Llengua i Literatura Catalanes - UOC 24 de juliol de 2012 Petit diccionari de ciència2017-02-09T09:04:13+00:00 Lectures, Recomanacions No Comment\nPublicacions de l’Abadia de Montserrat publica el Petit diccionari de ciència, dirigit per Rosa Estopà (consultora de la UOC) i en el qual ha participat com a redactora i revisora Ona Domènech (professora dels Estudis d’Arts i Humanitats).\nAquest diccionari en llengua catalana recull les definicions d’uns 100 mots de la ciència fetes a partir de les explicacions de 500 nens i nenes, d’entre cinc i vuit anys, i d’uns 100 dibuixos. La publicació s’ha dut a terme en el marc del projecte “Jugando a definir la ciencia”, finançat per la Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología (Programa de Cultura científica y de la Innovación, FECYT-FCT-11-2501).\nMés informació: Jugant a definir la ciència\n« Els professionals tot terreny (i II)\nConversa amb Najat El Hachmi »\n⚠💞El coronavirus ha canviat la manera de lligar? 🗣El professor de @UOCartshum i #expertUOC @fmosteo constata que… https://t.co/4lKCelo7yu\n🆕Quins són els reptes de les organitzacions culturals? Tenen la mateixa legitimitat quan s'exerceixen per cultures… https://t.co/415DoZzY23\nRT @UOCphd: 🔜05/03 a les 11.30h (CET) 🎓Defensa de #tesi: "Nous paradigmes de #tributació per l'economia del coneixement" 👨🎓Candidat: Igna…


Ada Vilaró reivindica els cossos no normatius a '360 grams' - Teatre Barcelona\nAda Vilaró (1972, Prats de Lluçanès) fusiona paraula, cos i dansa a 360 grams, una peça poètica i híbrida que redefineix el concepte de la bellesa i homenatja els cossos no normatius. L’espectacle va sorgir de l’experiència real de l’actriu i creadora, qui va patir un càncer de mama amb que va perdre el pit a què evoquen els 360 grams del títol de l’espectacle. El pas, la recuperació i la petjada de la malaltia va esdevenir una aplaudida aventura escènica, que recalarà a l’Escenari Brossa del 12 al 23 de maig.\nAda Vilaró és una singular artista, vinculada a l’escena des de diferents àmbits: és actriu, directora i performer, i anualment dirigeix el Festival de Creació Contemporània Escena Poblenou i el Festival Itineràncies, dos dels grans esdeveniments de creació contemporània de Catalunya, i que posen una atenció especial a l’espai públic i els col·lectius silenciats.\nFotografia: Adrian Ropero\nEl 2015 va rebre la Medalla d’Honor de Barcelona com a directora del Festival de Creació Contemporània Escena Poblenou i amb aquest mateix projecte el 2014 els premis FAD Sebastià Gasch de les arts parateatrals. Posteriorment va causar furor amb intervencions a l’espai públic com ‘Pas per la Pau’ (Fira Mediterrània, 2018) o ‘UrGentestimar’ (inauguració Fira Tàrrega, 2017). ‘Públic Present 24 hores’, una intervenció de llarga durada en la qual l’artista restava en silenci durant 24 hores a l’espai públic.\nAmb ‘360 grams’, Vilaró torna a l’interior, acompanyada de la performer Maria Stoyanova i la ballarina Vero Cendoya. Ho fa per reivindicar que “hem de revisar constantment” el concepte de bellesa, i aprendre a conviure i estimar el cos en cada fase de la vida.\n“Han passat 10 anys del càncer. El dolor s’ha anat destil·lant, s’ha reposat i ara en queda la poesia”, afirma la creadora, que es va haver de sotmetre a una mastectomia. “Quan et falta un pit, el teu cos deixa de ser normatiu. Al principi em costava mirar-me al mirall”. Passat el temps va aprende a conviure amb la nova forma del seu cos: “Has de redescobrir-te. És com tornar a néixer… Que és molt fàcil de dir, però s’ha de fer cada dia, quan et mires al mirall”. A l’obra, autoficcionada, Vilaró reivindica les cicatrius “estan allà, al teu cos. Són com són, i vénen d’on són. Quan les veus i les pots apreciar… Això és la bellesa”.\nL’espectacle, va ser coproduït i estrenat als festivals TNT – Terrassa Noves Tendències i Escena Poblenou.


Escumes d'alta densitat - Escumes de poliuretà - Obiform.com\nEscumes alta densitat\nQuè és l’escuma de poliuretà d’alta densitat i quines són les seves característiques principals?\nEl poliuretà d’alta densitat és un tipus d’escuma que compta amb un nivell superior de rigidesa, la qual es deu a la seva alta densitat, és a dir, al fet que el material es troba concentrat a escala superficial. Com també ocorre en el cas de les escumes convencionals, l’escuma de poliuretà d’alta densitat manté un bon aïllament tèrmic, igual que són molt resistents a la mecànica. També destaquen pel seu poc pes i per la seva fàcil mecanització.\nQuè cal tenir en compte en l’aplicació de l’escuma de poliuretà d’alta densitat?\nAquesta escuma de poliuretà d’alta densitat sol presentar-se en planxes de grandària estàndard, encara que es pot encarregar que siguin tallades en funció de la grandària que es desitgi, amb la finalitat d’adaptar aquesta escuma de poliuretà d’alta densitat a la superfície que es requereixi. Per això, és necessari tenir en compte factors com la superfície, el gruix, la densitat i la resistència, ja que es tracta d’aspectes a tenir en compte per a qualsevol ús que se li vulgui donar a l’escuma de poliuretà d’alta densitat.\nQuins avantatges ofereix l’escuma de poliuretà d’alta densitat de *Obiform?\n*Obiform porta anys en el sector de la confecció d’escuma de tota mena, la qual cosa inclou l’escuma de poliuretà d’alta densitat. Per això, la nostra empresa coneix tot el que cal saber d’aquesta mena d’escuma, perquè treballa intensament a oferir sempre els millors productes als clients, perquè des dels inicis, la qualitat és la raó de ser de *Obiform. Aquesta qualitat s’obté sempre buscant el millor, i, per tant, aspirant a aconseguir la millor escuma de poliuretà d’alta densitat.\nLes escumes de poliuretà es classifiquen en baixa, mitjana i alta densitat, en realitat quan parlem d’alta densitat, hauríem de referir-nos als materials amb més de 35 kg/m³, les de mitja densitat anirien des dels 25 als 30 kg/m³ i les de baixa serien les de 10 fins a 23 kg/m³ de densitat.\nEl concepte d’escuma d’alta densitat és molt genèric, li hem explicat la seva classificació, ara depenent de les necessitats deu vostè dirigir-se a qualsevol dels apartats que presentem en aquesta web, en realitat qualsevol peça de poliuretà pot fabricar-se en qualsevol densitat, tot dependrà de l’ús final.\nPrivacitat Privacitat He llegit i accepto els termes i condicions i la Política de Privacitat * Avís Legal\nCorreu comercial Correu comercial Accepto rebre informació comercial per correu electrònic.


El panteó independentista del president Torra | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nEl panteó independentista del president Torra\nCarrasco i Formiguera, Macià i Xammar són el pilar ideològic del president de la Generalitat, Quim Torra, un pensament polític amb figures contradictòries que emana dels anys trenta i que fuig de la complexitat\n24 MAI 2018 - 12:27\tCEST\nEl president de la Generalitat, Quim Torra. c. perrone (efe)\nTothom té el seu Rosebud. El de Quim Torra, l’actual president de la Generalitat, és el seu avi patern Josep Maria Torra. El trineu que crema entre trastos vells en la dar rera escena de Ciutadà Kane és la clau per saber qui és el protagonista de la famosa pel·lícula d’Orson Welles. El magnat és el resultat d’una infància perduda, truncada en convertir-se en multimilionari.\nQuim Torra és fruit d’una expectativa frustrada, la realització plena del seu avi, fill de la petita burgesia de Santa Coloma de Farners, membre de la Lliga Regionalista. El franquisme va impedir aquesta expectativa i ell es va recloure entre llibres, com re me mora una missiva que el president li adreça a Honorables. Cartes a la pàtria perduda (2011). La del seu avi —idealitzat perquè, en morir l’avi, el president no tenia més de dotze anys— és “la història d’un fracàs [...], l’ensor rament d’una generació”.\nL’angoixa existencial per aquest fet, traspassada al jove Torra, li ha fet sostenir que el seu avantpassat va perdre una guerra i ell una pàtria —un país imaginat, cosmopolita i modern, amb llavor als anys trenta, l’edèn—. Això fa que un català pugui ser “feliç en la seva infantesa i joventut fins que és conscient del país en què viu [i s’adona que aquest] no és lliure”.\nAra fa una dècada, en trobar-se sense feina, el president va començar a remenar papers per rescabalar la gene ració intel·lectual que, com el seu avi, va quedar negada per la derrota en la Guerra Civil. Recuperar-la —d’aquí la creació de l’editorial A Contra Vent el 2008— li permetia omplir un buit en la seva pròpia genealogia, “el valor de la continuïtat, de saga, de clan, tant familiar com nacional”.\nEl de Quim Torra és un nacionalisme tout court que beu d’una lectura molt particular d’aquest edèn que havia de bastir un paradís que no va existir, com ell palesa a Viatge involuntari a la Catalunya impossible (2010). Personatges d’aleshores li parlen des de la ultratomba —“soc catalanista perquè aquí van viure un dia uns homes que m’interpel·len, que em criden a seguir-los, que m’exigeixen fidelitat a una tradició, a una llengua i a un país”—. És a través d’ells que plasma el seu pensament polític al voltant d’una idea —“recuperar un patriotisme que és civisme, cultura i compromís, de deixar de fer-nos perdonar de ser catalans”.\nLiberal i republicà\nAl centre ideològic de Torra apareix, de manera diàfana, Acció Catalana. Una formació nascuda el 1922 d’una escissió de la Joventut Nacionalista de la Lliga Regionalista, orientada a les classes mitjanes, la petita burgesia i la pagesia benestant, no separatista —aleshores sinònim de federalisme/confederalisme—, que aplegava la crema intel·lectual del moment. Figures joves, sobradament preparades, en un partit de quadres que no connectà mai amb l’electorat, en part pel seu tuf esnob, i que cercà, sense èxit, un espai central entre la Lliga i ERC, partit que menystenien. D’Acció Catalana, al president li interessen les seves figures —“l’autèntica selecció nacional catalana” va dir a El Temps—, el seu doble eix polític Catalunya endins (catalanització) / enfora (internacionalització) i el programa liberal i republicà.\nCarrasco i Formiguera i Macià, a la plaça de Sant Jaume. afb\nL’historiador, assagista i hel·lenista Lluís Nicolau d’Olwer fou un dels seus líders més destacats. Torra, en un dels Honorables que li dedica, reconeix que és un personatge “intrigant”. El desconcerta en no comprendre la seva posició ambivalent amb proclames abrandades —“afirmem el nostre dret moral a la lliure determinació enfront d’un Estat, de dalt a baix anticatalà”—, però acceptant ser ministre d’Economia i governador del Banc d’Espanya. Torra el salva com a referent rescatant una frase en què D’Olwer conclou que el separatisme no és un fi sinó un mitjà per obtenir “la llibertat i la cultura del poble”.\nDesprés de diversos fracassos electorals, D’Olwer va orientar Acció Catalana a la col·laboració amb ERC. Va formar part del Front d’Esquerres de Catalunya en els comicis de febrer de 1936, que van permetre l’alliberament del govern Companys empresonat pels Fets d’Octubre. Josep Maria Torra va votar aquest Front en considerar que la Lliga havia abjurat dels seus principis nacionalistes per pactar amb la dreta espanyola reaccionària de la CEDA. D’aquí, doncs, també l’admiració del net per Acció Catalana i la dinàmica frontista.\nSorgit d’Acció Catalana, en la trinitat catalanista de Torra apareix Manuel Carrasco i Formiguera, el seu principal referent polític. Aquest advocat de formació, com el president, el 1931 va fundar Unió Democràtica de Catalunya. Una formació democratacristiana que rebutjava l’eix dreta-esquerra, defensava un nacionalisme català desacomplexat i un humanisme cristià, i es desmarcava de les dretes catalanes i espanyoles. Era un partit de minories.\nDurant la Guerra Civil es mantingué fidel a la Generalitat i a la República, des d’una posició crítica. Això suposà que els franquistes afusellessin, l’abril de 1938, Carrasco. D’aleshores ençà un màrtir, un patriota pur que defensava l’autodeterminació, per a qui la independència de Catalunya era el “suprem ideal d’aquest món” i que en el moment de morir no va cridar com el president de la Generalitat Lluís Companys “Per Catalunya!”, sinó “Visca Catalunya lliure!”.\nOlwer, davant de Macià.\nL’ara president entenia la UDC autonomista de Duran Lleida com una desviació del dogma originari del partit. Torra va estar vinculat al corrent crític del partit El Matí, que advocava per retornar-hi, i en una República catalana ideal estaria enquadrat amb els hereus ideològics de la UDC primigènia, els democratacristians independentistes de Demòcrates de Catalunya.\nLa llengua, cor de la nació\nEl català és “el nervi de la nació, la clau de volta del nostre ésser, objectiu de l’espanyolisme desfermat. ‘Si falla la llengua, falla tot’”, va dir Pompeu Fabra. Ho recordava Torra el 2011. Treballant amb la llengua ha exercit de columnista en la translació pràctica d’algú que no es reconeix com a periodista, però que prova d’imitar el to mordaç dels referents del periodisme dels anys trenta.\nEs tracta de plomes de la premsa vinculada a Acció Catalana com el diari La Publicitat i el setmanari Mirador, fundats amb una clara vocació moderna i europeista. Per ells van passar periodistes majúsculs com Just Cabot, Jaume Passarell, Manuel Fontdevila —que el mateix Torra ha recuperat—, el pròcer del periodisme d’investigació Josep Maria Planes —a qui ha homenatjat—, Josep Pla, Antoni Rovira i Virgili, Amadeu Hurtado, Carles Soldevila i Carles Riba, entre altres.\nEl president va arribar a aquestes veus a partir d’una figura, Eugeni Xammar, segon membre de la trinitat torrenca, de qui és biògraf amb Periodisme? Permetin! (2008). Segons Torra, “el periodista total”, que fou corresponsal de La Publicitat, La Veu de Catalunya (diari vinculat a la Lliga), entre altres, en llocs tan dispars com Berlín, París, Buenos Aires o Londres. També va treballar a Ginebra, a cavall de 1920 i 1921, a la Societat de Nacions. La connexió amb Torra, que va viure un parell d’anys per feina a Suïssa, estava servida.\nXammar, poliglot, era algú que malgrat haver viatjat per mig món mai no havia parat d’observar-lo des d’una òptica catalana. Per Torra “tots els que hem viscut fora de Catalunya en algun moment, hem tornat separatistes. El nacionalisme no es cura viatjant, es radicalitza”. La ideologia de Xammar responia a “república, democràcia, justícia social, llibertat” i considerava que a través del periodisme restaurava el sentiment de dignitat nacional a Catalunya.\nEn una premissa xammariana que Torra ha fet seva —d’aquí les crítiques a la UDC i PSC—, “qui no vol la llibertat de Catalunya [en el sentit separatista], no és catalanista. Si diu que ho és, comet un delicte d’usurpació”. El periodista defensava com nul·la la dicotomia dretes-esquerres: “És catalanista el que posa, per damunt de tot, la llibertat de Catalunya. Per damunt de tot”. El president se sent còmode en aquest marc. Per això va enquadrar-se a Reagrupament, escissió d’ERC reconvertida en partit-associació que propugna superar aquest debat per prioritzar la independència.\nEls caps calents\nXammar es definia com “d’una intransigència [...] salvatge”. Aspecte que —format com la majoria de separatistes de l’època al Centre Autonomista de Dependents del Comerç i de la Indústria (CADCI)— el connecta amb allò que Torra admira dels germans Miquel i Josep Badia. Miquel Badia es considerava un idealista i estava convençut que, com a tal, només podia tenir un moment brillant, “morir en la lluita”. Procedia de l’Estat Català de Macià dels anys vint i havia participat en el Complot del Garraf de 1925, intent fallit d’assassinar Alfons XIII, pel qual fou detingut.\nEls germans Badia, després de ser assassinats.\nDurant la Segona República i enmig de l’auge dels totalitarismes, ell, el seu germà Josep i sobretot el metge també procedent de l’Estat Català macianista Josep Dencàs, conseller de Sanitat i de Governació amb Companys, foren els capitosts de les Joventuts d’Esquerra Republicana-Estat Català (JEREC). Les JEREC agrupaven la fracció més explícitament separatista d’ERC.\nDes de posicions d’ordre públic del govern autònom, Miquel Badia, el Capità Collons, sobrenom amb què se’l va conèixer, va fustigar la FAI, a qui veia com l’origen de bona part dels mals de Catalunya. No tenia contemplacions per detenir o coaccionar qui considerés que anava contra els seus postulats, fins al punt d’actuar contra l’entorn del mateix Macià (Jaume Aiguader, alcalde de Barcelona), que els avorria, i els crítics amb l’Avi, com el setmanari El Be Negre, dirigit per Planes, inspirat en Le Canard Enchainé i proper a Acció Catalana.\nLes JEREC usaven una estètica uniformada i paramilitar i s’enquadraven en forces de xoc, escamots, per endegar les seves accions. D’aquí que se’ls titllés de feixistes. Si n’eren o bé si només tenien tints feixistoides (és a dir, si eren violents però mancats d’ideologia totalitària, més enllà d’eslògans) és avui encara objecte de debat historiogràfic. Dencàs fou un dels promotors dels Fets d’Octubre de 1934. Fracassats, tant ell com Miquel Badia van guillar a l’exili mentre la resta del govern era detingut.\nL’admiració de Torra pels Badia és en ella mateixa una contradicció, perquè representen tot el contrari que els homes d’Acció Catalana i, fins a cert punt, que Macià. Són el seu referent més controvertit. D’ells n’exalta el separatisme innegociable.\nEncara que no el té com a referent destacat, el 2014 el president va participar en un homenatge a Daniel Cardona, que representa, tant o més que els Badia, l’aposta del separatisme català dels anys trenta per l’acció militarista. Qui va ser un dels impulsors d’Estat Català i alcalde de Sant Just Desvern (1931-1934 i 1936-1937) va ser d’entre els catalanistes el màxim admirador de la lluita armada per la independència d’Irlanda. D’aquí que bategés la seva formació Nosaltres Sols! (translació de Sinn Féin).\nConsiderava que el combat autèntic acabaria amb la claudicació dels falsos catalanistes —els que buscaven l’encaix a Espanya—. En els anys trenta Cardona, a diferència dels Badia, fou un antimacianista rampant. La nova contradicció no va impedir a Torra d’escriure un article a El Punt Avui considerant-lo un “pioner de la independència”.\nPropaganda i somni\nAquest sector més radical es relaciona amb la tercera figura de la trinitat torrenca: Francesc Macià. L’excoronel de l’Exèrcit espanyol va involucrar-se en política gairebé als 50 anys i passà d’admirar Alfons XIII al regionalisme, per acabar al separatisme. De l’Avi, Torra li interessen els fets de Prats de Molló de 1926, l’intent fracassat d’alliberar Catalunya de la dictadura de Primo de Rivera, que gràcies al judici posterior a París fou un èxit propagandístic per a la internacionalització del catalanisme. Segons Torra, “va ressuscitar l’interès per ser català”. Des del diari El Matí Digital l’avui president demanava, en sentit publicitari: “Cal un nou Prats de Molló”.\nMacià va proclamar la República catalana el 14 d’abril de 1931, encara que tres dies després acceptés transmutar-la en govern autònom per consolidar la Segona República espanyola. Per Torra, és “l’únic català que, proposant-se l’alliberament de la pàtria, ho ha aconseguit”. Ell es proclama hereu “dels valors cívics i ètics del republicanisme; [...]el patriotisme civil es contraposa al nacionalisme ètnic”.\nTorra té pendent de publicació la reconstrucció d’aquells dies en un llibre amb l’eloqüent títol Quatre dies d’independència. La proclamació de la República no sostinguda és, diu, “la història bellíssima d’un fracàs”. Fora d’això, considera que només un petit grup d’homes no va fracassar: els que van continuar essent independentistes —Badia, Cardona, Carrasco i Formiguera, Xammar...\nEls intel·lectuals i polítics catalanistes de primera fila que no van morir o ser afusellats van patir l’exili amb l’arribada del franquisme. Alguns interior, a Catalunya, com el mateix avi del president. Altres, havent creuat la frontera. Torra els ha homenatjat perquè entén que, marxant, “van salvar [...]la dignitat com a poble” i “tots van restar fidels al somni”, va escriure a Nació Digital fa un any. És per això que va coeditar El bibliobús de la llibertat (2008,) de Miquel Joseph Mayol, i reeditar Els darrers dies de la Catalunya republicana d’Antoni Rovira i Virgili (2014), que expliquen l’inici de l’èxode de 1939.\nForma part del mateix paquet d’anar a trobar el país imaginat el fet que en els seus viatges el president acostumi a visitar tombes d’exiliats. A París, la de Just Cabot i la de l’escriptor Joan Puig i Ferreter, a la sepultura del qual va arreglar les herbes i hi va resar un parenostre. També la del fundador d’Unió, el carlí Josep Maria Trias Peitx, a Sant Miquel de Cuixà; la de Fabra a Prada, davant la qual ell mateix, a l’Honorable dedicat a Pau Casals, defineix el filòleg i Antoni Rovira i Virgili, amb emoció, com a “catalans, eren catalans”.\nQuim Torra té altres referents menors dels anys trenta. De la Catalunya contemporània, en canvi, només destaquen dos noms. Un és el del polític i exconseller d’Economia i Finances Ramon Trias Fargas (1922-1989), de qui es declara admirador ja als vint-i-pocs, pel seu catalanisme i el pensament liberal, quan amb ERC va fer el Pacte Democràtic de Catalunya (amb PSC-Reagrupament i CDC), “un país que és el meu”. A Trias Fargas el considera “més que federal” i el lloa des d’un article a l’Avui perquè “no va renunciar mai a la plenitud nacional del seu país”.\nL’altre nom és Heribert Barrera (1917-2011), secretari general d’ERC i president del Parlament —després de facilitar la investidura de Jordi Pujol, acte que Torra beneeix—, que és vist com “un vell baluard que resistia el temps i et protegia de la malastrugança, una roca de conviccions inamovibles on recuperar la confiança, un refugi on trobar consol a l’hora de les decepcions i les renúncies”.\nContra la complexitat\nDe tots ells, Quim Torra entén que allò que han fet ha estat “fruit del seu patriotisme”. En conjunt, doncs, els seus referents són o bé separatistes per se o bé moments i frases independentistes de patriotes que no ho són. Troba en cada figura allò que hi busca. La seva és una aproximació plana —no per manca de capacitat, sinó d’interès per la complexitat—. Pren dels personatges i partits dels anys trenta el que referma el seu ideal independentista i descarta allò que el contradiu.\nNo s’hi apropa per qüestionar les pròpies intuïcions, sinó per afermar les seves conviccions, fet que casa de ple amb la visió d’un reguitzell de líders del separatisme català actual envers el seu passat, encara que aquesta mirada mancada de matís no és patrimoni d’aquesta ideologia, sinó tendència general.\nPel president, per exemple, presentar Macià com “home de pacte, capaç de valorar de forma realista la situació política i d’actuar en conseqüència” és voler convertir-lo en “un líder simple, inodor, com de cel·lofana, [...]tan mediocre com qualsevol altre”. Per ell, els anys de l’Avi a la Generalitat no tenen “tant interès”. La negociació de l’Estatut de Núria la troba “una olla de grills. No paga la pena posar-s’hi”.\nSe sent, en definitiva, confortable polint les escasses palletes d’or —com els quatre dies de República catalana de 1931— enmig d’espais vastíssims d’Història erms, en la línia del relat historiogràfic que durant tants anys s’ha dibuixat que del 1714 a la Renaixença no havia succeït més que una llarga decadència i que Jaume Vicens Vives s’encarregà d’esmenar. Les aproximacions de Torra als personatges que l’atrauen tenen, com les biografies de Josep Benet, un punt d’advocat de la Història. Que ambdós siguin lletrats i pivotin al voltant de Carrasco i Formiguera no és casual.\nTot ha de ser esquemàtic, de blancs i negres. És per això que Torra conclou que “sempre he desconfiat dels llibres d’Història. He preferit mil vegades les memòries d’Eugeni Xammar, d’[Amadeu] Hurtado o de [Claudi] Ametlla a qualsevol llibre que pretengués explicar-me què havia estat el meu país”. No cal que li ho expliquin, ja ho sap. Com reconeixia, “sí, jo també he viscut enmig d’homes de la Catalunya impossible”.\nMalgrat el suc que s’ha extret de les desafortunades expressions d’alguns dels seus articles —sovint fruit més de buscar el punch del text per enervar les files pròpies que no de la reflexió prèvia—, Torra no és ni un intel·lectual, ni l’escriptor i el polític francès Charles Maurras que es pretén. Ha estat en la darrera dècada un agitador cultural independentista que ha editat alguns autors —tasca meritòria per enfrontar-se al seu Rosebud—. El pas per la presidència de la Generalitat afegirà gamma de grisos als seus referents.


Aparellatge | CMC\nMassatge realitzat amb propulsió d’aigua calenta i aire per estimular la circulació sanguínia i relaxar la musculatura combinat amb cromo teràpia (teràpia del color).\nLes principals indicacions del hidromassatge van enfocades a persones que tinguin alteracions del sistema nerviós (estrès o ansietat) i afeccions del aparell locomotor com malalties articulars degeneratives, lumbàlgies, artropaties inflamatòries, osteoporosis, contractures o post cirurgies.\nLlit d’aigua (banyera seca) de disseny ergonòmic que permet realitzar un massatge relaxant complert combinat d’aigua i aire amb impulsos a la zona dorsal, lumbar i cames.\nTipus de massatge que es realitza mitjançant una màquina específica que provoca un efecte buit a través d’una ventosa que aspira i fa massatge a la vegada per tal de reduir els nòduls de greix i poder obtenir una pell més terça i firma.\nIndicada per millorar la circulació sanguínia, millorar el drenatge limfàtic, tractar la cel·lulitis, reduir varius, alleujar les cames cansades i la retenció de líquids.\nAquest equip consisteix en l’aplicació d’unes botes neumàtiques dotades de càmeres que distribueixen la pressió de l’aire al llarg de les cames.\nAquesta tècnica està indicada per aconseguir un drenatge limfàtic en persones que presenten problemes mèdics i/o estètics com alteracions en el sistema circulatori, cames cansades, aranyes vasculars, edemes, cel·lulitis i acumulacions de greix.\nEquip de radiofreqüència d’alta generació i efectivitat que permet un efecte vasodilatador, que activa la circulació sanguínia, fet que nodreix i produeix una revitalització cel·lular, millorant la tonicitat i elasticitat, i disminuint el greix generant grans canvis en el to i la hidratació de la pell.\nEls resultats obtinguts permeten donar al teixit un efecte lífting generat per la oxigenació de la pell, reduint a demés la flàccides, les arrugues, les adipositats i les cicatrius.


La Colla Castellera de Figueres descarrega 6 castells de 7 en menys de 24 hores ·\nLa Colla Castellera de Figueres descarrega 6 castells de 7 en menys de 24 hores\nLa Colla Castellera de Figueres en el moment de carregar un 3 de 7 a Olot\nAquest cap de setmana els castellers de la camisa lila van actuar Olot i Molins de Rei fent 3 castells de 7 en cada lloc\nLa Colla Castellera de Figueres va realitzar sis castells de 7 durant el transcurs de dos diades castelleres en les quals va participar durant el passat cap de setmana.\nEl dissabte, 17 d’octubre, els de la camisa lila es van desplaçar fins a la capital de la Garrotxa per participar en la diada organitzada per la colla local, els Xerrics d’Olot i els Maduixots, castellers de l’Alt Maresme.\nUna diada que es va encetar amb una ronda de pilars, fent els liles 2 pilars de 4.\nEn primera ronda, els castellers de Figueres van fer un 3 de 7 molt parat. A la segona tanda, i gràcies a la confiança del primer castell, es va descarregar un 3 de 7 amb agulla. El pom de dalt més pesat que de costum va fer trontollar el castell, però en cap moment es va haver de lluitar de valent.\nI en tercera ronda, és va descarregar el 4 de 7 que va permetre treballar a plaça amb castellers amb poca experiència, els quals permeten fer una renovació del tronc així com poder encarar castells més grans als actuals, com el 5 de 7, que es va fer per la diada d’aniversari, o un possible 7 de 7 , que es deixa entreveure a l’horitzó dels castellers figuerencs.\nEn ronda final es van descarregar els ja típics 2 pilars de 5 simultanis. Una jornada en la que els de la camisa van descarregar els tres primers castells de 7 del cap de setmana.\nPer la seva banda, els Xerrics van repetir de nou la seva millor actuació realitzant un 3 de 7, un 4 de 7, un 2 de 6 i un pilar de 5, i els Maduixots van portar a plaça un 4 de 7, un 3 de 7, un altre 3 de 7, un 5 de 6 i un pilar de 5, realitzant així la millor actuació de la seva curta trajectòria.\nDiada castellera a Molins de Rei\nI ja el diumenge, els de la camisa lila van fer un viatge de gairebé 150 quilòmetres per anar fins a Molins de Rei, per actuar amb els locals Matossers i els castellers de Cornellà i a on van realitzar una actuació quasi calcada a la d’Olot, tot i que amb canvis tant als troncs com a les pinyes.\nAixí, es va encetar la diada de Molins de Rei amb 1 pilar de 4, amb un 3 de 7 en primera ronda, un 3 de 7 amb agulla a la segona, per descarregar el sisè castell de 7 en menys de 24 hores, concretament un 4 de 7, en tercera ronda de nou un 4d7.\nPer acabar es va portar un sol pilar de 5.\nDiumenge també, com el dia anterior, va ser un dia de celebracions, ja que els Matossers van descarregar el seu primer castell de 7 amb agulla i van carregar el segon i van aconseguir acabar la diada amb tres castells de 7 a la butxaca per primera vegada en 13 anys. I per la seva banda, els castellers de Cornellà van dur a plaça el 3 d 7 amb agulla, un 5 de7 amb agulla, un 4 de 7, 4 de 7 amb agulla i un pilar de 5.\nTags: 6 castells de 7, Colla Castellera de Figueres, Figueres, Molins de Rei, Olot\nPrevious Es digitalitza la documentació de la Parròquia de Sant Pere de Figueres\nNext Cap de setmana naturalista al Parc Natural de Cap de Creus


Un informe documenta la censura a IB3 ràdio i televisió - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nUn precís estudi elaborat per treballadors que han hagut de mantenir-se a l’anonimat i publicat pel Sindicat de Periodistes de les Illes Balears recull diferents casos de censura directa als informatius de la ràdio i televisió públiques balears.\nEl document es refereix a exemples molt recents –els més antic són de gener i n’hi ha de principis de maig- i explica amb tot detall com el cap d’informatius de la ràdio i els editors de la televisió forcen als redactors per evitar certes notícies “molestes”, reduir-ne el tractament o relegar-ne la posició en cas de ser inevitables i també modificar l’enfocament, encara que sigui a costa del criteri periodístic. Amb la consigna de “treure coses positives”, els editors miren d’evitar donar pes a qualsevol tema que pugui ser molest a l’actual Govern balear. Les històries més sensibles i, per tant, objecte de la manipulació són la llengua, la sanitat, qualsevol tipus de protesta i les retallades de pressupostos, entre d’altres.\nEntre els exemples pràctics enumerats hi ha l’informatiu radiofònic del 27 de gener, en que la portada va ser una reunió del Consell de Govern obviada a la resta de mitjans per intranscendent, i en canvi la manifestació per la llengua que se celebrava aquell dia va quedar en segona posició. El 4 de febrer es van fer fins a 14 peces sobre les nevades, mentre el Congrés del PSOE a Sevilla quedava per al final del butlletí. El 29 del mateix mes un incendi en un polígon industrial a son Castelló va mantenir-se en portada fins i tot quan ja estava controlat i, al mateix temps, 2500 estudiants es manifestaven pel centre de Palma. L’únic tall de veu de la protesta va ser la d’un regidor del Palma que es queixava del tall de trànsit a l’entrada de la UIB. També es relega de forma sistemàtica qualsevol història relacionada amb la llengua, inclosa la vaga de fam de Jaume Bonet i la cançó pel català de l’institut de Marratxí, que va ser eliminada, després de sortir en una primera edició matinal, per ordres expresses de la direcció. L’ordre de la subhasta dels béns de Matas va saltar de la portada vint minuts abans de l’inici dels informatius i es va canviar per l’anunci d’un decret de mesures urgents per regenerar la platja de Palma que encara no s’havia aprovat.\nTambé hi ha casos de manipulacions del material emès, com el canvi d’un tall de veu de la diputada del PSIB Pilar Costa sobre la primera sentència de l’ex-president balear Jaume Matas per ser massa “dura” i també es canvia les declaracions de la portaveu del PP, Mabel Cabrer, per unes altres de “més contundents”. També s’explica que es va permetre l’emissió d’un tall de veu a un portaveu del Grup Ornitològic Balear (GOB) sobre l’hotel de Sa Ràpita a condició que no tingués “contingut polític”.\nPel que fa a la televisió –on hi ha menys denúncies- s’assegura que han donat ordres de no preguntar a les rodes de premsa dels membres del Govern i que hi ha diversos casos de redactors als que s’ha canviat de lloc de treball, fonamentalment allunyant-los dels programes més polítics. També es critica que s’elimini plans de peces de televisió considerades molestes, com per exemple la citada vaga de fam de Jaume Bonet. La censura també consisteix en incrementar o reduir la durada de les notícies segons l’interès polític i no periodístic. Així, les explicacions del conseller de Turisme, Carlos Delgado, sobre la contractació de la seva companya sentimental, Lourdes Reynès, va durar més de 45 segons, un temps similar a la cobertura de la manifestació del 29 d’abril contra l’hotel de la platja es Trenc. El mateix dia va tenir més cobertura una notícia sobre els xips que duen els gossos. Precisament el tractament d’IB3 d’aquestes manifestacions ja havia estat denunciada per alguns blocaires.\nEls periodistes denunciants asseguren que “l’informatiu s’aproxima més a un calaix de sastre o a un magazín que no a un informatiu seriós, rigorós i contrastat”.\nDes de l’SPIB es fa una crida a tots els partits polítics a acabar amb aquestes pràctiques i posar fi al que consideren una “censura pròpia d’uns altres temps” i “inassumible”, en la que “primen interessos particulars per damunt de l’interès general de la informació”.\nEl document sencer es pot descarregar al final d’aquest article.


Rosa Mary: El jutge Llarena i les seves jugades mestres\nEl jutge Llarena i les seves jugades mestres\nBarcelona. Dimarts, 4 de febrer de 2020\nSi antigament els periodistes havien de tenir un croquis sobre els ministres del govern espanyol o sobre els consellers de la Generalitat per no confondre's i publicar sempre bé el seu nom complet i el seu càrrec exacte, ara aquest nomenclàtor ha canviat i el que cal saber és el nom dels jutges del Tribunal Suprem, de l'Audiència Nacional, del Tribunal Constitucional, del Tribunal de Comptes o del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya i els corresponents fiscals de les diferents instàncies judicials, parajudicials o, simplement, administratives. Ells són els protagonistes diaris de la informació política en aquest embat plantejat contra l'independentisme català. Aquest és el gran llegat que ha deixat el deep state espanyol a Pedro Sánchez després de set anys de govern popular a la Moncloa i una infinitat de complicitats entre el PP i el PSOE. Els primers, molt més hàbils, han teixit una teranyina d'interessos que no sembla fàcil que Sánchez pugui arribar a desmuntar amb el temps, si és que realment així ho vol, cosa que amb el president mai no se sap.\nD'entre tots ells, el més agut sol ser el jutge Pablo Llarena, aquell de les euroordres d'anada i tornada contra Puigdemont, Comín i Ponsatí, que fa molt de temps que\nprova que se li faci cas a Bèlgica, Alemanya, el Regne Unit i, de nou, Bèlgica, amb poc resultat fins ara. L'últim invent de Llarena ha estat intentar convèncer els anglesos que havien d'impedir la sortida de la consellera Clara Ponsatí, que acaba d'accedir a l'Europarlament ocupant un dels escons que ha deixat vacant el Regne Unit pel Brexit.\nAixí, havia de ser retinguda en sòl britànic, ja que si viatjava a Brussel·les podria instal·lar-se a Bèlgica o qualsevol altre país de la UE i gaudiria d'immunitat parlamentària. El jutge escocès que segueix la causa no sembla que hagi estat sensible a la jugada mestra de Llarena i la seva petició que valorés reforçar les mesures cautelars per evitar la seva sortida a altres països. I Ponsatí es va presentar com si res aquest dimarts a la capital comunitària.\nUn dia es farà un memoràndum de les derrotes de la justícia espanyola a Europa i de com no han colat gairebé cap de les martingales dels seus tribunals. Òbviament, és més fàcil utilitzar els trucs a Espanya, on acaben sent jutge i part. Assistim al judici del major Trapero a l'Audiència Nacional i, en alguns aspectes, ve a ser una rèplica de sessions que ja vam viure al Tribunal Suprem amb el judici del procés. La defensa de Trapero està fent una feina impecable per demostrar la inconsistència de moltes de les proves contra l'exresponsable de la policia autonòmica catalana i que no existia connivència entre els Mossos d'Esquadra i el Govern. Però com a l'anterior judici, un té la impressió que hi ha poc terreny a recórrer ja que la sedició va al lot de la condemna perquè així està prèviament escrit.\nSembla, en general, més important mantenir viu en l'espanyolisme el prietas las filas que provar de desinflamar un conflicte i desjudicialitzar la vida política. Així, un dia és Trapero, un altre Ponsatí, qualsevol altre exiliat o algun dels presos polítics, o si no sempre estarà el president Torra per apartar-lo del seu càrrec o tornar a mirar per enèsima vegada el 9-N o les despeses del referèndum. L'important per a la justícia sembla ser, sobretot, que aquesta roda giri i giri i mai no s'aturi.\nPublicado por Rosa Mary Etiquetas: #ActiveuLaDUIJa , #JudiciFarsa , #RepúblicaCatalana , #SpainIsAFascistState , #ThisisTheRealSpain , Govern Espanyol Feixista , J.Antich , Jugada mestra , opinió , P.Llarena , POLITICA en 18:22:00\nPOLITICA ( 15629 ) VIDEOS ( 2148 ) ESPORTS ( 1733 ) DIVERSOS ( 1686 ) ECONOMIA ( 1376 ) HUMOR ( 182 ) MUSICA ( 86 ) OCI ( 24 ) VIATGES ( 12 ) RECEPTES ( 9 ) RECEPTES DE CUINA AMB ROBOTS ( 9 )\nARCHIU DEL BLOC de maig 2020 ( 76 ) d’abril 2020 ( 165 ) de març 2020 ( 86 ) de febrer 2020 ( 85 ) de gener 2020 ( 78 ) de desembre 2019 ( 64 ) de novembre 2019 ( 64 ) d’octubre 2019 ( 90 ) de setembre 2019 ( 77 ) d’agost 2019 ( 7 ) de juliol 2019 ( 55 ) de juny 2019 ( 71 ) de maig 2019 ( 92 ) d’abril 2019 ( 123 ) de març 2019 ( 169 ) de febrer 2019 ( 135 ) de gener 2019 ( 99 ) de desembre 2018 ( 107 ) de novembre 2018 ( 113 ) d’octubre 2018 ( 69 ) de setembre 2018 ( 103 ) d’agost 2018 ( 30 ) de juliol 2018 ( 91 ) de juny 2018 ( 116 ) de maig 2018 ( 140 ) d’abril 2018 ( 124 ) de març 2018 ( 94 ) de febrer 2018 ( 76 ) de gener 2018 ( 57 ) de desembre 2017 ( 33 ) de novembre 2017 ( 48 ) d’octubre 2017 ( 112 ) de setembre 2017 ( 220 ) d’agost 2017 ( 183 ) de juliol 2017 ( 223 ) de juny 2017 ( 181 ) de maig 2017 ( 184 ) d’abril 2017 ( 128 ) de desembre 2016 ( 74 ) de novembre 2016 ( 32 ) d’octubre 2016 ( 67 ) de setembre 2016 ( 113 ) d’agost 2016 ( 139 ) de juliol 2016 ( 104 ) de juny 2016 ( 131 ) de maig 2016 ( 121 ) d’abril 2016 ( 178 ) de març 2016 ( 169 ) de febrer 2016 ( 156 ) de gener 2016 ( 171 ) de desembre 2015 ( 134 ) de novembre 2015 ( 191 ) d’octubre 2015 ( 248 ) de setembre 2015 ( 309 ) d’agost 2015 ( 258 ) de juliol 2015 ( 220 ) de juny 2015 ( 237 ) de maig 2015 ( 191 ) d’abril 2015 ( 243 ) de març 2015 ( 240 ) de febrer 2015 ( 291 ) de gener 2015 ( 219 ) de desembre 2014 ( 62 ) de novembre 2014 ( 321 ) d’octubre 2014 ( 326 ) de setembre 2014 ( 361 ) d’agost 2014 ( 306 ) de juliol 2014 ( 341 ) de juny 2014 ( 394 ) de maig 2014 ( 374 ) d’abril 2014 ( 326 ) de març 2014 ( 410 ) de febrer 2014 ( 373 ) de gener 2014 ( 408 ) de desembre 2013 ( 467 ) de novembre 2013 ( 427 ) d’octubre 2013 ( 449 ) de setembre 2013 ( 479 ) d’agost 2013 ( 409 ) de juliol 2013 ( 442 ) de juny 2013 ( 464 ) de maig 2013 ( 290 ) d’abril 2013 ( 226 ) de març 2013 ( 308 ) de febrer 2013 ( 294 ) de gener 2013 ( 494 ) de desembre 2012 ( 484 ) de novembre 2012 ( 353 ) d’octubre 2012 ( 111 ) de setembre 2012 ( 116 ) d’agost 2012 ( 58 ) de juliol 2012 ( 48 ) de juny 2012 ( 25 ) de maig 2012 ( 96 ) d’abril 2012 ( 121 ) de març 2012 ( 97 ) de febrer 2012 ( 53 ) de gener 2012 ( 24 ) de desembre 2011 ( 24 ) de novembre 2011 ( 44 ) d’octubre 2011 ( 22 ) de setembre 2011 ( 5 ) d’agost 2011 ( 2 ) de juliol 2011 ( 1 ) de juny 2009 ( 1 ) de maig 2009 ( 2 ) de març 2009 ( 3 )


Bon inici de campanya de rebaixes per als comerciants olotins que valoren positivament la probable arribada de Mango i Abacus a la ciutat - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a Bon inici de campanya de rebaixes per als comerciants olotins que valoren positivament la probable arribada de Mango i Abacus a la ciutat\nL’Associació de Comerciants d’Olot valora positivament l’inici de la campanya de rebaixes a la ciutat. En una entrevista a Les Notícies, el president de l’entitat Jordi Rovira ha dit que la campanya s’ha iniciat amb bon peu, seguint la tendència dels anys anteriors amb moltes ganes per part dels compradors durant els primers dies de descomptes.\nDe fet, la campanya encara no s’ha acabat, tal com remarca Rovira. Fins a finals d’agost es seguiran havent-hi descomptes als comerços olotins amb el que s’espera que la valoració final de les rebaixes sigui encara més positiva incentivat en part per l’augment dels descomptes i per l’augment de visitants foranis que “ajuda a remuntar les vendes” durant el mes d’agost.\nRespecte a la probable arribada de Mango i la cooperativa Abacus a la ciutat, en l’edifici de l’antic hospital Sant Jaume, Rovira assegura que confien en el petit comerç i no creuen que suposin un prejudici pels locals. Indica que són positius i que poden ajudar a remuntar la dinàmica del comerç. “Dolen no és, però s’ha de veure com encaixa en l’evolució comercial de la ciutat” assegura Rovira.\nEstà satisfet amb la possible arribada dels dos comerços i valora positivament el reclam que suposarà per a la ciutat i recorda que des de l’inici l’ACO s’havia mostrat a favor de la creació de superfícies comercials a l’antic edifici de l’hospital Sant Jaume.\nLa companyia etíop Fekat Circus actua a Olot dins del cicle Circ a la Plaça\nAhir grans i petits van anar al circ, el que s’oferia a la plaça de Braus d’Olot. El públic va gaudir amb l’espectacle de Fekat Circus, procedent d’Etiòpia. Era la primera vegada que el cicle Circ a la Plaça programava una companyia d’aquest país,…


El Circ dijous, 30 d'octubre de 2014\nTarragona tindrà 108 meses repartides en onze instituts de la ciutat per poder participar i votar el 9-N. Són dades recollides al web www.participa2014.cat. En concret, el Martí Franqués (16), el Comte de Rius (5), el Pons d'Icart (15), el Vidal i Barraquer (11), Campclar (11), Pere Martell (2), Torreforta (12), Sant Pere i Sant Pau (14), Pont del Diable (Sant Salvador, 5), Cal·lípolis (Complex antiga Laboral, 12) i l'Institut Tarragona, a la Imperial Tàrraco.\nTot i l'anunci d'impugnació del nou 9-N per part del govern espanyol, els partits partidaris de la jornada participativa i de la votació faran cadascú la campanya a la seva manera.\nSota el lema d'Ara és l'hora, la campanya organitzada per l'ANC i Òmnium, cada formació política favorable al procés farà la crida segons marquin les seves direccions, però sempre sota el paraigua d'#Araéslhora.\nConvergència i Unió del Tarragonès va encetar la campanya el passat dimecres amb una gran fotografia de grup amb cartells de vota #sísí. Al capdavant, la portaveu municipal, Victòria Forns, i malgrat que es tractava del local de CiU, en la imatge no hi apareix cap dels dos regidors d'Unió Democràtica a l'Ajuntament, Albert Vallvé i Robert Vendrell. Aquest últim, però, sempre ha fet públic que és partidari del #sísí.\nEls convergents faran campanya pel sísí de manera didàctica i entregaran material informatiu, però no penjaran cap cartell. Esquerra Republicana, en canvi, sí farà la tradicional enganxada. La cita és a les 12 del migdia a la plaça de la Font el diumenge 2 de novembre, l'hora marcada per Ara és l'hora perquè arrenqui la campanya i el compte enrere pel 9-N.\nLa formació que lidera Pau Ricomà celebrarà l'inici de la "campanya" penjant cartells com si es tractés d'una campanya electoral. Hi haurà parlaments a càrrec del mateix Ricomà, candidat a l'alcaldia de Tarragona, i Josep Andreu, alcalde de Montblanc i diputat al Parlament. També es farà una petita actuació musical amb gralles, i a les 12.00 h s'enganxaran els cartells.\nL'endemà dilluns 3, Tarragona i Reus organitzen sengles activitats. A Tarragona Josep Ginesta, treballòleg i professional de les relacions laborals, farà la xerrada "Com seran les pensions a la República Catalana?" a partir de les 18.00 hores a la sala d'actes de la Casa del Mar (carrer Francesc Bastos, 19).\nIniciativa per Catalunya també farà campanya, tot i que fonts del partit a Tarragona han explicat que les accions que es duran a terme encara no s'havien concretat.\nLa CUP seguirà enganxant cartells fins el dia abans del 9-N, com ho va vingut fent fins ara, segons han assegurat fonts de la CUP Tarragona.\nMentrestant, l'ANC i Òmnium continuen amb la seva campanya #paísgroc, engalanant tota la ciutat de groc. En aquesta segona tongada, des de l'ANC Tarragona han explicat que ara ja no "tacaran de groc" cap monument ni cap element patrimonial. Només elements del mobiliari urbà. Després del rebombori generat amb els insults dels dos regidors del PP contra els voluntaris tarragonins de l'Assemblea Nacional ara fa dues setmanes, s'ha optat per decorar únicament bancs, fanals i arbres, majoritàriament.


Paraigües de golf a les mans: no et preocupis pels dies ventosos i plujosos!\nÉs una estació plujosa, d ' aigües torrencials i pluges han causat moltes molèsties a la vida de les persones. Sempre que aquesta vegada, un gran paraigua de vents és molt necessari i important per a les persones.\nTopumbrella ha estat dissenyant i fabricant paraigües durant més de 10 anys, explorant per fer una espècie de paraigües de golf més fort, per protegir el vent i la pluja de les persones, per donar a la gent el cel més bell.\nLa bona notícia és que, a través d'esforços incansables, finalment vam fer un producte com aquest:\n- El marc pesat mantindrà aquest paraigua recte més resistent i asseguri la seva seguretat amb forts vents o fortes pluges.\n- Dissenyat per ser completament impermeable, aquest paraigües automàtic està fabricat a partir de teixits de 210 teixits micro-teixits. El paraigua s'asseca ràpidament després d'usar-lo durant dies de pluja.\nCada vegada que veig el carrer, tothom té un paraigua a les mans, caminant lliurement pel vent i la pluja, sento fermament que el paraigua és molt càlid, qui té un bon paraigua ha de ser feliç.\nVal la pena que tingueu aquest paraigua de golf, ja que et permetrà no preocupar-vos pels dies de vent i plujosos.\nL'alçada del paraigua quan es tanca 96 cm\nLa longitud de la costella 78 cm\nEl pes del paraigua 878 g\nUn parell de: Paraigües de golf resistent al vent\nSegüent: Paraigües resistent al vent


Beques i ajuts | Health Universitat de Barcelona Campus\nInici > Beques i ajuts\nEl sistema de beques i ajuts per a la recerca és fonamental per a la incorporació d'investigadors que permetin consolidar i fer avançar el projecte d'excel·lència del HUBc.\nA continuació s'ofereixen enllaços per a les persones interessades a obtenir informació completa i actualitzada sobre les ofertes per participar en els projectes de recerca de les institucions que participen en el HUBc:\nLlista de beques per accedir a cursos de doctorat. Aquest portal de la Universitat de Barcelona ofereix una llista de les principals beques que es poden sol·licitar per cursar un doctorat, així com diversos enllaços d'interès. S'hi dóna informació, d'una banda, sobre beques i ajuts per cursar màsters oficials —que permeten obtenir la formació necessària per accedir a un curs de doctorat— i, d'altra banda, sobre altres beques i ajuts de caràcter més general.\nPortal de les beques, ajuts i premis de la Universitat de Barcelona. Amb aquest enllaç s'accedeix a l'espai web de la Universitat de Barcelona en què es pot trobar informació sobre totes les convocatòries i resolucions, amb dades actualitzades sobre els terminis i la documentació necessària per fer els tràmits.\nConvocatòries de places per investigar i treballar en el CRESIB. El Centre de Recerca en Salut Internacional de Barcelona de l'Hospital Clínic ofereix una llista actualitzada de convocatòries per participar en projectes de doctorat i de recerca per a epidemiòlegs, immunòlegs, antropòlegs, economistes de la salut i especialistes d’àrees de la medicina i la biologia relacionades amb la salut internacional.\nOfertes per treballar i participar en projectes de l'IDIBELL. En el lloc web de l'Institut d'Investigació Biomèdica de Bellvitge es pot trobar tota la informació detallada de les ofertes per treballar en projectes de recerca, doctorals o postdoctorals, de l'àmbit de la biomedicina.\nOfertes laborals per participar en projectes d'investigació en l'IIBB. El web de l'Institut d'Investigacions Biomèdiques de Barcelona, del Consell Superior d'Investigacions Científiques, ofereix informació detallada de les ofertes per treballar en grups de recerca d'àrees vinculades amb la biomedicina.\nLlista de beques i d'ofertes de feina de l'ICFO. L'Institut de Ciències Fotòniques ofereix a través d'aquesta pàgina web enllaços als anuncis de les ofertes publicades per participar en grups de recerca.\nOfertes de feina per treballar en l'IDIBAPS. S'hi troba una llista d'ofertes per fer estudis de doctorat o per treballar en qualitat d'investigador o de tècnic gestor en diferents grups de recerca de l'àmbit de la biomedicina.


L’equip de govern de Tossa de Mar vol crear la carta de paisatge per protegir el patrimoni natural | Blanesaldia\nPublicat el 12 de desembre, 2019 - 07:57 CET\nL’equip de govern de l’Ajuntament de Tossa vol impulsar la creació de la carta de paisatge de Tossa per evitar que futurs projectes faraònics malmetin el patrimoni natural de la població.\nAquest projecte té l’objectiu de determinar clarament els punts més destacats de la població a nivell mediambiental i crear-ne una protecció. A diferència dels catàlegs, que són bàsicament instruments descriptius i prospectius, les cartes són instruments d’acció que es basen en la mediació i la concertació d’interessos entre els actors d’un territori, amb la finalitat de consensuar unes estratègies concretes a seguir.\nL’elaboració de la carta requereix una diagnosi, la determinació d’uns objectius de qualitat paisatgística i sobretot, la redacció i signatura d’un document d’acords en el qual s’estableixen públicament els compromisos que adopten cadascuna de les parts signants en favor del paisatge.\nAquesta voluntat de l’equip de govern coincideix amb l’anunci de la Generalitat de l’aprovació del Pla Director de la Costa Brava que, en el cas de Tossa, provoca que les polèmiques urbanitzacions de Cala Morisca o Pola Giverola no es facin realitat i s’eviti la construcció d’uns 160 nous habitatges.\nCal recordar, a més, que una de les primeres accions que va fer el nou govern local va ser deixar sense efecte el conveni que tenia com a objectiu assolir la construcció d’un port esportiu a la població si la ciutadania ho aprovava per consulta popular.\nUn grup de voluntaris recullen a Blanes 4 tones de deixalles i brossa escampada a…\n← Conveni entre l’Ajuntament de Blanes i la Discoteca Arena per acabar amb l’incivisme d’una part dels clients Tossa vol rehabilitar l’església de la Vila Vella per fer-hi un auditori →


Biblioteca Pilarin Bayés. Santa Coloma de Cervelló: Mor l'assagista i escriptor Umberto Eco\nEco era autor d'una de les novel·les italianes de més èxit internacional, amb 50 milions de còpies venudes, El nom de la rosa (1980), i d’altres com El pèndol de Foucault (1988) i L’illa del dia abans (1994). Nascut a Alessandria, al Piemont, el 5 de gener del 1932, l'última obra de la seva fecunda carrera com a autor de novel·les d'èxit i assajos de semiòtica, estètica medieval o filosofia, va ser Número zero, una mirada crítica sobre una crisi del periodisme.\nVa rebre diversos premis, entre ells el Premi Príncep d’Astúries de Comunicació i Humanitats, i va ser membre del Consell de Savis, de la Unesco. Per tot això, alguns mitjans italians com Il Corriere della Sera, han remarcat la rellevància de la seva figura en l’últim mig segle del país: “Recórrer la vida i la carrera d’Umberto Eco significa també reconstruir una part important de la nostra història cultural”, tal com cita El País.\nA la biblioteca podeu trobar una exposició amb les seves obres.\nUs deixem amb un fragment de l'entrevista d'Óscar López al programa Pàgina 2 sobre la novel·la El cementerio de Praga i l'entrevista al programa Salvados del passat novembre.\nPublicat per Biblioteca Pilarin Bayés a 9:29


Detingut un veí de Tremp per venda de cocaïna — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Detingut un veí de Tremp per venda de cocaïna\nObjectes decomissats en una operació a Tremp per venda de cocaïna\nEls Mossos d'Esquadra han comunicat la detenció d'un veí de Tremp, de 37 anys, com a presumpte responsable d'un delicte contra la salut pública per la venda de cocaïna des d'un pis de la capital pallaresa. L'arrest es va produir aquest dimarts i és previst que les properes hores l'home, que té antecedents, passi a disposició del Jutjat de Tremp.\nLa policia va iniciar la investigació al començament d'aquest any, quan va tenir coneixement que un veí de Tremp s'estava dedicant a la venda de substàncies estupefaents des del seu domicili al carrer de les Adoberies, situat a tocar de la carretera C-13 i dins del nucli urbà. Els Mossos van obrir una investigació i finalment aquesta setmana, quan havien confirmat les sospites, van procedir a la detenció.\nEl dia després, aquest dimecres mateix, els agents han fet un escorcoll al pis de l'arrestat, on han localitzat objectes i indicis que relacionen el detingut amb el tràfic de drogues. En total, la policia ha comissat a dins del pis 145,2 grams de cocaïna, tres bàscules digitals, material divers per embolcallar la droga, 955 euros en metàl·lic i dos telèfons mòbils.\nDesprés de mesos de seguiment, la policia va concretar la identitat del sospitós i van confirmar des d'on es feia la venda de cocaïna. Durant les vigilàncies, els agents també van constatar que l'investigat es desplaçava a la plaça de Capdevila i a d'altres carrers del nucli antic, si calia amb bicicleta, per distribuir la droga.\nEn el decurs de l'operatiu, els Mossos van identificar compradors en diferents dies i van detectar que els caps de setmana augmentaven les transaccions. Aquesta activitat il·lícita fins i tot havia causat algun incident a la població i, segons la policia, generava sensació d'inseguretat a la resta de veïns de la zona per la contínua anada i vinguda de compradors vinguts d'arreu de la comarca.


Villa Benedita Manerba del Garda Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nVilla BeneditaVia Trieste 13, Manerba del Garda, Manerba del Garda, Itàlia, 25080 - Veure al mapaExcepcional9,9Basada en42comentarisVilla BeneditaVeure més fotos"It was a perfect holiday and Benedita is great hosts.\nthe p..."AnonymousIsraelPiscinaVeure més fotosVeure totes les 50 fotos\nConvenientment situat a Manerba del Garda, Villa Benedita és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Villa Benedita també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Manerba del Garda. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Villa Benedita sigui diferent dels altres hotels de la ciutat. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, aire condicionat, calefacció, llits extrallargs (> 2 metres), ventilador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent bany, camp de golf (a 3 km), piscina exterior, jardí. Villa Benedita és una elecció inteligents per a viatgers a Manerba del Garda, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


La parella tarragonina atrapada a Ucraïna sabrà el dia 25 si poden tornar a Tarragona amb el seu nadó\nEls periodistes Sergi Casado i Mar Cirera tenen una cita amb l'ambaixada espanyola a Ucraïna per procedir amb el registre del seu fill\ndimecres, 20 de febrer 2019 - 15:31h\nEls periodistes tarragonins Sergi Casado i Mar Cirera | Facebook/ Sergi Casado\nQuelcom es mou a l'angoixant situació que viuen els periodistes tarragonins, Sergi Casado i Mar Cirera, a Ucraïna. Ambdós, pares d'un nadó nascut per gestació subrogada a Ucraïna, tenen cita amb l'ambaixada espanyola de Kiev pel pròxim dilluns 25 de febrer. L'objectiu d'aquesta cita és registrar al seu fill i poder tornar a Tarragona,\nEls recents pares entenen que el fet que a parelles, en la seva mateixa situació, ja se'ls hi hagi començat a regularitzar la seva situació és un motiu per sentir-se optimista. Així mateix, la subdelegació del govern espanyol a Tarragona ha fet «un seguit de gestions» amb el ministeri d'Assumptes Exteriors per a interessar-se per la situació dels tarragonins.\nTanmateix, fins que no s'hagi procedit amb la inscripció del menor al registre de l'ambaixada, el dubte estarà present, ja que aquest dimarts, 19 de febrer, el ministeri d'Assumptes Exterior feia públic que, després de completar el registre dels 39 menors ja nascuts per gestació subrogada, deixaran d'inscriure nens.\nEl ministeri de Justícia va canviar la instrucció.\nLa intenció de les autoritats espanyoles és traslladar les competències a l'administració ucraïnesa perquè siguin aquests els encarregats de tramitar la nacionalitat dels recents nascuts per gestació subrogada. És a dir, primer fer-los ucraïnesos i després traslladar-se a Espanya. Aquesta mesura afectarà, sobretot, a aquelles parelles espanyoles que ja hagin iniciat el procés de gestació.\nEl ministeri d'Assumptes Exteriors considera que el seu posicionament és coherent amb el canvi generat des de la cartera de Justícia, anul·lant el test d'ADN com a prova de paternitat abans de registrar als fills de ciutadans espanyols nascuts per gestació subrogada a Ucraïna.\nEn aquesta situació, sense poder sortir d'Ucraïna amb els seus fills nounats, s'hi troben, segons han recollit diferents mitjans de comunicació, al voltant de 30 famílies. Els afectats han fet públic, en diferents escenaris i davant la premsa, el seu malestar perquè entenen que el govern espanyol els ha utilitzat per enviar un missatge negatiu cap a aquelles parelles que han decidit ser pares mitjançant un procés de gestació subrogada.\nLa síndrome de Kleefstra, la malatia que té l'Elsa del Vendrell i 17 persones més a l'Estat


Detinguts tres membres d’una organització criminal que va aconseguir 240.000 euros en dos robatoris | Diari Sant Quirze - News SQ\nInici » a-ultimesnoticies » Detinguts tres membres d’una organització criminal que va aconseguir 240.000 euros en dos robatoris\n. En un dels robatoris van assaltar a un representant de joieria i es van endur joies per valor de 200.000 euros\nAgents de la Policia de la Generalitat – Mossos d’Esquadra de la Divisió d’Investigació Criminal adscrits a la Unitat Central d’Atracaments han detingut tres membres d’una organització criminal per dos robatoris amb violència i intimidació, un a Barcelona i l’altre a Sabadell.\nLa investigació es va iniciar el 21 de juliol quan els Mossos van tenir coneixement de l’assalt a un representant de joieria a Sabadell. Quatre homes amb la cara coberta amb un passamuntanyes van abordar la víctima en un pàrquing públic i no van dubtar en actuar amb violència per aconseguir endur-se les joies que portava, que estaven valorades en 200.000 euros. Un cop van assolir el seu objectiu van fugir del lloc dels fets en un turisme a gran velocitat, fins i tot van arribar a trencar la tanca del pàrquing.\nEls investigadors van comprovar que els delinqüents havien estat seguint el seu objectiu durant diversos dies per tal d’extreure les seves rutines i costums i, així, establir el lloc més idoni i segur per dur a terme l’atracament.\nEl 30 d’agost es va produir un assalt a una oficina bancària ubicada al mercat del peix de la ciutat alimentària de Mercabarna. Tot i que aquesta vegada els delinqüents van exhibir armes de foc per a intimidar els treballadors del banc, els agents van detectar característiques molt similars entre els dos fets: havien estat comesos per diversos atracadors d’origen sud-americà, havien fugit a gran velocitat amb un turisme i l’havien abandonar posteriorment sense deixar cap indici. Els cotxes els havien aconseguit mitjançant l’ús de persones interposades, fet que dificultava la identificació dels lladres.\nLes indagacions policials van permetre comprovar que en aquesta ocasió els delinqüents també havien estat controlant l’oficina assaltada i l’entorn. És més, un dels encarregats de fer-ho era el mateix que les havia estat realitzant en l’assalt al representant de joieria.\nEls investigadors van poder identificar tres membres de l’organització, un dels quals havia marxat a Madrid amb la intenció de marxar de l’Estat espanyol en un vol de Madrid a Mèxic. Per aquest motiu van sol·licitar la col·laboració del Cos Nacional de Policia.\nEl dia 13 de desembre el Grupo 1 de la Brigada Provincial de Policia Judicial de Madrid, tutelats per la Unitat Central d’Atracaments del cos de Mossos d’Esquadra, el va detenir a l’aeroport Adolfo Suárez de Madrid quan estava a punt de fugir. En l’escorcoll els policies li van intervenir joies, diners en efectiu i un passaport mexicà manipulat.\nEl mateix dia la policia catalana va detenir a Barcelona els altres dos membres que ja estaven identificats. També es va fer una entrada i perquisició en un taller il·legal que subministrava els vehicles a l’organització. En l’escorcoll del local es va localitzar documentació de dos vehicles utilitzats per a cometre els fets.\nEls detinguts, tres homes de 62, 37 i 31 anys, van passar a disposició del Jutjat d’Instrucció número 1 de Sabadell que va decretar l’ingrés a presó per a dos d’ells i llibertat amb càrrecs per al tercer.\nBarcelona Cos Nacional de Policia Mossos d’Esquadra de la Divisió d’Investigació Criminal policia catalana Sabadell Unitat Central d’Atracaments\t2016-12-27


Menjar sa a l'estiu és possible seguint petites recomanacions\nTrinitat Castell, infermera de el Col·legi d'Infermeria d'Alacant, escriu un article amb recomanacions per menjar sa este estiu.\nLa calor i les vacances comporta que la nostra dieta es vegi modificada i en moltes ocasions es cometin desequilibris i excessos.\nLes condicions climàtiques no són iguals, pel que el nostre cos no té les mateixes exigències en uns mesos que en altres. Per exemple, les altes temperatures de l'estiu impliquen que ens deshidratemos més ràpidament, provocant així que el nostre organisme ens demani una major quantitat d'aigua. Si la ingesta d'aliments no és l'adequada o no aportem la suficient quantitat d'aigua el cos pot deshidratar-se.\nA més, a l'estiu, el nostre cos lluita per mantenir-nos freds per fer front a la calor. Per culpa d'este factor, ens dóna molta més mandra fer esport. Quina conseqüència es treu d'això últim? aleshores que el consum calòric en esta estació de l'any és menor que en altres.\nS'han de consumir aliments de temporada i de proximitat.\nI Per què s'han de consumir aliments de temporada? Pel simple fet que la composició nutricional dels aliments de temporada, en el cas que ens ocupa que és l'alimentació estival, és rica en fruites i verdures i és diferent pel que fa a vitamines i minerals.\nFactors com les condicions de l'cultiu, clima, l'estat maduratiu i l'oratge d'emmagatzematge poden arribar a modificar la composició nutricional d'estes aliments, i és per això, la importància de l'consum de fruites i verdures de temporada i de proximitat.\nA més, també hem de tenir en compte que el consum d'aliments que respectin l'estacionalitat i la proximitat, són més econòmics, tant a nivell individual com global, associant-se a un altre factor realment important que és com disminueix el seu impacte ambiental.\nConsells d'una correcta alimentació a l'estiu:\n1. Hidratació: Augmentar la ingesta d'aigua, fruites i verdures.\nLa ingesta hídrica és clau per a la regulació de la temperatura interna corporal, però també és important en el transport de nutrients i altres funcions vitals per a l'organisme.\nEls nens, adolescents i persones grans han de tenir especial cura en no quedar exposats a la deshidratació ja que els seus mecanismes de detecció de la set no sempre funcionen de manera correcta o pot no percebre a temps.\n2. Dieta Mediterrània: És realment necessari seguir un patró de dieta mediterrània durant tot l'any i per descomptat, també a l'estiu.\n3. Consumir fruites i verdures de temporada. En l'època estival podem gaudir de multitud de fruites i hortalisses que a més de hidratar aporten poques calories i contenen gran quantitat de vitamines, minerals i fibra. Destacar fruites com poden ser el meló i la síndria amb gran quantitat d'aigua i encara que tinguin un sabor dolç, tenen un baix contingut en sucres, per tant, són aliments que les persones amb diabetis poden consumir.\n4. Eliminar begudes calòriques.\n5. Moderar consum de carn especialment la vermella fomentant el consum de peix\n6. Moderar les quantitats de menjar.\n7. Utilitzar tècniques culinàries senzilles. Cal destacar que és important prendre les verdures de forma crua, d'esta manera aprofitarem totes les vitamines i minerals.\n8. Evitarem aliments alts en greixos trans. Evita estes aliments tant a l'estiu com en qualsevol altra estació de l'any!\n9. Caldrà limitar el consum de greixos saturats. Pel que fa a aliments tan estiuencs com és el gelat, s'aconsella un consum ocasional. Caldria valorar opcions saludables com realitzar-los de forma casolana amb fruita natural, iogurts o llet.\n10. No hem d'oblidar l'exercici físic, i realitzar-lo de forma regular.\n11. Una altra qüestió important és mantenir la cadena de fred, i evitar aliments que han estat exposats a la calor que afavoreix la propagació de microorganismes i així evitar les toxiinfeccions alimentàries.\nTrinitat Castell García. Infermera.\nUnitat de Nutrició Clínica i Dietètica. HGUA.


Decidim veu "punts en comú" amb Jordi Cuadras però matisen que "no hi ha res tancat"\nLa decisió final de formar qualsevol coalició pertocarà a l’assemblea dels Comuns\nDimecres, 10 octubre 2018. 03:00. Redacció AnoiaDiari.\nL'arc esquerre de la política igualadina de cara a les eleccions municipals de 2019 va prenent forma. Confirmat Enric Conill (ERC) des del juliol i amb la CUP que confeccionarà una candidatura de l'esquerra rupturista, aquesta setmana ha entrat en joc Jordi Cuadras, que negocia un acord per encabir en un front els components polítics de l'antiga Entesa i altres formacions ara a l'òrbita dels Comuns.\nEl portaveu de Decidim Igualada, Darío Castañé, afirma que "hi ha punts en comú" amb els eixos programàtics que Jordi Cuadras va esbossar el passat dissabte en la seva conferència. Des de la coalició "no s'ha donat encara un debat" en firmar una coalició d'esquerres encapçalada pel periodista i que tindria entre els altres components el PSC. Altres veus de la plataforma constituïda el 2015 veuen amb bons ulls "el model de ciutat que planteja" des del llegat de l'Entesa, com també matisen que queden serrells per tancar.\nEn el nou espai polític que impulsa, Cuadras ja hauria obtingut el vist-i-plau inicial del PSC, tot esperant que la proposta es consolidi. Abans de la presentació, va mantenir diverses reunions amb diferents àmbits de l'esquerra igualadina. L'escull principal serà quin 'ticket' forma amb l'entorn dels Comuns, que a la vegada encara s'ha de constituir com a partit a Igualada. Són un entorn molt heterogeni, que componen el bloc principal hereu d'ICV i EUiA, però també els Pirates o Procés Constituent; Podem, que va ser un dels actors fundacionals, està dissolt a Igualada.\nEls Comuns a Igualada han sorgit de l'embrió que va ser la pròpia coalició de Decidim Igualada. Ara mateix, però, s'ha començat amb un grup motor de diverses persones que "considerem agosarat comprometre'ns encara" en una nova coalició, que ho decidiria l'assemblea local. Aquest grup impulsor només té el reconeixement de la direcció de Catalunya en Comú "com a promotors". Pel mig hi ha també el pas de la CUP, que vol incloure l'esquerra sobiranista en una candidatura única amb una marca nova, possibilitat que no descarten ara mateix algunes de les forces de Decidim.\nEl PDeCAT de Vallbona replica que ERC vol "confondre" sobre la reforma del Parc de la Miranda\nJordi Cuadras vol ocupar el centre-esquerra i planteja una Igualada vinculada a Barcelona\nUn regidor del PSC de Vallbona marxa del govern però manté l'acta\n16 d'octubre 2018.09:53h\nJo crec que ho acabaran de tancar quan doni al Sr Dario si vol continuar, el número 3 de la llista, o si no vol continuar, al candidat/a que el vulgui substituir. Jo crec que amb aquesta mesura... Llegir més acabaran d’encaixar les propostes programàtiques\n13 d'octubre 2018.17:56h\nPACTANT AMB BLOC DEL 155 I NO AMB ERC/CUP etc.???? on anirem?\n15 d'octubre 2018.16:35h\nApreneu a llegir: hi troben ”punts en comú” i al final també diuen ”Pel mig hi ha també el pas de la CUP, que vol incloure l’esquerra sobiranista en una candidatura única amb una marca... Llegir més nova, possibilitat que no descarten ara mateix algunes de les forces de Decidim”.\nNo han pactat res amb PSC. A més, quina proposa hi ha amb ERC/CUP, els dos alhora? Que potser saps alguna cosa que la resta no sabem?\n13 d'octubre 2018.17:55h\n”Esquerres” que en comptes de mirar cap a les esquerres de veritat miren cap al PSC! Tela\nNomés han donat resposta al que ha sorgit perquè probablement els periodistes els hi han demanat declaracions. Fi.\n13 d'octubre 2018.03:54h\nSi aneu més cap el PSC que cap a la CUP... arreglades estem\n10 d'octubre 2018.09:46h\nEls comuns està format per iniciativa, els dissolts Podem, els quasi inexistents del procés constituent i una persona de Piratas. M’ho sembla o els comuns són els de iniciativa de tota la vida?\n10 d'octubre 2018.12:49h\nTambé hi ha gent independent o directament ”comuna”. En tot cas, al grup motor hi ha tres d’ICV i quatre que no ho són pas. Estan en minoria.\n10 d'octubre 2018.16:51h\ni si són 3 d’icv i 4 independents, perquè es posa als podemos, els piratas i als del procés constituent al mig? Em segueix semblant tot un truc de magia barata\n11 d'octubre 2018.09:31h\nPerquè no he dit ”independents”. Sinó que ”no ho són pas (de ICV)”. Pel que es diu hi ha el Castañé de Pirates, dues persones 100% ”comuns” i una que estava a Procés.\n11 d'octubre 2018.12:59h\nAleshores, si són de procés, de pirates i de comuns, no són independents. I on són la gent de Podem a Igualada? És tot plegat una mica estrany però ja us ho fareu. Sort!\n10 d'octubre 2018.09:08h\nEls comuns diuen que el plantejament de ciutat de Jordi Cuadras el comparteixen però no són els comuns contraris al PSC? Vull dir, l’anomenada nova política mirant amb bons ulls a la vella... Llegir més política. Quina cosa tu!\n10 d'octubre 2018.15:49h\nNo hi ha nova i vella política, hi ha idees bones i idees dolentes i en aquest cas està clar comuns i psc tenen unes idees bones comunes i treballaran per elles deixant enrrere tots això que tu... Llegir més dius, que només són prejudicis\n10 d'octubre 2018.19:37h\nPotser la cosa va d’idees. De fet, aquestes coses que ha dit en Cuadres no són totes originals. Les han dites els Decidim, així com CUP i ERC, durant els últims tres anys.\n11 d'octubre 2018.12:57h\nJana, a mi mes ben be igual, pero jo imagino que els votants dels comuns tmabé poden tenir prejudicis i no voler votar als comuns si aquests van amb PSC. No ho sé, imagino...\n1 Un vehicle s'estavella contra dos turismes aparcats al carrer Doctor Pujades d'Igualada 5072 lectures\n2 Salut registra 19 positius per coronavirus en dues setmanes a l'Anoia, amb residències incloses 4499 lectures\n3 L'Hospital informa de dues morts i sis nous casos de coronavirus, la darrera setmana 3988 lectures\n4 Un festival de globus per enlairar la moral a Igualada, amb 25 participants 2812 lectures\n5 El 'Cuponazo' deixa 25.000 euros a Igualada 2040 lectures\n6 L’Anòlia constarà de sis concerts, la majoria de grups locals 1915 lectures\n7 Per què tanca l’Escola de Dansa? 1769 lectures\n8 Convidats a sobreviure 1526 lectures\n9 Tots els batlles anoiencs del PDeCAT firmen el manifest a favor de la direcció davant Puigdemont 1070 lectures\n10 Ingressen a presó dos homes de Piera i els Hostalets per vendre droga des del domicili 1001 lectures\n1 Enric Conill: "Volem aportar a la política allò pel que ens va votar la ciutadania" 5 comentaris\n2 Les Escolàpies se senten "enganyades" per Educació que obrirà una línia d'ESO al Pere Vives 7 comentaris\n3 L’Anòlia constarà de sis concerts, la majoria de grups locals 1 comentaris


Promoció a França – Newsletter Costa Brava\nIntensificació de la promoció turística gironina al sud de França.\nUna trentena d’empresaris gironins van incrementar les actuacions promocionals a dues ciutats del sud de França per captar públic final i professional per a les destinacions gironines per a la temporada d’estiu.\nEl 20 de maig, el Patronat de Turisme Costa Brava Girona va portar a terme una doble acció promocional i comercial a la ciutat francesa de Tolosa de Llenguadoc. Aquesta acció es va iniciar amb un workshop per a una trentena d’empresaris gironins, especialment del sector de l’allotjament, de les activitats i del turisme de negocis, una cinquantena d’agents de viatges i empreses organitzadores d’esdeveniments i de viatges d’incentius franceses, i dotze mitjans de comunicació. Després del workshop, es va dur a terme una presentació de la destinació adreçada als agents de viatges i premsa francesa assistents que va donar pas a un sopar gastronòmic a càrrec del restaurant Les Magnòlies d’Arbúcies, premiat amb una estrella Michelin.\nAmb anterioritat, del 16 al 18 de maig, va tenir lloc a Lió la fira al carrer Village Catalan, impulsada per l’Agència Catalana de Turisme, i en la qual van participar el Patronat de Turisme Costa Brava Girona, Lloret de Mar, Roses, Empuriabrava, Grup Peralada, Palafrugell i la Vall d’en Bas.\nSegons l’Observatori d’Empresa i Ocupació, a partir de dades de Frontur i Egatur de l’IET, Catalunya va rebre 4.218.300 turistes francesos entre l’abril de 2013 i el març de 2014, convertint-se en els més destacats seguits pels de Regne Unit, amb 1,6 milions de turistes, d’Alemanya, amb 1,3 milions, d’Itàlia, amb 1,1 milions, i de Rússia, amb 982.000.


Star Wars és una religió. Els fans som creients i cada aproximació a una nova pel·lícula de la saga provoca reafirmacions de la fe o flagel·lacions davant la pressa del nom de la força en va. “Los últimos Jedi”, l’episodi VIII de la saga, ja està generant debats i divergències d’opinions que no tenen terme mig.\nI em toca fer la crítica de l’última pel·lícula de la saga i, sincerament, no sé si me’n sortiré. Crec que l’adjectiu que millor defineix la meva sensació un cop acabat el visionat és desconcert. Tinc clar que no m’ha agradat molt, però tampoc m’ha horroritzat per complet. És diferent al que esperava i encara ho he de digerir, probablement amb un segon visionat.\n“Los últimos Jedi” és un exercici bàsicament antinostàlgic que, al mateix temps, mira de tenir la dosi suficient de nostàlgia per a no matar de cop al fan més recalcitrant. Després d’”El despertar de la fuerza”, inspirada clarament en “La guerra de las galàxies” original, crec que la majoria esperava o temia que aquesta segona pel·lícula prendria la mítica “El imperio contraataca”, la millor de totes de les sagues hagudes i per haver, com a referència.\nHi ha alguna cosa de l’episodi V en les escenes on es parla de la força, en la relació entre un mestre fracassat com és Luke Skywalker (Mark Hamill) amb una aprenent poderosa com és Rey (Daisy Ridley) i el desdibuix de la línia entre llum i foscor a través de la relació entre Rey i Kylo Ren (Adam Driver). I aquest món dels creients es trenca, alguns cops bruscament, amb escenes més innòcues, amb un humor infantil arrebossat d’animalons que farciran el marxandatge de Disney de cara al Nadal. Tot plegat genera un cert punt de surrealisme sobretot quan et trobes una escena d’humor absurd amb una que sembla extreta de “Bola de drac”.\n“Los últimos Jedi” busca ser un trencament, un renaixement, un oblideu-vos dels vells Jedis. Hi ha una nova generació, una nova ordre i, en aquest sentit, obre una porta a una tercera pel·lícula que no sabem, en absolut, a on ens portarà. És, per tant, una aposta valenta i atrevida comandada per Rian Johnson que sacseja els fonaments de la força, que sap fer evolucionar el personatge de la Rey, on regnen les dones fortes com la General Organa (la nostra adorada Carrie Fisher) o la Vice Almirall Holdo (Laura Dern) mentre Poe Dameron (Oscar Isaac) marca terreny i Finn (John Boyega) deambula entre el vull i no puc del seu personatge. Al mateix temps repeteix esquemes en d’altres com el General Hux (per molt que ens encanti l’accent de Domhnall Gleeson en la versió original) o la Capità Phasma (Gwendoline Christie), esgotant-los i afegeix personatges com Rose Tico (Kelly Marie Tran) o DJ (Benicio Del Toro), amb un carisma divers (millor ell, que ella).\nI el meu resum bàsic és: no sé que més dir-vos. Crec que és una d’aquelles pel·lícules que un va a veure havent-la imaginat molts cops partint de teasers, tràilers i imatges. I la diferència entre el que tu volies, el que s’ha fet i com s’accepti, marca la nota final. I en el meu cas no és ben bé el que m’esperava. No em molesta que miri de trencar esquemes, sí l’humor fora de lloc i l’excés de bestioles que no hi pinten massa res excepte que són “mones”. Suposo que no us queda altra que anar-la a veure i que la força us acompanyi.


Obradors compartits, una tendència a l'alça - Agrocultura\nFa mesos que els obradors compartits estan atraient moltes mirades. La comunitat agroecològica els veu\ncom un recurs per dinamitzar l’economia rural i també per assumir projectes que, d’altra banda, serien\ninabastables. En algunes institucions, l’obrador compartit és un viver d’empreses on els emprenedors i les emprenedores poden iniciar una activitat estalviant el cost de la infraestructura fins no tenir-la consolidada. Encara hi ha molt poques iniciatives, però hem volgut conèixer una mica més de prop què es cou en aquest nou concepte d’obradors.\nVes a saber d’on va sorgir l’espurna que\nva encendre l’interès pels obradors compartits.\nLa Plataforma per la Sobirania Alimentària del País Valencià probablement\nhi té molt a veure, si més no a mantenir la flama encesa, ja que el\n2018 van elaborar el document “Manual d’obradors compartits”, que està sent la\nbase teòrica per on començar iniciatives valentes de tipus comunitari.\nA Catalunya, el que porta més temps en dansa és l’impulsat pel Consell\nComarcal de la Conca de Barberà. De fet, està pensat com un viver d’empreses\nde transformació alimentària que necessiten un espai preparat per començar\nla seva activitat, sense haver de fer d’entrada una inversió en infraestructura\nque els hipotequi.\nÉs l’Espai Cuina de Concactiva, el Centre d’Iniciatives\nEmpresarials de la Conca de Barberà. D’una banda ideat per formar persones que puguin cobrir vacants\nen el sector de la restauració i, de l’altra, per donar resposta als projectes\nde transformació agroalimentària de particulars que no podien assumir el cost d’un obrador.\nUna plataforma de llançament per a projectes d’emprenedoria\nLa Bet Janer, que és qui porta la coordinació de l’Espai Cuina, ens explica\nque el Registre Sanitari que van gestionar ja cobreix diferents activitats que s’hi\npoden fer, “i si una persona vol venir-hi a treballar i no tenim el registre sanitari específic,\nsempre el podem donar d’alta”. I és que a més de la infraestructura, els papers i els\nformalismes a passar per aconseguir tenir-ho tot en regla és un dels mals de cap\nde les persones que volen engegar una activitat d’elaboració agroalimentària.\nEn aquest obrador de Concactiva, a Monblanc, els emprenedors i emprenedores\ns’hi poden estar quatre anys, prorrogables a dos més. La idea és que\ndesprés ja volin sols i es facin el seu obrador.\n“És un banc de proves i et permet\nfer una mica de xarxa amb altres viveristes”\nMentre no arriba el moment, signen un contracte de lloguer que els permet utilitzar l’Espai Cuina 365 dies l’any i les 24 hores del dia prèvia reserva. Amb una targeta similar a les que s’utilitzen\nper entrar a les habitacions dels hotels, poden accedir-hi amb facilitat. A\nmés, la targeta està vinculada a un controlador informàtic que permet portar el\nrecompte de les hores d’utilització per usuari. El preu/hora és entre 5 i 7 euros,\nsegons la quantitat d’hores d’utilització. Un cop acabat, l’espai ha de quedar tot\nnet perquè la Bet ja només hi anirà per revisar que tot és correcte: “La veritat és\nque hi ha un bon equip i funciona”.\nL’Espai Cuina de Cocactiva ha cridat l’atenció de persones que són d’altres comarques.\nL’Aleix Mallofré, del Vendrell, es va decidir a utilitzar-lo per coure els\ncigrons i les llenties de cultiu ecològic que fa en el seu camp. Per a ell ha estat\nuna bona aposta per començar i temptejar quina resposta podia tenir el seu\nproducte abans de fer una inversió important en un obrador: “És un banc de\nproves i et permet fer una mica de xarxa amb altres viveristes”. Ara, que ja confia en la\ncontinuïtat de la seva iniciativa, ha començat a habilitar un obrador propi que\nli estalviarà els viatges fins a Montblanc i li donarà més independència quant a\nLa Clara Martín Riu, de Menjamiques, ja ha fet aquest salt que està a punt de\nfer l’Aleix. “Tenia la idea de l’empresa però no tenia recursos ni l’espai adient. Passar\nper Concactiva va ser molt positiu perquè em va facilitar tenir-ho tot legalitzat des\ndel principi”. Però l’obrador compartit li suposava una limitació, perquè la Clara\ntreballa sense alergògens i tal com està prevista la neteja, no es podia garantir\nque no hi haguessin contaminacions. Per tant, al cap de pocs mesos ja va iniciar\nles obres per tenir un obrador propi.\nMés iniciatives públiques que privades\nEl que trobem fins ara en el món dels obradors compartits és que les iniciatives\nhan sorgit especialment d’ens públics. Si el Consell Comarcal de la Conca\nde Barberà va ser pioner en aquest aspecte, al seu darrere han arribat altres\npropostes de diferent grau de modèstia.\nAl poble de Tagamanent, hi rau segurament un dels obradors compartits\nde naturalesa pública de menys inversió inspirat amb el de Concaactiva. Algunes\nmasies del voltant van exposar a l’alcalde la possibilitat d’habilitar un obrador que\npogués ser utilitzat de forma col·lectiva i la idea va ser ben acollida. Un magatzem\nque no s’utilitzava va ser l’espai a adequar i el 2018 s’inaugurava gràcies\na les aportacions del Consell Comarcal del Vallès Oriental i la Diputació de\nUn cop valorada la maquinària que necessitaven les persones que s’havien\ninteressat per la infraestructura, es va dotar l’obrador de neveres, arcons, forn,\nautoclau, pasteuritzadora, fogons de vitroceràmica i envasadora al buit. La\nresta de material, des de la safata del forn a la cullera de remenar, l’ha de portar\ncadascú i entornar-se’l un cop acabat. També cadascú assumeix la neteja de\nl’espai i des de l’Ajuntament només fan la supervisió.\nCadascú assumeix la neteja de\nl’espai i des de l’Ajuntament només fan la supervisió\nAquí el plantejament és també que serveixi de plataforma de llançament a\nles persones que l’utilitzen, que ara són 14 i pràcticament omplen el calendari\nde reserves, sobretot els mesos de primavera, en època de fires. El poden utilitzar\nun any prorrogable a quatre. I només s’hi poden fer transformats vegetals.\nLa Laia López, de l’Ajuntament de Tagamanent, aclareix que les persones\nque l’utilitzen “només poden vendre a minoristes, a fires o mercats, no poden vendre a\ngran escala”. És per tant, una opció menys ambiciosa que funciona únicament amb\nregistre municipal, sense registre sanitari, segons explica ella mateixa, però\nsempre assessorats per una empresa.\nA Riudellots de la Selva, en canvi, la proposta de crear un espai per impulsar\niniciatives de transformació agroalimentària va arribar després del fracàs d’una inversió agosarada d’1,5 milions d‘euros en un espai que agrupava sales de reunions, de formació, de coworking, i\nl’obrador entre altres.\nLa primera idea, la que no va quallar, era oferir-lo a grans empreses per fer investigació conjunta.\nAra, l’Ajuntament n’ha agafat les regnes i una de les accions que està tirant endavant\nés oferir l’obrador a disposició de les empreses. L’associació de Food Truck\nde Girona ja s’hi ha interessat i també productors d’avellanes.\nEn aquest cas, les persones usuàries de l’obrador han de pagar un preu més\nalt pel lloguer de l’espai. Es demana una fiança de 250 euros, uns 84 si cal gestionar\nuna nova clau de registre sanitari, 36 euros per gestionar la sol·licitud i uns\n12 euros/hora per utilització amb un mínim de cinc hores.\nL’obrador té altres usos que, previsiblement, tindran més sortida -showcooking i cursos de cuina,\nper exemple-, oimés tenint en compte que l’Escola de Capacitació Agrària de\nMonells, propera a Riudellots, ofereix el seu obrador a alumnes dels cursos d’emprenedoria.\nUn recurs de transformació social\nUn estudi de la Diputació de Barcelona va analitzar les necessitats dels productors\ni productores de les comarques rurals de la demarcació. En total van detectar 18 iniciatives per fer projectes col·lectius, dels quals 16 estaven relacionats amb la transformació.\nSònia Callau,tècnica responsable de l’estudi, explica que la pagesia els va transmetre la sensació\nde poc acompanyament per tirar-ho endavant: “Les infraestructures d’avui estan\npensades per agroindústria i no encaixen amb les necessitats de productors petits que\ntambé volen transformar ells mateixos per guanyar valor afegit, per reduir costos, per\nmillorar l’acabat i controlar la transformació i la venda”. La idea de la Diputació és impulsar dos obradors col·lectius i altres equipaments de transformació\nalimentària com poden ser escorxadors de baixa capacitat o mòbils.\nPerò no totes les iniciatives han sortit de l’impuls públic. A Arbeca,\nTres Cadires, una cooperativa de treball vinculada a l’Ateneu Cooperatiu\nPonentCoopera, ha posat en marxa un obrador amb perspectiva comunitària.\nHi han invertit 40.000 euros, el 20% sortit d’una subvenció pública.\nTres Cadires l’utilitza per elaborar licor d’aranyons, vi de nous i altres licors a\nEn Quim Pérez explica que van adonar-se que, per una banda, el\nseu obrador estava infrautilitzat i que, per altra banda, als pagesos i pageses els\nresultaria molt útil poder donar valor afegit als seus productes primaris. Per\ntant, per poder aprofitar una infraestructura que ja existia només era qüestió\nd’organitzar-se: “l’obrador ens permet cooperar més que compartir i és un recurs\nque permet fomentar l’economia social i solidària a les Garrigues i a l’Urgell”. Ara mateix\nja han incorporat dos projectes més: Corremarges i Productos de la Ribera\n(una empresa aragonesa).\nEl seu és un obrador destinat a l’elaboració vegetal de conserves i licors, amb\nun espai de magatzem gran que facilita estratègies compartides de compra i distribució.\nEn diuen obrador compartit de Ponent, i gràcies a PonentCoopera, fins i\ntot van oferir un curs sobre aquest tema sota el guiatge de la Plataforma de la\nSobirania Alimentària del País Valencià.\n“Des de la Plataforma de la Sobirania Alimentària, quan parlem d’obradors compartits ens referim a obradors comunitaris en què la posada en marxa i la gestió de l’obrador\nes realitza entre totes les persones que hi participen.”\nLa Marta Feliu Reig és una de les membres d’aquesta plataforma i també\nd’El Llibrell. Ella és una de les persones que ha impartit sessions en cursos\ndestinats a aquesta temàtica i està implicada en la posada en marxa d’un obrador\ncompartit que farà el dinar per a 120 alumnes d’escoles rurals. “No tindrem un\nsistema alimentari més just i sostenible si no està més ple de xicotets projectes, de llauradors\nde producció agroecològica. La funció de l’obrador compartit és oferir un espai per\naquesta gent, on crear xarxes de recolzament, on conèixer les dificultats i els recursos\ndels altres, on poder experimentar la transformació social cap a un sistema alimentari\nPer tant, l’obrador pot ser quelcom més que un espai físic que es pot llogara hores a persones diferents. És un element d’impuls de l’economia local, de diversificació de l’activitat agrària i contribueix\nal seu sosteniment i autonomia. “Quan és una iniciativa d’una institució local\no des de grans o petites administracions, nosaltres som un usuari perquè s’ho plantegen\nmés com un viver d’empreses. Hem de regir-nos per unes normes i pagar un lloguer.\nPerò des de la Plataforma de la Sobirania Alimentària, quan parlem d’obradors compartits\nens referim a obradors comunitaris en què la posada en marxa i la gestió de l’obrador\nI aquest punt de partida significa aprendre a treballar amb d’altres i estar\natents que les decisions recullen les necessitats de tothom. Aquest és un aspecte\nque la Marta emfasitza quan parla de la capacitat d’organització col·lectiva:\n“Hem de seguir un ritme que ens asseguri que tenim tots els aspectes en compte: socials,\nambientals, econòmics… I també la viabilitat dels projectes que hi prenen part. I en l’aspecte\nsocial ens toca posar-hi també la part personal: hi estem treballant tots a gust? Com\ntenim en compte les cures? Com ens cuidem entre nosaltres? Com posem les reunions tenint\nen compte les situacions personals de cadascú? Com fem que la informació arribi\nSens dubte un repte per a una societat mercantil, tecnològica i competitiva\nque cada vegada viu més la individualitat com un valor, mentre que les situacions\neconòmiques, ambientals i socials ens reclamen que aprenguem a tornar a\ncooperar i a fer xarxa, revaloritzant els aliments locals i de proximitat.\n01. Imatge cedida per la Cooperativa Tres Cadires.\nPots consultar aquest article sencer en el següent pdf: iniciatives_77


Me'n recordo: d’agost 2010\nTinc un menrecordo de la meva primera infància. Naturalment, no puc precisar l'edat, però el situo en els tres o quatre anys. És molt precís i nítid.\nJo vaig néixer el 1943. Vivíem a Barcelona, pares i quatre fills, al Passatge d'en Font en el número 4 o 6, en el principal segona, entre Mallorca i València, sota la Sagrada Família. Devia ser a la tarda, ja que el sol venia de ponent, il.luminant el balcó. Jo estava al balcó i vaig veure baixant pel mig del carrer un home que vestia una gavardina lligada a la cintura. Pel carrer Mallorca va entrar un taxi que es va aturar quasi davant de casa meva. En va baixar el conductor i va treure del seient del darrere (o del maleter, això no ho puc precisar) un artefacte que s'aguantava sobre un trípode i en va disparar unes ràfegues. Vaig veure caure doblegat l'home de la gavardina. El meu pare va sortir al balcó i em va fer entrar ràpidament.\nMai no n'he sabut res més.\nSi algú em podés explicar alguna cosa li estaria molt agraïda.


El CE Mataró s'emporta el derbi amb el Cirera\nFutbol // 08/01/2017 - 21:40h\nUn gol de Marcelo dóna tres punts als groc i negres.\nUn instant del matx al Municipal del Centenari. Foto: CE Mataró\nCE Mataró: Pol, Parcerisas, Rueda, Aznar, Redondo, Bargalló, Aitor, Sergi, Ricky, Marcelo i Isma. També van jugar: Lluís, Palanco, Óscar i Mario.\nCirera: Compte, Kaddour, Gisbert, Albert, Izar, Aleix, Joel, Sergio, Juan Jose, Carlos, Antonio. També van jugar: Gómez, Baba, Cristian, Omar i Garrido.\nGols: 1-0, Marcelo (5').\nEl CE Mataró va començar diumenge l'any amb una victòria important davant el Cirera en el derbi mataroní de la Segona Catalana. Un partit especial per la sana rivalitat que hi ha entre els dos equips de major categoria a la capital del Maresme. Els groc i negres busquen mantenir la lluita per l'ascens i els grocs, obrir forat respecte el descens. Al final, triomf per la mínima dels locals per 1-0 gràcies a un gol matiner de Marcelo.\nEl matx no va tenir una primera part gaire lluïda, però als 5 minuts Marcelo va avançar els d'Alberto Encinas. El jugador local va rematar a plaer una centrada a ras de gespa des de dins de l'àrea i encarava el matx pels locals. Els grocs van tenir aproximacions sense acabar de trobar porteria, inclòs un xut des de mig del camp de Joel que va intentar sorprendre al porter local. Els groc i negres van poder fer el segon en un u contra u on Compte va estar molt segur. Amb una falta d'Aitor que va aturar el porter visitant es va arribar al descans.\nA la represa els dos equips van buscar el gol. Primer els visitants amb un xut desviat, i després Aitor amb un xut que va marxar fregant la porteria groga. No es concretava cap dels atacs i es va entrar als últims deu minuts de partit. Allà Compte va aturar una nova arribada dels groc i negres. Quan semblava que el Cirera ja no podia fer res per la lesió de Carlos, que no podia seguir i els mataronins ja no tenien canvis, va arribar una de les ocasions més clares al 90: una vaselina de Joel que no va trobar porteria per molt poc. Al final, victòria groc i negra.\nEl CE Mataró empata al primer lloc amb la FE Grama amb 34 punts i el Cirera queda 14è, just per sobre del descens amb dos punts d'avantatge respecte la zona de perill.


Publicat l'acord d'Educació i sindicats per a reduir les hores lectives del professorat | Valencia Extra\nPublicat l'acord d'Educació i sindicats per a reduir les hores lectives del professorat\nEl Diari Oficial de la Generalitat Valenciana (DOGV) publica aquest divendres l’acord aconseguit entre la conselleria d’Educació i els sindicats per a reduir les hores lectives del professorat en el curs 2021-2022, de manera que el cos de mestres tindrà 23 hores lectives i el professorat dels instituts 18 hores.\nEducació assenyala que l’inici del curs pròxim, després de la suspensió de les classes presencials del curs 2019-2020 per la pandèmia, també suposa “un gran repte per al conjunt del professorat valencià i de la comunitat educativa”.\n“Un repte per a donar resposta a la necessitat des del punt de vista de la salut pública de continuar aplicant mesures de prevenció i control de la Covid-19, per a disposar de centres educatius saludables i assegurances i, al mateix temps, complir els objectius educatius i de sociabilitat que afavorisquen el desenvolupament del conjunt de l’alumnat i garantisquen l’equitat”, ha assenyalat.\nAixí, per a garantir que el desenvolupament del pròxim curs es puga dur a terme amb “les màximes garanties de seguretat i la màxima presencialitat possible” de l’alumnat, Educació va acordar amb els sindicats amb representació en la taula sectorial d’Educació, STEPV IV, FE-CCOO-PV, CSI-F I FESP-UGT, la reducció de la part lectiva de la jornada setmanal del personal docent perquè puga incrementar les hores dedicades a les tasques de coordinació.\nL’acord agraeix en primer lloc a tots els sectors de la comunitat educativa l'”esforç ingent” que han realitzat per a poder mantenir l’atenció educativa “més adequada” en una situació tan complexa com la que ha provocat la pandèmia de la COVID-19.\nAixí, totes les parts signants van consensuar “mantenir aquest compromís i dedicació en l’organització i el desenvolupament del curs 2020-2021” i es comprometen a “continuar treballant units i posant en primer pla, com ha fet el professorat valencià des de l’inici de la pandèmia, les necessitats educatives i formatives de l’alumnat en un context de centres segurs i saludables per a tots els sectors de la comunitat educativa”.\nEducació analitzarà la concreció que s’establisca en els centres educatius públics del marc general proposat, així com la dotació extraordinària que es requerisca recursos econòmics i de l’increment del professorat necessari per a un funcionament adequat dels centres.\nQuant a la reducció d’hores lectives, es va acordar la reducció d’una hora lectiva setmanal en el curs 2020-2021 al professorat que impartisca docència per àmbits en el primer curs d’Educació Secundària Obligatòria perquè puga dedicar-la a les tasques de coordinació amb els departaments didàctics de l’àmbit corresponent.\nAixí mateix, es va acordar la reducció a 23 hores lectives setmanals del personal docent d’Educació Infantil, Primària i Educació Especial i de 18 hores en la resta d’ensenyaments.