QUÈ T'ANAVA A DIR: Els vendrells\nEl topònim d’aquest municipi és un dels pocs que no tenen cap tipus de duplicitat en el mapa geogràfic català. Això evita confusions i aclaracions innecessàries. Quan es parla del Vendrell tothom ho relaciona ràpidament amb la capital baixpenedesenca que ara per ara està immensa en un fort creixement demogràfic. Una situació geogràfica immillorable que la situa en territori limítrof entre Barcelona i Tarragona amb un peu al mar i amb un altre a la muntanya. Però aquest Vendrell té unes realitats ben diferenciades.\nPrimer de tot distingirem dues grans zones geogràfics ben clares. La zona dels barris marítims que presenta una problemàtica molt diferent a la resta del municipi. Els seus trets diferencials es caracteritzen per unes puntes d’ocupació molt concentrades a l’estiu i a Setmana Santa amb unes lleus variacions els caps de setmana dels mesos més calorosos. La majoria de gent ocupa els habitatges d’aquesta zona ho fa a l’estiu i per passar-hi les vacances, però massa cops s’oblida que a l’hivern també hi ha gent que hi viu espargida pel seu ampli teixit urbà. Després tenim el nucli històric amb la seva aurèola d’urbanitzacions amb unes divisions ben marcades entre els seus components.. Al voltant del casc antic tenim una corona d’urbanitzacions que en alguns casos encara no estan traspassades a l’ajuntament. Els seus veïns són els encarregats de la gestió dels seus serveis. Dins el Vendrell hi ha dos sectors prou evidents a simple vista segons la seva història: la part nova i la part vella. Una creix i amplia els seus carrers i places i l’altre està en una situació incerta esperant que passi els anys que potser portaran a una solució definitiva que millori el seu aspecte, però que de moment està en un període transitori sense gaires moviments sobre el terreny.\nEn l’àmbit cultural, el nombre de vendrells que trobem no te tampoc res que envejar en nombre a l’àmbit anterior. Aquesta riquesa es saludable per a la societat encara que el terme integració en molts casos no ha estat del tot possible i es presenta en forma de convivència en un mateix marc de propostes culturals amb trets propis. Pel seu origen, estan els d’arrels i tradicions catalanes que creixen a un ritme molt inferior als que provenen d’altres províncies de la geografia espanyola. Dins dels primers, trobarem els del Vendrell de tota la vida i els que per algun motiu han vingut d’altres contrades catalanes i s’han establert entre nosaltres. En segon terme els que s’han afincat a la vila que amb les seves associacions i entitats mantenen ben viva les seves tradicions lluny de la seva terra i treballen perquè els seus fills, encara que hagin nascut al Vendrell, siguin fidels transmissor d’aquesta herència cultural que no només es porta a la sang. En els darrers anys, també ha entrat amb força les formes culturals islàmiques que controlen una part molt important del nucli antic del Vendrell i de mica en mica van agafant posicions en altres zones del municipi. Tampoc no podem oblidar els que provinent de l’altre cantó de l’atlàntic han fet del nostre municipi casa seva i encara que no són tan numerosos si que es deixen sentir amb força, especialment els argentins.\nEconòmicament està el Vendrell que ha proliferat en els negocis de la construcció i derivats en els darrers anys. Persones que fins quatre dies tenien un petita empresa amb uns beneficis mitjans que han sabut aprofitar aquest nou boom immobiliari i han pujat com l’espuma. Han de conviure amb els rics de tota la vida que han sabut mantenir la seva posició adaptant-se als nous temps. Uns i altres formen part d’aquesta èlit poderosa que mou l’economia i altres poders influents del municipi. En molts casos està amagada darrera la cortina de la popularitat i només surten al públic en els moments oportuns que marca el guio.\nTenim el Vendrell que depèn dels diferents serveis de benestar social de les entitats públiques i privades. Fins i tot en algunes ocasions els veus remenant contenidors de les escombraries per si troben alguna cosa útil per vendre o per posar-se a la boca. Aquests són alguns dels Vendrell que podem trobar pel carrer, darrera un mostrador o dins un despatx. Hi ha molts més vendrells com els amants del tunning, els usuaris de Renfe, els que esperen una carta que mai arriba, els que són socis dels Pastorets i tants altres que tenen el seu pes en una societat global. Tots aquests vendrells el dia 27 de maig hauran de decidir el seu futur per als propers quatre anys. Hi ha més vendrells que no pas candidatures polítiques, però segurament per cada vendrell hi acostuma a haver unes llistes i persones predilectes. La veritat és que tots coexisteixen en un mateix marc geogràfic i els afortunats podran exercir el seu dret de vot i els altres hauran d’esperar que la democràcia sigui plena. A veure que diuen les urnes i com ho configuren els pactes.\nPublicat al Diari del Baix Penedès el 23 de febrer de 2007\nPublicat per Què t'anava a dir a 18:50\nEl concert d'OT no va la pena\nFesta dels 80 al Eitwo\nUn bon lloc a l'Alberg de Santa Maria del Mar\nPer una ordenança de la via pública\nTrens i estacions de cada dia\nLes mancances de la Llei per a la igualtat\nEls Laxen no vénen al Vendrell\nCaminada dels 700 anys de la parròquia\nTres carrils ja\nNo m'agrada el futbol\nUnes bones pel·lícules per no deixar escapar\nPer què Lleida també és mediàtica?\nUn tomb per la comarca\nUna nova esclavitud


Notícies - UDC porta 34 esmenes a la ponència del congrés\nUDC porta 34 esmenes a la ponència del congrés\nCristina Paraira és presidenta local d'UDC\nel 22/feb/14 Sílvia González Política PDF\nLa secció local d'UDC presenta 34 esmenes a la ponència que el partit debatrà aquest dissabte al congrés nacional extraordinari que se celebra a Sitges amb l'objectiu de reformar els seus estatuts. Els 30 compromissaris locals proposen, entre d'altres qüestions, modificar del preàmbul la 'defensa de la plena sobirania' introduint l''assoliment d'un estat d'Europa'.\nL'Hotel Melià de Sitges acollirà el congrés nacional d'UDC amb la presència d'un miler de compromissaris, que representen uns 15.000 militants, segons dades del partit. Des de Sant Cugat participaran 30 compromissaris que aporten 34 esmenes a la ponència que presenta el partit per reformar els seus estatuts.\nEntre d'altres esmenes, la presidenta local d'UDC, Cristina Paraira, apunta que des de Sant Cugat han proposat que a la referència nacional del preàmbul es parli d''assoliment d'un estat d'Europa'.\nQuan el preàmbul diu 'assolir la plena sobirania' vam intentar des de Sant Cuagt que reculli textual 'aconseguir ser un estat d'Europa'.\nUn dels temes que abordarà el congrés és la possibilitat de celebrar primàries per elegir els candidats. Serà el Consell Nacional del partit qui haurà d'elaborar-ne el reglament. La comissió redactora de la ponència també preveu la limitació a tres mandats en càrrecs interns i també públics, tot i que també es preveu la possibilitat de continuar si hi ha un consens de l'agrupació o de la intercomarcal que proposa el candidat.


Pousada Twin Ubatuba Brasil - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nReserva Pousada Twin\nAv.Principal, 55, Praia de Itamambuca, Ubatuba, Brasil, 11680-000\nPousada Twin valoracions\nCaracterístiques que t'encantaran sobre Pousada Twin\nHabitacions disponibles a Pousada Twin\nMés informació sobre Pousada Twin\nAl visitar Caraguatatuba, vosté es sentirà com a casa a Pousada Twin, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Pousada Twin, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara banyera hidromassatge, aire condicionat, mini bar, balcó/terrassa, ventilador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Pousada Twin.


Roses recuperarà la trama urbana de la vila medieval dins la Ciutadella - Diari de Girona\nRoses recuperarà la trama urbana de la vila medieval dins la Ciutadella\nLa càtedra d'arqueologia comença dilluns excavacions arqueològiques A Castelló es buscaran restes romàniques a tocar la Basílica\nEl punt on se situava la vila Medieval. ajuntament de Roses\nEl punt on se situava la vila Medieval.\nRoses començarà dilluns excavacions arqueològiques a través de la Catedra Roses d'Arqueologia. Ho farà a la Ciutadella, on s'espera recuperar la trama urbana de la vila medieval per tal de poder ser visitada. Els treballs es perllongaran fins al 28 d'agost.\nEls treballs a la Ciutadella permetran donar un salt important en el coneixement de la creació i evolució de la Roses medieval. Al mateix temps, serviran per posar a l'abast de la població i visitants una part important de la trama urbana de la vila, facilitant així la comprensió de l'espai, al temps que la incorporació de nous elements enriquirà la visita a l'espai cultural i parc arqueològic de la Ciutadella.\nLes tasques se centraran en finalitzar l'excavació del carrer Major de la població -que connectava la zona del port amb el monestir de Santa Maria-, així com les illes de cases que el flanquegen, recuperant el que era el principal camí que vertebrava la població medieval.\nEls treballs es reprendran dilluns organitzats per la Càtedra Roses d'Arqueologia i Patrimoni Arqueològic de la Universitat de Girona i l'Ajuntament de Roses i seran dirigits per Lluís Palahí.\nA la Basílica de Castelló\nA Castelló d'Empúries també s'espera començar de nou excavacions arqueològiques, en aquest cas a l'entorn de la Basílica. Si es compleix el calendari previst, els treballs començaran al setembre.\nS'intervindrà en un sector a la zona del carrer Carbonar. La bona disposició de la propietat del Palau Macelli permetrà excavar un espai ran de l'església, a tocar de la porta del carrer que porta aquest nom. Aquí s'esperen localitzar restes relacionades amb la fase romànica de l'edifici, molt probablement del cementiri que es va establir a l'espai de la sagrera entre els segles XI i XII. Les excavacions completarien les d'anys anteriors tancant la seqüència de les fases d'ocupació de l'edifici.\nCrida a tots els veïns a engalanar els balcons per la festa.\nAllarguen fins a finals de mes la campanya d'ajudes «Roses, posa't guapa».


La Llei Òmnibus permet activitats lúdiques de 4x4 a les Gavarres\n4×4 circulant per les Gavarres el 19 d’abril / cedida per l’excursionista\nSi estem ben atents als sentits, a les Gavarres hi podem trobar papallones, reinetes, tortugues, blauets, porcs senglars i “animals de dues potes”, entre d’altres. I en aquest massís també podem trobar-hi moments i espais silenciosos. Igual de silenciosa ha estat l’aplicació pràctica de la Llei Òmnibus impulsada pel govern de CiU el 2011. Un dels casos en què les “regles de joc” han canviat és en els entorns naturals. Per exemple, és el cas que ens va relatar una colla d’excursionistes fa un mes, el 19 d’abril. Les excursionistes van ser sorpreses per una activitat motoritzada de cinc vehicles 4×4 que transcorria per senders excursionistes, amb l’autorització del Consell Comarcal del Gironès.\nLes excursionistes ens van explicar que van quedar sobtades. Solen pujar a Sant Miquel força vegades durant el mes, però aquell dia a l’altura de Cal Mistaire es van trobar cinc 4×4 amb matrícules de l’Estat espanyol. Un dels vehicles estava encallat en unes roques. De fet, asseguren que havien d’endinsar-se pel bosc perquè el camí quedava tallat. Les persones que van veure aquesta activitat, a les Gavarres, asseguren que els 4×4 pujaven per una pista de Campdorà però que havien seguit un sender “no preparat” per a aquesta activitat. Quan van aconseguir desencallar el 4×4, els cotxes van seguir pujant cap a Sant Miquel. En aquest moment una de les excursionistes va fer fotos i les conductores li ho van retreure, però ella va dissimular i va dir que “fotografiava el paisatge”. L’excursionista no va veure gens normal el que estava passant i va trucar a Agents Rurals, que van confirmar que l’activitat estava autoritzada. Les excursionistes van afirmar que “a vegades ja ens molesten les bicicletes, perquè van molt ràpid i no respecten gaire la gent que va a peu. Doncs imagina’t!” i afegeixen que els 4×4 “van erosionar molt els camins”.\nEls Agents Rurals expliquen que no es tractava de cap cursa sinó d’una activitat motoritzada amb permís. Segons el cos de rurals, el Consell Comarcal del Gironès els va permetre un recorregut autoritzat on calia respectar la velocitat i les lleis ambientals. Per fer l’activitat només calia omplir un document. També s’ha contactat amb el Consorci de les Gavarres, però aquests afirmen que ells no han autoritzat res i desconeixen si s’ha demanat permís o si realment calia per al tipus d’activitat. Després de trucar al Consell Comarcal del Gironès, hem pogut confirmar que l’activitat comptava amb autorització ja que no es tracta d’una activitat de competició. Amb la Llei Òmnibus a la mà, si el nombre de vehicles hagués estat inferior a quatre no hauria calgut ni l’autorització. Abans de la reforma realitzada pel govern convergent, les autoritzacions en espais protegits eren força més restrictives.\nTambé hem parlat amb el portaveu de l’Associació de Naturalistes de Girona (ANG), Enric Cortiñas, que ha declarat que “en el seu moment ja es va denunciar que la Llei Òmnibus, implicava un retrocés per a tota la societat catalana i que podia afectar greument el medi natural i el territori. A més aquest tipus d’activitat motoritzada té efectes com l’erosió del sòl, l’eliminació de la vegetació, l’alteració de l’hàbitat de les espècies de fauna, etc.” De fet, Enric Cortiñas de l’ANG argumenta: “L’accés motoritzat al medi natural que permet la Llei Òmnibus afecta la seguretat d’excursionistes, muntanyencs i vianants que circulen pels camins i pistes de muntanyes. Així mateix, també permet la possibilitat de fer competicions esportives de motor en espais naturals protegits.” Afegeix que “tot plegat és una nova agressió als nostres espais naturals protegits”.\nDes de l’Associació de Naturalistes de Girona denuncien: “Els canvis produïts per la Llei Òmnibus han facilitat un augment de l’accés motoritzat als espais naturals, i de fet, ens trobem cada vegada més amb peticions o propostes per fer circuits de trial en espais protegits o amb uns valors naturals importants. A més, des de l’ANG hem hagut de posar una denúncia per la construcció il·legal d’un trial a l’EIN Alta Garrotxa, i estem donant suport a un grup que vol evitar la construcció d’un trial a la Vall del Llémena”. Enric Cortiñas ha afirmat que reben diverses denúncies de ciutadanes, a més d’analitzar els diferents projectes i plans que rebem des de l’administració, fet que fa que tinguin un volum important de casos i que tot depengui de la disponibilitat de temps de les voluntàries de l’entitat.\nDes de consultar les diverses fonts hem pogut comprovar que hi ha queixes de les entitats ecologistes i de les persones més sensibilitzades en qüestions ambientals que accedeixen als espais protegits, però per part de l’administració només hem rebut la resposta que “això és legal” emparant-se amb la Llei Òmnibus.


Qui som? ~ Delegació d'Ensenyament i Pastoral de Centres d'Església\nLa Delegació d’Ensenyament i Pastoral de Centres de l’Església del Bisbat de Mallorca té com a finalitat fonamental gestionar la proposta, assessorar, fer seguiment, formar i acompanyar el professorat de Religió Catòlica dels centres públics.\nA més, s’encarrega d’afavorir tot el que sigui un impuls de l’ensenyament de la Religió als centres públics i concertats confessionals, així com el que implica treballar per a la qualitat de l’ensenyament de la Religió catòlica als centres docents.\nUna altra de les responsabilitats essencials de la Delegació és potenciar la coordinació pastoral dels centres concertats confessionals (sobretot dels diocesans) com a tasca i expressió de comunió eclesial.\nFinalment la Delegació pretén recolzar la tasca del professorat cristià.\nLes LÍNIES PRIORITÀRIES pel que fa al PROFESSORAT DE RELIGIÓ DELS CENTRES PÚBLICS són:\n• Afavorir un perfil humà, pedagògic, cristià i eclesial de qualitat en el professorat. La seva presència en claustres plurals reclama una identitat ferma, a la vegada que dialogant i cordial.\n• L’acompanyament i la formació permanent del professorat és clau per tal d’actualitzar els coneixements teològics i pedagògics rebuts i coordinar els plantejaments didàctics del currículum de l’assignatura de Religió Catòlica.\n• El creixement de l’alumnat, especialment en els nivells superiors.\n• La relació amb la Conselleria d’Educació, Cultura i Universitats del Govern Balear i amb les entitats educatives representa una línia de treball per millorar les condicions laborals i administratives del professorat.\nL’EQUIP DE PASTORAL DE CENTRES DIOCESANS està integrat per membres dels equips pastorals de tots els centres diocesans de Mallorca.\nL’Equip és reuneix periòdicament i s’encarrega d’impulsar la formació religiosa, les celebracions, la formació pastoral, les convivències d’alumnes, la vivència dels temps litúrgics, les campanyes anuals, la reflexió sobre temes educatius i pastorals...\nCoordina les activitats de preparació dels temps forts (Advent-Nadal i Quaresma-Pasqua), la programació d’activitats (la trobada d’alumnes de 5è de primària a Lluc es celebra des de l’any 2001) així com l’elaboració de materials d’ús pastoral (per exemple, la reflexió del matí).\nLa Delegació ofereix tot el seu suport a l’Equip.\nLa COMISSIÓ DE CENTRES D’ESGLÉSIA. El Pla Diocesà de Pastoral 2006-2009 proposava com a prioritat «Potenciar la dimensió evangelitzadora de les escoles vinculades a l’Església.» En aquest sentit, l’acció pastoral indicada era «crear un equip de pastoral de col•legis vinculats a l’Església per tal de coordinar-ne l’acció pastoral conjunta.»


El nou Espai Jove: un èxit més de la participació ciutadana - Notícies - Ajuntament de Silla\nPortada > Actualitat > Notícies > El nou Espai Jove: un èxit més de la participació ciutadana\nLa inauguració del nou Espai Jove tindrà lloc el 6 de juliol, a les 20h obertura de portes, i a les 22:30h, discomòbil i festa de la bromera\nEn la primera Enquesta Popular de la història de Silla (2016) es va consultar el veïnat per a determinar sobre l’ús del centre cívic inacabat del Parc de l’Alteró. D'entre les propostes prèviament recollides, l'ús més desitjat va ser el de Centre Juvenil i Infantil on es pogueren desenvolupar activitats lúdiques, d'oci o culturals, entre d'altres.\nPosteriorment, es va convocar tot el veïnat de Silla a participar en el procés de disseny de l’Espai Jove del Parc de l’Alteró, el qual va tindre lloc al mateix edifici. Al llarg de la vesprada, hi hagué animacions al Parc de l’Alteró per tal de comptar amb les aportacions del més menuts a l’Espai que està destinat per a d’ells. Aquesta animació va estar a càrrec de l’equip tècnic i monitors de la Nau Jove. La jornada va ser tot un èxit i es varen arreplegar més de 400 propostes, les quals es transcriviren a llibretes, enganxines i dibuixos de manera organitzada i agrupant sectors de la població. A més a més, es varen realitzar grups de treball amb els joves del grup CONNECTA JOVE, xiquets, xiquetes, adolescents, famílies i veïnat que es trobava al parc i amb els col·lectius i associacions del barri.\nEn paraules de Salva Mestre, regidor de Transparència, Comunitat i Participació, «pel ferm compromís amb la participació ciutadana, els 180.000€ que provenien del pla PPOS de 2017 (Pla Provincial d’Obres i Serveis de la Diputació de València) es destinaren a acabar aquest edifici i, d’aquesta manera, dur a terme la voluntat popular. El veïnat de Silla vol que s’acaben les obres que estan a mitges i així va quedar clar també en la primera acció de «Somia Silla» de la Fira de Sant Sebastià del 2016, en la qual un percentatge important de veïns i veïnes va declarar aquesta qüestió com a la seua màxima prioritat per al poble. Ara bé, la idea era que la participació ciutadana continuara també tenint-se en compte per a aportar criteri ciutadà al disseny del projecte d’adequació definitiva de l’edifici inacabat.»\nPer aquest motiu, també es va convocar a la reunió totes aquelles associacions que tenen o han tingut algun vincle amb el Casal Jove per tal de comptar amb les seues aportacions. I es va fer prèviament, una reunió amb el grup de joves “Connecta Jove” en qualitat de grup jove consultiu que després va col·laborar també en les animacions amb els més menuts.\nEs va comptar amb la presència de l’arquitecte municipal i del regidor de Participació Ciutadana Salvador Mestre. Amb l’ajuda d’un projector, es varen explicar tots els aspectes rellevants del projecte (terminis d'execució, pressupost, exigències tècniques mínimes, possibilitats diverses de disseny, etc.). Es va aprofitar per explicar en què consistia el procés participatiu que s’estava duent a terme i es va anunciar que cada dos mesos els veïns i veïnes que ho desitjaren podrien visitar l'obra.


Gabriel Ferrater | De Troia a Ítaca\nPosts Tagged ‘Gabriel Ferrater’\nHelena de Troia i Marilyn Monroe al «De lluny», de Gabriel Ferrater\n18/06/2011 detroiaaitaca\tDeixa un comentari\nGabriel Ferrater i Soler (Reus, 1922 – Sant Cugat del Vallès, 1972)\nDe lluny, no tan real\ncom Helena Tindàrida, en qui s’emparren\nels noms i les imatges.\n…..Més difícil de creure\nquan l’agost les té ajagudes\nper l’era gran, muntets de mill\nmig picotats, mentre que el sol ens encaparra.\n…..Costava de creure en la nit\nde pas difícil, la fosca en desferra\ncaient hores més tard\nque la nostra nit entreoberta.\n…..Costava de creure en el cos\nfinal, lliurant-se clivellat com mai,\nsi és incert aquest ventre on la mà\nusada s’oblida, com dins un clot de sorra.\n…..I, tan poc que creiem\nen nosaltres, qui venia a persuadir-nos\nque un mal també s’aferra\na uns homes de lluny, com és ara\nel marxant de paraules que jo no m’escolto?\n…..Fins ara, que només: «Aquest és el suïcidi\nque m’ha impressionat. No és\ncom Hemingway. Tan maca—».\nO bé: que ce sera un dur métier\nque d’être belle femme.\n……………………………….Fins que així (la terra\ntorna a girar cap a una nit)\nparla la noia en qui tinc fe.\nSi portem aquí aquest poema de Gabriel Ferrater no és per fer-ne una anàlisi o estudi aprofundits, ni per fer-ne difusió, ja que tot això té fòrums més apropiats, com el sistemàtic i ben documentat blog ferraterià “Un fres de móres negres”.\nHelena, d’Antonio Canova\nEl motiu, com és fàcil suposar, és la referència que fa a una de les figures clau de la temàtica homèrica i troiana: Helena.\nEn primer lloc cal remarcar que Ferrater s’hi refereix com a Helena Tindàrida. Aquest gentilici, aplicat a Helena, no és pròpiament homèric. A la Ilíada i a l’Odissea Helena apareix com a filla de Zeus.\nÉs posteriorment, a partir d’autors de l’època helenística i, sobretot, en l’Eneida de Virgili, on es posa ènfasi en una de les diverses genealogies d’Helena, aquella que la fa filla de Tíndar i, per tant, germana dels Dioscurs.\nHelena se’ns evoca amb una imatge que ens pot fer associar-la a una estàtua, ja que en ella s’hi enfilen, “s’emparren”, noms i imatges. Helena com a estàtua, com a figura, ens apareix també en poetes com Poe (el seu primer “To Helen”) o H.D. , Helen Doolittle, en el seu “Helen”.\nEn el poema de Ferrater, el tema central rau en la mort, en el suicidi, més en concret, d’una dona jove i bella. I potser el tema, més que la citada dona o la circumstància tràgica de la seva mort, és el xoc que allò provoca, la dificultat de creure-ho, d’acceptar-ho (“Més difícil de creure…”; “Costava de creure…”).\nPer la data en que sembla que Ferrater va escriure el poema (cap a 1962 o 1963), és comúnment acceptat pels estudiosos ferraterians que la dona de qui se’ns parla és Marilyn Monroe, que morí pressumptament per suicidi l’agost de 1962. (Així ho recull Núria Perpinyà en la seva tesi doctoral sobre Gabriel Ferrater, a la que fem referència al peu d’aquesta entrada). Hemingway s’havia suïcidat l’any abans, el 1961, i en el poema algú compara ambdues morts (“Aquest és el suïcidi que m’ha impressionat. No és com Hemingway. Tan maca.”).\nMarilyn Monroe (llegint l’Ulysses de Joyce). Fotografia d’Eve Arnold.\nPer tant, Ferrater ens compara, ens acara, dues icones, dos mites de la bellesa (Helena i Marilyn) i, no només això, sinó dues belleses problemàtiques, que comporten contratemps, i fins i tot desgràcia. I ho ressalta acudint al poema Confession que Baudelaire va dedicar a Madame Sabatier: “Que c’est un dur métier que d’être belle femme”.\nI resulta que la persona real, Marilyn, de la que en rep les tràgiques noves “de lluny”, mitjançant un “marxant de paraules que jo no m’escolto”, se li apareix menys real que Helena, en una contraposició entre realitat i ficció o, com diu Núria Perpinyà, en un “desdibuixament dels límits de la realitat i ficció fins a arribar a llur commutació, això és, allò que és real és capit com a somni i allò que és irreal com a ver”. Si se’ns permet afegir, estem davant de dos mites, de dues icones, de dues imatges, belles i maleïdes alhora i, per tant, el personatge real forma part d’un món tan o més fictici o irreal que una figura mitològica antiga com Helena.\nLa mort, la destrucció (o autodestrucció) es fan més xocants, més difícils de creure, com “així parla la noia” en qui el poeta te fe, quan es contraposen amb la bellesa (“Tan maca.”). La bellesa en front d’imatges de desferra (“…la fosca en desferra…”), en front del “cos final, clivellat com mai”. Ben cert que “costava de creure”.\nI la noia que parla al final del poema, aquella en qui el poeta té fe, podríem entendre o suposar (també per la data) que seria una altra Helena, Helena Valentí, la “noia gola-llarga” , amb la qual cosa, si el que diem fos cert, una Helena ens obre el poema i una altra ens el tanca.\nEn el “De lluny”, doncs, encara que sigui de forma molt lateral i circumstancial, hi trobem, també, un petit ressò en la nostra literatura d’un dels personatges centrals del món clàssic en general i de l’epopeia troiana en particular, Helena Tindàrida.\nNOTES I APÈNDIX\n1.- L’obra de Núria Perpinyà Fillella “Tradició i modernitat de la poesia de Gabriel Ferrater“, en la qual basem i de la extraiem alguna de les anteriors interpretacions (les restants, les més agosarades i temeràries són de la nostra exclussiva [ir]responsabilitat), constitueix la seva tesi doctoral i es pot consultar a “Tesis en xarxa”. La referència al poema “De lluny” és a les pàgines 713 i ss. (Enllaç al PDF)\n2.- El poema “Confession” de Baudelaire:\nCharles-Pierre Baudelaire (París, 1821 – París, 1867)\nII était tard; ainsi qu’une médaille neuve\nTout à coup, au milieu de l’intimité libre\n«Que rien ici-bas n’est certain,\nSe trahit l’égoïsme humain;\nPour les rendre à l’Eternité!»\nEn recomanem la traducció al català de Jordi Llovet, de la que ens transcrivim aquí només el fragment del que prové la cita de Ferrater:\nQue és dur l’ofici de ser una dona bella!\n………que estèrils els treballs\nde la dansaire freda i boja que s’encanta\n………en un somriure maquinal!;.\n3.- L’Helena “noia gola-llarga” de Ferrater:\n4.- Fotografia de Marilyn Monroe, d’Eve Arnold\nEve Arnold (Filadèlfia, Pensilvània, USA, 21 de abril 1912)\nFotografia presa a Mount Sinai, Long Island, el 1959.\nAbrams. New York, 2005\nCategories:Ecos de la Ilíada Etiquetes: Baudelaire, Català, Gabriel Ferrater, Helena, Jordi Llovet, Núria Perpinyà, Poesia\n12/03/2011 detroiaaitaca\t3 comentaris\n… un tema molt antic en Riba […] és la identificació amb Ulisses i, sobretot, amb aquell darrer episodi de l’Odissea […] de l’illa dels feacis a Ítaca, ell és portat per uns mariners feacis, i s’adorm. S’adorm, i arriba a Ítaca adormit. [Riba] en el moment de l’exili […] podia identificar-se amb l’Ulisses adormit, amb l’Ulisses abandonat, sense cap mena de protecció ni de solidesa.\nLa poesia de Carles Riba\nEdicions 62. Barcelona, 1979\nEl darrer trajecte d’Ulisses. El darrer freu, de Carles Riba\nHe navegat com Ulisses … Elegia VII. Elegies de Bierville. Carles Riba.\nCarles Riba a “Mag Poesia”\nCategories:Ecos de l'Odissea Etiquetes: Carles Riba, Català, Gabriel Ferrater, Odissea, Ulisses\nOssip Mandelstam i Homer\nEn Conrad Roure es capfica amb la Ilíada


Detenen un resident implicat en la mateixa trama del duaner\nDetenen un resident implicat en la mateixa trama que el duaner\nLa policia el va arrestar dimarts passat a Escaldes a petició de les autoritats judicials franceses\nLa policia va detenir dimarts passat a Escaldes un home resident de 31 anys pels presumptes delictes de corrupció i contraban de tabac. La detenció responia a una petició de les autoritats judicials franceses que havien emès una ordre d’arrest internacional amb la voluntat de sol·licitar l’extradició de l’home. Segons va confirmar la policia, el resident estaria implicat en la mateixa trama de contraban que el duaner gal arrestat ara fa uns dies i que actuava en connivència amb alguns establiments del Pas de la Casa que li subministraven el producte. Aprofitava els avantatges de la seva feina –manca de\nHi han botigues o comerços que romanen tot el dia buides de clients, no hi ha mai ningu. Com es pot entendre quin es el seu " modus vivendi", perdre diners?.I el mes greu, qui passa el control d'aquestes botiques obertes al public i especialitzades nomes en tabac.\nTeniu la "Guilla" dintre el galliner. Busqueu bé aquí dintre i comenceu per rentar casa vostra, això és el que faria la gent decent. Tants camions i càmpings cars que van caure fa cosa d'un any, no és poden carregar, sense la vista "grossa d'alguns"(per dir-ho finament). Hauríeu d'indagar o us haurieu de preguntar sobre l'últim camió que van agafar les autoritats espanyoles a la mateixa duana espanyola.


Un home viola a una turista inconscient a la platja\nDiversos testimonis van presenciar l'escena de matinada en un carrer i van alertar als serveis d'emergències\nper Javier Escribano 09/08/2021 21:00h\nUn home va abusar d'una dona en Palma de Mallorca | Pixabay\nLa Policia Local de Palma va detindre aquest diumenge a un home per presumptament violar a una turista inconscient en un carrer de la Platja de Palma. Diferents testimonis que van presenciar l'agressió sexual van avisar ràpidament als serveis d'emergència. La víctima va ser traslladada a un hospital i el sospitós va ser detingut.\nFonts policials han assegurat que els fets van ocórrer cap a les tres de la matinada d'aquest diumenge, en la zona de les Meravelles de la capital balear. Pel que sembla, diverses persones van veure com un home mantenia relacions sexuals amb una dona, tombada al carrer i aparentment inconscient. Els testimonis van intervindre per a posar fi a la violació i al lloc va acudir una patrulla de la Policia Local.\nEls agents van comprovar que la dona, britànica de 50 anys, tenia la roba baixada i no responia. Després de prestar declaració als testimonis, els policies van detindre al sospitós, alemany d'uns 40 anys, acusat d'un delicte d'agressió sexual.\nApunyalen a una jove en un antic hostal 'okupa' a Cheste\nIntercepten una carta dirigida al papa Francesc amb tres bales


Marc Marsal, Jordi Matas, Marta Alsina, Tània Verge i Josep Pagès, els membres de la Sindicatura\nMontilla defensa al Parlament la seva incorporació a Enagás: 'Jo no m'he corromput'\tMontilla defensa al Parlament la seva incorporació a Enagás: 'Jo no m'he corromput'\nLa llei del referèndum estableix que l'òrgan està format per cinc vocals\nEl membre de la Comissió Jurídica Assessora Marc Marsal i Ferret; el catedràtic de ciència política de la UB, Jordi Matas i Dalmases; l’advocada especialista en responsabilitat civil i dret privat, Marta Alsina i Conesa; la doctora en ciència política per la Universitat Complutense i l’Institut Universitari d’Investigació Ortega i Gasset, Tània Verge i Mestre; i el professor associat UAB, Josep Pagès i Massó, formaran part de la Sindicatura Electoral, a petició de Junts pel Sí i la CUP. La llei del referèndum estableix que l’òrgan electoral està integrat per cinc vocals, juristes o politòlegs ‘de prestigi experts en processos electorals’ nomenats pel Parlament per majoria absoluta. JxSí i la CUP també ha proposat que Josep Costa i Eva Labarta siguin escollits suplents.\nSegons la llei del referèndum, després d’aprovar-se aquesta norma base calia nomenar una Sindicatura que sigui àrbitre del referèndum i tingui funcions similars a la Junta Electoral Central: s’encarregarà de l’escrutini i certificarà els resultats de la votació, i en dependran 5 sindicatures electorals de demarcació –una per província i una altra a l’Aran–.\nTambé vetllaran per la imparcialitat i el pluralisme en els mitjans de comunicació, sancionaran a qui contravingui la llei del referèndum i acreditaran els observadors internacionals.


BalearWeb :: Veure tema - fotografia i text sota del titol\nfotografia i text sota del titol\nÍndex del Fòrum de BalearWeb -> Bloc\nRegistrat: 21 Ago 2006\nPublicat: Dj Set 14, 2006 10:35 am Assumpte: fotografia i text sota del titol\nSota del titol del bloc hi he afgit un text, però no sé com afegir-hi una fotografia. He vist un bloc que hi te una foto i fins i tot un petit recuadre on apareix un video en moviment continu. Ja he anat a "Arranjaments" però no trobo enlloc com inserir una foto junt amb eltext. Gracies per endavant.\nPol Riveil "Pau Riba Cau de fans"\nRegistrat: 05 Des 2003\nPublicat: Dj Set 14, 2006 12:02 pm Assumpte:\nEl contingut del subtítol o descripció més detallada del bloc s'introdueix a través del panell de control, entrant dins Arranjaments del Bloc, en un camp gros que es diu "Text més llarg, descrivint aquest diari:". Aquest hauria de contenir només text, passa que hi ha usuaris que han aprofitat aquest espai per introduir imatges, comptadors, enllaços... etc mitjançant codi HTML.\nTal com vaig comentar fa un temps, aquest camp hauria de contenir només text, no HTML. De fet sé que la futura versió 1.1 del LifeType, software amb el qual funciona el nostre sistema de blocs, i que instal·larem ben aviat, elimina per defecte qualsevol codi HTML d'aquest espai per qüestions de seguretat. I encara no sé si podré llevar aquesta restricció.\nEl que sí puc avançar és que la nova versió facilitarà la incorporació d'imatges de forma apropiada i molt fàcilment.\nPublicat: Dj Set 14, 2006 1:14 pm Assumpte: fotos sota el titol\nGracies per la informació, el problema està en que no se utilitzar el codi HTML, així que a seguir esperant aquests canvis.\nÍndex del Fòrum de BalearWeb -> Bloc Totes les hores són GMT + 1 Hora


El Prat al Día: Dimecres de cendra al Prat\nDimecres de cendra al Prat\nAmb l'enterrament de la sardina, el dimecres de cendra, s'acava el carnestoltes i arriba la maleïda quaresma. A la nostra ciutat la mort d'en Galepis, es va celebrar amb gran plors i penes, però també amb la sardinada organitzada per la Casa d'Aragó, amb el ball familiar d'En Jaume Barri o amb els parlaments de les autoritats del carnaval. No van faltar els focs d'artifici.\nEls oferim algunes fotografies del luctuós succes.\nDimecres de cendra al Prat - Kizoa Editar Videos - Movie Maker\nLa Gent gran celebra el Carnestoltes\n343 vuelos privados durante el MWC


Pastilles per a millor orgasme masculí\nSi dóna l'oportunitat que home no utilitzaria la possibilitat de millorar la satisfacció que poden aconseguir a l'habitació i millorar la potència en general, força i sensacions que vénen amb els seus orgasmes?\nFins i tot si vostè mai no ha considerat píndoles per millor orgasme masculí abans i els que sou més que satisfets a l'habitació, sempre hi ha més d'aprendre i un nombre de maneres que vostè pot prendre veritablement plaer sexual al següent nivell. És a dir per què VolumePills són les píndoles perfectes per millor orgasme masculí dissenyat per a qualsevol que està buscant una mica oomph extra a l'habitació, si són conscients d'això o no.\nMentre la majoria pastilles per a l'orgasme masculí millor enfocar mida erecció per millorar el plaer del sexe per a les dones, aquestes píndoles naturals tots són sobre maximitzar plaer durant el sexe per a tots els involucrats. Els ingredients naturals dins aquestes píndoles pot estimular ereccions més gran, més difícil i més duradors mentre multiplicar exponencialment el volum de la ejaculació.\nEl augment de volum de semen és increïblement atractiu i satisfactori per a les dones perquè és un signe de fertilitat excel·lent provada i proporciona el definitiu en plaer per als homes com els músculs del penis ha de treballar més dur i més ràpid d'empènyer tots de fora l'ejaculat. Aquest treball extra fins i tot pot conduir a orgasmes múltiples per als homes, una cosa que totes les dones de pensament teníem un monopoli en durant els darrers anys.\nQuan vostè pren una ullada de prop tots els beneficis que VolumePills portar a la taula, és sorprenent com tant pot sortir una petita píndola. Com pot una petita píndola donar-li ereccions més gran, més fort, impuls de qualitat i la mida de l'ejaculaciói li permeten d'impressionar qualsevol parella sexual que té la sort d'aconseguir al llit amb vosaltres?\nEl secret és dins la precisa i contrastada combinació d' ingredients naturals que s'endinsa cada píndola per millor orgasme masculí. Les píndoles ells mateixos han estat provats i altra vegada i els ingredients han estat alterats per assegurar que el mateix producte pot oferir la major part dels beneficis possible.\nSobre el fet que bombant fora més esperma, sens dubte, se sent i es veu sexy, l'augment de volum és una de les millors maneres de donar-li els orgasmes més forts i més difícil que han tingut abans. El seu cos haurà de treballar més dur per empènyer a terme tot el semen i aquelles, supletoris sensacions a prémer sobre la vora i sortir més a crits la teva parella.\nFins i tot si mai es va adonar que impressionants píndoles per millor orgasme masculí com aquest era tan fàcilment disponibles, o mai considerats utilitzant un producte tan abans, els beneficis comprovats i garantia és més que suficient per ajudar a entendre per què molts homes han utilitzat aquest producte abans.\nPastilles per a l'orgasme masculí millor pot permetre a prendre el control de la seva vida sexual i donar-se i el seu amor el que tant anhelen. Per obtenir més informació, aneu a la pàgina web VolumePills.\nAquesta pàgina va ser traduït automàticament. Pàgina original: Pills for Better Male Orgasm


Eina de rendició de comptes i mesura d’impacte social, ambiental i de bon govern - Jamgo | Jamgo\nprojectes Eina de rendició de comptes i mesura d’impacte social, ambiental i de bon govern\nAplicació web basada en Java i Vaadin\nLa Xarxa d’Economía Solidària impulsa la transparència social a través de diverses plataformes. La més bàsica és Pam a Pam, mitjançant la qual es medeixen 15 indicadors bàsics (igualtat, intercooperació, proximitat, etc). Sota el lema ‘Ensenya el cor‘ es presenta Balanç Social, una eina més completa que pretén ser la base per a la rendició de comptes d’entitats pertanyents a diferent col·lectius.\nL’antiga plataforma de Balanç Social s’havia quedat petita per al projecte de transparència que la XES vol continuar impulsant. Després de guanyar el concurs obert, Jamgo s’ha encarregat del desenvolupament d’una plataforma àgil que cobreix les tres potes bàsiques d’una eina web: aplicació web, backoffice i API de serveis web.\nA nivell funcional, la necessitat es resumeix en poder donar d’alta diferents mòduls mitjançant els quals poder calcular el valor de determinats indicadors d’interès. Aquests indicadors fan referència a determinats àmbits com medi ambient, igualtat, entorn laboral, etc. Per a aquest càlcul és necessari respondre a diferents qüestionaris organitzats en aquests àmbits. Al final, el resultat és un document descarregable i un segell en cas d’haver anat un pas més enllà amb una sèrie de propostes de millora.\nUna secció dins del backoffice ofereix les següents funcionalitats:\n– Revisar els qüestionaris resposts per les entitats.\n– Acceptar sol·licituds d’alta.\n– Validar les millores proposades en la sol·licitud del segell.\n– Filtrar i exportar els balanços utilitzant diferents filtres complementaris entre sí: exercici, mòdul, estat, localització, sector, forma jurídica, etc.\nMitjançant el backoffice, l’administrador pot afegir/editar/eliminar nous mòduls, indicadors i preguntes, i relacionar-los entre sí. Tots els conceptes que s’utilitzen dins de la plataforma (sector, formes jurídiques, població/comarca/província) són editables i cada text és multiidioma. També són accessibles totes les dades de les entitats.\nL’aplicació, accessible pels usuaris de les entitats donades d’alta, dóna accés a respondre els qüestionaris que corresponen a cada mòdul. Tots els mòduls disponibles es mostren en el “Dashboard” de l’usuari amb un petit detall de l’estat en què es troba, segons l’usuari ho hagi deixat en cada moment.\nCada pregunta dels qüestionaris és validada en temps real segons el condicionant (en cas d’existir) respecte a d’altres preguntes o el tipus de valor que hagi de tenir. Un factor important en qualsevol platafoma de formularis és el fet de no fer respondre a l’usuari la mateixa pregunta més d’un cop. Per aquest motiu s’ha dissenyat de tal manera que si diferents mòduls requereixen la mateixa pregunta per al càlcul d’un indicador, aquest valor estarà disponible per a tots els mòduls pel sol fet d’haver-lo respost un cop.\nS’ha dut a terme la migració de tots els documents dels exercicis anteriors, i per tant són descarregables des de la secció de documents.\nPer últim, la web de Mercat Social mostra un catàleg de totes les entitats que han completat el mòdul de Balanç Social del darrer exercici. Això és possible a través de l’API publicada mitjançant serveis web. Des d’aquest catàleg es pot descarregar el document resultant del darrer Balanç Social completat per les entitats, sempre i quan aquetes hagin donat permís per fer-lo públic.\nTests unitaris: Spring Test, JUnit, H2 Database\nServeis Web: Spring Web, Jackson\nclient: Xarxa d'Economia Solidària de Catalunya


Balears fomenta el turisme cultural i exposa obres inédites de Joan Miró | Bonart\nBalears fomenta el turisme cultural i exposa obres inédites de Joan Miró\nEl president del Govern de les Illes Balears, José Ramón Bauzá, ha presentat a l’estand de les Illes Balears de la Fira Internacional de Turisme 2014 (FITUR) noves mesures per impulsar el turisme a l’arxipèlag. Es tracta de l’exposició itinerant “La llum de la nit, obres de les dècades de 1960 i 1970”, que reuneix 40 obres de Joan Miró procedents de col·leccions particulars i que seran exposades en diversos espais de les illes per augmentar l’oferta cultural a l’estiu.\nEl president de les Illes Balears, José Ramón Bauzá, amb la presència de la consellera d’Educació, Cultura i Universitats, Joana Maria Camps, ha destacat la figura de l’artista Joan Miró i els lligams i la vinculació que té amb les Illes Balears.\n“La llum de la nit”, una exposició que reuneix 40 obres de col·leccions privades de l’artista Joan Miró, permetrà, segons el president Bauzá, posar les Illes Balears en el punt de mira internacional com a destinació turística compromesa amb la cultura i més concretament amb l’art modern i contemporani. A més, tampoc ha oblidat que l’obra de Miró és la imatge de la marca España i ens representa a tot el món. La mostra, que inclou 25 pintures, un tapís i 14 escultures en bronze, suposa una oportunitat per veure reunida l’obra de l’última època de l’artista i, alhora, augmentar la qualitat del servei turístic a la Mediterrània per a la temporada 2014. Aquesta exposició sintetitza una característica fonamental de tota l’obra de Joan Miró: l’esperit innovador i transgressor que el manté fins al final de la seva vida.\n“La llum de la nit, obres de les dècades de 1960 i 1970” viatjarà a Eivissa i a Menorca amb el suport i la coordinació de diverses institucions. El Museu d’Art Contemporani d’Eivissa acollirà l’exposició des del 30 d’abril fins al 15 d’agost, mentre que a Menorca, entre el 26 d’agost i el 2 de novembre, podrà visitar-se a la Sala Municipal d’Exposicions El Roser de Ciutadella. La itinerància conclourà a Mallorca, a la seu de la Fundació Pilar i Joan Miró, on serà exposada fins a octubre de 2015.\nJoan Miró i les Illes Balears. Joan Miró va néixer a Barcelona el 20 d’abril de 1893, on va residir fins a l’any 1920. Després de freqüentar centres artístics i entrar en contacte amb diversos corrents artístics, es va traslladar a París, on va establir relacions amb els seus contemporanis i va conèixer Picasso, Pablo Gargall o Tristan Tzarapero.\nEl 1942 Miró i la seva família es van traslladar a Mallorca, però no va ser fins a 1956 quan van decidir instal·lar-se definitivament a l’illa.\nEl mateix any de la seva arribada va muntar a Mallorca el seu taller, dissenyat per l’arquitecte Josep Lluís Sert, i va establir una sòlida relació amb les illes: va viatjar a Eivissa en diverses ocasions i es va interessar per la cultura talaiòtica de Menorca. El seu gran interès per la Prehistòria queda reflectit en algunes de les seves escultures i murals ceràmics.\nDel seu taller de Palma de Mallorca, avui seu de la Fundació que porta el seu nom, van sortir peces tan reconegudes com la sèrie “Blau I, Blau II i Blau III”, “Dona i ocells a l’alba” o “L’esperança del condemnat a mort”, o un conjunt d’escultures per a La Défense, a París.\nL’artista Joan Miró és considerat un dels màxims representants del surrealisme, si bé mai no va arribar a incorporar-se formalment al moviment esmentat. En l’època de la seva maduresa, Miró va continuar creant incansablement i així ho evidencia la quantitat i la qualitat de la seva producció. Va deixar una gran quantitat de projectes d’art públic, obra gràfica, ceràmica, murals, vitralls i tapissos. Va morir el 1983 havent obtingut un fort reconeixement mundial. Alguns exemples són l’adquisició de dues teles per part del MoMA de Nova York, la distinció de Cavaller de la Legió d’Honor a França o la Medalla d’Or al Mèrit en les Belles Arts, atorgada pel Ministeri de Cultura.\nL’exposició “La llum de la nit, obres de les dècades de 1960 i 1970” va acompanyada d’un catàleg, en el qual han col·laborat Joan Punyet Miró, nét de l’artista; Enrique Juncosa, comissari del projecte, i Colm Tóibín, escriptor i crític irlandès, que després de la seva estada a Barcelona i després de publicar la novel·la Homage to Barcelona es va convertir en coneixedor de l’obra de Joan Miró.\nA les imatges, a dalt, detall de “Le lézard aux plumes d’Or”. 1989-1991. 180 x 470 cm © Successió Miró, 1994. A sota, Miró a Eivissa amb l’arquitecte German Rodríguez Arias el 1970.\nEtiquetes: El Roser · Fitur · Fundació Pilar i Joan Miró a Mallorca · Joan Miró


L’àngel del vespre » Grup Èxit\nInici / Projecte Rebooks (Llibres) / L’àngel del vespre\nL’àngel del vespre\nquantitat de L'àngel del vespre\nCategoria: Projecte Rebooks (Llibres) Etiqueta: Reeboks\nEn aquesta novel·la de Maria Mercè Roca -amb què l’autora s’incorpora de nou a la literatura després d’uns anys de silenci- hi trobareu una cabana petita que, quan uns amants s’hi estimen, expandeix una intensa claror vermella; unes cendres que es reben en una urna i que fan molta nosa; un home, etern número dos, a qui el destí regala la possibilitat de ser per primera vegada el número u; una jove estudiant que viu amb passió un amor clandestí i que és l’únic personatge pur de la història; un gos que passa al jardí dels veïns, i dues dones que gràcies a això es fan amigues: l’una busca en la relaxació i el ioga el consol del fill que ha perdut, i l’altra, que té tendència a viure als núvols i se sent molt sola, entreté els seus dies fent una tesi inútil. I hi trobareu també un àngel del vespre, cansat i pàl·lid, que passa alliberant els vius i els dóna una segona oportunitat, per si saben aprofitar-la.\nEL SECRET DE L’ASTRÒNOM


Recta final per a veure l’exposició d’agricultura social a Lleida | Recollida de roba a Catalunya\nRecta final per a veure l’exposició d’agricultura social a Lleida\nfebrer 26, 2014 febrer 26, 2014 / Humana Spain\nLa Biblioteca Pública de Lleida (Rambla d’Aragó, 10) acull fins a final de setmana una exposició fotogràfica que constata l’impacte que té l’agricultura social sobre el territori i els usuaris. La mostra, que es titula “Les persones i la terra, el primer”, està protagonitzada pels usuaris de Punt Eco, empresa de responsabilitat social i ambiental centrada en l’horticultura terapèutica.\nL’exposició es pot veure al Claustre Infantil de la biblioteca Pública fins el divendres 28 de febrer. Ja es va poder veure la passada tardor a quatre centres cívics de la ciutat: Pardinyes, Bordeta, Balàfia i Secà de Sant Pere. Està formada per imatges en gran format que il·lustren el valor de l’agricultura social, un concepte que prové del “social farming” i que agrupa a iniciatives del sector primari (agricultura i ramaderia) que tenen un impacte en el territori i també en les persones. Els seus punts forts són: genera llocs de treball per a persones discapacitades o en risc d’exclusió, són projectes viables i sostenibles, i aposta per la producció ecològica.\nLes imatges d’aquesta exposició corresponen principalment a un projecte d’horticultura terapèutica a Lleida. L’hort és una eina terapèutica que millora la qualitat de vida dels usuaris aportant-los beneficis a nivell físic, emocional, cognitiu i social. Aquest és l’eix principal en el què es basa Punt Eco, empresa de responsabilitat social i ambiental que ha recuperat una antiga zona agrícola abandonada (tres hectàrees) situada a deu minuts del centre (Sot de Fontanet). Aquesta iniciativa es va posar en marxa el 2012 gràcies al suport econòmic d’Humana.\nagricultura, exposició fotogràfica, Humana, Punt Eco\n← Bio Eco Actual proposa una “breu història del reciclatge”\nUna “Madama Butterfly” a Sidney amb roba “second hand” →


EMPORDÀ LLEURE: Tot em sonava a "xino"\nTot em sonava a "xino"\nDurant els primers dies de curs tot el què m’explicaven em sonava a “xino”, tot era de molt fàcil resoldre, però, a la meva realitat, molt més complicat.\nJo, calia que fes complir unes normes establertes pel Centre on treballava, que feien que el nen/a en prou feines pogués respirar; tot eren prohibicions.\nPer tant, podeu fer-vos a la idea de com em responien els menors, quan jo els hi prohibia fer allò que ells volien.\nVaig entendre durant el curs i fent les pràctiques, on vaig comptar també amb l’ajut i els consells de la cap de zona, que el que calia era canviar el xip. No fer que tot fos blanc o negre, sinó trobar el gris que calia en cada moment per fer que rutllés la cosa amb el benestar de totes dues parts. Fer entendre als nens/es que tenen deures a complir com a persones que són. I fer-los saber, que entenia que ells compten amb uns drets que de vegades se’ls hi neguen. Més ben dit, jo tinc edat per raonar les coses i, sota el meu criteri, que no sempre serà l’encertat, actuar en funció de les diferents situacions que se’m plantegin, encara que això comporti alterar un xic les normes establertes. No incomplir-les, però, sí fer-les flexibles per millorar la situació entre menors i monitors/es.\nHe entès que reps molt més dels nens/es quan els escoltes, quan els tractes com a persones, quan els valores i els estimules de manera positiva. I no, adreçant-te a ells despectivament, cridant i castigant. No per actuar així tens menys poder sobre ells, sinó que amb respecte ells també et respecten.\nEls càstigs no són dolents si aquests són els adequats, en el moment precís i van dirigits a la persona que se’ls mereix.\nCal posar-se a la pell del nen/a per poder entendre i saber com se senten quan són atacats pels adults. No podem posar-nos al nivell d’ells i actuar sense pensar en les conseqüències, passant de tot. No agafar-te les coses com a personals, cosa que jo abans feia i m’ho passava molt malament, sinó que es tracta de feina i que el que vols és el benestar del menor i el teu propi.\nAquests nens/es que són tan rebels, quan agafen confiança i veuen que els tractes amb efecte i com cal en cada moment, responen molt bé.\nEncara que ells diuen que sóc com un vigilant que no els deixa fer res, em respecten i passem bones estones. És molt gratificant quan els trobes fora del recinte escolar i et saluden.\nLes anècdotes i experiències dels professors a les classes lectives del curs de monitors també han sigut molt enriquidores. La teoria portada a la pràctica no és fàcil, però val la pena per millorar les situacions i aconseguir seguretat en el que fas.\nDels nens/es també n’he après molt, només observant les accions i reaccions que tenen davant les diferents situacions a les que estan exposats.\nHi ha moltes frases que m’han servit a l’hora de fer les pràctiques als menjadors escolars, tant a l’IES com al CEIP, I també a l’àmbit familiar, ja que tinc dos nens, un de 13 anys i un altre de 7 anys. Fins i tot m’ha servit per tractar amb els adults que m’envolten i sentir-me més bé amb mi mateixa.\nNo vulnerar mai els drets dels menors.\nEstimular als nens/es positivament.\nEducar des de la responsabilitat.\nEn cada acció que fem o en cada cosa que diem, estem educant.\nLlibertat amb respecte.\nExagerar-ho tot per poder aprendre bons hàbits.\nMai etiquetar, sempre entendre, acceptar i ajudar.\nNo imposar obligacions, només fer complir els deures.\nSaber canalitzar els conflictes.\nDeixar reflexionar al nen/a sobre els seus actes.\nPosar-te a la pell del menor, voler entendre moltes de les seves reaccions. Ja que al llarg de les seves etapes tenen molts canvis ( físics, psicològics, hormonals...).\nMolta observació i molta organització.\nTota activitat ha d’estar ben preparada, passant per totes les pautes que cal tenir en compte (a quin públic va adreçada, on es realitzarà, quin material convé, quins perills cal prevenir,...).\nTota activitat ha de respondre a uns objectius.\nEls objectius sense col·laboració i ganes no es poden aconseguir.\nI la que m’ha agradat molt, i cal posar-la sempre en pràctica:\nLa diversió no és només un objectiu que podem escollir, és una obligació.\nTinc ganes d’arribar al mes de setembre per tornar a coincidir amb els nens/es que vaig deixar el mes de juny. Per acabar les pràctiques i poder fer l’autèntica avaluació. Veient als nens/es i les seves reaccions i de com acceptaran les meves propostes de joc.\nAquest curs m’ha servit per reciclar-me una mica en tots els aspectes. Si tots ho féssim una mica, els petits objectius específics que ens proposéssim arribarien a ser grans objectius. No només en el món del lleure sinó en tota la nostra societat.\nCal portar a la pràctica tot el que he après, perquè encara que l’esforç sigui gran, la recompensa és molt gratificant. He fet amistat amb joves que al principi creia que eren casos perduts. Fins i tot, d’ells he tret recursos per entendrem millor amb els menors.\nHa estat un curs molt enriquidor, fins i tot, a nivell emocional.\nVal a dir també que he fet molt bones amistats.\nSe’ns dubte ha pagat la pena, tot i que els primers dies, he de reconèixer que creia que tot seria, en l’argot, molt “blà, blà, blà...” Però, en comprovar que la teoria portada a la pràctica funciona, i veus els seus fruits, fa que encara t’engresqui més a continuar en aquest món del lleure. Encara queda molt, per arribar-hi però m’agradaria poder dir algun dia que sóc educadora en el lleure.\nAls professors del curs i sobretot a la directora del Càtering Vilanova, que em va facilitar un lloc per fer les pràctiques i alhora va guiar-me en tot moment: gràcies!!\nMontserrat Clavaguera Teixidor\nEtiquetes de comentaris: Montserrat Clavaguera Teixidor\nAprovat el model de l’Impost de Societats, que es presentarà a partir de l’1 de juliol, per a totes aquelles entitats que estiguin sotmeses a la presentació de l’impost.\nEl Ministeri d’Hisenda ha aprovat l’ ordre HAP/1067/2015 de 5 de juny , referent a la declaració de l’Impost de Societats per a totes aqu...\nLa nova normativa vol augmentar la seguretat i qualitat en les activitats i ja és vigent des del passat mes de novembre El govern ha apr...\nDrogues, sexe i...\nA finals de novembre vaig assistir a la sala polivalent de La Gorga, a Palamós, a la presentació d’un programa educatiu de prevenció del co...\nQuè diuen els alumnes que han fet el curs on-line de menjadors escolars aquest mes d'abril i maig de 2018?\n★ Arxiu d'articles publicats de juny 2018 (2) de maig 2018 (3) d’abril 2018 (1) de març 2018 (1) de febrer 2018 (5) de gener 2018 (4) de desembre 2017 (5) de novembre 2017 (1) de setembre 2017 (1) d’agost 2017 (4) de juliol 2017 (3) de juny 2017 (1) de maig 2017 (4) d’abril 2017 (1) de març 2017 (2) de gener 2017 (9) de desembre 2016 (2) de novembre 2016 (1) d’octubre 2016 (2) de setembre 2016 (4) d’agost 2016 (1) de juliol 2016 (4) de juny 2016 (4) de maig 2016 (5) d’abril 2016 (3) de març 2016 (3) de febrer 2016 (4) de gener 2016 (1) de desembre 2015 (4) de novembre 2015 (7) d’octubre 2015 (5) de setembre 2015 (1) d’agost 2015 (4) de juliol 2015 (11) de juny 2015 (6) de maig 2015 (6) d’abril 2015 (9) de març 2015 (8) de febrer 2015 (7) de gener 2015 (4) de desembre 2014 (2) de novembre 2014 (6) d’octubre 2014 (4) de setembre 2014 (8) d’agost 2014 (6) de juliol 2014 (7) de juny 2014 (3) de maig 2014 (5) d’abril 2014 (2) de març 2014 (4) de febrer 2014 (5) de gener 2014 (4) de desembre 2013 (5) de novembre 2013 (11) d’octubre 2013 (3) de setembre 2013 (1) de juliol 2013 (6) de juny 2013 (7) de maig 2013 (10) d’abril 2013 (7) de febrer 2013 (1) de gener 2013 (6) de desembre 2012 (1) de novembre 2012 (3) d’octubre 2012 (1) de setembre 2012 (7) d’agost 2012 (3) de juliol 2012 (11) de juny 2012 (12) de maig 2012 (11) d’abril 2012 (6) de març 2012 (2) de febrer 2012 (4) de gener 2012 (6) de desembre 2011 (3) de novembre 2011 (5) d’octubre 2011 (4) de setembre 2011 (4) d’agost 2011 (2) de juny 2011 (9) de maig 2011 (10) d’abril 2011 (1) de març 2011 (6) de febrer 2011 (6) de gener 2011 (4) de desembre 2010 (4) de novembre 2010 (5) d’octubre 2010 (1) de setembre 2010 (2) d’agost 2010 (3) de juliol 2010 (6) de juny 2010 (2) de maig 2010 (5) d’abril 2010 (9) de març 2010 (6) de febrer 2010 (4) de gener 2010 (1) de desembre 2009 (13) de novembre 2009 (5) d’octubre 2009 (10) de setembre 2009 (12) d’agost 2009 (7) de juliol 2009 (2) de juny 2009 (4) de maig 2009 (8) d’abril 2009 (4) de març 2009 (10) de febrer 2009 (29) de gener 2009 (7) de juny 2008 (2) de desembre 2006 (1) de novembre 2006 (1) d’octubre 2006 (2) de setembre 2006 (2) de juliol 2006 (2) de juny 2006 (4) de maig 2006 (5) d’abril 2006 (2) de gener 2006 (1) d’octubre 2005 (1) d’octubre 2004 (1) de juliol 2004 (1) de juny 2004 (1) de maig 2004 (1) de febrer 2004 (1) de gener 2004 (1) de novembre 2003 (1) de setembre 2003 (1) d’agost 2003 (1) d’abril 2003 (1) de març 2003 (1) de gener 2003 (1) d’octubre 2002 (1) de desembre 2001 (1) de novembre 2000 (1) d’agost 2000 (1)


Les primeres vacunes catalanes del Dr. Morlans d'Alfés, 1798\n1802. Cartell satíric contra el vaccí.\nLes reticències al nou mètode científic foren costoses de combatre a tot arreu. Les figures mostren caràcters vacums, atès que el vaccí provenia de la pigota de les vaques.\n1798. Vacunes a Alfés (el Segrià).\n«Carta de Lérida sobre la inoculación de las viruelas»,\n«Semanario de Agricultura i Artes», núm. 55, de 18 de gener (BDH).\nEn aquesta publicació periòdica (espanyola) de final del set-cents, època de despotisme il·lustrat, s'hi inclou un article sobre la inoculació de la pigota o verola per a coneixement de mossens i capellans. Car el títol complet de la revista deia «...dirigido a los párrocos», que llavors a tots quatre cantons de la geografia eren legió.\nS'hi explica que a Lleida en aquells mesos hi començava a haver passa de pigota, «unas nuevas viruelas malignas, que no podían menos de asustar a un gran número de familias». Cada dia entre l'agost i l'octubre de l'any 1797 se n'enterraven una quinzena de morts. De Lleida, la malaltia s'estengué als pobles veïns, Artesa de Lleida, Bell-lloc i fins a les Borges, «y la mortaldad era con proporción del mismo modo que en Lérida».\nLes conseqüències de la passa als pobles eren, doncs, tremebundes, com ara a Montblanc, a on s'hagueren de fer les acostumades i d'escàs valor rogatives públiques, «horrorizados de tan curel azote que ha despoblado de niños aquella villa, y dexado a muchos con deformidades para toda su vida», i oh pecat mortal!, «a otros con ocasión de ser infieles a la ley santa del matrimonio».\nL'anònim autor de l'article (és probable que un dels editors mateixos) afegeix en nota a peu de pàgina que bo és que es facin pregàries, però també bo fora que «el pueblo de Montblanc pidiese... le libre a él, al Principado de Cataluña...de médicos cerriles e ignorantes, más funestos a la humanidad que las tempestades, los terremotos y las pestes, tanto por lo que hacen como por lo que estorban hacer». Era clara, doncs, l'orientació de la publicació, impulsada des del govern (espanyol) i amb aquesta curiosa barreja d'agricultura i arts, que arribà als tres mil exemplars de difusió entre les elits d'aquell Estat (espanyol), d'estructures i mentalitat encara pròpiament feudals.\nA Europa tot just feia dos anys que a Anglaterra, el metge Edward Jenner havia experimentat el vaccí contra la malaltia, després d'observar que una pastoreta del poble no l'agafava perquè ja havia passat la verola de les vaques. Efectivament, els grangers no es posaven malalts durant les passes de pigota, i d'ací el metge britànic n'extragué les mostres per a la vaccinació humana, que per sempre més passaria a dir-se vaccí (cast. vacuna), en referència al ramat vacum.\n«Durant molts anys, Jenner va sentir comentaris sobre munyidors, que deien que d'alguna manera aquests quedaven protegits de la verola humana, després d'haver patit la verola bovina; una malaltia molt més lleu. Reflexionant sobre això, Jenner va concloure que aquesta malaltia de les vaques, protegia a la persona que la patís de contraure la verola humana en un futur. Per poder contrastar aquesta hipòtesi, va posar en pràctica l'antic sistema oriental de la inoculació usant limfa de munyidors afectats per la verola bovina. Aquesta mesura preventiva salvà la vida, des de 1796, a moltes persones contagiades de verola.\n«Aquest sistema oriental el va aplicar, el 14 de maig de 1796, a un nen de 8 anys, James Philips, amb pus agafat d’una lesió de les mans d'un munyidor contagiat per verola bovina. Amb això, el nen va desenvolupar una febre lleu, recuperant-se amb pocs dies. Uns mesos després, Jenner va posar a prova la seva teoria (que el fet de passar la verola bovina et protegia de patir la verola humana), posant en contacte, a James Philips, amb material contaminat amb verola humana, per veure si aquest desenvolupava la malaltia. L'infant no va desenvolupar la malaltia, validant així la seva hipòtesi. Els resultats d'aquestes observacions van ser comentats per Jenner al seu llibre: An inquiry into the causes and effects of the variola vaccine (1798). Gràcies a aquest petit llibre i a l’esforç de Jenner, la vacunació es va divulgar i aplicar immediatament arreu del món». enllaç\nA Catalunya, aquells darrers anys del segle XVIII havia circulat alguna memòria contrària a la inoculació, i això feia retraure'n l'experimentació. Es considera als llibres que al desembre de 1800 «el doctor Francesc Piguillem —metge de Puigcerdà (Cerdanya)— inoculava les primeres vacunes contra la verola de la història mèdica de la península Ibèrica. Segons les fonts documentals, els receptors d'aquesta primera vacunació van ser quatre nens de Puigcerdà, i la matèria vaccínica que se'ls va inocular havia estat enviada, a petició del Dr. Piguillem, des de París. Onze dies després, en comprovar que aquells nens només havien desenvolupat petits símptomes, va inocular amb èxit sis nens més, també de Puigcerdà. La vacunació del Dr. Piguillem seria el primer pas per erradicar la malaltia de la verola a Catalunya» (enllaç).\nEl cas és, però, que al poble d'Alfés aquell any 1798 d'epidèmia verolosa que tan devastadora recorria els pobles del nostre ponent, el metge N. Morlans, amb el suport l'autoritat espiritual del poble, van recórrer al mètode de la inoculació. Ben crític devia ser l'índex de mortalitat infantil, que s'atreviren al que encara no feia ningú a les nostres latituds. Pel que deduïm de l'article, el Dr. Morlans vivia al mateix poble, i feu l'experiment amb dos dels fills seus. La novetat causà tant de rebombori que la gent «tomaban al niño que andaba por las calles, les desnudaban el brazo, haciendo mofa, y graduando de demencia la inoculación». Creure per veure, com Sant Tomàs, els resultats exitosos farien canviar el parer dels aufesins, «y de resultas se inocularon como unos quarenta en dos o tres días, y... todos se liberaron sin que ninguno quedase con la más mínima deformidad».\nS'afegeix a l'escrit que les crítiques desfermades per aquesta primera vaccinació massiva a Catalunya entre metges i capellans aconseguiren de suspendre la inoculació per uns quants dies. A la represa del procediment, una setantena (de xiquets, principalment) foren vacunats, amb resultat de sis morts. Cosa a la qual s'agafaren encara més els detractors «para desacreditar y desterrar la inoculación que se iba propagando en otros pueblos». Sembla, doncs, que alguns altres metges d'altres pobles del Segrià i les Garrigues (descomptant l'entusiasme de l'escrit) degueren seguir el camí obert pel Dr. Morlans.\nLa gran quantitat de vaccinats, a més, fa indicar la procedència local de la vacuna. No sabem si coneixia els escrits del Dr. Jenner. A l'Estat (espanyol) se seguien de prop les publicacions de l'eclesiàstic andalús José Celestino Mutis.\nL'article acaba amb la ressenya de certes experiències europees de confinament per tal d'apartar els verolosos i evitar amb aquest aïllament l'expansió de la malaltia, que tants de milers de morts solia causar allà a on se n'aixecava un brot. «Impedir la comunicación mediata o inmediata entre los sanos y los virolentos, es el medio más seguro de evitar el contagio». Curioses semblances amb el model de confinament Covid de 2020, oi?\n1800. Cartell sobre el vaccí.\nUn gravat parisenc mostra com una senyora vella proveeix el pus per al vaccí d'un petit xiquet. L'un doctor és a punt d'introduir el líquid al braç del nen, mentre l'altre l'entreté amb un ninotet articulat.\n1799. Vacunes a la Granja d'Escarp.\n«Mercurio de España», tom II, de maig (BDH).\nLa primavera de l'any següent al de les primeres vaccinacions a Alfés, la pigota encara rodava, i al poble de la Granja d'Escarp el Dr. Antoni Roman, metge local i del monestir d'Escarp, aconseguia de convèncer els veïns per a la inoculació dels xiquets. L'èxit dels primers casos feu que les vacunacions arribessin a 138, «y todos igualmente tuvieron un éxito feliz».\nAmb símptomes de la malaltia però sense vacunar varen restar 7o persones, de les quals en morien 16 «y 4 quedaron con vicios incurables en los ojos». Aquests malalts només es tractaven amb aigua natural amb alguns grans de sulfat de potassa, que dispensava el cirurgià del monestir. La barreja «llegó a hacerse tan vulgar que las mugeres la practicaban por sí mismas».\nA poc a poc, i amb l'evidència innegable de l'èxit del vaccí contra la pigota, s'imposaria el criteri mèdic de les vacunacions fins a fer-se, amb el pas del temps, gairebé universal. Aquests darrers anys han sorgit petits col·lectius de pares i mares que reneguen del procediment i, de tant en tant, se'n parla a la premsa. Un altre problema per als dirigents: cal que se'ls hi obligui, a la vaccinació del que convingui, o cal que es respecti el dret a escollir? A l'Estat (espanyol) del règim del 78 no hi haurà dilema: els jutges del Suprem, que ho manifassegen tot, ja diran a súbdits espanyols i altres pobres habitants de les colònies com nosaltres allò que hem de fer, oi?\n1800. Comitè del vaccí, París.\nLes resistències al vaccí entre els professionals mèdics foren habituals en aquell traspàs del segle XVIII a XIX. En aquest gravat, set contra un únic defensor del nou procediment mèdic.\nEtiquetes de comentaris: Alfés, Artesa de Lleida, Granja d'Escarp, Lleida, Segle XVIII\n Les escoles noves d'Artesa de Lleida, 1919\nAnys 1920. L'escola d'Artesa de Lleida (el Segrià).\n«L’escola d’Artesa de Lleida (1700-1916), des de les primeres notícies al nou edifici escolar», Felip Gallart i Fernàndez, Josep Gallart i Fernàndez, «Shikar. Revista del Centre d’Estudis Comarcals del Segrià», núm. 4, 2017, pàg. 48-57.\n1916. La primera pedra de les escoles d'Artesa de Lleida.\n«El Avisador de Magisterio», de 10 de febrer (FPIEI).\nNo s'hi esmenta la llengua en què es feren els parlaments. La diglòssia encara era molt forta (en molts àmibts avui dia encara ho és, després de cent anys), i la presència de la militarada no fa presagiar tolerància lingüística amb la llengua de la gent que havia d'anar a l'escola (com avui passa encara a molts jutjats i comissaries). Quan arriba el torn del Sr. Moles, però, l'articulista precisa: «pide dispensa para que se permita hablar a sus amigos en su lenguaje natural i común al orador y a los oyentes». Demanar permís per ser qui som, un dels trets més característics de les societats oprimides.\nEn el parlament del director de l'Escola Normal, s'hi digué que ara que l'edifici ja s'aixecava, ara era l'hora dels artesencs: de portar-hi amb regularitat els fills per tal que l'escola pogués fruitar, i que quan disposin d'un bon mestre, l'atenguin i segueixin en les iniciatives que proposi. El Gobernador Civil (espanyol), entre altres referències, dedicà «sentidas y galantes frases al sexo femenino, tan dignamente represenado en la fiesta», cosa que dona fe de la talla intel·lectual i humana del personatge. La cerimònia acabà amb un ball popular a on el jovent i alguns dels convidats hi prengueren part.\n«Tot i la forta pluja que va descarregar durant la col·locació de la primera pedra, l’acte fou molt solemne. Feta la benedicció pel bisbe, a causa de la pluja no es pogué col·locar el pergamí commemoratiu, confeccionat pel pintor lleidatà Paco Marcé, el qual fou signat per les autoritats a l’ajuntament, i les mateixes autoritats i els assistents pogueren examinar els plànols del nou edifici. A continuació, en una gran sala habilitada per a l’ocasió, se serví un dinar per a tres-centes persones: «servit admirablement per lluïdes i hermoses noies d’Artesa». Abans, però, es repartí menjar «a tants pobres com hi acudiren», que «per cert foren molts» reblava la premsa de l’època.39 En el brindis, el senyor Joan Moles fou el més aplaudit ja que havia estat, de fet, el gran valedor del projecte a Madrid», dins «L’escola d’Artesa de Lleida (1700-1916)...»\nS'hi afegeix que l'escola fou acabada al 1918, però com que el contractista (de l'Albagés) no havia cobrat les subvencions de l'Estat, es resistia al lliurament de les claus. Tampoc no hi havia diners per a mobiliari i equipament escolar. Amb un gran edifici, doncs, però a empentes i rodolons, l'escola artesenca començà a caminar cap a començament de 1921.\nAnuncis de llibres de la llibreria i impremta de Josep A. Pagès, la centenària impremta lleidatana, ara en plena ebullició com una de les editorials catalanes més destacades. També ens porta records l'anunci de les «mesas bipersonales», aquelles baluernes de fusta amb el forat per al tinter i seients que s'aixecaven, que havíem encara tingut a l'escola en la nostra més tendra infància. Després, arribarien les taules i cadires de fòrmica.\nAlgunes obres catalanes que es venien per a l'ensenyament de les lletres als xiquets: un parell d'antologies o aplecs de poetes i escriptors del segle d'Or i de la Renaixença, i una tria dels versos de Maragall, «malaguanyat poeta que Catalunya plora encara», a mitja pesseta l'exemplar.\nEtiquetes de comentaris: Anys 1910-20, Artesa de Lleida


Sant Joan de les Abadesses desencalla el projecte de restauració a Sant Antoni - Diari de Girona\nSant Joan de les Abadesses desencalla el projecte de restauració a Sant Antoni\nEl ple va aprovar l'adjudicació de les obres per 900.000 euros i presentar al Pla d'Obres i Serveis (PUOSC) una memòria de 518.000 euros\nEstat actual de la masia i de l'ermita de Sant Antoni. foto: DdG\nEstat actual de la masia i de l'ermita de Sant Antoni.\nL'Ajuntament de Sant Joan de les Abadesses va aprovar l'adjudicació de les obres de reforma i ampliació de la casa ermita de Sant Antoni per un import de 899.820 euros. L'aprovació va tenir lloc en l'últim ple i va tenir el suport de l'equip de govern de MES i de l'oposició d'ERC.\nL'immoble en el qual intervindran és una ermita amb masia situada a la muntanya de Sant Antoni a poca distància del nucli urbà en un indret de gran valor natural i paisatgístic. Es tracta d'una construcció del segle XVIII que primer va fer la funció de masia i després de restaurant i fonda. Fa uns 20 anys, el negoci va tancar i des de fa temps l'Ajuntament treballa per recuperar l'edifici i torna-li a donar activitat. De moment, l'Ajuntament hi ha fet una inversió d'un milió d'euros però en falten un i mig per acabar el projecte.\nL'alcalde, Ramon Roqué (MES), va definir l'adjudicació com la més important dels últims vuit anys. «Estem parlant d'una adjudicació de 900.000 euros que ha de fer possible que el projecte de Sant Antoni sigui una realitat», va explicar. L'alcalde va recordar que el concurs per la gestió de l'establiment de Sant Antoni va ser guanyat per la Fundació MAP el juny del 2018. Es tracta d'una entitat que ofereix serveis integrals per a les persones amb discapacitat i risc d'exclusió social del Ripollès. La Fundació disposa d'un projecte global per a l'aprofitament de l'església i de la masia en conjunt.\nRamon Roqué va recordar que, un cop acabades les obres, la fundació té el compromís de fer una inversió en equipament per poder fer el servei de restauració i hosteleria.\nEn la seva intervenció, el portaveu de l'oposició, Sergi Albrich, es va mostrar d'acord amb l'adjudicació. «Hi votarem a favor, com en tot el que fa referència a la recuperació de la casa i l'ermita de Sant Antoni», va exposar.\nSant Antoni al PUOSC 2020-24\nEl mateix ple va aprovar per unanimitat presentar al Pla Únic d'Obres i Serveis de Catalunya la memòria per a la revitalització de Sant Antoni redactada per l'arquitecte tècnic Joan Carles Grifell amb un import de 518.527,68 euros, IVA no inclòs.\nAbans de l'aprovació, l'alcalde va avisar del fet que es tracta d'una convocatòria poc dotada econòmicament. «Els diners que un ajuntament pot aconseguir són de veritat pocs i sobretot per afrontar grans projectes», va considerar. També va explicar que l'Ajuntament va escollir la memòria de Sant Antoni perquè és el que està més d'acord amb la convocatòria. Va matisar que el PUOSC només cobreix fins al 80% de l'import de la memòria i consegüentment l'Ajuntament no es podia arriscar a anar més enllà.\nVa explicar que el projecte presentat es reparteix en tres actuacions: una fase a la casa pairal, una actuació a la pujada de Sant Antoni i la pujada de fibra òptica fins a la torre de telecomunicacions situada al costat de la casa i l'ermita. «Perquè pugui donar cobertura a les noves tecnologies en telefonia i internet», va precisar.\nEl grup d'ERC tot i donar suport a la presentació es va queixar. El seu portaveu, Sergi Albrich, va plantejar que els hauria agradat participar més del projecte i no haver-ne sabut fins a la comissió informativa feta unes setmanes abans de la celebració del ple. «Ens agradaria que abans hi hagués hagut la voluntat d'arribar a acords», va dir.\nL'alcalde va respondre que l'Ajuntament va tenir poc temps per adaptar el projecte i que havien hagut de treballar molt i «contra el rellotge». De tota manera, el portaveu republicà va avisar que si bé comparteixen el dia a dia de l'alcalde, els agrada que els tinguin en compte a l'hora de prendre decisions. Al final, l'alcalde va preveure un termini de dos anys per a la posada en servei del complex de Sant Antoni.


Una comissió de l'Assemblea Nacional arriba a Cúcuta per ultimar l'entrada de l'ajuda humanitària\nPublicat 7/2/2019 9:57:34CET\nUna comissió de l'Assemblea Nacional de Veneçuela ha arribat aquest dimecres a la ciutat colombiana de Cúcuta, a la frontera comuna, per ultimar l'entrada de l'ajuda humanitària al país, que el Govern de Nicolás Maduro ja ha avançat que no acceptarà.\nL'emissora colombiana RCN Radio ha indicat que es traslladaran al pont internacional Tienditas que, segons la premsa a banda i banda de la frontera, fa dies que està pres per la Guàrdia Nacional Bolivariana (GNB) i diversos vehicles militars.\nCúcuta, el principal pas fronterer entre tots dos països, ha estat un dels llocs triats per l'autoproclamat "president interí" de Veneçuela, Juan Guaidó, perquè comenci a arribar l'ajuda humanitària. També ho farà pel límit amb el Brasil i una illa del mar Carib encara per determinar.\nLes fonts nord-americanes consultades per Reuters han avançat aquest dimarts que l'Administració de Donald Trump ja ha començat a enviar menjar i medicaments a Cúcuta. El ministre d'Exteriors colombià, Carlos Holmes Trujillo, ha confirmat aquest dimecres que "ja hi ha avions que han arribat a Colòmbia".\nDe moment, l'ajuda humanitària enviada des de l'estranger s'emmagatzemarà a Cúcuta a l'espera que s'aclareixi com entrarà i com es repartirà a Veneçuela, perquè les fronteres segueixen controlades pel chavisme'. "Maduro no ha d'impedir que els veneçolans rebin l'ajuda que necessiten", ha demanat Holmes Trujillo.\nGuaidó només ha avançat que la primera fase de l'assistència humanitària consistirà a entregar menjar i medicaments entre 250.000 i 300.000 persones que estan en "risc de mort".\nA més, ha apel·lat novament a la "família militar", que controla les fronteres, perquè deixin entrar l'ajuda humanitària.\n"Aconseguirem que ingressi l'ajuda humanitària perquè es tracta de salvar vides!", ha indicat Guaidó a través del seu compte a la xarxa social Twitter. "Mentre treballem tots els dies per aconseguir amb èxit l'entrega de l'ajuda humanitària ells insisteixen a apartar els medicaments i els aliments de qui les necessita urgentment", ha afegit.\nMaduro, que admet que hi ha problemes de proveïment que atribueix a les sancions però nega la crisi humanitària, ha insistit en una entrevista concedida aquest dimarts a la cadena russa RT que les maniobres internacionals per enviar ajuda són un "xou polític". "No acceptaré cap tipus d'intervencionisme", ha declarat.\nEl passat 23 de gener, Guaidó es va declarar mandatari interí en resposta a la decisió de Maduro d'iniciar el 10 de gener un segon mandat que no reconeixen ni l'oposició ni bona part de la comunitat internacional per considerar que es basa en unes eleccions, les del 20 de maig, no-democràtiques.\nGuaidó ha estat reconegut pels Estats Units, el Canadà i la majoria dels països llatinoamericans. Aquest dilluns s'hi van sumar nombrosos països europeus, fins i tot Espanya. Mentrestant, l'Uruguai, Mèxic i la mateixa UE miren d'impulsar una nova mediació. El 7 de febrer se celebrarà una conferència internacional a Montevideo amb aquest propòsit.


DOS OCELLS EN “BLANC I NEGRE”… I UN AMB UN TOC ELEGANT DE COLOR VERMELL! | Escola Lola Anglada\nBenvolguts jugadors cercadors d’ocells amagats…. una setmana més felicitats perquè els jugadors constants ja feu tots gairebé el ple! El percentatge d’encerts és molt alt i això vol dir que ja aneu dominant les guies i sobretot que sou capaços i esteu ben entrenats per detectar els trets diagnòstics dels ocells que veieu a les fotografies.\nAquesta setmana que acomiadem l’hivern i arriba la primavera és el moment per recordar-vos, ara que venen dies de vacances i que sembla que ens “obren la gàbia”, que és un bon moment per sortir a observar-los a la natura…. i recordeu que no cal anar molt lluny… porto molts mesos fent observació a parcs urbans propers a casa. Prepareu els prismàtics, la guia i la llibreteta de camp i a posar en pràctica el que heu après en el joc.\nEfectivament, l’ocell amagat nº 31 és el bonic ànec collverd. A la fotografia hi ha mascle i femella… i com podeu veure la femella (passa en la majoria dels ànecs) té colors críptics de camuflatge… i es que li va la supervivència d’ella mateixa i dels seus fills perquè és l’encarregada de la incubació. Cal dir que els aneguets també tenen, siguin mascles o femelles, colors de camuflatge que els fan passar més desapercebuts entremig de la vegetació de la llacuna (canya, canyís, boga…). Els depredadors sempre estan a l’aguait i com ens diu en Rudyard Kipling a la seva novel·la del “Llibre de la selva”; la llei de la selva és “menjar i no ser menjat!”\nL’ocell amagat nº 32 és el simpàtic, menut i bellugadís corriol camanegre. Recordeu que és un ocell molt amenaçat per la pressió que els humans fem del seu hàbitat; la platja! Es diferencia dels altres corriols sobretot pel collaret… que en el seu cas no fa la volta sencera al coll i el color de les potes. Ja ho sabeu, si aneu a la platja i alguna zona de dunes està tancada amb estaques i cordes, no hi passeu ni deixeu, si en teniu, els gossos deslligats perquè malmetríem el seu lloc de cria!\nPer aquesta setmana que avui estrenem, i que va del dia 15 al dia 21, se’ns amaguen dos ocells ben diferents que tenen en comú que juguen amb la gama de colors que va del blanc al negre i un d’ell amb unes elegants notes de color roig.\nL’ocell amagat nº 33 és migrador i només el veurem a l’estiu… ara ja estan arribant d’Àfrica, té uns trets diagnòstics molt clars i curiosament és de la mateixa família que el corriol camanegre.\nL’ocell amagat nº 34 és sedentari, encara que a l’hivern s’hi afegeixen individus que provenen del nord d’Europa. Ep! La fotografia és un exemplar mascle… que la femella sola, ens portaria a confusió amb altres ànecs!\nVinga… a cercar els dos ocells amagats a les guies i enviar el correu amb els ocells ben identificats.\nAquesta setmana passada vam fer la quarta observació amb el grup CSB, vam veure 17 espècies, i vam poder observar molt bé un bonic tudó que estava brostejant herva fresca i no es va espantar gens malgrat la nostra proximitat. Això ens va permetre repassar les diferències amb els tres coloms que tenim al pati: tudó, colom roquer i tórtora turca.\nAquest període, va d’avui mateix dia 15 fins al 21 de març! No ho deixeu per darrera hora!


Compromís amb el client digital: la nova avantatge de màrqueting, una xerrada del professor d'ESADE Pau Virgili | ESADE Alumni\nCompromís amb el client digital: la nova avantatge de màrqueting, una xerrada del professor d'ESADE Pau Virgili\n25abril 2019 de 17:30h a 19:30h\nSan Francisco Chicago Booth Alumni Office 425 California Street, 12th Floor (Suite 1250)\nL'ESADE Alumni San Francisco Chapter organitza una xerrada a càrrec de Pau Virgili el dijous 25 d’Abril, titulada 'El compromís digital del client: el nou avantatge del màrqueting'.\nLa revolució digital ha modificat completament el paper del client, que ja no és un mer observador passiu, sinó un actor de primer ordre en la construcció de la marca. En un món en què el poder es distribueix equitativament entre la marca i els clients, és possible aconseguir un autèntic compromís win-win. L’energia del consumidor es pot canalitzar a diferents nivells: en les seves percepcions com a consumidor, en l’amplificació del missatge, en la cocreació de continguts i, finalment, en el codesenvolupament del producte. Analitzarem com connectar amb els clients i utilitzar la seva energia, i quins són els models que funcionen avui. Repassarem els casos reals de 3M, HP, GoPro, Red Bull, Giffgaff i Coca-Cola Co.\nSi vols assistir a aquest acte, només t’has de registrar a través de l’enllaç que trobareu a continuació. Si teniu algún problema, podeu contactar a sara.casadesus@esade.edu\n5:30 to 6:30 Bienvinguda & networking\n6:30 to 7:30 Presentació i preguntes\n7:30 to 8:00 Tancament & networking\nPau Virgili, expert en noves tecnologies, gestió i màrqueting, té una gran experiència en la gestió d’empreses internacionals, i també com a emprenedor i consultor. Ha creat empreses de tecnologia en les àrees dels negocis mòbils (m-business) i el màrqueting en línia, i ha dut a terme projectes de consultoria en la gestió de relacions amb el consumidor per a HP, Nike i Coca Cola, entre d’altres. Anteriorment va ser director general de Màrqueting Europa per a HP FMCG i director de Màrqueting Europa per a Plantronics.\nTé un MBA (University of Chicago) i és coautor del llibre La reconciliación con el consumidor. Ha viscut i treballat a Espanya, els Estats Units, Alemanya, França, el Regne Unit, Tailàndia, Laos i Vietnam, i li encanta viatjar.


Arxius de Cistelles ecològiques - LLuïsos de gràcia\nInici » Activitats » Cistelles ecològiques\nCistelles ecològiques de verdura i fruita de temporada i carn ecològica!\nActualitat, Cistelles ecològiques 30/12/2019\t|0\nSabies que a Lluïsos de Gràcia tenim una cistella ecològica? Oferim la possibilitat de comprar directament al productor hortalisses i fruita de temporada i de proximitat. Des del mes de febrer també oferim producte envasat ecològic. Volem donar a les persones sòcies i als veïns del barri la possibilitat d’accedir a productes de qualitat, de [...]\nOferim cistella ecològica amb opció de carn, ous i envasats!\nCistelles ecològiques 16/10/2018\t|0\nA Lluïsos de Gràcia som punt de recollida de cistelles ecològiques. En el temps que fa que oferim aquest servei hem anat ampliant les opcions per complementar la cistella de verdura i fruita i hi hem afegit carn i pollastre ecològics, ous de gallines en llibertat i producte envasat. Si voleu rebre més informació o saber-ne [...]


Krakatau: característiques, formació i erupcions | Meteorologia en Xarxa\nQuan fem referència a nom de Krakatoa ens estem referint a una illa volcànica que està situada a l'estret de Sunda de la província de Lampung, entre Java i Sumatra, Indonèsia. Encara que se li diu volcà Krakatoa, D'aquesta illa tenia 3 cons volcànics. Es va fer famosa pel desastre tan greu que va provocar l'any 1833 quan l'erupció volcànica va arrasar amb tota l'illa i va afectar a les regions més properes.\nEn aquest article anem a explicar-te tot el que has de saber sobre l'origen, formació i característiques de l'volcà Krakatoa.\n2 Erupcions de el volcà Krakatoa\n3 Clima, flora i fauna\nIndonèsia és un país altament volcànic perquè té al voltant de 130 volcans actius, més que qualsevol altre país de l'món. Per tant, no és estrany que els residents siguin testimonis d'erupcions relativament freqüents i erupcions de diversa intensitat. El volcà Krakatoa és un estratovolcà, que està compost de lava, cendra, pedra tosca i altres materials piroclàstics.\nL'illa té 9 quilòmetres de llarg, 5 quilòmetres d'ample i té una superfície d'uns 28 quilòmetres quadrats. Lakata al sud està a 813-820 metres sobre el nivell de la mar; Pebu Lliguen al nord està a 120 metres sobre el nivell de la mar i Danan al centre està a 445-450 metres sobre el nivell de la mar.\nAtès que Krakatoa és un estratovolcà i aquest tipus de volcà sovint es troba per sobre de zones de subducció, aquest es troba a la placa euroasiàtica i la placa indoaustraliana. La zona de subducció és el punt on es destrueix l'escorça oceànica perquè convergeixen els corrents de convecció allà. Com a resultat, una placa tectònica s'enfonsa sota una altra.\nAbans de l'erupció volcànica de 1883, Krakatoa formava part d'un petit grup d'illes properes: Lang, Venlaten i l'illot Poolsche Hoed, així com altres illes més petites. Tots aquests són les restes d'anteriors erupcions volcàniques a gran escala, que van ocórrer en algun moment de l' període prehistòric i van formar un cràter o depressió de 7 quilòmetres de llarg entre ells. Les restes d'antigues erupcions volcàniques van començar a fusionar-se i, després de molts anys, a causa de l'activitat de les plaques tectòniques, els cons es van unir per formar l'illa Krakatoa.\nErupcions de el volcà Krakatoa\nEl volcà Krakatoa és conegut com un dels volcans més destructius registrats. De fet, els volcans estratificats es caracteritzen per erupcions explosives perquè la seva renta conté una gran quantitat d'andesita ígnia i dacita, el que la fa molt viscosa i fa que la pressió de gas s'acumuli a nivells molt alts.\nNo hi ha un registre clar d'erupcions volcàniques molt antigues. En 416 d. C., això es va esmentar en el manuscrit «Pararaton o Llibre dels Reis» sobre la història dels reis de Java Oriental. C. Hi ha una explosió que encara no s'ha confirmat en la història. Presumiblement, en 535 d. C. L'erupció va tenir lloc durant diversos mesos, el que va tenir un impacte important en el clima d'l'hemisferi nord.\nSembla que hi va haver dues erupcions en 1681, que van ser vistes i registrades en els diaris dels navegants holandesos John W. Vogel i Elias Hesse. En els anys següents, l'activitat volcànica encara era intensa, però després va disminuir i ja no semblava perillosa per als vilatans. Fins i tot a principis de la dècada de 1880, el volcà Krakatoa es va considerar extingit perquè l'última gran erupció va ocórrer en 1681. No obstant això, aquesta situació estava a punt de canviar.\nEl 20 de maig de 1883, Perbuatan va començar a emetre pols i cendres. Aquell matí, el capità de l'vaixell alemany Elizabeth va informar haver vist núvols a uns 9-11 quilòmetres d'altura a l'illa deshabitada de Krakatoa. A mitjan juny, el cràter Perbuatan estava gairebé destruït. L'activitat no es va aturar, però a l'agost va guanyar una escala catastròfica.\nAl voltant de la 1 pm de diumenge 26 d'agost, Krakatoa va experimentar la seva primera erupció a gran escala, ja que l'explosió ensordidora va crear un núvol de runa que si va elevar 25 quilòmetres sobre l'illa i es va estendre cap al nord fins a arribar a el menys 36 quilòmetres d'altura. El pitjor va succeir a l'endemà: a causa de la pressió acumulada, hi va haver 4 explosions al matí, que gairebé fan esclatar la illa. A l'agost de 1883, hi va haver quatre explosions que van destruir completament l'illa.\nEl soroll produït s'ha considerat com el so més gran de la història i va trencar els timpans de les persones més properes a la zona. Aquest so es va escoltar aproximadament a 3.110 quilòmetres de Perth, Austràlia Occidental i Maurici. A causa de la violenta explosió, es va produir un tsunami, les onades van aconseguir una altura d'uns 40 metres i es van moure cap a la costa oest de Sumatra, Java Occidental i illes properes a una velocitat d'uns 1.120 quilòmetres per hora. El nombre de morts va superar els 36.000.\nLa pols i el gas alliberats pel volcà Krakatoa el 1883 van romandre en l'atmosfera fins per 3 anys. El volcà va desaparèixer i es va crear un nou cràter, i no va ser fins 1927 que la zona va començar a mostrar signes d'activitat volcànica. Una nova illa volcànica va aparèixer en 1930 i més tard es va cridar Anak Krakatau (el fill de Krakatoa). L'illa va creixent a mesura que passen els anys.\nL'illa compta amb un clima càlid i humit amb una temperatura entre 26 ° i 27 ° Celsius. L'enorme erupció va acabar amb tot tipus de vida a l'àrea i va reaparèixer el 1927 com el volcà Anak Krakatoa. Però en general, hi ha 40.000 espècies de plantes a Indonèsia, inclosos 3.000 arbres i 5.000 orquídies. Les terres baixes de nord de la regió estan dominades per la vegetació de la selva tropical, i les terres baixes de sud estan dominades per manglars i palmeres nipa.\nLa fauna està composta per espècies de regions tropicals d'Àfrica i Amèrica, però cada illa té espècies diferents. Els orangutans només es poden veure a Sumatra i Borneo; tigres a Sumatra i Java, bisons i elefants en Java i Borneo, només tapir i siamang a Sumatra.\nCom poden veure, hi ha volcans que realment han marcat un abans i un després en la història. Espero que amb aquesta informació puguin conèixer més sobre volcà Krakatoa i les seves característiques.\nRuta completa cap a l'article: Meteorologia en Xarxa » Meteorologia » Ciència » Krakatau


Villa Laila Bed & Breakfast Lodi Vecchio Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Agello 6, Lodi, Lodi Vecchio, Itàlia, 26900 - Veure al mapa\nMés informació sobre Villa Laila Bed & Breakfast\nDissenyat tant per oci com per negoci, Villa Laila Bed & Breakfast està situat idealment a Lodi; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Villa Laila Bed & Breakfast, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, habitacions interconnectades disponibles per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Villa Laila Bed & Breakfast és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Lodi.


TACET- L'ESPIA DE MAHLER: UNA GENT ESTRANYA\n3 d’ag. 2005\nUNA GENT ESTRANYA\nEn el món de la cultura els escriptors constitueixen una casta privilegiada. A qui hagi guanyat un premi literari, per modest que sigui, se li concedeix patent de cors per escriure de qualsevol cosa. La secció d'opinió dels diaris es nodreix d'articles signats per escriptors, més o menys coneguts, que analitzen, sense complexos, temes tan variats com la situació política en el País Basc, els defectes de la defensa del Barça, o el temps de cocció d'un arròs amb verdures. La descripció, encara més, el compromís amb el món que ens envolta, sembla ser patrimoni dels senyors de la paraula, mentre que els músics seguim essent considerats una gent estranya, sempre afamats i queixosos, que vivim aïllats de la realitat reclosos dins d'una cova.\nEls melòmans no tenen més sort. El nivell cultural d'una persona es mesura més pel volum de llibres llegits que per la quantitat de música escoltada. Així, un lector compulsiu és una persona culta, mentre que qui posseeix una àmplia col·lecció discogràfica, o no es perd cap funció operística al Liceu és, simplement, un gran afeccionat, o si no, se'l qualifica amb un terme més propi de la psiquiatria que de la cultura, com és el de fanàtic.\nEl fet que la cultura només sigui una paraula que es diu, o s'escriu, però que mai no s'escolta és, sens dubte, un problema d'educació, però tinc la impressió que els mateixos músics tampoc no estem per la feina. Potser tenen raó els qui ens acusen de viure d'esquenes al món. Els programes de les orquestres, generalment, es dissenyen amb el masegat patró d'obertura-concert-simfonia, sense cap fil conductor que ajudi l'oient a establir una relació vivencial, contemporània, amb el que és a punt d'escoltar. No resulta estrany, doncs, que els joves i els mitjans de comunicació ens ignorin. A cap diari no li ha passat pel cap oferir la seva tribuna d'opinió a algun dels savis de la música que tenim a Catalunya. Per exemple, mai no he llegit un article signat per Benet Casablancas donant el seu punt de vista sobre el futur d'Occident, o una dissertació de Salvador Mas sobre la solitud de l'àrbitre de futbol, semblant a la d'un director d'orquestra. En els diaris, les notícies sobre música no es troben a la secció de cultura, sinó a la d'espectacles, com si la meva feina, tocar la viola, fos un número de circ.\nEn un passat recent, quan encara s'escrivien simfonies, els grans músics remenaven la consciència del públic i provocaven el poder amb les seves obres. En l'actualitat, ja no generem idees noves, només comerciem amb emocions. O ni tan sols això. La música ha deixat de ser un instrument de cultura per convertir-se en la banda sonora, entesa com a sons ordenats que tot el món sent però que ningú no escolta, d'un món caòtic i diuen que modern. Avui, a ningú no li resulta estrany assaborir un bacallà a la llauna en un restaurant al compàs de la Pastoral de Beethoven, o que la veu de Carreras desgrani el Maria de Bernstein mentre el dentista li extreu un queixal.\nAixò no succeeix en cap altra expressió cultural. La literatura, en especial, gaudeix del respecte i la consideració que mereix. A tots ens semblaria surrealista escoltar en un vagó de tren el següent: Tren amb destinació a Barcelona. "Invasió subtil i altres contes" de Pere Calders. A l'Hostal Punta Marina de Tossa, vaig conèixer un japonès desconcertant, que...propera parada, Sabadell Sud....no s'assemblava en cap aspecte a la idea que jo tenia formada d'aquesta mena d'orientals". Però a ningú no l'escandalitza que una simfonia passi per aquest viacrucis.\nSense anar gaire lluny, l'altre dia, en el tren que em duia a Vilafranca, un jove universitari assegut al meu costat llegia, concentrat, un article signat per Mario Vargas Llosa sense posar la més mínima atenció a un meravellós manifest contra la guerra que ressonava per tot el vagó, la Vuitena Simfonia de Xostakovitx. I vaig somiar un món on la paraula "cultura" no hagués estat inventada per un escriptor, sinó composta per un músic. En aquest espai obert dins la meva imaginació, el jove universitari llegia la magistral partitura del compositor rus duent el compàs amb la mà mentre, pels altaveus, la veu de l'escriptor peruà declamava el seu conte més cèlebre, que ningú, per sort, no escoltava: les virtuts del liberalisme econòmic.\nPublicat per TACET - Espía de Mahler at 10:08\nL'ORQUESTRA DE GOETHE\nASSEGURANCES DE VIDA (II)


Pàgina d'inici\tAgenda\tUn tomb en catamarà sense sortir de Barcelona\nCatamarà Orsom navegant per la costa de Barcelona\nPer desconnectar una estona sense sortir de Barcelona, des del Moll de Drassanes, just al final de les Rambles, es pot fer un petit creuer a vela amb un catamarà. Els seus 23 metres d'eslora i els seus 11 metres de mànega són a l'abast de tothom i permeten passar una hora i mitja de pel·lícula, escoltant el so de la mar, el vent acariciant les veles i, si es tria el creuer de jazz, la suau melodia d'un saxo mentre es contempla la façana litoral de la ciutat. El recorregut comença al port, on s'hissen les veles per arribar navegant fins a l'altura del Port Olímpic. Després es torna al Port Vell, on es fa un petit itinerari fins a tornar al punt de sortida. Assegut a les xarxes del catamarà o a qualsevol indret del vaixell, es pot prendre una copa o un refresc.\nPreu: 14,50 € (sortida normal) / 17,50 € (sortida jazz)\nHora: De maig a octubre, amb reserva prèvia\n08039 Barcelona (Barcelonès)\n93 221 82 83