, Izola, Eslovènia - Veure al mapaNotable7,5Basada en2comentarisHoliday home Izola 15Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosPuntuació de la ubicació 6,3Veure al mapa6,3UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaire condicionatjardíaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Izola, Holiday home Izola 15 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Holiday home Izola 15 també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Izola. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com parc infantil. Holiday home Izola 15 és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Izola.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacionsZones públiques amb Wi-Fi Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-sejardí Serveis i comoditatszona de fumadors Per als nensParc Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatempolles d'aigua de cortesiarentadoraaparell de televisióestris de cuinaTV satèl•lit/cablecafetera/teteranevera calefaccióplat de dutxa Idiomes ParlatsEslovè Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. NOVASOL t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus.


EDR Valencià : L'Acústica de Figueres, la festa contínua\nL'aparador musical del festival Acústica crea tendència. Consolidat com el punt de trobada del bo i millor de l'escena catalana, aquesta cita celebra enguany la majoria d'edat amb una programació que passa de la fusió festiva a la música urbana més de moda i als clàssics més imperdibles de la temporada. La ciutat de Figueres ja és a punt de fer obrir de bat a bat les orelles del públic català, ho farà per primer cop en dijous i amb els concerts del Sona9.\nFigueres es prepara per uns dies de moviment frenètic i de nits musicals inoblidales. La divuitena edició de l'Acústica, que se celebrarà del 29 d'agost a l'1 de setembre, augmenta any rere any les xifres de públic i les bandes d'èxit que hi actuen. La cita aglutina els grups més valorats de la temporada, així com aquelles formacions que tenen previst publicar nou treball en els propers mesos. Aquest és el cas de Sandra Bautista, guanyadora del Sona9 2018, que hi presentarà en exclusiva l'últim disc, Trapezista (Satélite K, 2019), i que donarà el relleu als classificats en les semifinals de l'edició 2019, que competiran en el directe de l'Acústica per ser un dels quatre finalistes.\nAquests directes inauguraran la cita figuerenca d'enguany, que s'inicia en dijous, tot i que la festa continuarà a la plaça Catalunya amb Suu, Momo 'Tribut a Queen' i Jazzwoman, i amb una Rambla que explotarà d'energia amb les actuacions de l'indomable raper Lildami i la fusió internacional de La Pegatina, que el mes de setembre publicarà nou àlbum. A més, entre la programació d'aquest 2019 s'hi troben també bandes com Oques Grasses, Zoo, El Pot Petit, El Petit de Cal Eril, Ramon Mirabet i Dorian, entre molts altres. Els mateixos grups expliquen com encaren els concerts a Figueres:\nDorian: "La música de Dorian és plena d'eufòria i de malenconia al mateix temps. Creiem que no hi ha una combinació de sensacions que funcioni millor per il·lustrar el que la gent sent els darrers dies de l'estiu. A l'Acústica presentarem un xou escenogràfic i visual potent, amb el so cuidat, i un repertori que no es deixarà cap etapa del grup".\nSuu: "Serà tot un luxe actuar-hi. Ja fa anys que hi vaig de públic, i ara em costa imaginar-me a dalt d'aquells escenaris tan grans. Acabar l'estiu amb un festival així et carrega les piles per tot l'any!".\nPavvla: "L'Acústica en si ja és especial. Ja vaig actuar fa dos anys a la balconada de la plaça de Josep Pla i va ser molt bonic. Tinc moltes ganes de tornar-hi!".\nEl Pot Petit: "El de l'Acústica serà un directe festiu i apte per a tothom! Tocarem moltes de les noves cançons del nostre tercer disc, A l'aventura! (U98 Music, 2018), i temes d'altres treballs que no poden faltar en directe".


Carme Forcadell: ‘La justícia no és igual per a tots, ara s’ha tornat a evidenciar’\nEntrevista a la presidenta del Parlament de Catalunya, empresonada al Mas d'Enric\nParlem amb en Bernat, el marit de Carme Forcadell, amb el cor encongit per tot el que significa que la presidenta del Parlament de Catalunya hagi de passar el confinament a la presó. Fa poques hores que s’ha sabut aquesta notícia sense sentit i contrària a les recomanacions de l’ONU i al mínim sentit comú. Fa dies que tenim una entrevista aturada amb ella esperant de poder-la ampliar. Però no és possible. Totes les comunicacions han estat anul·lades. Només ella i els altres presos poden relacionar-se amb la família vuit minuts al dia. En Bernat accepta amablement de fer de missatger i li explica que publicarem l’entrevista aquest cap de setmana. En aquest temps escàs ens transmet com n’és, d’injusta, la situació per als presos polítics i també per a tots els presos afectats pel 100.2 dels Lledoners, del Mas d’Enric i del Puig de les Basses. ‘La justícia no és igual per a tots, per culpa nostra no ha sortit ningú afectat pel 100.2 de les presons on som nosaltres. Ni dels Lledoners, ni del Mas Enric, ni del Puig de les Basses no n’ha sortit ningú. En canvi, d’altres presons n’ha sortit gent amb més temps de condemna’, ens explica en Bernat que li ha dit la Carme, preocupada per aquesta situació tan absurda que acaba penalitzant també les seves companyes. També explica que el confinament fa que hi hagi més tensió a la presó.\nAmb Carme Forcadell havíem decidit que dedicaríem l’entrevista a parlar de la presó, com la veia abans d’entrar-hi, com la veu ara, del seu dia a dia allà dins i de la seva lluita perquè les coses canviïn. Publicar-la ara, quan la presó és més cruel que mai per a ella i per a les seves companyes, pren encara més sentit. La seva sinceritat a l’hora de parlar-ne fa la seva reflexió més aguda i punxant. No s’hi val pensar que la presó no ens ateny.\n—Per què el feminisme s’ha convertit en la vostra principal lluita dins la presó?\n—A fora ja lluitava pel feminisme i a la presó he continuat aquesta lluita. A més, a la presó, on les dones són molt minoritàries, un 7% de tota la població reclusa, convé molt. Lluitar pel feminisme és lluitar per la justícia i per la igualtat de drets. El Mas d’Enric és una presó pensada i feta per homes i per a homes, on hi ha un mòdul de dones, per això calia introduir-hi la mirada, la veu i l’opinió de les dones.\n—Dolors Bassa diu que les primeres setmanes al Puig de les Basses volia tornar a Alcalá-Meco. Tanta diferència hi ha?\n—A Alcalá-Meco érem en un mòdul que en diuen de respecte, vol dir que és un mòdul molt més flexible i on teníem més llibertat de moviments. Les internes estaven condemnades per delictes menors, en alguns casos era el seu primer delicte, també n’hi havia algunes per delictes econòmics i d’altres ja sortien de permís. El nostre mòdul era més suau, per dir-ho d’alguna manera.\n—A Alcalá-Meco hi havia més de set-centes dones, aquí unes trenta. Això fa que hàgiu de conviure dones molt diferents?\n—A Alcalá-Meco hi havia una presó d’homes i una de dones, a Catalunya l’única presó de dones és Wad-Ras, les altres són només d’homes o mixtes, precisament per la poca població reclusa femenina. Per tant, a gairebé totes les presons han de conviure homes i dones. Al Mas d’Enric hi ha set-cents homes i es poden separar per mòduls, però només hi ha quaranta dones i separar-les és complicat. Per això convivim dones, condemnades o preventives, que tenim tota mena de delictes, de sang, contra la salut pública, violents, etc. Hi ha molt poques dones condemnades per delictes econòmics, perquè la presó reflecteix la societat i a la societat qui mouen els diners són els homes.\n—Wad-Ras és una presó molt antiga, pel que fa a l’estructura. Caldria una presó de dones moderna?\n—Sí, efectivament, cal una presó de dones. Com sempre, és una qüestió de pressupost. Sembla que hi ha previst de fer-ne una a l’àrea metropolitana.\n—Amb Dolors Bassa volíeu anar a la presó de Wad-Ras…\n— Sí, per estar juntes i perquè era més fàcil per a les nostres mares desplaçar-se a Barcelona que no pas a un extrem o a l’altre del país, si estàvem juntes, al Puig de les Basses o al Mas d’Enric. Però ho vam descartar perquè les instal·lacions de Wad-Ras són molt velles i vam decidir que no eren les adients per a nosaltres.\n—Diuen que és una de les presons més adaptades i modernes del país…\n—Una presó sempre és una presó, una institució tancada, pensada per aïllar les persones, on és molt difícil accedir si ets una persona aliena al centre penitenciari. És una presó moderna i les instal·lacions estan bé, però com deia, faltava la mirada, la veu i l’opinió de les dones. Però els canvis cal fer-los en el funcionament, cal canviar el sistema penitenciari, no les instal·lacions.\n—Recordo que vau explicar la vostra sorpresa quan vau descobrir que a les presons catalanes no hi havia assecadors de mà…\n—Crec recordar que ens van dir que a Wad-Ras sí que n’hi havia perquè era una presó per a dones. On no n’hi havia era al Mas d’Enric, perquè era una presó d’homes amb poques dones, faltava que algú els ho fes veure.\n—Què us va sorprendre més quan vau entrar al Mas d’Enric?\n—La cosa que realment em va sorprendre quan vaig entra a la presó va ser el desconeixement que tenia i que tenim, personalment i col·lectivament, de les presons. No té res a veure, què passa a la presó i què s’hi viu, amb el que nosaltres ens pensem. A diferència del sistema sanitari o del sistema educatiu, el sistema penitenciari és un sistema tancat, dissenyat perquè no sapiguem què hi passa, on tanquem, allunyem, aïllem les persones i ens n’oblidem. També hi ajuda el fet que les persones que tenen familiars o amics a les presons no en parlen, perquè se n’avergonyeixen, és un estigma i ho amaguen. Per això penso que si l’estada a la presó dels presos polítics i les preses polítiques serveix perquè es coneguin més i millorin, em sentiré útil i el nostre empresonament no haurà estat en va.\n—Ara ja fa molt de temps que lluiteu per arreglar aquestes diferències entre les dones i els homes a les presons. Què ha canviat?\n—Us en puc donar exemples. No hi havia dones treballant a la cuina de la presó o a la cafeteria dels funcionaris, que són dels llocs on es cobra més. Vam lluitar perquè hi poguessin entrar dones, no només perquè cal contractar la persona més preparada, sigui dona o home, sinó perquè és important per a les dones i per als homes que hauran de reincorporar-se a una societat on treballen plegats homes i dones. Ens van dir que hi havia molts més homes i que si posàvem dones seria fer discriminació en favor de les dones. Efectivament, cal fer discriminació en favor de les dones, perquè la introducció de dones en entorn d’homes és favorable per a homes i dones si volem preparar-los per reincorporar-se a un món on hauran de treballar plegats.\n—La discriminació arribava fins i tot als tallers.\n—Ara al Mas d’Enric, als tallers de feina, hi ha dones encarregades i verificadores, que són de les feines que es paguen més bé. I els tallers d’activitats de lleure són mixtos. I hem aconseguit més hores d’esport i de piscina.\n—Us heu demanat mai què hauríeu pogut fer des del vostre anterior càrrec per la resta de preses?\n—No m’ho he demanat gaire, perquè crec que més que canviar la legislació, que és el que haurien pogut fer els grups parlamentaris, cal canviar l’aplicació d’aquesta legislació i del reglament penitenciari. Cal canviar la filosofia, demanar-nos quin és l’objectiu de les presons. Com reinserim o reincorporem aquestes persones a la societat? Què hem de canviar perquè els presos que en surten no hi tornin a entrar? Considero que calen presons més obertes i flexibles en règim de semillibertat i més acompanyament quan surten.\n—Us heu informat sobre altres sistemes penitenciaris d’èxit?\n—Sé que als països nòrdics –Dinamarca, Noruega i també els Països Baixos– hi ha algunes experiències reeixides. Les presons són més flexibles, més personalitzades, algunes són en règim de semillibertat, de dia fan activitats fora i van a dormir a la presó, fins i tot hi ha algunes experiències d’autogestió. L’èxit de reinserció és molt millor que el nostre, perquè el fet que els presos ja assumeixin la responsabilitat de la seva reinserció des del moment que entren al sistema els ajuda a reinserir-se o reincorporar-se a la societat.\n—Si us deixessin aplicar una mesura per a canviar res a la presó, quina seria? Una mesura simple que es pogués fer sense canviar lleis i una mesura de més abast.\n—En aquests moments penso que és més important el suport a fora que no pas els canvis a dins, que també ho són. He vist unes quantes noies que han sortit del Mas d’Enric i hi han tornat a entrar i totes m’han dit que a fora no tenien recursos per tirar endavant. Cal que surtin amb un lloc on anar, amb un tutor o tutora que els faci un seguiment. Quan ets a la presó t’adones que hi ha internes que se’n sortiran i altres que tornaran a entrar, perquè no tenen xarxa de suport.\n—Des de dins: serveix de res la presó?\n—Serveix per adonar-te, entre altres coses, que moltes de les dones no han tingut les mateixes oportunitats que la majoria: no han tingut una família ni una educació. Els han fallat aquests dos pilars bàsics: família i educació. I sense aquests fonaments, tens moltes probabilitats d’entrar a la presó. Com a societat no els hem donat les eines necessàries per a reeixir en el seu projecte de vida. És el fracàs de la nostra societat, perquè moltes d’aquestes dones abans que delinqüents han estat víctimes.\n—I la presó no serveix…\n—…Per reinserir o reincorporar les persones a la societat. La prova és que una gran part de les persones que han passat per la presó hi tornen, perquè no han trobat el suport necessari ni les eines per sortir-se’n. El suport a fora és tan important com la feina que es fa dins. Quan surts, si tornes al mateix entorn, tornes a fer el mateix que feies i tens moltes probabilitats de tornar a entrar. De fet, molta de la feina que es fa a la presó es desfà quan surten, no hi ha continuïtat. A més, cal tenir en compte que hi ha internes que pateixen malalties mentals i que no haurien de ser a la presó, aquestes dones encara necessiten més suport i seguiment. Crec que la feina de reinserció que es fa a la presó hauria de continuar fins que realment ens assegurem que es poden reincorporar a la societat. Sóc conscient que per això calen més recursos.\n—Com és el vostre dia a dia de la presó?\n—A la presó tot està organitzat, no pots decidir res, tot és rutinari. Passem quinze hores, com a mínim, tancades a la cel·la, i quan no ets a la cel·la saps a cada hora què has de fer. Els horaris són sempre els mateixos cada dia de l’any.\n—Què fa somriure Carme Forcadell?\n—Em fan somriure les companyes. Són tan diverses i diferents que, de vegades, em fa riure el que m’expliquen, el que fan o el que pensen.\n—Com és la relació amb la resta de preses?\n—Tinc molt bona relació amb totes les internes, mai no he tingut cap problema. No m’he sentit sola, he sentit l’escalf de molta gent, sempre dic que hem tingut molta sort de tanta gent que ens escriu i estima. Però he sentit no poder ser al costat de les persones que estimo i m’estimen i he sentit solitud, però no perquè no tingués companyia, sinó perquè no estava acompanyada de qui volia.\n—Hi ha un abans i un després arran de la sentència?\n—Més que un abans i un després de la sentència, hi ha un abans i un després de l’aplicació del 100.2. La possibilitat de sortir unes hores significa veure una llum al final del túnel. El fet que la meva mare no hagi de venir a la presó per a mi és un gran canvi.\n—Ara amb el 100.2 suposo que les rutines han canviat. Veure el carrer, els arbres, la gent reconforta? Què és allò que més trobàveu a faltar de fora de la presó?\n—Trobo a faltar la llibertat. Fer el que vulgui i anar on vulgui i quan vulgui. Però també coses senzilles com menjar amb coberts de metall i tenir ganivets que tallin. A la presó, els ganivets són de plàstic i no pots tallar la carn ni pelar la fruita. Tornar a beure amb gots de vidre i utilitzar ampolles que no siguin de plàstic. Mirar a la llunyania i veure els arbres florits, les muntanyes, el mar. A la presó estàs envoltada de murs i mai no pots mirar lluny, només pots veure el cel si aixeques el cap i els avions que passen.\n—Es va dir que sortíeu per atendre la vostra mare, i en realitat feu un voluntariat amb menors no acompanyats.\n—Sí, surto per fer voluntariat, però un mitjà va publicar que sortia per tenir cura de la meva mare i així s’ha quedat. Ni jo ni la meva advocada ni el centre penitenciari no hem dit que anés a tenir cura de cap familiar, però tots els mitjans ho van publicar. Si hagués estat un home qui sortís per tenir cura d’un familiar, segur que almenys ho haurien comprovat abans.\n—S‘ha debatut molt si les dones sortien a tenir cura de la família mentre que els homes sortien per treballar…\n—Ho sé. Això és perquè tenim el masclisme molt arrelat i aprofito per denunciar aquests prejudicis masclistes presents arreu. Com que he dit algun cop que sóc en aquesta presó perquè la meva mare és molt gran i volia posar-li fàcil de venir-me a veure, tothom va donar per fet que sortia per tenir-ne cura. Alguns mitjans sí que van publicar que sortia per fer voluntariat, però curiosament tothom continua pensant que és per tenir cura de la mare. Tot i això, no sé per què s’ha de debatre, després de dos anys de presó és ben normal que vulguem estar amb els nostres familiars. Estic segura que els homes també ho volen, la normalitat seria que algun també tingués cura d’un familiar.\n—Al Mas d’Enric vau coincidir amb Laura Solé i Joan Solé, dos dels joves detinguts durant les protestes de l’octubre. Precisament vau ser molt dura amb aquelles protestes. Parlàveu d’escenes de violència i dèieu que s’havien de condemnar… Era gent que demanava la vostra llibertat.\n—Vaig ser dura amb la violència –vingui d’on vingui, per convicció i per estratègia, considero que és contraproduent–, però no amb les mobilitzacions ni les protestes. Vaig ajudar tant com vaig poder la Laura i en Joan, i em va agradar molt conèixer-los, tot i que m’hauria estimat més que fos en llibertat. Vam parlar molt. Van ser víctimes de la repressió de l’estat espanyol, no haurien d’haver entrat mai a la presó, però ja hem vist que tot s’hi val en nom de la unitat d’Espanya i per això la repressió també ha arribat al jovent per fer-los por, perquè no es mobilitzin, perquè no surtin al carrer, perquè no protestin…\n—Heu decidit deixar la política en un segon pla. Doneu per acabada la vostra carrera política?\n—Sempre faré política, entesa com la voluntat de millorar la societat. Una altra cosa és la política institucional. El meu objectiu no ha estat mai fer carrera política, la meva vida professional l’he desenvolupada sempre en el camp educatiu. El 2015 vaig entrar en política perquè m’ho van demanar i perquè era un moment excepcional. Però si el meu objectiu fos fer carrera política, amb onze anys i sis mesos d’inhabilitació, ara ja s’hauria acabat.\n—Des de la presó es pot manar? Es pot fer política?\n—Penso que els presos polítics i les preses tenim un lideratge ètic i moral que hem d’exercir, però les decisions polítiques del dia a dia s’han de prendre des de la llibertat.\n—En la presentació del llibre dels vostres discursos com a presidenta del parlament demanàveu en una carta als polítics independentistes que superessin els recels i lluites partidistes…\n—Sí, ho he demanat moltes vegades. Entenc que hi pot haver picabaralles i punts de vista diferents, però sempre s’ha reconduït la situació. I això demanava en aquella carta, que superem les diferències per treballar per l’objectiu comú: la independència i la República catalana.\n—També defenseu el diàleg. No creieu que sigui una enganyifa, com diu Clara Ponsatí?\n—Espero que no sigui una enganyifa, sempre hem demanat diàleg, el ‘sit and talk’, i ara ho hem aconseguit. Crec que hi ha voluntat de les dues parts per a resoldre el conflicte polític. Puc entendre que hi hagi gent que no hi confiï, hi ha molta gent que també som escèptics, sabem com ha actuat el PSOE en anteriors ocasions, però hem d’aprofitar l’oportunitat i tenir la màxima força a la mesa per fer que passin coses, per portar l’estat al límit. Potser tindrem l’oportunitat de fer que l’estat torni a decebre molts catalans i que se sumin al projecte independentista.\n—Heu estat present a la taula del diàleg per mitjà del bolígraf que portava Marta Vilalta. Com us vau sentir en veure la imatge?\n—Vaig agrair que el portessin, aquest bolígraf simbolitza les preses polítiques, però també la repressió que ens toca patir com a moviment polític. Està bé fer-ho constar a la taula del diàleg.\n—Si aconseguiu l’amnistia, quin seria el vostre somni? Dolors Bassa, en el llibre, parla d’un viatge a l’Índia.\n—És complicat que aconseguim l’amnistia, no hi confio gaire, però cal treballar per obtenir-la. Faria moltes coses en llibertat, sobretot estar amb la família, veure créixer els néts, continuar la lluita contra la violència masclista i contra la discriminació de les dones i sí, anar a l’Índia amb la Dolors.


Nom: ES PILÓ\nAdreça: A la badia de Cadaqués\nOriginal Pesquera Pesquera\nGran norai i/o boia de senyals que es bastí sobre un escull del conjunt des Farallons, a l'entrada i al mig de la badia de Cadaqués, però més pròxim a la seva costa oriental, enfront des Barrumà i sa Tortuga.\nLa silueta característica des Piló és una senya d'identitat del paisatge cadaquesenc juntament amb la de l'illot des Cucurucú que es troba mar endins. Construït amb rebles de pissarra i morter formant dos volums cilíndrics sobreposats i en degradació en el sentit de l'altura. S'enlaira uns cinc metres sobre el nivell del mar.\nDels quatre norais de els antigues construccions portuàries de Cadaqués que resten encara, "Es Piló" és el més gran i notable; sembla que ja existeixen al primer terç del segle XIX. Aquests norais -dits "pilons" en la parla popular local- són el des Podritxó, el des Pianc i el d'en Tits. A Portlligat en resta un altre a la platja de Sant Antoni, més malmenat que els esmentats.


Aquesta activitat ha reunit avui persones emprenedores i responsables d’empreses amb inversors com a fórmula per millorar la xarxa de contactes i aconseguir noves vies de finançament privat. L’alcalde de Sabadell, Joan Carles Sánchez, durant l’obertura de la sessió ha destacat,\nel compromís de l’administració local de donar suport a les persones emprenedores perquè aportin valor al teixit empresarial.\nL’activitat es centra en empreses i projectes de base tecnològica i amb no més de tres anys d'activitat, empreses i projectes amb un potencial clar de creixement i aquelles nascudes a partir d’una altra existent o sorgides a l'àmbit universitari.\nEl jurat ha escollit 10 projectes empresarials entre les més de 40 candidatures presentades a aquest Fòrum. Les empreses han tingut l’oportunitat d’explicar els seus objectius i necessitats d’inversió a diversos agents que financen projectes empresarials en procés de constitució o consolidació i que poden resultar clau com a socis per al desenvolupament d’un negoci. Entre les empreses que han pogut exposar públicament la seva experiència, l’organització ha atorgat una distinció a l’empresa sabadellenca ARTINPOCKET. Aquest projecte consisteix en la promoció i venda d'art combinant comunitats digitals, gamificació i comerç electrònic, a més d’exposicions en línia per artistes i galeries. L’organització li ha atorgat un premi de 1.500 euros i 6 mesos d’estada en la modalitat de coworking al Centre de Promoció Empresarial amb una bonificació del 75%.\nEl programa del fòrum també ha inclòs un espai de networking en el qual tot el públic assistent, persones emprenedores i inversors han pogut interactuar. Pel tram final de la jornada s’ha comptat amb una conferència-debat a càrrec del president del grup inversor Keiretsu Forum Spain, Miquel Costa i l’emprenedor, André Vany-Robin. Tots dos han coincidit en valorar molt positivament trobades com les del Cafè aventura i l’alt nivell del projectes presentats. Segons Miquel Costa,\nno tots els projectes passen per finançament tradicional o fòrums d’inversors, és important explorar les diferents vies de finançament que s’ajustin a cada projecte empresarial.\nPer l’emprenedor André Vany-Robin la clau és apostar per\nuna visió global de mercat quan una persona es planteja un projecte emprenedor” i destaca l’existència en el territori de “bons professionals i bona ètica de treball\nTags: Cafè d'Aventura, economia, treball


Jornada complicada pel Sènior i el Sots 25 del CB Palafolls, que cauen en els seus respectius partits | Ràdio Palafolls\nHome Esports Jornada complicada pel Sènior i el Sots 25 del CB Palafolls, que cauen en els seus respectius partits\nMarc Ferri , febrer 11, 2020\t / 206 0\nEl cap de setmana ha estat complicat pels principals equips del CB. Especialment difícil va ser la jornada per l’equip del Sènior B, que viatjava a la pista de la Unió Esportiva Ripoll aquest cap de setmana.\nL’equip palafollenc va acabar perdent 108 a 55 després d’un partit amb clar domini local, especialment a partir de la segona meitat de l’enfrontament.\nTampoc li van anar bé les coses a l’equip del Sots 25, que també va perdre el seu partit però amb més disputa al marcador. Va ser contra el CB Blanes, un derbi igualat i que va comptar amb domini palafollenc en alguns parcials –com va ser el cas del 2n i 3r quart.\nDes de la plantilla del club feien posterior valoració d’un partit que, malgrat tenir ben encarat, va acabar decantant-se per l’equip rival en els últims compassos.\nEl Sots 25 del CB Palafolls segueix en 12a posició a la classificació.\nL’altra cara de la moneda d’aquest passat cap de setmana la va signar l’equip del Sots 21, que guanyava a casa contra el Fontajau per un contundent resultat de 94 a 39.\nUn domini local que es va deixar veure des de bon principi, amb parcials de 35 a 9, 52 a 16 i 74 a 23 al final dels 3 primers quarts.\nL’entrenador del conjunt, Maxi Sánchez, feia valoració i autocrítica del partit als micròfons del Minut a Minut de RP.\nEls qui també van signar una bona jornada aquest cap de setmana van ser els jugadors de l’equip Júnior, que guanyava a la seva visita a la pista del Calella aquest dissabte a la tarda, guanyant per 62 a 73.\nEl cap de setmana va ser complicat per la resta d’equips palafollencs que jugaven, com va ser el cas del Cadet, que perdia a la pista del Cardedeu, o dels Minis A i B, que perdien tots dos els seus partits contra el Teià i el Nou Caulès, respectivament.


(S'ha redirigit des de: Pasternak)\nEscriptor, poeta, traductor, novel·lista, dramaturg i pianista\nBorís Leonídovitx Pasternak, en rus: Борис Леонидович Пастернак, (Moscou, Imperi Rus, 10 de febrer del 1890-Peredélkino, URSS, 30 de maig del 1960) fou un escriptor i poeta rus, guardonat amb el Premi Nobel de Literatura de l'any 1958, tot i que fou el primer a refusar aquesta distinció.\nMundialment, és conegut per la seva novel·la èpica Doctor Jivago, una tragèdia sobre el darrer període de la Rússia tsarista i els primers dies de la Unió Soviètica, que es va publicar per primera vegada a Itàlia (traduïda) l'any 1957. A Rússia, destaca especialment com a poeta. El seu llibre La meva germana, la vida, escrit el 1917, és possiblement el recull de poesia més influent publicat en rus el segle XX.\nDurant la Primera Guerra mundial, va donar classes particulars i va treballar en una fàbrica de productes químics als Urals. Sens dubte, això li va fornir materials per la seva obra mestra, el Doctor Jivago. A diferència dels seus parents i molts dels seus amics, Pasternak no va abandonar Rússia després de la Revolució russa, fascinat per les noves idees i les possibilitats que la revolució havia fet néixer. Convertit en el poeta del règim comunista durant la dècada del 1930, va perdre el favor de les autoritats soviètiques acusat de subjectivitat al règim, tot i que va aconseguir escapar del seu internament als gulags.\n(anglès) Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Literatura 1958.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Borís_Pasternak&oldid=22132225»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 16 oct 2019 a les 18:53.


Notícies anarquistes de més de 50 col·lectius catalans 🏴 Anarquia.cat Caixabank pretén deixar sense casa 28 famílies vulnerables amb 32 menors a Gran Canària – Anarquia Catalunya 🏴\nCaixabank pretén deixar sense casa 28 famílies vulnerables amb 32 menors a Gran Canària\nTota una comunitat de veïnes de Galdar, a l’illa de Gran Canària, es troba al límit del precipici del desnonament. Aquest 15 de juny un judici determinarà la destinació de vuit de les 28 famílies que s’han vist abocades a viure sense contracte, víctimes d’una estafa immobiliària, sense recursos ni possibilitat d’aconseguir un altre lloc on viure.\nLa urbanització de Las Marismas, tal com es relata des del Sindicat d’inquilines de Gran Canària (SIGC), feia anys que estava abandonada i el passat mes de gener, els seus actuals habitants, “supervivents de diversos desnonaments anteriors i amb una situació econòmica i social agreujada per la crisi”, van arribar a aquests blocs a través d’un “suposat promotor d’habitatges”, que els va donar les claus a canvi d’un avançament de 100 euros per família. El promotor va desaparèixer i les famílies mai van poder formalitzar cap mena de contracte de lloguer. Segons aquest sindicat, les estafes immobiliàries d’aquest tipus “s’han disparat en aquests temps de pandèmia”.\nLes 28 famílies denuncien que CaixaBank les va amenaçar amb tapiar les seves cases amb totes les seves possessions dins o amb desallotjar-les matinada sense previ avís, denuncien des del Sindicat d’inquilines de Gran Canària\nMesos després, dues empreses sota control de CaixaBank, Building Center i Coral Homes, van començar a “fustigar a les famílies”. Segons el sindicat, aquestes “societats pantalla es dediquen a especular i funcionen com a fons voltor”. El col·lectiu denuncia que les 28 famílies van rebre amenaces d’aquestes societats, que estaven disposades a tapiar les seves cases amb totes les seves possessions a dins o fins i tot a desallotjar-les de matinada sense previ avís. Com que via de l’assetjament no va donar resultat, les societats titulars iniciar la via judicial per deixar al carrer a 70 persones –32 d’ells, menors– sense cap mena d’alternativa habitacional, segons el CIGC.\nEl 15 de juny, les primeres vuit famílies s’enfrontaran als advocats de CaixaBank als jutjats, sense moltes esperances. “Si no ho evitem”, adverteixen des del sindicat, “aniran a parar al carrer”.\n“No podem permetre que aquestes entitats expulsin de casa a les mateixes famílies que les van rescatar amb els seus impostos”, s’assenyala des del sindicat, que alhora qualifica el procés de desnonament com un “atemptat terrorista immobiliari” i exigeix que CaixaBank s’assegui a negociar “una solució per a aquestes famílies”. El CIGC demana igualment a les autoritats de l’Ajuntament de Gáldar, del Cabildo de Gran Canària i de Govern insular que “deixin d’arrossegar-se davant els poders financers” i que “no fugin d’estudi i busquin una alternativa habitacional per a aquestes famílies”.\nEl 15 de juny, les primeres vuit famílies s’enfrontaran als advocats de CaixaBank en els jutjats sense moltes esperances, ja que no tenen un contracte. “Si no ho evitem”, adverteixen des del sindicat, “seran llançades al carrer”\nDe la mateixa manera, el col·lectiu adverteix que sense alternativa habitacional cap d’aquestes famílies abandonarà voluntàriament les seves llars: “Expulsar per la força més de 70 persones, amb més de 30 menors, seria un crim humanitari que no pensem consentir. Si no s’ofereix una solució real i digna, intentarem mobilitzar l’opinió pública, també a nivell internacional, mobilitzar la població obrera dels nostres barris i, si ens hi obliguen, convocar un piquet anti desnonament per oposar-nos a la possibilitat de llançament. Detinguin aquesta bogeria ara que hi som a temps”.\nArticle publicat originalment a El Salto Diario.\nEl BBVA i el fons d’inversió Cerberus volen desnonar 38 famílies amb menors d’edat a la Pobla de Vallbona El BBVA i el fons d’inversió Cerberus volen desnonar 38 famílies amb menors d’edat a la Pobla de Vallbona. Ester Fayos, Directa 04/12/20 El Casal La Llavor projectarà el documental Precaristas: Crònica de la lluita per l’habitatge en Gran Canària Deixar sense res a qui no té sostre Els pagesos alerten que Agbar els pot deixar sense aigua Compaginar l’assessorament jurídic sense deixar la lluita sindical Cinc famílies de la casa d’acollida de Rocafort denuncien racisme per part d’una fundació religiosa Cinc famílies de la casa d’acollida de Rocafort denuncien racisme per part d’una fundació religiosa. Ester Fayos 15/01/21 Cinc famílies de la casa d’acollida de Rocafort denuncien racisme per part de l’equip de treball i directiu L’Ajuntament de València investiga l’entitat que gestiona la casa d’acollida de Rocafort pel presumpte tracte racista a les famílies Guanyem Girona veu “mala planificació educativa” després que una desena de famílies es quedin sense plaça a l’escola pública de la seva zona Setmana de les Persones Sense Llar: «No tenir casa mata»


PICT | Comunitats de veïns i administradors de finques\nComunitats de veïns i administradors de finques\nSolucions > Comunitats de veïns i administradors de finques\nDesde PICT volem oferir la millor solució professional en matèria de legalitzacions d'instal·lacions existents, i volem ajudar a les comunitats de veïns i administradors de finques que requereixin dels nostres serveis, adequant-se en cada cas i perquè no tots els edificis i/o instal·lacions plantegen els mateixos problemes.\nMoltes vegades i després d'una inspecció periòdica per part d'una entitat d'inspecció i control,es requereix aportar la legalització de la instal·lació existent, i malauradament moltes vegades el titular de la instal·lació no disposa o no guarda copia de la legalització.\nEn concret per aquests tipus de clients, oferim:\nLegalització de la instal·lació elèctrica del serveis comuns(escala) i la del pàrquing,en cas d'existir.\nLegalització de la instal·lació de contra-incendis del pàrquing de superfície major de 500 m2, arran de la publicació del Decret 513/2007,de 22 de maig que regula reinstal·lacions i manteniments dels sistemes de protecció contra-incendis.\nLegalització de l'activitat del pàrquing,en cas de no trobar-se degudament legalitzada a l'ajuntament.\nPer qualsevol consulta, no dubtin a posar-se en contacte amb nosaltres.


“Qualsevol assumpte polític que acabi als tribunals és un fracàs de les polítiques i dels polítics” - Alcaldes\nInici ENTREVISTES “Qualsevol assumpte polític que acabi als tribunals és un fracàs de les...\nPer mi, no només en política perquè jo crec que és una transposició de com ets tu, una de les coses que més em motiven i valoro de les persones és la lleialtat i la sinceritat. Dir la veritat, el que penses, jo crec que en política és molt important. Evidentment l’honradesa, per descomptat, però és que això ja és una condició sine qua non. Aquests valors són importants fins el punt que me’n recordo d’una de les primeres topades…\nÉs un dels últims reductes de l’antic castell. Està annexat a l’església i fa referència al nostre passat medieval, el que vam ser, els primers drets com a poble pel fet de tenir mercat… I ara de fet estem en vies de restaurar-la perquè pugui ser objecte de visita i de coneixement.\nI finalment la plaça de les fonts va ser, i això és una marca del nostre esperit mediterrani, a on es van fer els primers mercats públics atorgats per un monarca català. I allà es feien els primers mercadejos, intercanvis, comerç, és a dir, d’aquell esperit fenici de tants anys que ens ha quedat una mica de sang. És, era i suposo que seguirà sent un altre punt de trobada pel nostre municipi. Avui encara la gent es reuneix allà a les tardes per prendre alguna cosa, per parlar, fer canvis d’impressions… Molt bonic.\nÉs a dir, un punt intermig en el camí de Sant Jaume, en el camí de Montserrat, en el camí del riu de les illes blaves amb el qual també s’està treballant. Sortosament som un poble molt ben situat i encara ho estarà més perquè acabarem sent un nucli central entre la N-2, la c-55, la d-19… Per tant comunicarem el Bages amb l’Anoia, comunicarem amb la zona de Terrassa… I això ho hem d’aprofitar per demostrar tots els valors que tenim que són molts. Sent un poble del Baix Llobregat tenim unes muntanyes, un paisatge rural, uns camps d’oliveres, unes barraques autòctones que són nostres, de pedra seca, tenim espais històrics i culturals prou importants com perquè quan es faci aquestes illes blaves per exemple, un dels punts d’aturada sigui aquest. I estem treballant amb la construcció d’un alberg, en una casa pairal emblemàtica del nostre poble que crec que seria un molt bon punt de pernoctació.\nEstà molt bé! Gairebé el 100%…\nI ara quan es parla de govern, el juliol i el desembre són com si s’acabés el món, vols acabar un munt de coses, i algunes que no depenen només de tu sinó del Ministeri, de la Generalitat, de la Diputació… I de vegades genera dificultats afegides que et trobis que el teu interlocutor amb el qual havies arribat a uns pactes i amb qui tens sortosament fins ara molt bona relació, te l’han canviat per un altre i has de tornar a començar de nou, o no, però clar, moltes coses sí que l’has as de reemprendre amb una persona nova.\nFilòloga, professora i estudiosa especialitzada en temes culturals i d’educació, Pilar Puimedon va entrar com a alcaldessa del Bloc Olesà l’any 2015, després d’haver estat regidora de l’Ajuntament d’Olesa des de 2007. Havent desenvolupat la seva activitat professional en l’àmbit de l’ensenyament, manifesta que la docència li ha estat molt útil en el seu càrrec a l’hora de gestionar els conflictes, de parlar en públic i d’arribar a consensos i diàlegs.


TI0904 - Traducció B (Anglès)-A1 (Català) (I)\nEls tipus d'activitats que il·lustren els coneixements que l'estudiantat va adquirint difereixen d'un mòdul a un altre. Així, en el primer tema, els estudiants es familiaritzen amb els materials de què disposen i amb les instal·lacions de la Universitat.\nEn el mòdul d'iniciació a la traducció, els estudiants practiquen traduccions sintètiques, traduccions a la vista, traduccions comparades i traducció en cadena, amb la finalitat d'exercitar-se en la pràctica de la traducció i despertar l'atenció a tots els factors que s'han de tenir en compte. D'aquesta manera, s'aconsegueix que l'estudiant o l'estudianta desenvolupe un sentit crític envers la seua pròpia tasca, que perfeccionarà al llarg de la carrera.\nEn el segon mòdul, l'estudiant s'ha d'enfrontar a la traducció dels principals problemes contrastius que existeixen entre la llengua anglesa i la catalana, centrats especialment en el lèxic i en la sintaxi. Això el dotarà de les armes bàsiques per començar la traducció de textos.\nFinalment, en el tercer mòdul, comença a enfrontar-se amb els textos de manera sistemàtica. L'estudiant es va familiaritzant amb la problemàtica de la tipologia textual, que serà àmpliament tractada en l'assignatura homònima de segon curs.\nEls textos utilitzats són bàsicament periodístics i es treballen de manera individual o col·lectiva.\nÉs important que al llarg del curs l'estudiant es familiaritze amb les eines informàtiques i les convencions de presentació de documents. No s’acceptaran traduccions i/o treballs que no estiguen tractades amb processador de textos i convenientment impresos, treballs sense índexs, documents amb errades ortogràfiques o tipogràfiques, etc. En tot moment, i sempre abans del lliurament dels treballs, es poden fer consultes al respecte en l'horari de tutories del professorat.\nEs recomana als alumnes que facen un seguiment de l’assignatura a l’aula virtual de l’assignatura TI904 i realitzen totes les tasques proposades.


TarragonaDigital.cat: Catalunya deu 2.500 milions d'euros?. I de l'espoli que patim cada any que engreixa el nostre dèficit fiscal què?\nCatalunya deu 2.500 milions d'euros?. I de l'espoli que patim cada any que engreixa el nostre dèficit fiscal què?\nGràcies a la pèssima i desastrosa gestió politica i econòmica del Tripartit presidit pel socialista andalús José Montilla i els seus socis de govern, no oblidem mai que eren els pijoprogres comunistes d'IC-V i els venuts d'ERC, ara els catalans estem pagant en escreix el mal govern que hem patit els darres quatre anys.\nGràcies Tripartit-Montilla per tal i com vàreu deixar Catalunya el passat dia 28-N.\nHeu deixat uns dèficits d'escàndol; heu arruinat el nostre país i ara la vostra desmesura i descontrol l'estem pagant entre tots, mentre vosaltres gaudiu d'unes magnífiques jubilacions amb despatx i cotxe oficial inclós, i potser amb guarda espatlles que us els estem pagant entre tots els catalans. Gràcies per la vostra submissió als dictats de Madrid i del PSOE durant aquests anys. Heu traït Catalunya tant els socialistes com els comunistes pijoprogres i, per descomptat, els venuts d'ERC que d'independentistes en són tant com jo de moro.\nAra ens diuen que els catalans tenim un deute amb España de 2.500 milions d'euros 3cat24.cat, i em pregunto si el sistemàtic i cruel espoli que els catalans estem suportant des de temps quasi immemorial què?. Quants milers de milions d'euros els espanyols ens haurien de retornar ja?.\nI si els catalans hem de confiar amb la gent de CiU que ja pensen en afegir-se al govern espanyol si els hi donen el Pacte Fiscal, una misèria, i si hem de confiar amb aquesta gent que es diuen socialistes catalans però que renuncien al Grup Parlamentari Pròpi i que com a màxim són autonomistes, anem ben arreglats tots plegats. I dels comunistes ni cal parlar-ne des del meu bloc perquè aquesta gent em repugna.\nSense la independència i sobirania nacional plena no farem res, només rebre més patacades d'España i apedaçar una mica més la nostra Nació catalana.\nel 6:38:00 p. m.


Es crea el Club de Cultura i Identitat de Girona | Bonart\nEs crea el Club de Cultura i Identitat de Girona\nEl saló de descans del Teatre Municipal de Girona ha acollit la presentació del Club a càrrec de Ramon Ramos, director del Patronat de Turisme Costa Brava Girona; Dolors Vidal, degana de la Facultat de Turisme, i Oriol Aguilà, director del Festival de Música Castell de Peralada.\nEl Club de Cultura i identitat de les comarques de Girona potenciarà l’associacionisme entre el sector turístic i cultural aglutinant, inicialment, museus, centres d’interpretació i conjunts monumentals; municipis, oficines de turisme i organismes públics autònoms; festivals i esdeveniments culturals destacats; festivals internacionals de música; galeries i col·leccions privades d’art; empreses d’allotjament; agències d’intermediació; associacions o col·lectius d’artesans i d’antics oficis, i empreses que treballin el producte cultural.\nEl Patronat de Turisme Costa Brava Girona impulsa la creació del Club de Cultura i identitat arran de la necessitat del sector cultural i turístic d’aconseguir una visibilitat més gran als mercats estrangers, així com per sumar sinergies amb el sector turístic a fi d’esdevenir més competitius.\nEl Club disposarà d’una imatge corporativa pròpia, un catàleg adreçat a un públic final en vuit idiomes i un projecte imminent, com és el Costa Brava Girona Music Festival, la marca comercial i turística que reunirà l’oferta musical dels festivals d’estiu de la destinació.\nAmb un pressupost inicial de 80.000 euros, el Club de Cultura i identitat disposarà d’un pla d’accions i de comunicació amb què es vol impulsar i promocionar el producte cultural de la demarcació de Girona als mercats català, estatal i europeus. Entre les actuacions previstes endegar una campanya de comunicació a mitjans específics; la participació a fires; l’organització de viatges de premsa, bloguers i agents de viatge específics; la formació professional; la creació d’estudis; la difusió a les xarxes socials i al portal oficial de la Costa Brava i el Pirineu de Girona.\nPel que fa al funcionament del Club, el Patronat de Turisme estableix taules de treball sectorials i una assemblea de membres que marcarà el rumb del Club i les seves actuacions de propers exercicis.\nEtiquetes: Club de Cultura i Identitat de Girona


FOYONE & DELAOSSA – Sala La Mirona de Salt (Girona)\nDV 16 OCTUBRE | 22.30 H\nPREU ESPECIAL “EnsEnSortirem” 15 € (oferta limitada a 100 entrades)\nPoesia urbana contemporània encunyant en els ritmes hipnòtics que fabrica J.Moods, posant el beat ben cru com carpaccio. Temes com “Puff Daddy” o “Joven de Niro” van abonar el terreny per a l’arribada de “Un perro Andaluz” (2019) el primer disc de Delaossa, una declaració d’intencions i identitat a contra corrent en els temps del single.\nAquest és el qui som i què fem de Delaossa, però alhora és un retrat d’un barri mariner, el de El Palo, que igual podria ser el Baltimore de The Wire, de la seva gent, els seus anhels i les seves vivències. Històries de desencís, però també de superació, de pèrdues, dubtes, addiccions i angoixes comptades amb orgull, humilitat i respecte. Material de primera per construir ritmes i rimes. Cru, sec i tremendament poderós hip hop.


Serveis laborals | Augé Accountants\nL’experiència i especialització del nostre equip professional permet un excel·lent assessorament perfectament adaptat a les vicissituds de cada realitat i estructura empresarial.\nComptem amb una àmplia experiència en la confecció de contractes laborals pel que ens adaptem a les necessitats del client introduint aquelles clàusules que siguin pertinents per a descriure la relació laboral amb la màxima exactitud i acotar-al al més estricte compliment normatiu.\nAugé Accountants orienta el client en totes les previsions legislatives que ha de tenir en compte com a empresari respecte dels seus empleats, i entre les quals destaquen les obligacions formals i els drets irrenunciables que han de ser respectats.\nConfeccionem, assessorem i revisem tot tipus de contractes laborals tenint en compte les particularitats de la relació laboral existent entre el treballador i l’empresari. Gràcies al suport de la nostra filial Augé Legal&Fiscal, podem prestar aquest servei amb la garantia i la supervisió d’advocats coneixedors de totes les modalitats contractuals existents al nostre territori. Addicionalment, fem un seguiment actiu de les condicions contractuals establertes per mantenir el client informat activament de totes aquelles qüestions que requereixin una atenció especial, evitant, d’aquesta manera, eventuals incompliments o irregularitats.\nGràcies a la nostra àmplia experiència en la confecció de contractes laborals, podem adaptar els nostres models de base amb aquelles clàusules que siguin pertinents per descriure la relació laboral amb la màxima exactitud i delimitar-la segons el compliment normatiu més estricte.\nEstem constantment pendents de la realitat de la vida empresarial per poder tutelar el compliment de les previsions d’altes i baixes de la seguretat social de les plantilles dels nostres clients. Elaborem mensualment tots els butlletins de salari i les cotitzacions a la Caixa Andorrana de Seguretat Social per facilitar a l’empresari tasques de caràcter administratiu, però que requereixen d’una supervisió constant.\nAixí mateix, els nostres professionals, amb el suport de l’equip legal, estan especialitzats en el càlcul de liquidacions i quitances quan les relacions laborals es resolen per una causa concreta.\nA més, estudiem els resultats d’explotació de l’empresa en els seus primers anys d’activitat i contemplem totes aquelles previsions legals que permeten als nostres clients reduir considerablement les seves quotes de cotització com a autònoms.\nLa relació laboral del personal d’Alta Direcció té certes particularitats i està sotmesa a un règim de caràcter especial en la nostra legislació. Per aquest motiu, i molt més enllà d’elements com l’existència del càrrec d’administrador o de conseller d’una societat, els elements contractuals vinculats a càrrecs directius han de trobar-se perfectament adaptats als requisits previstos per la normativa del Principat.\nResulta evident que el personal d’alta direcció exerceix funcions executives, però manté un estret vincle de confiança amb l’empresari, per tant, aspectes com el salari mínim es troben clarament delimitats pel Codi Nacional d’Ocupació del nostre país.\nEl nostre equip tracta amb empresaris de moltes nacionalitats diferents que han instal·lat els seus centres de direcció efectiva a Andorra, i sap quins elements cal tenir en compte en la regulació de la relació i l’extinció contractual amb l’empresari en relació amb el personal que opera amb un alt nivell d’autonomia i de plena responsabilitat.


La GarrotxaQuè ferOn menjarOn dormirPlanifica les teves vacancesCerca allotjamentPrograma d'activitats GPSParc Natural de la Zona Volcànica de la GarrotxaPaisatges ruralsPobles medievalsEl romànic de la GarrotxaLa ciutat dels volcansL'Alta GarrotxaSóc ecoturista Festival Sismògraf a Olot 2016\nInici»Planifica les teves vacances»Actes»Agenda»Festival Sismògraf a Olot 2016 Informació\nDataDel 31 de març al 3 d'abril del 2016\tEl festival que detecta el moviment. Programació Sismògraf 2016 VÍDEO Coneix tots els detalls del #Sismògraf16! Del 31 de març al 3 d'abril a Olot https://t.co/ZgTRQdzI2L pic.twitter.com/iFR6NUWTcM— SismografOlot (@SismografOlot) 13 de febrer de 2016\nRuta d'Olot a les gorgues del Gurn:... Paisatges de postal a La Garrotxa. ... Viu una passejada a cavall pel Parc Natural, un taller de mató, una passejada nocturna, una ruta fins el pic del Mont I fes de pintor per un dia. De compres pel centre d'Olot A cada cantonada d’Olot trobarem un comerç on deixar anar la nostra golafreria i degustar productes exquisits, elaborats amb ingredients de primera qualitat i amb l’experiència dels mestres artesans. La Garrotxa a la fresca La intensa calor de l’estiu convida a buscar zones fresques i ombrívoles. Espais que permeten descansar però, al mateix temps, conèixer nous atractius de la Garrotxa. Natura, cultura i gastronomia La Garrotxa és un territori amb uns valors naturals únics: volcans, colades de lava, una biodiversitat faunística i florística elevada, torrents, rieres i rius d’aigües netes i clares, paisatges meravellosos... un còctel que cal conèixer per gaudir-ne. Pujada a Sant Abdó i Sant Senén Itinerari fins la capella de Sant Abdó i Sant Senén, del segle XV, des d'on hi ha unes vistes fantàstiques del Pirineu, de Santa Pau i de la Serra de Finestres. Miradors de la Garrotxa Una altra manera de descobrir la Garrotxa és observar-la a vista d’ocell. JugaParc: un parc al cor d’Olot Com arribar-hi?


El ‘catanyol’ campa alegrement: no sé si ho ‘pilleu’ (Ignasi Aragay)\n4 min. 17/11/2018 22:33\nVehement discussió amb els fills. Ells defensen que els és imprescindible l’ús de determinats castellanismes per expressar-se amb plenitud. Miro d’explicar que això respon al seu bilingüisme diglòssic. M’acusen de cabezón supremacista (la bona notícia és que han après l’insult polític de moda; la mala, que no se’ls ha acudit dir-me caparrut, obsedit, cabut... ) Els dic que no tinc res en contra del castellà, però sí tot a favor del català. Que jo encara he viscut una època en què el català a l’escola -i arreu- no estava normalitzat, he vist el meu pare -el seu avi- a la presó per defensar la democràcia i la llengua pròpia, he treballat durant anys per normalitzar el català a la premsa...\nElls han viscut en català amb una certa normalitat -¿un miratge de normalitat?- a l’ensenyament i al seu entorn. Per això no són conscients de la debilitat social que arrossega. I per això es poden permetre tan alegrement aquesta porositat amb el castellà, una convivència que defensen com la cosa més natural del món. “No tenim prejudicis amb el castellà, les llengües només són un vehicle per expressar-se, en la barreja hi ha la riquesa”.\nEls responc que la forma també condiciona el contingut, l’estètica també és l’ètica, el mitjà també és el missatge. Les llengües no són pures, però cada llengua expressa un món. Precisament per això determinades expressions en castellà els semblen imprescindibles, perquè a vegades no tenen una traducció automàtica en català. Però això no vol dir que no hi hagi maneres d’expressar el mateix en català. Ara bé, en el registre més col·loquial el català té problemes greus. I en tindrà cada cop més si anem tirant del castellà. Ho podem fer, afortunadament som lliures de parlar la llengua que ens doni la gana, de fer les barreges que vulguem -el contacte entre llengües en efecte és normal i enriquidor-, però en el context sociolingüístic del català siguem conscients de les conseqüències que té. No passa res: les llengües evolucionen, estan vives. Algunes més que d’altres. Moltes moren, i no sempre de mort natural. Al món n’hi ha entre 6.000 i 7.000, la majoria en perill. L’empobriment lingüístic segueix el mateix ritme que el de la diversitat natural.\nCom s’inculca la passió per la llengua? No ho sé. Fent de poli lingüístic a casa, ja veig que no. Amb grans discursos, tampoc. Donant exemple, potser. No és fàcil. Va ser meritori el miracle que es va aconseguir durant la Transició amb la Norma, amb el lema “En català, sisplau” i amb molta gent esforçant-se a no dir passillu o busson. El consens per donar una oportunitat al català va ser àmpliament compartit. Això s’ha perdut ja fa temps. L’efecte TV3 s’ha esvaït. L’escola està en el punt de mira. Els darrers anys Ciutadans ha aconseguit girar la percepció com un mitjó: fins al punt que molta gent, per increïble que a alguns ens pugui semblar, creu que el castellà està perseguit o maltractat.\nEn tot cas, la realitat és que, almenys a casa meva, els meus fills defensen l’ús de castellanismes. Dubto que aquest fenomen es produeixi a la inversa: que en cases castellanoparlants els joves defensin l’ús de catalanismes. I la paradoxa és que els meus fills parlen sens dubte un castellà i un català més pobres que els meus. Això sí que deu passar igual a les llars castellanoparlants. La realitat diglòssica, que jo definiria com un bilingüisme mandrós i acomplexat, ja ho té això. Si hi sumem la davallada en els índexs de lectura i en l’interès per la cultura, el desastre està servit. La realitat és que avui no cal esforçar-se per parlar bé cap de les dues llengües, només es tracta de barrejar-les amb el mínim esforç. Fa guai. És el que es porta. (L’únic que exigim els pares és que aprenguin bé l’anglès.) I aquesta deixadesa, esclar, perjudica més la llengua més dèbil... No sé si ho pilleu.\nDe la solidaritat en diuen bonisme


Secció Sindical de la UGT a la UAB : I TÚ...QUÈ VOLS SABER?\nI TÚ...QUÈ VOLS SABER?\nQue des d'UGT treballem per millorar les condicions laborals de tots els treballadors i treballadores de la UAB no és res de nou, el que sí volem encetar és una nova forma de participar amb nosaltres per tal que vosaltres prengueu la veu del que us importa i pogueu dir la vostra a cada reunió, a cada Mesa, a cada foro.\nPer això us convidem a que ens envieu les vostres queixes i/o suggeriments abans de que les reunions importants tinguin lloc, perquè la vostra veu arribi sempre a l'hora allà on toca.\nLa propera setmana tenim reunió de la Comissió Informativa del PAS-L amb l'Àrea de Relacions Laborals, com cada mes. Us les recordarem sempre uns dies abans perquè ens pogueu fer arribar els vostres dubtes i les vostres inquietuts.\nTot seguit us informem dels que hem recollit aquest mes i tractarem en aquesta reunió:\n1.- Data prevista pagament liquidació pas 15 a 14 pagues. Nombre de persones afectades per canvi de contracte. Nombre de persones afectades per jubilació. Possibilitat de liquidar-ho ja a tothom per tenir a tots al dia el tema canvi Conveni. RECLAMACIÓ UGT-UAB\n2.- Nombre de persones que han presentat reclamació execució de sentència plus campus. GABINET JURÍDIC UGT\n3.- Llistat de persones en comissió de serveis, data des de la qual estan en comissió de serveis i motiu. Motivació del seu nomenament front d'altres companys. Criteris aplicats per al seu nomenament. Persones que intervenen en el nomenament. Previsió de que les seves places surtin a concurs intern o motiu pel que no surten.\n4.- Data prevista pagament 20,77 paga extra 2012. RECLAMACIÓ UGT-UAB\n5.- Incidències nevada 27 i 28 de febrer: resolucions d'ofici de les incidències per risc de mobilitat (RECLAMACIÓ UGT-UAB 2015) per situació d'emergència.TEMA PARCIALMENT SOLUCIONAT JA. Si tens problemes perquè et validin la gestió horària fes-nos-ho saber!\n6.- Data prevista increment 41,5 hores saldo flexible a persones que s'han acollit al programa pel foment de la formació del PAS. HORES CARREGADES JA\n7.- Compensació horària del personal que va fer serveis mínims el 3 d'octubre amb motiu de l'aturada de país (a la gent que no va venir a treballar no se li va descomptar, i als que es van veure obligats a venir no se li ha incrementat el saldo flexible ni se li han donat hores acordades, com queda això?)\n8.- Aplicació a la UAB de les 35 hores segons acord de l'estat amb sindicats funció pública. Estat de la qüestió. ACORD SIGNAT UGT\n9.- Actualització llistat de places pendents de sortir. Places " a resultes" de les 3 places de cap d'slipi i situació dels actuals sotscaps en funcions.\n10.- Llista de persones reubicades per conflictes interpersonals o de salut laboral: ubicacions, dates i situació (provisional o definitIva).\nSi no vols que els teus neguits arribin a on toca no oblidis enviar-nos les teves consultes!!.\na divendres, de març 16, 2018\nEtiquetes de comentaris: 2018, informatives, PAS-L


Abandonen 7 abocaments il·legals durant l'últim mes al Paisatge Protegit de la Desembocadura del Millars\nLa Guarderia rural del Consorci riu Millars format pels Ajuntaments de Borriana, Almassora, Vila-real, la Diputació de Castelló i la Generalitat Valenciana ha trobat en les últimes tres setmanes fins a 7 abocaments il·legals en el tram més baix del Paisatge Protegit de la Desembocadura.\nLes deixalles han aparegut escampades als dos vessants del riu, en els termes municipals de Borriana i Almassora. Concretament el primer abocament il·legal format per portes, finestres i taulells el van localitzar a finals del mes de març. La Guarderia rural sospita d'una reforma particular. Pocs dies després van localitzar un segon abocament il·legal format exclusivament per runes on van poder documentar restes de rajoles, morter i taulells d'entre altres components.\nFa poc més d'una setmana van localitzar dos nous abocaments formats per restes provinents de la reforma d'un bar. L'últim abocament il·legal aparegut a la zona del viver abandonat, al terme municipal de Borriana, és el més perillós del 7, ja que està constituït per restes de productes químics tòxics utilitzats en els tallers de cotxes i camions com dissolvents i dessengreixants. Precisament entre les deixalles d'aquest últim abocament la Guarderia rural del Consorci riu Millars va trobar documentació privada que ha sigut entregada a la Policia Local de Borriana, fet que permetrà seguir la pista de l'infractor amb la col·laboració del Servei de Protecció de la Natura, SEPRONA, de la Guàrdia Civil.\nDeixalles de primavera als ecoparcs\nTots els anys durant la primavera se solen produir un seguit d'abocaments il·legals al Paisatge Protegit de la Desembocadura del riu Millars, la majoria provinents de reformes en habitatges particulars, però enguany està sent excepcional.\nEl Consorci riu Millars recorda que tots els abocaments il·legals llançats al Paisatge Protegit de la Desembocadura són perseguits i denunciats, tant per la Guarderia rural, com pel SEPRONA de la Guàrdia Civil o per les policies locals dels tres Ajuntaments responsables com són Borriana, Almassora i Vila-real. Els infractors s'enfronten a elevades multes econòmiques per abocar il·legalment qualsevol residu o enderrocs a una zona protegida com és el tram baix del riu Millars. El Consorci riu Millars recorda que als pobles i les ciutats ubicades al voltant del recorregut del riu existeixen ecoparcs on es poden dipositar gratuïtament enderrocs i altre tipus de deixalles.


Promoció de l'educació física i l'esport | Institut Guttmann\nEn l'àmbit de l'educació física i l'esport, l'objectiu principal de l'Institut Guttmann és afavorir la participació de les persones amb discapacitat en els camps de l'educació i l'activitat física i dins del seu entorn immediat. Per a això, cal dotar els usuaris dels recursos necessaris per aconseguir que aquesta inclusió es realitzi de manera satisfactòria, millorant les seves capacitats funcionals i les seves habilitats motrius, afavorint que trobin el gust per la pràctica física. D'aquesta manera s'aconseguirà la continuïtat de l'activitat un cop finalitzat el procés de rehabilitació.\nL'esport és una de les manifestacions socials més importants del nostre temps. Tothom coincideix a reconèixer els valors socials, culturals i educatius que la pràctica esportiva proporciona al desenvolupament tant personal com social de l'ésser humà. La pràctica acurada de l'esport és font de salut, entesa no només a nivell físic, sinó en la seva més àmplia dimensió de benestar de la persona. Si això és important per a tothom, encara ho és més per a aquelles persones que presenten alguna discapacitat.\nDescarrega PDF "Un breu recorregut per la història"\nL'educació física i l'esport a l'Institut Guttmann\ndimarts, 7 març, 2017 - 09:44