Totes les fotos Norfeu 2011, al nostre Picasa\nJa teniu disponible el reportatge complert del Cap Norfeu gràcies als nostres amics de Culture Sport. Només n'hi ha 830!! Gràcies Aida, gràcies Dani!! Cliqueu aquí per veure-les. A gaudir-ne!\nVídeo Illes Medes 2010\nPer tots aquells o aquelles que us heu inscrit o teniu l'intenció de fer-ho a la II travessia de les Illes Medes - Marató de TV3, us adjuntem un link amb el vídeo que va sortir a TV3 l'any passat... per anar fent boca!!\nPrimeres fotografies de Norfeu 2011\nJa teniu disponibles les primeres fotografies de la III travessia al Cap Norfeu del passat diumenge. I del Clínic de dissabte!! En penjarem més, però tindreu un tastet si feu clic en el següent enllaç: nedaddicció!\nReflexions sobre Norfeu\nBona nit nedaddictes. Algunes reflexions des de Neda el Món sobre la travessia d'avui a Cap Norfeu.\n1. Gràcies per la vostra comprensió davant les nostres decisions. I no és la primera vegada. Gràcies de veritat!\n2. Creiem sincerament que la decisió de no fer Jóncols-Montjoi era necessària per la seguretat de tot el grup de nedadors de Neda el Món.\n3. El recorregut alternatiu plantejat creiem que era la única alternativa possible davant les condicions meteorlògiques plantejades.\n4. Creiem però que no hem complert amb el nostre compromís d'oferir un recorregut alternatiu amb una distància igual o semblant al recorregut original. Dos o tres voltes al circuit plantejat hagués estat més adient. Us volem demanar disculpes des de tot l'equip de Neda el Món. La lliçó està apresa i més endavant en sereu testimonis.\nSalut i a nedar les Medes!\nIV Neda el Nen a Roses\nDesprés de la III Cap Norfeu farem la cuarta edició de Neda el Nen per tots aquells petits que vulguin tirar-se a l'aigua de Cala Montjoi. Marcarem les distàncies en funció dels nivells i proporcionarem casquets de bany i avituallament per que es puguin recuperar ràpidament. Ja podeu anar convencent els vostres fills!! Inscripció presencial i gratuïta!!\nInscripcions a Norfeu i Clínic\nTot és a punt i només falta que us animeu alguns o algunes més!! Demà dijous dia 20 és el darrer dia per fer l'inscripció online de la III travessia al Cap Norfeu i al Clínic d'Aigües Obertes de Roses, amb en Jonathan Gómez.\nAneto, nou col·laborador de Neda el Món\nLes travessies de tardor ja son aquí i Aneto també. Per recuperar l'escalfor de cos, què millor que un brou ben calent, i què millor que un brou Aneto!! Aneto ha arribat a un acord amb Neda el Món per ser el proveïdor oficial de brou d'aquí a final d'any. Salut i Aneto!\nPioners de Norfeu\nUn petit homenatge als pioners, a aquells nedaddictes que van fer el Cap Norfeu per primera vegada al 2009. Molts d'ells estaran també diumenge nedant amb nosaltres: Jorge, Mònica, Ultraquim, Lluís, Miquel, Pep... Fran, Sol, mil gràcies per les imatges!!\nClínic de natació en aigües obertes\nAtenció nedaddictes. Només 10 places disponibles pel Clínic de natació en aigües obertes del dissabte que ve a Roses. Recordeu, amb en Jonathan Gómez. Podeu veure continguts aquí.\nAvui, roda de premsa al Port de Roses\nAvui divendres dia 14, a les 12h i a les instal·lacions del Port de Roses, celebrem la roda de premsa de presentació de la III travessia al Cap Norfeu del proper 23 d'octubre. Hi assitiran Pere Juanola, conceller executiu de Port de Roses, Miquel Gotanegra, president de l'Estació Nàutica Roses-Cap de Creus, i Marc Caballé, gerent de Neda el Món. Hi esteu convidats!!\nOferta d'hotels a Roses\nNedaddictes, ja teniu al nostre web les ofertes dels diferents hotels de Roses pel fi de setmana de Cap Norfeu. Només 10 dies... Clica aquí per visualitzar les ofertes. Salut i Roses!\nDemà dijous, últim dia de Norfeu a 30€\nNedaddictes, recordeu que demà dijous dia 13 és l'últim dia d'inscripcions a 30 euros per la III travessia al Cap Norfeu i poder gaudir així de nedar al Cap de Creus, de nedar per nedar, de nedar amb Neda el Món i de nedar amb nedaddictes com tu! No t'ho perdis!\nEl perquè de les ones\nNomés una mica de didàctica del perquè Neda el Món treballa sempre amb ones de sortida. Gràcies Quim, Ultraquim, per les teves sempre assenyades reflexions:\n1. Al moment de la sortida hi ha menys cops, menys empentes. En una sortida única hi ha inevitablement més incidències.\n2. Dóna l'oportunitat als menys ràpids a nedar amb més tranquilitat, menys pressió, al seu ritme, i de poder arribar amb el gruix de nedadors.\n3. En el moment de màxima dificultat, a mar obert, els nedadors de les tres onades es trobaran més acompanyats, més agrupats, ja que la màxima concentració de nedadors es produeix justament allà, a mig camí, a mar obert.\n4. Facilita la feina dels nostres amics els caiaquistes, ja que el riu de nedadors no s'allarga massa i permet millorar la seguretat de tots els nedadors, independenment del seu ritme.\n5. Dóna més ambient a l'arribada. Quan arriba el grup cuer no fa tant que ha arribat el primer nedador i encara queda gent per rebre al darrer.\n6. Precisament a Norfeu, les onades permeten reduir el temps d'espera dels primers nedadors a l'arribada. El temps per agafar el vaixell de tornada serà menor que amb una sortida única.\nSalut i Norfeu!\nEl cartell de Norfeu 2011\nUs presentem el cartell de l'edició d'aquest any de la travessia de Cap Norfeu. Un petit homenatge als nedadors que ho van fer per primera vegada al 2009. Podreu veure també els logos de tots els col·laboradors i sponsors de la prova... Mil gràcies a tots vosaltres!!\nIlles Medes, una travessia, dos recorreguts\nPer tots aquells que vulgueu fer la II travessia de les Illes Medes - Marató de TV3 teniu des d'aquest any la possibilitat de fer-ho sobre un recorregut de 4700m, passant entre la Meda Gran i la Meda Petita, o sobre un recorregut de 3000m, sortint de la Platgeta de l'Estartit i arribant a la Meda Gran. Una travessia, dos recorreguts, una gran causa: la regeneració i el trasplantament d'òrgans i teixits per la Marató de TV3. Podeu veure els recorreguts aquí.\nL'Hotel Marítim, hotel oficial de Cap Norfeu 2011\nUn any més l'Hotel Marítim serà l'hotel oficial de la III Travessia al Cap Norfeu que estem preparant pel proper 23 d'octubre. Teniu ofertes d'habitacions dobles per 30€ per persona (amb esmorzar) i per 40€ per persona (amb mitja pensió), amb l'IVA inclòs. Podeu reservar a info@hotelmaritim.es o al 972256390. Allà hi serem!\nRibé Salat, nou patrocinador a Cap Norfeu\nRibé Salat, que ha estat darrera del projecte Neda el Món des del moment zero, dóna un pas endavant i entra com a patrocinador de la III Cap Norfeu. El grup Ribé Salat és una empresa multidisciplinar de serveis, capital i presència en Espanya, especialista en donar serveis integrals i personalitzats a particulars, Pimes i Grans Empreses. Podeu trobar més informació sobre els seus serveis clicant aquí o clicant el seu logo al peu d'aquesta mateixa pàgina. Gràcies amics!!


Tàrrega culmina el Tricentenari amb dues exposicions, la divulgació de patrimoni històric i la inauguració del fresc de Josep Minguell | Tàrrega Televisió\nPer admin | on 8 octubre 2014 | Comenta\nTàrrega culmina aquest octubre la seva commemoració del Tricentenari 1714-2014 amb diverses propostes culturals. El cicle s’iniciarà el dijous 9 d’octubre (8 vespre, Casa Consistorial) amb la inauguració de dues exposicions didàctiques sobre l’efemèride. D’una banda, la plaça Major acollirà la mostra itinerant 300 anys després, una visió de la història de Catalunya des de la Guerra de Successió fins a l’actualitat. La composen 18 plafons que recorren els últims tres segles comparant com era el país a principis del segle XVIII i com és avui en els àmbits de la política, l’economia, la cultura i les tradicions. Es podrà veure fins al 24 d’octubre. Al mateix temps, l’Arxiu Comarcal de l’Urgell exposarà la seva investigació Sostingueu la guerra! El conflicte de Successió a Tàrrega i l’Urgell (1700-1740), una aproximació en clau local a la sagnant contesa i les seves conseqüències al territori. L’exposició romandrà oberta fins al 20 de desembre.\nDesprés, el diumenge 19 d’octubre (1 migdia, Museu Comarcal de l’Urgell) es presentarà la nova interpretació museística de les Sales Nobles de Cal Perelló. Aquest majestuós edifici del nucli antic, antiga casa pairal, és la seu del Museu Comarcal de l’Urgell. Part de les seves estances s’han conservat en el seu estat original fins als nostres dies, de forma que les Sales Nobles proporcionen una visió molt entenedora de com vivia una família benestant a la Tàrrega dels segles XVIII i XIX. A l’acte assistirà Mònica Piera, historiadora de l’art i presidenta de l’Associació per a l’Estudi del Moble.\nEl colofó arribarà el diumenge 26 d’octubre (1 migdia, Casa Consistorial) amb la inauguració del mural al fresc que el pintor Josep Minguell ha realitzat com a expressió personal de tribut al Tricentenari. El fresc, de 15 m2, s’ubica al vestíbul de la Casa Consistorial i plasma la pèrdua de les llibertats per a Catalunya que suposà la desfeta del 1714 i “de com el poble català va ressorgir amb força malgrat la repressió del Decret de Nova Planta”, segons afirma l’artista targarí. L’acte s’acompanyarà de la projecció d’un audiovisual que documenta el procés de creació de l’obra.\nEtiquetes Cal PerellóJosep MinguellTricentenari\n9 octubre 2018 - Comenta\n18 desembre 2017 - Comenta\nSense resposta per “Tàrrega culmina el Tricentenari amb dues exposicions, la divulgació de patrimoni històric i la inauguració del fresc de Josep Minguell”


La directora oriolana Elena López Riera: “'El agua' naix d'encreuar dos gèneres que no tenen res a veure: el documental i el fantàstic” - À Punt\nEl divendres 20 de maig el seu primer llargmetratge, en què participa À Punt i està coproduït entre altres per Suica Films, es projecta en l'exclusiva Quinzena de Realitzadors del Festival de Canes\nFotograma de la pel.lícula 'El agua'\n20 de maig 2022 - 11:37\nCom si mesclàrem aigua amb oli, així està considerat en el món del cinema el fet de fer coincidir gèneres com el documental i el gènere fantàstic. Però una valenciana, cineasta, ha demostrat que sí que és possible. Com ella mateixa ha dit, en una entrevista per al programa de ràdio Pròxima parada, “la pel·lícula El agua naix d'encreuar dos gèneres que no tenen res a veure, el documental i el fantàstic”.\nEl resultat del seu treball —també el seu primer llargmetratge— arriba a Canes, on s’estrena aquest divendres de matí. Ho fa en la Quinzena de Realitzadors del festival. La fita, en paraules seues, significa: “una il·lusió molt gran i un somni complit. Per a mi la Quinzena sempre ha sigut el lloc ideal per a una pel·lícula com aquesta. És on s'han presentat les pel·lícules de la gent que admire. És un reconeixement per a tot l'equip”.\nEl agua, amb participació d'À Punt Mèdia, és resultat d’una coproducció entre Espanya, Suïssa i França, amb les productores Alina Film, Les Films du Worso i Suica Films. A més a més, té el suport de l’Institut Valencià de Cultura.\nImatge del cartell de la pel·lícula amb la protagonista, Luna Pamies / À Punt Mèdia\nAquesta oriolana, que es confessa “cinèfila empedreïda” i a qui entusiasma la literatura i la poesia, ha explicat des de Canes als micròfons de Pròxima parada que El agua està ambientada al seu poble. “Allí he nascut i he crescut, allí passe la meitat del meu temps. Allí he realitzat els meus tres curts anteriors. Tinc una relació molt particular amb aquest lloc”, afirma la cineasta.\nElements fantàstics i màgics\nEn El agua estan presents molts elements fantàstics i màgics. En aquest sentit, la directora ha detallat la raó: “a mi el [gènere] fantàstic sempre m'ha agradat. Sempre he vist el cinema com el lloc del fantasma. I el fet de barrejar dos gèneres que no tenen res a veure, el documental i el fantàstic, els fantasmes i les històries de llegendes, de morts, que són amb les que m'he criat. Crec que qualsevol que visca en un poble pot sentir-se reconegut amb això... de l'ambició naix la pel·lícula. De barrejar gèneres que no sembla possible que estiguen junts i que la màgia del cinema fa que siga possible”.\nAquesta pel·lícula també narra la història d'una jove. “Com molts altres, ella també es troba en una situació de ‘no futur’. I amb una herència en qüestions econòmiques i també ecològiques gens motivadores. I ella lluitarà per a reescriure-la”. El paper d’aquesta jove recau en la jove actriu Luna Pamies, de 17 anys, a la qual alguns anomenen “la Zendaya espanyola”. El nou film, inspirat en les terres valencianes del sud, podria arribar a les sales de cinema enguany, a la tardor, segons la directora.\nFotograma de la pel·lícula 'El agua' / Pel·lícula 'El agua'


Un centenar de profesionals participen a unes sesions infomatives sobre l´ictus a Manresa – Castellvilarenc.info\nby Redacció 30/10/2013\nUn centenar de persones van participar aquest dimarts en les activitats programades per la Fundació Althaia per commemorar el Dia Mundial de l’Ictus. Durant tot el matí, professionals d’infermeria, neurologia i cirurgia vascular han informat als usuaris de l’Hospital Sant Joan de Déu que també han pogut fer proves preventives per conèixer alguns dels indicadors de risc de patir un accident vascular cerebral.\nUna setantena d’usuaris s’han fet la prova de glucèmia per determinar els nivells de sucre a la sang i s’han pres la pressió arterial. L’especialista en cirurgia vascular també ha fet una trentena d’ecodopplers, una prova que mesura la permeabilitat de les artèries al cervell. L’objectiu d’aquesta activitat era informar i sensibilitzar a la població sobre els principals factors de risc de l’Ictus. Per això, a més de fer aquestes proves, els professionals han donat consells sobre la seva prevenció i han explicat la manera de poder detectar fàcilment els seus símptomes, ja que és important que davant d’aquests s’actuï amb celeritat.\nUna altra de les activitats que s’ha fet aquest dimarts a la tarda ha estat una xerrada informativa i de formació dirigida especialment als pacients que han patit un Ictus i als seus familiars en la qual hi han participat una quinzena de persones. Aquesta sessió forma part d’un programa de formació sanitària d’Althaia que ofereix als afectats les eines necessàries per afrontar la nova situació, conèixer la malaltia i fer les cures a casa. En aquest espai es dóna informació sobre el tractament dels factors de risc i la seva prevenció i, a més, les persones afectades poden fer consultes i resoldre els dubtes que més els preocupen. Aquestes xerrades es fan un cop al mes i van a càrrec de professionals d’infermeria, neurologia, rehabilitació, fisioteràpia, logopèdia i teràpia ocupacional.\nCada any a Catalunya es produeixen 10.000 nous casos d’Ictus amb una prevalença de cinc persones afectades de cada mil. A la Fundació Althaia cada any ingressen unes 400 persones a causa d’aquesta malaltia. Durant el 2012, vint d’aquests pacients van rebre el tractament trombolític, indicat per dissoldre coàguls a la sang.\nCodi Ictus a Althaia\nDes de l’any 2006, la Fundació Althaia aplica el protocol anomenat Codi Ictus que té per objectiu salvar la vida dels pacients o minimitzar les seqüeles de persones que han tingut un accident vascular cerebral.\nL’aplicació d’aquest codi implica una actuació ràpida i coordinada de metges d’urgències, neuròlegs, intensivistes i professionals d’infermeria per iniciar en el mínim de temps possible el tractament indicat. Fins fa poc temps, les persones majors de 80 anys no podien entrar en el programa de tractament associat al Codi Ictus, però científicament s’ha demostrat que el més important no és l’edat sinó l’estat de salut previ del pacient. Així, si els professionals especialitzats es troben davant d’un malalt amb un bon estat mental i físic i fa menys de 4 hores i mitja que s’ha detectat l’Ictus, es plantegen fer aquest tractament.


La quarta Oncoextreme potencia el caire familiar i tindrà un únic recorregut - Diari de Girona\nLa quarta Oncoextreme potencia el caire familiar i tindrà un únic recorregut\nL'Oncoextreme, la cursa d'obstacles solidària organitzada pel Club Esportiu Palamós a benefici de la Fundació Oncolliga Girona, ja ha obert les inscripcions per a la pròxima edició, que se celebrarà el 6 de maig. Serà la quarta edició d'un esdeveniment que potencia el seu caire familiar i proposa un únic circuit circular de 7,5 km i un desnivell de 161 metres. Tot amb l'objectiu de recaptar fons per a finançar els diferents serveis que ofereix l'entitat als malalts de càncer i les seves famílies.\nCom en edicions anteriors, el recorregut de la prova es manté dins dels termes municipals de Palamós i Mont-ràs i transcorre en bona part a l'entorn de Cap Roig, sortint i arribant a la Fosca.\nDurant el recorregut els participants hauran de superar una vintena d'obstacles de diversa dificultat. Els obstacles, ideats per Xavier Adroher, estan dissenyats de manera que els nens a partir de 10 anys els poden superar tot sols i els menors d'aquesta edat ho poden intentar amb l'ajuda dels adults que els acompanyin. La sortida serà a les 9 del matí i hi haurà avituallament.\nLa inscripció es pot fer al web d'Oncolliga i té un cost de 10 euros per als majors de 18 anys i 6 per als menors si es fa abans del 9 d'abril. A partir d'aquesta data, la inscripció costarà 15 i 10 euros respectivament. El mateix dia de la cursa també hi haurà possibilitat d'inscriure's, sempre que no s'hagi superat el límit de participants previst, que és de 500 atletes.


El Citilab de Cornellà busca solucions a les addiccions tecnològiques\nEl Citilab de Cornellà busca solucions a les addiccions tecnològiques entre els joves\nS'ha obert un procediment per seleccionar propostes que fomentin «el bon ús» dels 'smartphones' entre la joventut\nEl procés s'ha obert a tots els emprenedors de qualsevol municipi de l'AMB; el pressupost és de 19.000 euros i consta de diferents fases\nImatge del Citilab de Cornellà, ubicat a l’antiga fàbrica de Can Suris. / CITILAB.EU\nCornellà de Llobregat 22 de d’octubre del 2020. 19:13\nEl Citilab de Cornellà busca solucions a les addicions tecnològiques entre els joves. L’administració ha obert un procediment per seleccionar propostes que desenvolupin iniciatives i activitats d’innovació social i tecnològica que donin resposta a aquesta problemàtica social.\nEl «repte», segons el Citilab, és presentar un projecte que fomenti «el bon ús dels dispositius mòbils» entre la joventut. L’actuació neix fruit del «procés d’escolta activa» en què ha participat l’alumnat de secundària de Cornellà, que ha manifestat el seu interès i preocupació per les addicions i el bon ús de l’smartphone.\nLa convocatòria s’emmarca en el projecte LaborLab del Citilab, que treballa per seleccionar i donar suport al talent emprenedor social i tecnològic. L’objectiu és promoure projectes d’innovació en àmbits de tendència i la formació en noves professions.\nLes condicions per participar-hi\nEl Citilab obre aquest procés a tots els emprenedors de qualsevol municipi de l’AMB. El procediment es divideix en tres fases i disposa d’un pressupost màxim de 19.000 euros.\nprimera empresa espanyola\nUna empresa de Cornellà rep la certificació per etiquetar les vacunes contra la Covid-19\nLes targetes moneder de Cornellà tindran una segona vida i es podran recarregar\nNADAL AMB PANDÈMIA\nCornellà cancel·la la cavalcada de Reis i canvia la ubicació del campament del Mag Maginet\nMOCIÓ AL PLE MUNICIPAL\nCornellà demana al Govern més recursos econòmics per al món local\nEn cas de ser seleccionats, els participants durant la fase d’exploració i estudi de viabilitat (fase 2) s’hauran de donar d’alta per poder realitzar activitat professional. El desenvolupament experimental o el prototipat són els últims passos de la fase 3.\nMés notícies de Cornellà a l’edició local d’EL PERIÓDICO DE CATALUNYA.


West-Side Ringkobing Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre West-Side\nConvenientment situat a Ringkobing, West-Side és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA West-Side, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de West-Side la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ringkobing.


Una bandera pel mallorquinisme progressista - Revista L'Altra Mirada\nJaume Ribas Vilanova *\n’Quien tenga Patria que la honre y quien no, que la conquiste’ *\nJosé Martí, líder independentista cubà*\nEl mallorquinisme progressista necessita assolir majors quotes de penetració social, més solidesa ideològica i una alta irreversibilitat en algunes de les mesures del seu programa. Per això, és imprescindible treballar en la construcció d’un poble, d’un sentir i d’una identitat política que cohesioni la gent de Mallorca entorn d’unes idees i uns marcs, que haurien d’estar tan influïts com fos possible per l’ideari mallorquinista.\nAquesta tasca té un component racional -de demostrar que es treballa bé i en favor de tothom des de les institucions- i un altre d’irracional. En la política de les emocions, les banderes solen ser arreu del món un element simbòlic crucial. El mallorquinisme progressista necessita trobar una bandera entorn de la qual construir el poble de Mallorca. Cal una reflexió estratègica sobre quina ha de ser la seva bandera i emprendre l’exercici pràctic d’exhibir-la, usar-la i apropiar-se’n.\nL’elecció, exhibició i defensa d’una bandera s’ha de fer des d’un punt de vista “laic”. Això és, basant totes les anàlisis i les propostes en la seva utilitat política i en la seva capacitat de seducció i eixamplament de les bases, i no en qüestions com la tradició, la historiografia o certes conviccions ideològiques, però gairebé pre-polítiques.\nPer això, la proposta concreta que faré en aquestes línies és la següent: que el mallorquinisme progressista s’apropiï, exhibeixi i faci un ús polític de la bandera de Mallorca (la quadribarrada vertical amb el castell). És a dir, que es treballi intensament per l’associació de la castellada a l’ideari mallorquinista.\nAbans de fer algunes consideracions més profundes, teniu en compte dues coses. Una és que en aquest text no es faran consideracions historiogràfiques sobre l’origen de les banderes, les seves connotacions històriques o els detalls de la seva simbologia (si el fons és morat o blau, per exemple). La segona faré servir indistintament, per qüestions purament textuals, els termes “mallorquinisme”, “sobiranisme” i que hi aniré afegint i traient el terme “progressita”. Amb qualsevol d’aquestes denominacions possibles em referiré sempre a l’espai ampli que al llarg de la història i en els nostres dies ha fet política autocentrada i defensant la construcció i consolidació nacional de Mallorca alhora que ha vindicat els ideals d’igualtat, redistribució de la riquesa i els interessos de classe de la major part del poble de Mallorca.\nTé poc sentit que un moviment que defensa que Mallorca és un subjecte polític faci servir una bandera que no sigui la de Mallorca. Així doncs, ni cap bandera espanyola, ni la bandera de la Comunitat Autònoma, ni l’estelada són tan coherents amb els principis del mallorquinisme com ho és la castellada. A més a més, la quadribarrada llisa representa, per una banda, el Principat de Catalunya i, per l’altra, la comunitat cultural i lingüística catalana, però no l’especificitat mallorquina.\nTanmateix, la tradició té un paper important en la cohesió de les bases polítiques d’un moviment com el sobiranista i tampoc seria bo renunciar completament a la senyera i l’estelada. El sobiranisme civil, sobretot el més juvenil i combatiu, ha aconseguit certes quotes d’èxit polític i social fent servir l’estelada, fins i tot en àmbits a priori adversos. Per aquesta part del mallorquinisme, i també en contextos específics com el de vindicació de la memòria democràtica, l’ús de l’estelada seguirà tenint tot el sentit i la coherència del món. Així mateix, l’ús de la senyera llisa és habitual en tot tipus d’actes culturals i festius i ho ha de seguir sent per consolidar la normal pertinença de l’illa de Mallorca a la comunitat lingüística-cultural catalana. A més, es fa servir sovint de forma habitual sense cap significació especialment política i no existeix cap motiu perquè deixi de ser així.\nA banda del pla més ideològic, hi ha l’importantíssim pla estratègic. En primer lloc, la construcció nacional de Mallorca s’ha fet sovint des de la vindicació -legítima i necessària- dels vincles amb la resta de Països Catalans. Ara, però, el mallorquinisme necessita centrar-se en la construcció a mitjà termini d’una identitat mallorquina forta, d’un poble de Mallorca conscienciat i auto-centrat i, per tant, necessita una bandera que representi només al poble de Mallorca.\nDes de la Transició, elements com l’autonomia i les institucions insulars, el procés de normalització lingüística i la visibilització de greuges com els vinculats al finançament o la mobilitat han anat fent arrelar una mínima consciència col·lectiva que seria bo consolidar. La presència d’una bandera en aquest procés de creació d’una mallorquinitat nova és vital per dotar-la de consistència, de la mateixa manera que la vinculació d’aquesta bandera a l’ideari del mallorquinisme progressista reforçarà a l’hora la consciència nacional mallorquina i el mateix moviment sobiranista.\nDes d’una òptica més immediata, és crucial evitar que el gonellisme s’apropiï de la bandera de Mallorca [veieu aquesta fotod’un dels “cursos de mallorquí” de la Fundació Jaume III]. Si el gonellisme “civil” es comença a apropiar de la bandera de Mallorca -alhora que renuncia a excentricitats com la tri-barrada-, el sobiranisme en pot patir dues conseqüències molt greus. Per una banda, es podrien aconseguir mostrar davant la societat com els representants genuïns dels interessos de Mallorca, cosa que per altra banda hauria de ser el principal objectiu estratègic a mitjà termini del mallorquinisme. A més, en la confrontació gonelles-sobiranistes, que els primers fossin capaços d’erigir-se com a representants de la bandera de Mallorca obligaria als mallorquinistes a tancar-se en la defensa de l’estelada o la senyera, i aquesta postura és clarament perdedora davant la major part de la societat.\nEn definitiva, crec que el mallorquinisme progressista hauria d’apostar decididament per apropiar-se i usar habitualment la bandera de Mallorca. Per això hi ha una raó pràctica: construir una identitat política i nacional és més fàcil quan es disposa d’un símbol tan potent com és una bandera. També hi ha, però, motius ideològics. Si defensam Mallorca com a subjecte polític, el més coherent és usar la seva bandera. Per últim, el sobiranisme necessita apropiar-se de la bandera de Mallorca per dos motius: 1) per enfortir la presa de consciència nacional de Mallorca i per vincular-la a l’ideari progressista i 2) per evitar, en el curt termini, que se n’apropiï el gonellisme.\n6-2_banderamallorquinismeprogressista.doc (Word – 30.5 kB)


Llista de Cinema D'acció Joc : Vota pels teus favorits. | Listvote.com\nLlista de Cinema D'acció Joc : Vota pels teus favorits.\nL'acció és un dels mètodes d'escriptura de ficció que els autors utilitzen per presentar la ficció. L'acció inclou moviments pronunciats. El terme també s'utilitza per descriure un esdeveniment o circumstància emocionant.


11 de març de 2021 (13:44 CET)\nLa Diputació de València té disposat per a abans d'estiu l'inici de l'actuació de millora de la seguretat viària en la CV-315 a l'altura de Benifaraig, on està prevista la construcció d'una rotonda en la intersecció d'aquesta carretera provincial amb el camí de Xilet. L'obra, amb un pressupost de 450.000 euros i un termini d'execució de quatre mesos, millorarà els accessos i la connexió per als vianants en un tram de concentració d'accidents, i permetrà pacificar el trànsit en la pedania.\nEl projecte de construcció de la rotonda, consensuat amb l'Ajuntament de València i presentat aquesta mateixa setmana a l'alcaldessa pedània de Benifaraig, Tamara Martínez, "té com a objectiu reforçar la seguretat en un tram conflictiu pel qual passen cada dia 15.000 vehicles i calmar el trànsit per a fer-lo més amable i millorar així la qualitat de vida de les persones que viuen en Benifaraig". Ho explica el diputat d'Infraestructures i Carreteres, Rafa García, qui destaca l'absència d'al·legacions en un procés en el qual s'ha comptat amb els consistoris de València, Alfara del Patriarca i la mateixa pedania.\nEl responsable provincial de Carreteres detalla les mesures contemplades en el projecte per a calmar el trànsit en el tram de la CV-315 que travessa Benifaraig. "La construcció de la rotonda permetrà que el trànsit discórrega més lent pel nucli urbà, la qual cosa sumada a la plantació d'arbratge en els marges de la via, l'estretament de carrils de 12 a 10 metres, amb una jardinera que separarà la calçada dels habitatges i nous passos per als vianants, millorarà la seguretat de conductors, vianants i ciclistes, sense oblidar el factor paisatgístic i les molèsties als veïns que es busquen atenuar".\n"Un bon projecte"\nPer part seua, Tamara Martínez considera que el de la rotonda i la pacificació del trànsit en la carretera de Benifaraig és "un bon projecte que ve a resoldre els problemes plantejats i aporta solucions". L'alcaldessa pedània valora la "resposta positiva" de la Diputació i l'actitud receptiva a l'hora d'"estudiar les diferents possibilitats per a acabar amb aquest punt negre provocat pel trànsit ràpid procedent des de Montcada i millorar els accessos tant al nucli urbà com al col·legi".\nL'alcaldessa pedània de Benifaraig agraeix igualment que l'obra tinga en compte el tema mediambiental, amb mesures que permetran pacificar el trànsit en la carretera al seu pas pel municipi. Encara que té clar que la decisió competeix a l'Ajuntament de València, Tamara Martínez confia que l'actuació que durà a terme la Diputació reduïsca les molèsties per als veïns i el consistori valencià "es plantege la retirada de la pantalla acústica que ara mateix dificulta la comunicació amb l'horta i l'entorn".\nLa construcció de la rotonda en la intersecció de la CV-315 amb el camí de Xilet és part del projecte global de l'àrea provincial d'Infraestructures per a millorar la seguretat viària i fomentar la intermodalitat en la carretera que uneix València i Montcada, una de les que més trànsit suporta dins de la xarxa provincial.


Què és inbound marketing i per què l'hauries d'aplicar\nOct 18, 2020 | Inbound marketing\nLa publicitat online cada cop és més cara i menys eficaç. Els consumidors demanen altres maneres menys intrusives de relacionar-se amb les marques. L’inbound marketing és un enfoc únic que permet adaptar la teva marca als temps d’avui.\nQuè és inbound marketing\nInbound marketing és un terme del màrqueting digital que en aquests últims anys ha trencant els esquemes tradicionals. Ve de l’anglès i, literalment, significa «cap endins». Venint d’un històric en el què el màrqueting sempre ha estat enfocat a comunicar «cap en fora», resulta xocant.\nL’inbound marketing és una metodologia enfocada en crear contingut de valor i compartir-lo de manera oberta a la xarxa, per atraure usuaris i convertir-los en clients i preceptors de manera natural.\nUna metodologia enfocada al futur\nA diferència de fa vint anys, avui els consumidors tenen les eines per buscar informació, comparar i comprar amb tan pocs clics. Ser l’opció número u ja no és suficient, ja que amb pocs segons l’usuari pot haver trobat una altra opció preferent.\nL’inbound marketing et permet adaptar-te als consumidors d’ara, i atraure a usuaris qualificats de manera natural cap a la teva marca. A través de contingut de gran valor i una estratègia ben formulada, els consumidors interactuen amb la teva marca sense sentir-se forçats a fer-ho.\nAquest tipus d’estratègia està pensada per tenir resultats a llarg terme, ja que l’objectiu és generar confiança entre els consumidors i la marca. Més enllà de la captació de client, l’inbound marketing també té en compte la fidelització i la recurrència dels clients, a més d’incentivar la recomanació.\nCom aplicar l’inbound marketing\nL’inbound marketing no té per què substituir la publicitat digital. Si la marca ofereix contingut de valor, promocionar-se és una oportunitat perfecta per arribar a més gent del teu públic. No obstant això, hi ha moltes més estratègies que s’hauran de tenir en compte:\nEstratègia a les xarxes socials.\nAutomatització del màrqueting.\nApostar per aquesta metodologia és treballar pel reconeixement de la marca a llarg termini. Generar confiança amb els nous consumidors és el primer pas per aconseguir nous leads, tancar vendes i tenir clients recurrents.\nInbound marketing vs màrqueting digital\nEn què es diferencia l’inbound marketing del màrqueting digital? Entenem com a màrqueting digital qualsevol manera de contactar des d’un punt de vista comercial amb els consumidors. En canvi, l’inbound marketing és una metodologia dins del màrqueting digital, una manera diferent de treballar amb les estratègies i tècniques característiques del mitjà.\nVídeo de DotConverse.\nA grans trets, podem diferenciar-los en tres punts:\nCurt o llarg termini\nTal com s’ha explicat, l’inbound marketing està pensat per obtenir resultats en un període llarg de temps, entre mig i un any. Virar cap aquesta direcció comporta estudiar al detall el teu públic objectiu (buyer persona) i definir el seu customer journey, per saber quin serà el moment i el format idoni en què interactuïn amb la teva marca.\nEn canvi, molts cops s’entén el màrqueting digital com a la creació de publicitat digital a Google i a xarxes socials. Aquest tipus d’estratègia està enfocada en obtenir resultats a curt termini, a partir d’una estratègia més agressiva amb el públic objectiu.\nIntrusiu o no intrusiu\nMentre que la publicitat digital és intrusiva, l’inbound marketing crea contingut de valor perquè l’usuari el consumeixi de manera voluntària. Per exemple, si ets un centre de psicologia especialitzat en infants, pots crear articles al teu blog o vídeos explicatius al teu canal de YouTube sobre temes que busquin els teus consumidors: «Com ajudar els nens en el dol».\nA l’hora de calcular el cost i la rendibilitat de la inversió, hem de considerar que els beneficis no es començaran a veure fins al cap d’alguns mesos.\nPosem per cas que la Noa, la propietària d’una cadena d’accessoris de decoració per la casa, decideix començar a fer publicitat a les xarxes socials per incrementar les seves vendes online. En un inici, podrà veure que en poc temps els usuaris comencen a conèixer la marca i a comprar-li articles. Però amb el pas dels anys veurà que la seva única manera d’aconseguir ingressos és a través de la publicitat, amb un cost a la llarga força elevat.\nLa Noa veu que aquesta inversió és insostenible al llarg del temps, i decideix apostar per l’inbound marketing i el màrqueting de continguts. Crea un canal de YouTube amb consells per decorar la casa amb articles de la botiga i comparteix guies de decoració de manera gratuïta. Alguns usuaris comencen a conèixer la seva marca i a seguir-la voluntàriament, i a la llarga acaben comprant molts dels articles que recomana.\nQuina de les dues situacions creus que és més rentable? Per a qualsevol empresa que vulgui apostar per a un creixement lent al principi, però constant i exponencial a la llarga, caldrà que vagi un pas més enllà amb aquesta nova metodologia.


Sweet Aloha: la cita imperdible de les surfers\nAquest cap de setmana el Camping La Ballena Alegre torna a acollir aquesta festa del surf feta per i per a dones\nLes amants del surf, els esports de vent i el fitness tenen una cita ineludible aquest cap de setmana al Camping de la Bellena Alegre, a la platja del Cortal de Sant Pere Pescador. El Sweet Aloha enfila la seva quarta edició amb energies renovades i un poder de convocatòria que creix any rere any. I és que platja, relax, esport i surf sembla ser una combinació guanyadora. Més de 200 participants s'aplegaran un cop més per gaudir de l'entorn del Golf de Roses i practicar kitesurf, windsurf, paddle surf o ioga, entre moltes altres activitats.\nEl festival es distribueix en tres jornades on les participants podran gaudir de diverses activitats durant tot el dia i a l'aire lliure. Surf, kitesurf, ioga, crossfit, zumba, skimboard… A més, també hi haurà classes de tots els nivells, des de les participants que vulguin iniciar-se en el món surfer com les que ja tenen nocions i volen perfeccionar el seu nivell.\nEl Sweet Aloha començarà el mateix divendres amb un grapat de propostes de caire més relaxat, ideal per “aterrar” en aquest cap de setmana ple de propostes. Una sessió de ioga, un còctel i un espectacle de danses polinèsies per gaudir de la tranquil·litat i reservar energies per un dissabte intens.\nEl dissabte començarà ben d'hora pel matí amb una sessió de paddel surf a trenc d'alba. Es tracta d'un dels moments més màgics i emblemàtics del Sweet Aloha. Remar sobre el mar endormiscat, amb el Sol despuntant per l'horitzó i el cel ataronjat és una experiència difícilment comparable. Però després d'aquest moment de desconnexió arriba la tralla: sessions de pilates, zumba i crossfit, skimboard, surf, windsurf, kite o buceig… una jornada per gaudir al cent per cent de l'esport i el mar. I amb recompensa final: sopar de gala a càrrec del Càmping La Ballena Alegre i concert tribut a Queen.\nEncara ens quedarà una bala per acabar d'esprémer la quarta edició del Sweet Aloha. El diumenge serà l'hora de dir adéu a un cap de setmana ple d'experiències, emocions i noves amistats, però abans ens espera una nova jornada d'activitats, entre elles sessions de Ioga Sup (ioga sobre una taula de paddel surf), skimboard, buceig scuba o longboard. Per acabar, el ja clàssic sorteig de regals per tancar un cap de setmana intens i acomiadar-nos fins l'any que ve. Sweet Aloha a totes!\nWeb Sweet Aloha Costa Brava\nEl bon rotllo surfer s'apodera de les platges de Sant Pere Pescador\nReivindicant el poder femení entre onades\n8 propostes reivindicatives pel Dia Internacional de la Dona a l’Empordà\nLa gran onada de final d'estiu: el FestiSurf Costa Brava 2019 de Castell d'...\nEls 5 plans per començar el curs amb bon peu a l'Empordà


Els Premis Carles Rahola de Comunicació Local, organitzats des de fa deu anys per la Diputació de Girona i la Demarcació de Girona del Col·legi de Periodistes de Catalunya, reconeixen l’ofici periodístic i fomenten la creativitat i la qualitat informativa a les comarques gironines.\nAquesta exposició correspon a una selecció (ampliada en el catàleg) dels divuit treballs presentats a la desena edició dels Premis en la categoria de fotografia de premsa. Nou professionals ens situen davant d’alguns dels fets més destacats del 2018, especialment les manifestacions de suport al Procés i als presos polítics que es van dur a terme al llarg de tot l’any.\nLa imatge guanyadora, però, no té res a veure amb el clima polític del país, i ens demostra, una vegada més, que fer una bona fotografia no és el mateix que saber fer fotos. Podria ser una imatge com tantes altres sobre la recerca de l’arma d’un crim, però la sorprenent simbiosi dels agents amb el camp d’avellaners cobert per la neu és d’una bellesa quasi hipnòtica i desprèn una força que atrapa inevitablement la mirada.\nLa mostra d’aquest any, a més, té un complement imprescindible: les fotografies guanyadores de les deu edicions dels Premis Carles Rahola de Comunicació Local. Totes van capturar un fragment de la realitat canviant que ens envolta i el van convertir, amb un «clic», en un instant fixat a la nostra memòria.\n18 de juny al 31 de juliol 2019\nCentreCívic de Vilajuïga\n12 de agost al 25 d'agost 2019\n30 de agost al 15 de setembre 2019\n30 de setembre al 19 d'octubre 2019\n02 de desembre al 20 de desembre 2019\n08 de gener al 30 de gener 2020\n01 de febrer al 27 de febrer 2020\n02 de març al 27 de març 2020


Per tal de garantir la sostenibilitat econòmica del Punt d’Informació, es sol·licitarà una aportació dels visitants de 4€/dia i vehicle (els festius i caps de setmana, de 9 a 19h), amb descomptes per als veïns del Bruc i els tres altres municipis de l’entorn (gratuït) i del 50% per a membres d’entitats associades, entre les que hi ha la Federació Catalana d’Espeleologia i la FEEC (amb presentació de la targeta de federat).\nLa Federació Catalana d’Espeleologia a demanat el descompte del 50% i li ha estat concedit.\nConforme el que disposa els articles 16 i 17 dels Estatuts de la Federació Catalana d’Espeleologia, i per acord de la Junta Directiva de la mateixa Federació, amb data 26 de febrer de 2016, se’l convoca a l’Assemblea General Ordinària i Extraordinària que tindrà lloc el dia 17 d’Abril de 2016, a les 09:00h., en primera convocatòria, i en segona convocatòria a les 09:30h., a la sala del Consell Català de l’Esport, Avinguda dels Països Catalans, 40-48, d’Esplugues de Llobregat (08950).\nL’Assemblea General Ordinària tindrà la finalitat de celebrar el següent:\n1) Designació de tres interventors per a l’aprovació per delegació de l’Acta.\n2) Sotmetre a aprovació la memòria anual d’activitats, estat de comptes i liquidació dels pressupostos generals de la Federació exercici econòmic 2015.\n3) Sotmetre a aprovació el Pla general d’actuació anual i el pressupost per a l’exercici econòmic 2016.\n4) Sotmetre a aprovació de les quotes ordinàries i d’entrada.\nQuan hagi finalitzat l’anterior, es durà a terme l’Assemblea General Extraordinària, amb la finalitat de celebrar el següent:\n2) Sotmetre a aprovació la convocatòria d’eleccions dels càrrecs de representació; el Reglament i el Calendari Electoral; i elegir les persones membres de la Junta Electoral.\nLa informació sobre les matèries objecte de l’Assemblea són a disposició dels seus membres a la seu de la Federació.\nSr. Victor Ferrer\nEl passat dissabte dia 12 de març de 2016, a la seu de la Federació Catalana d’Espeleologia situada al carrer del Mas Casanovas de Barcelona, s’inaugurà el “Museu de l’Espeleologia Catalana i Centre de Documentació Mn. Norbert Font i Sagué”, amb tota una sèrie de vitrines sobre la labor feta per aquelles persones dedicades a l’estudi i exploració del món subterrani al nostre país. En elles s’hi exposen llibres, revistes, documents, materials i objectes relacionades amb l’espeleologia.\nA l’acte van assistir-hi diversos forjadors d’aquesta interessant i important faceta que és l’espeleologia. Algunes d’aquestes persones ja han rebut de mans de la Generalitat de Catalunya la medalla al Mèrit Esportiu.\nAquest emotiu acte va comptar amb la presència del president de la Federació Catalana d’Espeleologia Hilari Moreno i Castelló i també del president de la Unió de Federacions Esportives de Catalunya Gerard Esteva i del Delegat Territorial de l’Esport a Catalunya Santi Siquier.


East Rutherford (Nova Jersey) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n(S'ha redirigit des de: East Rutherford)\n40° 49′ 49″ N, 74° 05′ 49″ O / 40.8303°N,74.0969°O / 40.8303; -74.0969Coord.: 40° 49′ 49″ N, 74° 05′ 49″ O / 40.8303°N,74.0969°O / 40.8303; -74.0969\n17 abril 1889\nEast Rutherford és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2009 tenia una població de 8.785 habitants.\nSegons el cens del 2000, East Rutherford tenia 8.716 habitants, 3.644 habitatges, i 2.157 famílies. La densitat de població era de 883,3 habitants/km².\nDels 3.644 habitatges en un 25,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,4% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 40,8% no eren unitats familiars. En el 33,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 36,5% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 14,3% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 50.163 $ i la renda mediana per família de 59.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.798 $ mentre que les dones 36.047 $. La renda per capita de la població era de 28.072 $. Aproximadament el 7,4% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nRutherford (1 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: East Rutherford\n↑ 2,0 2,1 2,2 «Fact Sheet- East Rutherford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.\n↑ «Geographic Comparison Table- East Rutherford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=East_Rutherford_(Nova_Jersey)&oldid=25614168»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 des 2020 a les 14:19.


L'índex de lectura creix a Catalunya des del 2011 i arriba al 66,3% - Diari de Girona\nL'índex de lectura creix a Catalunya des del 2011 i arriba al 66,3%\nSanti Vila presenta un estudi que conclou que el 26,4% de lectors té el català com a llengua de lectura habitual, davant del 71 % que ho fa en castellà\nefe | ddg 18.04.2016 | 14:41\nSanti Vila, al mig, presenta l´estudi ACN\nL'índex de lectura a Catalunya ha passat del 62,3 % de l'any 2011 fins al 66,3 % del 2015, acostant-se a la mitjana de la Unió Europea, que és del 68 %, segons un estudi presentat avui a la conselleria de Cultura, elaborat per la companyia Conecta entre el maig i el desembre de l'any passat.\nL'estudi, realitzat entre 1.200 persones a partir de deu anys de tot Catalunya, també conclou que el 26,4 % de lectors té el català com a llengua de lectura habitual, davant del 71 % que ho fa en castellà (el 2011 eren un 77,6 %).\nEn cinc anys, per tant, el català ha guanyat 5,2 punts percentuals com a llengua de lectura habitual entre els lectors.\nAquestes són algunes de les dades que s'han donat a conèixer avui en un acte presidit pel conseller de Cultura, Santi Vila, acompanyat pels presidents del Gremi d'Editors i del Gremi de Llibreters de Catalunya, Patrici Tixis i Antoni Daura, respectivament.\nDe l'informe es desprèn, també, que un 61 % dels catalans llegeix per oci una mitjana de 10,6 llibres per any i que el 22,4 % ho fa per feina o estudis.\nEn canvi, un 33,7 % de la població no ho fa mai o gairebé mai, un percentatge que ha disminuït els últims cinc anys, ja que el 2011 estava en el 37,7 %.\nPer edats, destaca que els que més llegeixen són els que pertanyen a la franja de població d'entre 14 i 24 anys (89,6 %), ja sigui per oci o per feina i estudis, mentre que els que menys ho fan són els que tenen més de 65 anys (un 46,1 %).\nNo obstant això, el que crida l'atenció és que si entre els 14 i els 24 anys hi ha una població lectora de gairebé el 90 %, entre els 25 i els 34 descendeix fins al 67,8 %, cosa que s'atribueix, en part, a la disminució del temps d'oci per l'entrada al món laboral.\nQuant a la compra de llibres, l'estadística assenyala que un 47,9 % va comprar una mitjana de set llibres el 2015, front als 7,9 del 2011, amb la qual cosa "hi ha més gent que compra llibres, però compra menys exemplars".\nUn altre punt a subratllar és el del llibre electrònic, amb un 24,3 % de catalans que llegeix en suport digital, una xifra que s'ha incrementat des del 2011, quan se situava en el 6,5 %.\nEn aquest punt, Patrici Tixis ha alertat que Espanya és "líder mundial a llegir sense pagar des d'internet", una qüestió que té "molt preocupats els editors" perquè suposa "tirar-nos trets als nostres propis peus, en no poder reinvertir recursos ni remunerar als que estan treballant en aquest àmbit".\nEn la seva al·locució, Santi Vila ha sostingut que les xifres donades a conèixer són "raonablement positives", ja que "llegeix més gent i llegeix més", però ha reconegut que l'entrada en la vida laboral imposa "un altre tipus de preocupacions i molts ciutadans abandonen l'hàbit de la lectura".\nÉs per això, que s'ha mostrat partidari que en els pròxims mesos i anys hi hagi una "harmonització i una regeneració" de diferents tipus de polítiques d'ajudes, des de l'increment de les línies de subvencions per a la traducció, a un sistema d'ajudes per a biblioteques, un pla d'estímul de llibreries, o que els nens creïn a partir dels sis anys les seves pròpies biblioteques.\nTixis ha mantingut que és una qüestió lenta "però no hem de perdre la tendència apuntada, l'herba triga una mica a créixer", ha dit.\nEl president dels llibreters, Antoni Daura, no ha amagat que el moment és "dolç" a nivell institucional, però ha alertat que el sector "està molt tensionat i hi ha veritables dificultats de finançament per part dels llibreters".\nD'una altra banda, tots han coincidit a mostrar-se optimistes davant el pròxim Sant Jordi, dissabte, el dia en què més llibres es venen de tot l'any.\nSobre realitzar descomptes abans d'aquesta jornada, Daura ha indicat que les grans cadenes han demanat fer-ho, però se'ls ha dit que únicament poden aplicar el 23 % i ha advertit que si hi ha irregularitats cal actuar.


El supervivent | Opinió | EL PAÍS Catalunya\nAquell president sense ambicions personals, que sempre deia la veritat i que arreu parlava el mateix llenguatge, s’està convertint en un supervivent temible\nBarcelona 14 OCT 2014 - 17:42\tCEST\nEls que volien urnes, meses electorals i paperetes amb la doble pregunta les tindran el dia 9 de novembre, tal com Artur Mas havia promès. La Generalitat els organitzarà un gran Arenys de Munt que serà un altre moment històric per enriquir l’àlbum ja prou gruixut amb les fotos de la transició nacional. Té tota la lògica que s’enfadin els que volien una cosa més definitiva. Demanaven al president Mas que fes un Sis d’Octubre i els ha fet un Tarradellas. Disfresses en lloc de fugides cap endavant.\nAra tot queda pendent de la següent etapa. N’hem tancat una i n’obrim una altra. La porcellana del consens ha quedat esberlada. No hi ha unitat entre els partits sobiranistes. El pacte d’estabilitat parlamentària amb Esquerra Republicana penja d’un fil. No sabem en què queda ara el Pacte Nacional pel Dret a Decidir. Augmenten els dubtes respecte a l’encert del procés tal com ens l’havia explicat fins ara el president.\nCertament, tot molt difícil de comprendre per als ciutadans. A més del secretisme i el trencaclosques legal, les paraules ja no volen dir el que volien dir fins ara. La consulta aquesta no serà una consulta, sinó una forma de participació ciutadana perfectament legal i possible, segons les entretingudes explicacions del president. La gent es registrarà quan vagi a votar. Els catalans de Madrid hi podran participar si es conformen a pagar el bitllet de l’AVE. Qui vulgui, a més de votar, podrà fer tota mena de feines, com presidir meses, fer d’interventor i després participar en el recompte. Ep! Un procés de participació però amb calculadores: calen resultats i els tindrem.\nI encara més: la consulta no referendària no era un referèndum d’autodeterminació però havia de semblar-ho, exactament igual que la consulta que no és consulta del dia 9 no serà la consulta referendària convocada pel decret firmat pel president, però s’hi assemblarà. Com en els jocs infantils, el president ha sortit i ha dit que el decret no val, que no compta. Era broma.\nCada joc té el seu vocabulari i aquest també en té: aquesta no és la consulta definitiva, sinó la consulta anticipada de les eleccions. Un simulacre, li ha dit en castellà una periodista probablement de Madrid: doncs sí, un simulacre, li ha dit el president, tot deduint que si és un simulacre no cal que hi interfereixi el Govern espanyol. La consulta que volia fer Artur Mas i que va suspendre el Constitucional tampoc era la definitiva, ens diu, i només ho serà una en la qual els partits vulguin anar en una llista única per la independència que sigui llegida a tot arreu, internacionalment sobretot, com el referèndum d’autodeterminació.\nNo se sap ni ens ha dit el president com governarà en la seqüència entre la consulta anticipada i la consulta definitiva, que seran unes eleccions anticipades que tenen com a data límit el 2016. Cal reconèixer que no té gaire importància perquè ja fa dos anys que no governa, dedicat com està en cos i ànima a la consulta aquesta, que només se celebrarà en forma de pal·liatiu. Pressupostos prorrogats i continuar amb el monotema és el que ens anuncia Artur Mas per a la nova etapa.\nNo hi ha dubtes que la votació del 9-N serà tota una festa i que probablement Esquerra s’hi repescarà, cosa que Iniciativa ja ha refusat del tot. Però serà una festa electoral, la primera organitzada per la campanya d’Artur Mas, que esperarà assegut que els partits sobiranistes, amb Esquerra al capdavant, s’acostin a demanar-li sisplau i per caritat que encapçali la candidatura presidencial per la independència. De derrota en derrota fins a la victòria final, aquesta és l’estratègia d’Artur Mas, que desafia ara Oriol Junqueras després d’haver desafiat Mariano Rajoy.\nAquell president sense ambicions personals, que sempre deia la veritat i que arreu parlava el mateix llenguatge, s’està convertint en un supervivent temible, que no n’encerta ni una però que és capaç de carregar sobre les espatlles dels seus amics i aliats totes les equivocacions de la seva política erràtica i de les seves intuïcions desencertades.


Turisme esportiu a Girona | Blog\nTurisme esportiu a Girona\nA la provincia de Girona hi ha algunes localitats (Banyoles, Lloret de Mar i Castelló d'Empúries) que han rebut el títol de Destinació de Turisme Esportiu. Aquesta categoria l'otorga l'Agència Catalana de Turisme i significa que aquestes localitats disposen d'infraestructures i serveis d'alta qualitat per practicar esport.\nEn el cas de Banyoles, a mitjans de 2006 es va inaugurar l’Oficina de Turisme ( www.banyoles.cat/turisme) a la remodelada pesquera d’en Sarquella. Aquest és el principal punt d’arribada de la majoria de turistes de Banyoles. L'oficina està situada una pesquera, una de les construccions aixecades a la riba est de l’estany. La seva construcció tenia una funció purament pràctica per poder-hi pescar. Després, però, van evolucionar augmentant de superfície per tal que s’hi pogués guardar una barca, un signe de riquesa i classe social.\nFinalment, amb l’arribada de la pràctica de l’esport i l’auge de la burgesia catalana, algunes d’aquestes formes arquitectòniques van ampliar-se encara més per tal de guardar-hi una o dues barques, per poder banyar-se i fins i tot allotjar-s’hi. Les pesqueres i l’entorn de l’estany van ser declarats Paisatge Pintoresc l’any 1951 i per part de la Generalitat de Catalunya, l’any 1996, Bé Cultural d’Interès Nacional, en la categoria de Jardí Històric.\nLa majoria d'activitats que s'organitzen a Banyoles giren al voltant de l'esport aquàtic: rem, piragüisme, natació, triatló i també BTT, footing.\nA Castelló d'Empúries (www.castelloempuriabrava.com) també hi trobem activitats aquàtiques i esports nàutics: vela, kayac\nAmb l'avantatge de la seva situació a l'Empordà, Castelló d'Empúries situat a la badia de Roses, està envoltat pel Parc Natural dels Aiguamolls de l’Empordà. Així que les activitats es multipliquen per guadir del territori: el paracaigudisme, el túnel del vent, les rutes en bicicleta, el golf i el senderisme pels senders.\nLloret de Mar (www.lloretdemar.org) també ha rebut el guardó de destinació multiesportiva ja que disposa d’una oferta esportiva i multidisciplinar concentrada en una única zona esportiva al centre, envoltada per la zona hotelera i comercial i a 800 metres de la platja. A Lloret de Mar es poden practicar gran diversitat d’esports, entre els quals destaquen el futbol, el bàsquet, l’atletisme, l’handbol, l’hoquei sobre patins o el ciclisme, entre molts d'altres.\nCal destacar que el mon del motor hi està present així que els practicants del motocròs practiquen en un circuit ubicat en plena natura i amb activitats d’oci.\nGirorooms us convida a participar en el vostre esport preferit en algunes d'aquestes destinacions. Recentment hem incorporat una curada selecció d'apartaments i estudis a Lloret de Mar. Ubicats a diferents punts del centre. Els apartaments estan completament equipats disponibles per llogar per dies, setmanes o mesos. Consulta'ls aquí.


El 3 de febrer, a Sabadell, es presenta l’obra “Cambó / Companys”, amb Carles Martínez | Assemblea Nacional Catalana - VALLÈS OCCIDENTAL\n← Estat de la Nació #08 entrevista a Gerard Esteva de la UFEC\nLa Junta Electoral prohibeix concentracions per la llibertat de les preses i presos polítics →\ngen. 27 2021\nEl 3 de febrer, a Sabadell, es presenta l’obra “Cambó / Companys”, amb Carles Martínez\nCambó / Companys és un espectacle d’oratòria parlamentària basada en els fets del 6 d’octubre de 1934. L’interpreta per Carles Martínez i està ideat i dirigit per Frederic Roda Fàbregas.\nDimecres 3 de febrer, a 2/4 de 8 del vespre\nAuditori Antic Fundació Caixa Sabadell, c. d’en Font, 25.\nVenda d’entrades: al local de SBDxI-ANC, c. Illa, 3\nPreu, 15 €\nCarles Martínez, en una excel·lent interpretació, protagonitza aquest espectacle format per dues peces d’oratòria parlamentària de dos polítics catalanistes enfrontats, el gran líder de la Lliga Regionalista i qui va ser president de la Generalitat i assassinat pel règim franquista.\nMitjançant l’espectacle se’ns convida a “treure conclusions i paral·lelismes amb l’època actual” i ens anima a pensar en la desigual relació entre l’Estat espanyol i Catalunya, entre un poble que no es vol sotmetre i un Estat que en té tot l’interès.\nEl primer, és el discurs pronunciat per Francesc Cambó al Parlament de la República Espanyola, el 13 de desembre de 1934, després dels fets del 6 d’Octubre de 1934. Al discurs, hi defensa la conducta de la Lliga Catalana durant els dies de la sublevació i s’hi fa una defensa de l’Estatut en uns moments en què havia estat substituït per un règim d’excepció.\nEl segon, és el discurs pronunciat per Lluís Companys al Parlament de Catalunya el 5 de maig de 1936, un cop alliberats de la presó on complien condemna pels fets del 6 d’octubre. El discurs té com a objectiu donar a conèixer el mòbil i la justificació dels fets del 6 d’octubre i hi defensa el sentit originari de la República i les llibertats de Catalunya.


CRUÏLLA: Premis literaris, dolçaina i transmissió generacional\nPremis literaris, dolçaina i transmissió generacional\nLa transmissió generacional és un factor decisiu per al manteniment de les característiques identitàries d'un grup social. És clar que no és l'únic factor decisiu. En els processos de canvi radical de les condicions estructurals de socialització (com, per exemple, els coneguts com processos de modernització), el bandejament d'allò heretat és sovintejat, sobretot d'aquells trets que queden associats a "propis d'èpoques passades".\nQuan la transmissió es perd, és més difícil (tot i que no impossible) la recuperació d'un tret degudament actualitzat. La recuperació, a Catalunya, les Illes i amb menys intensitat el País Valencià, de l'ús literari de la llengua en la segona meitat del XIX en seria un exemple. Però, com costa recuperar l'ús d'una llengua després d'haver-se deixat d'usar familiarment! En els processos de renormativització (en el sentit de valors, actituds i normes socials) social els canvis són més possibles...\nAquesta setmana han estat premiats quatre escriptors de tres generacions diferents. La transmissió generacional entre el subgrup dels literats sembla garantida. Un altra qüestió a debatre seria el grau de recepció social de la seua obra... Ignasi Mora (Premi Mallorca amb Ulisses II), Joan Garí (Premi Joanot Martorell amb La balena blanca), Maria Josep Escrivà (Jocs Florals de Barcelona amb Flors a casa) i Maria Àngels Gregori (Premi Ausiàs March amb Llibre de les brandàlies) representen eixa transmissió de l'ús literari del valencià entre nosaltres. Per cert, tres saforencs i un (si no m'equivoque) borrianenc amb vincles familiars a Gandia. A quants usuaris (quasiusuaris i exusuaris) els arribarà, els importarà o els afectarà? Més o menys que als usuaris d'altres llengües no minoritzades? La pregunta deu ser retòrica. La literatura no és, malauradament, objecte de consum de masses a casa nostra. I així ens va.\nDe la mateixa manera que la literatura en valencià brolla de bell nou, després d'una pluja fina però intensa, a partir dels 70 i 80 del segle XX (encara que de vegades com l'oasi en el desert), la dolçaina havia caigut prou en desús i s'havia associat a allò propi del passat. Quan s'han perdut les baules de la cadena, cal fer-ne de noves. Frederic Santamaria en va construir de noves perquè el so de la dolçaina tornara a sonar en la nostra comarca amb més força que mai. Per això, acaba de rebre un merescut homenatge hui mateix arran dels 20 anys del Grup de Dolçainers i Tabaleters de la Safor (UPG) en un teatre Serrano de Gandia, ple de gom a gom.\nMantindre els trets identitaris no és repetir el que han fet els antics. És conservar per construir originalment noves maneres de mostrar-nos al món sense esdevenir simples còpies servils de ningú.\nEnhorabona a tots quatre i al Grup de Dolçainers i Tabaleters de la Safor.\nEXERCICI: Algun dels escriptors esmentats ha recuperat l'ús del valencià que ja no se li va trasmetre familiarment com a conseqüència del procés de substitució. En coneixes algun cas semblant, de recuperació de la baula perduda? Descriu-lo el més detalladament possible sense esmentar els detalls personals.\nPublicat per Josep Alandete a 21:43\nEtiquetes de comentaris: escrivà, garí, gregori, mora, santamaria, transmissió


Banda Primitiva de Llíria · bandaprimitiva.org - Coral Polifònica\nInici Coral Polifònica\nEmpar Llàcer Sanchis, directora\nNatural de Benifaió, inicia els estudis musicals a la seua localitat natal i continua la seua formació al Conservatori Superior de Música de València en l’especialitat de flauta amb José Maria Ferriz i MªDolores Tomàs, obtenint el Títol Superior l’any 2000. Eixe mateix any comença la carrera de cant amb Estrella Estévez.\nCompta amb la Diplomatura de Magisteri Musical i actualment estudia cant amb la soprano Gloria Fabuel al Conservatori Superior de València.\nHa realitzat diversos papers com a solista en els tallers i concerts del Conservatori: Te Deum de Charpentier, Dido i Eneas de Purcell i L’Israel a l’Egipte de Händel, entre altres.\nHa realitzat diversos cursos de Direcció Coral i Direcció Coral Infantil amb professors com Diego Ramon, Juan Luis Martínez, J,Gil Tàrrega, Mònica Perales, Vicky Lumbroso, Francesc Perales.\nHa dirigit diverses corals i, actualment, és professora de l’assignatura de coral a l’escola de música de l’Eliana i a l’escola de música de la Banda Primitiva de Llíria.\nEntre 2001-2004 ha sigut membre de la Coral Catedralícia de València .\nDes de 2003 col·labora assíduament amb el Cor de la Generalitat Valenciana al Palau de les Arts.


Convertir Cedi de Ghana (GHS) i Mexican Pes (MXN) - Calculadora de conversió de tipus de canvi de divises\nGHS per MXN\nCedi de Ghana per MXN\nGHS per MXN - Cedi de Ghana to Mexican Pes convertidor de divises\nEl nostre Cedi de Ghana a Mexican Pes convertidor està actualitzat amb els tipus de canvi de 15.10.2019. Introduïu qualsevol quantitat que vulgueu convertir a la casella a l'esquerra de Cedi de Ghana. Utilitzeu les "Monedes d'intercanvi" -Button per fer Mexican Pes la moneda predeterminada. Feu clic a Mexican Pes o Cedi de Ghana per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nCedi de Ghana to Mexican Pes calculadora de tipus de canvi\nTipus de canvi actualitzat: 15.10.2019 15:17\n3,54809 MXN ($)\n1 GHS = 3,548090 MXN\n0,281842 GHS = 1 MXN\nQuin és el tipus de canvi actual de Cedi de Ghana per Mexican Pes?\nCedi de Ghana curs per Mexican Pes = 3,55\nConversió GHS a Mexican Pes\nHeu seleccionat la moneda font GHS i la moneda objectiu Mexican Pes amb un import de 1 GHS. Podeu triar els tipus de canvi de les dues llistes per a més de 160 monedes internacionals. Els tipus de canvi s’actualitzen a intervals regulars i es presenten en forma tabular per a quantitats habituals. També podeu veure els tipus de canvi històrics d’altres visitants.\nUSD 1 1.10246 1.25918 0.75579 0.00922 0.18277 0.05190\nEUR 0.90706 1 1.14215 0.68555 0.00837 0.16578 0.04707\nGBP 0.79417 0.87554 1 0.60023 0.00732 0.14515 0.04122\nCAD 1.32312 1.45869 1.66603 1 0.01220 0.24182 0.06867\nJPY 108.43150 119.54170 136.53437 81.95168 1 19.81750 5.62734\nGHS 5.47150 6.03213 6.88959 4.13532 0.05046 1 0.28396\nMXN 19.26870 21.24303 24.26269 14.56313 0.17770 3.52165 1\nGHS to MXN calculadora de tipus de canvi\nLa Cedi de Ghana és la moneda en Ghana. La Mexican Pes és la moneda en Mèxic. El símbol per GHS és GH¢. El símbol per MXN és $. El tipus de canvi del Cedi de Ghana es va actualitzar per última vegada el Oktober 16, 2019. El tipus de canvi de la Mexican Pes es va actualitzar per última vegada a Oktober 16, 2019. El factor de conversió GHS té 5 dígits significatius. El factor de conversió MXN té 5 dígits significatius.\ntipus de canvi Cedi de Ghana per Mexican Pes = 3,55.\nGH¢ 1 $ 3.55\nGH¢ 5 $ 17.74\nGH¢ 10 $ 35.48\nGH¢ 50 $ 177.40\nGH¢ 100 $ 354.81\nGH¢ 250 $ 887.02\nGH¢ 500 $ 1,774.05\nGH¢ 1000 $ 3,548.09\n$ 1 GH¢ 0.28\n$ 5 GH¢ 1.41\n$ 10 GH¢ 2.82\n$ 50 GH¢ 14.09\n$ 100 GH¢ 28.18\n$ 250 GH¢ 70.46\n$ 500 GH¢ 140.92\n$ 1000 GH¢ 281.84\nGHS per AUDGHS per BRLGHS per CHFGHS per EURGHS per GBPGHS per IDRGHS per NOKGHS per NZDGHS per UAHGHS per VND


Ferran Adrià: "Marxar fora per formar-se hauria de ser obligatori"\nEl cuiner debat amb l'economista Clara Ponsatí si emigrar és l'única opció per als joves, dins del cicle 'I ara què?' de l'ARA\nAURI GARCIA MORERA Barcelona 03/04/2014 22:11\n651x366 Ferran Adrià, Clara Ponsatí i Antoni Bassas, en el debat 'I ara què?' sobre la necessitat de marxar per triomfar / CÈLIA ATSET Ferran Adrià, Clara Ponsatí i Antoni Bassas, en el debat 'I ara què?' sobre la necessitat de marxar per triomfar / CÈLIA ATSET\nEl cuiner Ferran Adrià considera que "marxar fora per formar-se hauria de ser obligatori", tot i que també creu que per triomfar no és imprescindible sortir de Catalunya, com a mínim no en tots els àmbits: "En el món de la cuina, Catalunya és l'avantguarda mundial, tothom ve aquí". L'economista i professora de l'Institut d'Anàlisi Econòmica Clara Ponsatí es mostra més contundent que Adrià sobre la necessitat de marxar fora: "Cal tenir impacte, i en un món globalitzat l'impacte ha de ser global, de manera que jo crec que cal sortir per triomfar".\nPer afavorir que el que passa en el món de la cuina s'estengui, Adrià i Ponsatí coincideixen que és imprescindible que Catalunya tingui millors universitats. Ponsatí, exprofessora de la Universitat de Georgetown, subratlla que cal canviar el model de governança. "Hem de fer canvis estructurals perquè la gent vingui aquí", diu Ponsatí, que denuncia que avui la universitat funciona "com si els jugadors del Barça votessin qui ha de ser l'entrenador". A més, Ponsatí lamenta que "hi ha moltes barreres per a l'activitat i la creativitat, i això s'ha d'acabar".\nEl mirall dels Estats Units i l'oportunitat de l'Amèrica Llatina\nFerran Adrià i Clara Ponsatí han participat aquest dijous en el debat 'Marxar del país és l'única sortida?', moderat per Antoni Bassas, dins del cicle 'I ara què?' de l'ARA. El debat plantejava qüestions com si emigrar és l'única opció per als joves i una garantia d'èxit professional, o quins són els països i sectors amb millors perspectives de treball. Adrià ha fet una defensa aferrissada de la mentalitat positiva que veu als Estats Units, i també ha reivindicat més reconeixement per als catalans que hi triomfen, com Israel Ruiz, vicepresident del MIT.\nPonsatí ha insistit que la burocràcia dificulta el recorregut invers. "Quan un senyor de Harvard ha de venir a treballar a universitats de Barcelona, ha de fer una cosa que és homologar el títol", s'ha queixat. Adrià li ha respost que a Harvard també hi ha burocràcia, però que "quan s'ha de captar talent no s'estan per punyetes". A més, ha destacat l'oportunitat que representa l'Amèrica Llatina per als joves catalans. "La gent que està capacitada, trobarà feina fora", ha dit convençut. Ponsatí li ha replicat que "el gruix de la desocupació és gent que no està preparada".


Osasuna – Barça B: Estrena amb derrota (2-0)\nDos gols de Nino sentencien a El Sadar un Barça B que ha creat poques ocasions\nEl Barça B ha arrencat la Lliga 2014/15 amb derrota. Dos gols del davanter Nino, un en cada meitat del partit, han condemnat un Barça B que mai s’ha trobat del tot còmode a El Sadar, un estadi de Primera fins fa pocs mesos. La desfeta, que servirà de lliçó de cara al futur, s’ha produït sense Samper, Sandro i Munir, tots ells treballant sota les ordres de Luis Enrique al primer equip.\nL’Osasuna arrenca millor\nEl conjunt local ha estat el que ha començat més endollat. El Barça B tenia problemes per controlar la pilota i ha patit durant la primera mitja hora de partit, en què ha arribat el gol de Nino amb una precisa rematada de cap des del punt de penal. El porter Ortolà, amb dues bones intervencions, ha evitat un resultat més ample en aquest tram inicial.\nEl Barça B s'ha despertat a partir del minut 35. Ha estat en els últims minuts del primer temps quan Bicho i Halilovic, amb xuts des de fora de l’àrea, han intimidat per primer cop la porteria de Riesgo.\nDongou frega l’empat\nLa represa ha tingut de tot. Primer, una gran ocasió de Dongou, que ha fregat l’empat en un un contra un al minut 49. Després, diverses ocasions per a Nino, que ha vist com se li anul·lava un gol –per fora de joc– després d’una gran aturada d’Ortolà. L’Osasuna no ha abaixat el ritme i ha continuat sent el dominador d’un partit en què el Barça B mai s’ha trobat còmode del tot.\nDe fet, la primera rematada dels blaugranes entre els tres pals s’ha produït al minut 72. Ha estat un xut llunyà de Babunski, que segons més tard ha reclamat un penal en una acció per la banda esquerra. Tot i la voluntat culer, els locals mai han vist perillar la seva victòria. Menys encara quan Nino ha aprofitat una mala entesa entre Ortolà i la seva defensa per fer el 2-0 definitiu a porta buida. El debut a El Sadar serà una bona lliçó per als d'Eusebio de cara al futur.


m'agraden les llenties: de febrer 2009\ncreuament (relat breu)\ndesprés de pelar les patates, les va tallar a tires i les llançà a una paella amb oli bullint. Un cop fregides i espolsades, les deixà sobre un plat amb paper absorbent, i va intentar recordar la recepta.\nEra inútil. Va sortir de la cuina, cap al menjador, i el gos començà a queixalar-lo als turmells.\nArrossegant-lo fins al prestatge, va buscar “Ketchup” al diccionari, i tot anava bé fins a “nou moscada”. D’això no en tenia.\nVa mirar el rellotge, a la paret.\nEl volum va patinar-li de les mans i l’envià al sofà d’una puntada abans de que caigués al terra: faltaven cinc minuts perquè tanquessin el Súper.\nVa córrer cap a l’habitació, apartant l’Speed.\nEs va posar el xandall sobre el pijama, unes bambes i va sortir al passadís.\n- Fot el camp!\nAl rebedor, l’Speed va intentar colar-se per la porta oberta, però el va aturar amb la cama i aconseguí tancar sense agafar-li el morro.\n- No intentis res! – Va advertir-lo, sarcàsticament, sabent que aquestes paraules no blindarien els mobles, i que tindre un gos com aquell en un pis era una mena de segrest a la natura.\nVa empassar-se l’escala amb quatre salts.\nUn cop a la vorera, va esperar a que passés una filera de cotxes que li venien per l’esquerra.\nSempre recordava el què tenia de comprar just a l’hora en la que ho tancaven tot, i on vivia abans mai arribava a temps a cap dels llunyans establiments. Però acabava de traslladar-se a aquell pis, i s’alegrà de tindre una botiga just al davant, encara que les llums groguenques, i la foscor que arribava, li donaven un aspecte irreal, de joguina, com si hi venguessin paelles de filferro i tomàquets, gambes i pernils de plàstic.\nUna nova corrua va aparèixer per la dreta, i es va afegir a la de l’esquerra.\nA la tenda, l’encarregada li preguntà alguna cosa a la caixera, que va mirar-se el rellotge i contestà, assenyalant la porta.\nQuan es va acabar la fila de la dreta varen passar intermitentment, encara per l’esquerra, un autocar, dos cotxes i una furgoneta.\nAprofitant que no podia creuar, es va cordar les bambes, ja que amb les presses no ho havia fet. Llavors va aixecar el cap i va veure, finalment, mentre s’allunyava un pizzzzero per la dreta, la tenda sencera al seu davant, sense res al mig.\nVa aixecar-se del tot per creuar, però es feu enrere al primer pas, acompanyat pel clàxon d’un cotxe.\nQuan es va refer, la caixera, que ja era a la porta, estirà els braços i va agafar la persiana per dalt. La camisa se li aixecà, i ell va fixar-se en el seu melic, mig melic quan va aturar-se un moment per agafar embranzida, res de melic mentre la persiana continuava baixant, encaixava al terra i el carrer quedava desert.\nIl.lustració de TASIO, per a la versió en castellà de l'autor publicada al Gara el 20 d'Abril del 2000.\n> relats 6 comments\ncremant la teva foto\nvaig inhalar el fum,\nneutralitzador del verí\nfotografiar és mentir\nDe Mieres 2008\nhi ha dues afirmacions que em fan especial ràbia. Una és “una imatge val més que mil paraules”, i l'altra, “la fotografia no menteix”. De la primera no en parlaré, però si que en faré un apunt: poques fotos poden substituir un bon poema, no de mil sinó de vint paraules.\nRespecte la segona afirmació, i deixant de banda les distorsions i efectes dels diferents objectius, quan fotografiem estem amagant tot allò que no volem mostrar. Estem mostrant només allò que volem, des del nostre punt de vista, enquadrant només la part de la realitat que ens interessa, i a més, captem aquesta en un instant determinat i no en un altre... El que diem pot ser veritat, però estem amagant molt més del que mostrem... així doncs, és evident que fotografiar és mentir.\nAra bé, a qui li importa?\n[foto: "un triangle i un punt"]\n> fotografia 6 comments\nPanxa (relat breu)\nmai havia estat tant a prop d’una ovella. Rera un filat, sobre el camí de carro per on passejava aquell matí, l’havia mirat fixament, deixant de pasturar.\nDes d’allí dalt, aquell rostre intimidador li feu abaixar el cap dos o tres cops. La curiositat l’havia obligat a tornar a guaitar, en inferioritat de perspectiva, allò que l’aterria.\nRecordant-ho, va fer unes passes silencioses per la sala. Els altaveus trontollaven, i no li calia, però de la mateixa manera que mai duia res cridaner, ni parlava gaire alt, sempre havia caminat sense fer soroll.\nVa asseure’s al seu racó de barra, un refugi des d’on tothom que entrava li donava l’espatlla, i que li permetia controlar bona part de la pista de ball.\nEra d’hora, la gent tot just començava a arribar en grups petits. Després n’entrarien de més grans, provinents de sopars de classes, celebracions, o d’altres bars on es formaven abans de sortir.\nAmb el tiquet d’entrada va demanar un “Malibú” amb pinya. Mentre esperava, li va semblar veure un cap d’ovella en una ampolla de licor, i per un moment deixà de respirar. En enfocar millor, però, a l’etiqueta i va aparèixer un mariner amb barba. Va desinflar els pulmons, descansant sobre el taulell.\nEl cambrer va dur-li el cubata i s’hi agafà àvidament. Es preguntava com podia un herbívor aconseguir una cara tant maligna.\nLlavors, al segon glop, tot mastegant un glaçó, va sentir uns crits just al seu darrera i es va girar. Un marroquí assenyalava, amb l’índex rígid, al guarda de seguretat de l’entrada. Amb les seves sabates noves, un polo verd i uns texans, preparat per una bona nit donant un vol, havia topat amb un dret d’admissió reservat.\nEl guarda es prenia els seus insults amb conya irònica i prepotència, fins que el magrebí, humiliat, va decidir enviar-li un puny a la cara. Llavors el goril·la va estavellar-lo contra el terra d’una empenta i el va immobilitzar. El Panxa va pensar en aixecar-se, però fou incapaç de moure’s per ajudar a aquell moro sense possibilitats.\nDe seguida van desembarcar els nacionals, que havien estat avisats feia estona, i entre protestes, provinents de la creixent cua, se’l van endur.\nNo tenia els papers en regla, i el propietari del local, que amb tot l’enrenou havia sorgit del despatx, va intentar esgrimir aquest fet com a prova a posteriori de la correcta actuació del servei de seguretat.\nAlgú li va demanar explicacions sobre el què havia passat, respecte a quins criteris utilitzaven per aplicar el dret d’admissió. Però a tot això, tornà a les profunditats cavernícoles, deixant al segurata fent la seva feina.\nEl Panxa es va girar de nou, rodolant el tamboret, i s’imaginà fent-li unes claus. Sense adonar-se’n, movia els braços a cada cop de puny, i colpejava amb el peu dret, a cada patada, les rajoles de la barra. Al final, tothom el felicitava, alguns el convidaven i ell acceptava orgullós, i arrogant.\nSomreia cap a ningú quan va baixar. Llavors feu un glop per a dissimular una ullada al seu voltant, per si l’havien vist recreant-se, i intentà no fer soroll al deixar el got a la barra.\nIl.lustració de TASIO, per a la versió en castellà de l'autor publicada al Gara el 17 d'Abril del 2000.\n> relats 1 comments\nabraçaré el sol\nDe passejant el sol\nabraçaré el sol per a ser brasa\nperquè vull que em travessin les flames,\nser combustible d'aquest foc\nque ens consumeix i ens alimenta alhora...\n> fotografia, històries 3 comments\nEl Gran Artista Plàstic\nDisposem el Gran Artista Plàstic dins d’un pis acabat d’enguixar. La missió del Gran Poeta Urbà és decorar les parets. El tema és lliure.\nNecessita un ambient favorable i gens de soroll. També els pots ben arrenglerats, els pinzells ordenats pel seu gruix i paper de diari.\nL’encàrrec l’hi hem deixat clar: la família vol una obra d’art contemporani per cadascuna de les habitacions. Totes al mateix nivell artístic, perquè cap dels seus membres pugui sentir-se menyspreat o afavorit. Això sí, la més transcendent ha de ser la del menjador, on es realitza la repartició del cos de Crist o safata de canelons.\nDecideix, doncs, començar per allí, pel més difícil. L’art abstracte necessita gran valentia i decisió; on no hi ha dubtes no pot haver-hi entrebancs. Només els Artistes aconsegueixen aquest estat de catarsi amb la seva pròpia obra abans i tot de començar-la.\nLlavors, tot just obrir un dels pots, s’empastifa una mà. Intenta fer un pas fins als papers de diari per eixugar-se, però s’està aixafant un cordill de la sabata. Per no caure dins d'ell mateix, reflectit a la pintura, es recolza a la paret, i empremta a la tela de totxana la seva mà vermella, lluent sobre el blanc que llavors sembla apagat.\nEl fem dubtar una mica sobre el significat espiritual de l’incident, i de seguida s’aboca a intentar expressar les seves emocions amb aquest nou llenguatge pictòric.\nQuan, més tard, arriben part dels amfitrions (el pare amb la filla que du del col·legi), el Pintor Universal s’embolica amb una tovallola, nu al sofà, amb una gràcia divina. Fins i tot els pèls de les cuixes, caragolats i incendiats de coloraines, expressen sentiments de qualitat superior. Les parets del menjador estan plenes de mans de colors, les del lavabo de culs, al rebedor són melics en negatiu i ha empastifat tots els miralls del pis amb calcs del seu nas.\nEn silenci, el pare intenta assumir l’impacte de la seva obra. El Gran Poeta Plàstic és cada cop més gran, encara que tremoli.\nPerò la filla, que deu tenir nou anys, en arribar al menjador no pot estar-se’n:\n-Això s’ho ha copiat de la classe de dibuix, l’Elena va fer el mateix al mural del passadís!\nSembla que l’obra mestra del menjador li recorda alguna cosa.\n-No siguis pocavergonya, nena, digues-li a aquest senyor que no ho volies dir!\nPerò per comptes d’això, la noia agafa empenta i li fot una puntada a l’espinada amb les seves sabates cuirassades. El Gran Artista Plàstic, desequilibrat, trepitja aquest cop una tapa que descansa panxa amunt, i a peu coix il·lustra el terra de la sala amb petjades grogues.\nAdmirat davant d’aquesta genialitat espontània, el pare agafa la noia en braços perquè no destorbi tan frenètica activitat creativa, però no pot evitar que continuï traient-li la llengua, al Gran Artista Plàstic, tot fent-li pam i pipa.\nno tenim coartada\nés la ciència aplicada\nde la curiositat\nles fotos d'stock acabaran amb els fotògrafs?\nes cert que existeix aquesta por, però deixant a banda que les fotos dels bancs d'imatges bé que les fan fotògrafs professionals (encara que, evidentment, això no dona feina per a tothom), penso que sempre es necessitaran treballs personalitzats, que no es troben en bancs d'imatges genèrics.\nCada cop més les nostres fotos són la nostra presentació... tot el que hem fet anteriorment, fins a l'instant en el que vivim, és el nostre curriculum, i se'ns demanaran treballs pel nostre estil, la nostra manera de mirar i de transmetre el que veiem...\nAra mateix, a cap client se li acudirà contractar a un fotògraf per a fer una posta de sol, per posar un exemple, de les que pot trobar a mansalva en dotzenes de bancs d'imatges. A més d'espectaculars, moltes d'aquestes postes seran gratuïtes, que l'hipotètic client haurà de compartir amb altres usuaris; altres de pagament que segurament empraran també més clients però ja no tants; i finalment també en podrà comprar en exclusiva. Així doncs, en aquest cas el que podria ser un fet diferencial, un motiu per a contractar un fotògraf, tampoc ho és ja que per internet podem comprar fotos úniques que no es vendran a ningú més...\nLlavors, perquè ens contractaran? La clau està en diferenciar treballs genèrics de treballs personalitzats. Sempre ens necessitaran per a fer tot allò que requereix d'una immediatesa i que és prou especific com per a no trobar-ho en un banc d'imatges, i que requereixi, a més, d'un estil personal i d'unes habilitats tècniques que no tindrà “l'amic de la càmera”.\nPer cert, i fent un incís, algú té un amic sense càmera? En aquest sentit, penso que no s'ha de tenir por de que les nostres fotos siguin substituïdes per fotos d'aficionats: encara que les càmeres d'alta resolució són ara molt comunes i assequibles, el nostre fet diferencial no té de ser l'equip sinó els coneixements de llenguatge visual, la tècnica, l'habilitat, el bagatge, i molt especialment la passió, l'energia i el treball constant amb el que ens dediquem a la fotografia. És a dir, el fet de que ara tothom pugui tenir una càmera professional no s'hauria de veure com a una maledicció pel gremi, o com a un paradís per a l'intrusisme professional, ja que un bon fotògraf es notarà en el resultat final encara que dispari amb un mòbil. I per a mi, encantat de que tothom tingui bones càmeres: d'aquesta manera, augmenta la cultura visual global, el que només pot revertir en positiu als que ens dediquem a la comunicació visual.\nAl cap i a la fi doncs, i tornant al fil inicial, en la societat actual l'idioma preponderant és el llenguatge visual, i cada cop més tothom és conscient de que necessita transmetre el missatge el més clarament possible. El que es cerca és un estil personal amb el que es coincideixi, amb el que el client se senti identificat o bé que s'adeqüi als valors o sentiments que vol transmetre, i no tothom aconsegueix desenvolupar un estil propi, un dialecte visual que es pugui utilitzar per a comunicar-se de manera efectiva i personalitzada. Ara és més important que mai aconseguir concretar gràficament la nostra particular mirada del món.\nLa màxima del gremi del disseny gràfic “Vals tant com el teu últim treball”, no es compleix al 100% en el cas de la fotografia, ja que més que el nostre últim treball el que ens dona crèdit és el nostre estil personal. Aquest serà la garantia de que en el futur continuem rebent encàrrecs.\nTot projecte que requereixi de qualitat professional i d'un punt de vista personal o bé corporatiu essencial, sempre necessitarà d'un fotògraf que sigui capaç d'aconseguir imatges diferencials i amb personalitat que no es poden obtenir en un banc.\nAixí, i des del meu punt de vista, el bancs d'imatges no acabaran amb els fotògrafs, i per molta crisi que estiguem patint, sempre faran falta professionals del gremi, i cada cop més a mesura que el llenguatge visual, més universal, s'acabi imposant.\n> preguntes 2 comments\ntenia d’aconseguir arribar a l’oficina immediatament. Ja havien passat els vint minuts de l’esmorzar i la porta del carrer, al final del passadís, s’estava obrint. Els seus companys tornaven a la feina.\nPerò el fluorescent que brillava al sostre continuava atraient-lo com a una mosca. El Truski, espaordit, s’arrambava impotent a la paret, amb l’entrepà encara a les mans.\nUn dilluns més, es prometia deixar les rules. No només això, que en aquell moment li semblava poc: es compraria una harmònica i es faria membre d’un centre excursionista.\nEl dia que s’havia rebentat el timpà, un aleshores proper però ja no recordat diumenge, es feu uns juraments semblants. Al dijous següent, ja tenia plena la bossa de les llaminadures: quatre pirules, dos Panoramix, un gram de coca i dos de ful. I és que amb el timpà fet malbé podia ballar igualment, només calia anar amb compte i no ficar el cap dins dels altaveus.\nPerò aquesta vegada era molt diferent. S’havia llevat amb els nervis sacsejant-lo, quatre hores després d’arribar a casa. Com un autòmat, s’havia dirigit a la cuina, on havia descongelat una xapata al microones.\nAl tallar-la saltaren algunes molles, que havia arreplegat. La majoria se li enganxaren a la bavera que li voltava els llavis, i les havia anat pescant amb la llengua.\nMentrestant, havia passat pel garatge, buscant alguna cosa, però no recordava què era. S’hi havia quedat força estona pensant, fins i tot regirant la caixa d’eines i algunes postades, i no havia aconseguit endevinar què havia baixat a fer-hi. De manera que havia tornat a la cuina i s’havia fet l’entrepà sucant tomàquet i afegint-hi sal, un raig d’oli i una salsitxa.\nAixò era tot el que recordava sota el fluorescent, arrapat a la paret, refregant-la per avançar uns centímetres, lluitant rajola per rajola.\nFeia uns moments que havia sortit al carrer, sol, amb el seu entrepà fred. S’havia assegut a la mateixa vorera que la major part del personal, però vint metres més enllà. No s’atrevia a parlar amb ningú, com no ho havia fet en tot el matí passant factures. Tampoc volia que el veiessin en aquell estat.\nHavia començat a queixalar ja amb dificultats, primer de tot gairebé es fica el crostó a l’ull. Després va intentar esqueixar un bocí de pa amb salsitxa, però estava anormalment dura. Fou llavors quan, sorprès, en obrir l’entrepà hi havia trobat una magnífica clau anglesa.\nIl.lustració de TASIO, per a la versió en castellà de l'autor publicada al Gara el 14 d'Abril del 2000.\nCom saber si una intuïció és vertadera\nuna vegada vaig aconseguir fer un primer petó a la persona que estimava. Hi havia somniat moltes vegades, però no va estar a l'altura de cap de les versions que havia imaginat sovint dels fets. Un xic decebedor. A més, vaig sorprendre'm escoltant una veu interior, no gens esotèrica i si molt realista: “L'estàs cagant”, em deia. Així de clar. El que anomenem una revelació incontestable.\nAquesta afirmació tan rotunda em va sorprendre, però el temps va donar-li la raó al meu subconscient. Realment vaig passar-ho malament amb aquesta noia, i tot per ignorar un avís interior.\nFa molts anys que vaig decidir que faria cas a totes les meves intuïcions. El nostre conscient està massa ocupat pels problemes immediats com per a donar-los resposta, mentre que el nostre subconscient pot anar treballant en el rerefons sense obstacles, filtres ni prejudicis. Per això, el subconscient pot sorprendre'ns de tant en tant amb un d'aquests avisos per a navegants de la vida que anomenem intuïcions. Una intuïció vertadera és una veritat de la que podem estar segurs, encara que no sapiguem perquè. Això és, sense dubte, una gran ajuda en el nostre camí. Siguin o no veritat, el camí que et fan seguir sol funcionar.\nPerò en aquella ocasió, no vaig escoltar la més clara intuïció que he tingut mai. Al contrari, em vaig col·locar la vena als ulls (o els taps a les orelles) i no me la vaig treure durant tota la relació.\nSi els hi féssim cas, doncs, estaria bé tenir moltes intuïcions, i totes les dades que necessitem per a decidir quins tenen de ser els nostres propers passos. Però ens trobem amb dos problemes.\nUn, la freqüència de les intuïcions, no gaire alta, les converteixen en ajudes puntuals però de les que no ens podem refiar: no podem esperar a tenir una intuïció per a prendre una decisió, ja que venen quan volen.\nL'altre, la dificultat en discernir si tenim una intuïció o més aviat un desig o una por. És a dir, com sabem si una intuïció és vertadera?\nA mi el mètode que sempre m'ha funcionat és tan senzill com efectiu: si tenim algun dubte de la seva veracitat i autenticitat és que no es tracta d'una intuïció vertadera (tot i que el seu enunciat podria ser veritat igualment).\nLa vertadera intuïció es presenta de cop, no ofereix dubtes, i convenç a l'instant.\n"el difícil és discernir\nde que succeeixi"\n> alai, històries 6 comments\nés robar als pobres\nper a repartir-ho\nentre els rics.\nmés t'ho repenses,


Assaig punter de la Via Lliure\nEl divendres 4 de setembre 2015 organitzat per l'assemblea comarcal de l'ANC al Gironès, es va realitzar un triple punter gegant humà a les escales de la Catedral per simbolitzar la Via Lliure de l'11-S que es farà a la Meridiana de Barcelona. En l'acte, també hi va haver parlaments de representants d'entitats i partits sobre els eixos de la Via Lliure, i de l'escriptor Josep Maria Fonalleras qui va llegir el manifest.\n(Ampliar) - El triple punter, assaig de la Via Lliure a les escales de la catedral.\nLa coordinadora de l'ANC al Gironès, Carme Renedo, i el tresorer de l'AMI i alcalde del Port de la Selva, Josep Maria Cervera, varen iniciar l'acte amb els seus parlaments.\nEls deu eixos que s'han treballat durant tot l'estiu en diverses àrees de Catalunya es van explicar en l'acte d'ahir per representants polítics i d'entitats sobiranistes. Solidaritat, equilibri territorial, obertura al món, diversitat, sostenibilitat, igualtat, benestar i justícia social, innovació, regeneració democràtica, i educació i cultura són els eixos amb què es formarà la Via Lliure de l'11-S.\n(Ampliar) - Escales de la catedral durant la presentació dels deu eixos.\nCadascun dels eixos el va explicar resumidament Natàlia Figueras (CDC), David Mascort (ERC), Laia Pèlach (CUP), Carles Ferreira (MES), Elena Ribera (Demòcrates de Catalunya), Carles Bonaventura (Reagrupament), Andreu Garriga (Solidaritat), Glòria Plana (Avancem), David Martí (Òmnium Cultural) i el mateix Cervera, en nom de l'AMI.\nL'escalinata de la catedral es va omplir de rosa, el color de l'eix de la innovació que és el que s'ha treballat a les comarques gironines i que a Lloret de Mar va tenir lloc l'acte central d'aquest eix.\nEl punt final a l'acte el va posar el manifest conjunt que s'ha anat llegint en els actes centrals dels diversos eixos i que en aquesta ocasió va anar a càrrec de l'escriptor Josep Maria Fonalleras. Finalitzats els parlaments, es va cantar "Els Segadors".\n(Ampliar) - El campanar de Sant Feliu des de les escales de la Catedral, durant l'acte.\n(Ampliar) - Josep Maria Fonalleras durant la lectura del manifest.\n(Ampliar) - L'estelada al lateral de les escales.\n(Ampliar) - Formació dels punters.\n(Ampliar) - Desplegament de l'estelada al lateral de les escales de la Catedral.


Blog XarxaLlull » Archive » Convocatòria de comunicacions. Bucarest, 2-6 juliol 2018\nConvocatòria de comunicacions. Bucarest, 2-6 juliol 2018\nEtiquetes: AILCC, Anunci, Bucarest, congrés, Romania\nDel 2 al 6 de juliol de l’any 2018 tindrà lloc a la Universitat de Bucarest (Romania) el XVIII Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes, amb les següents temàtiques proposades:\nEl català entre les llengües romàniques. Intercanvi, estudi i comparatística entre el català, el romanès i altres llengües romàniques.\nClàssics de la literatura universal a la literatura catalana. L’accés i la recepció.\nEls traductors del català i al català com a prescriptors. El paper del traductor entre l’escriptor i l’editor.\nDidàctica del català com a llengua estrangera i noves tecnologies. La presència de les noves tecnologies a l’ensenyament és un fet. Quins són els avantatges i els inconvenients del seu (ab)ús?\nL’Asssociació Internacional de Llengua i Literatura Catalanes (AILLC) proposa als seus membres que presentin comunicacions de 20 minuts de durada sobre els temes proposats: caldrà trametre un resum de la proposta (d’una llargada mínima d’una pàgina i màxima de dues) al Comitè Organitzador abans del 15 de gener de 2018 a través del següent formulari d’inscripció. En aquest resum s’especificarà l’interès del tema escollit, com també l’objectiu, la metodologia i, si escau, les conclusions de la comunicació.\nAquelles persones que vulguin participar-hi i no siguin membres de l’AILCC, poden fer-se’n adreçant una sol·licitud d’ingrés a l’AILLC, avalada amb la firma de dos membres, a: AILLC, carrer del Carme 47, 08001-Barcelona (aillc@nulliec.cat)\nL’ASSOCIACIÓ INTERNACIONAL DE LLENGUA I LITERATURA CATALANES (AILLC) té com a finalitat aplegar les persones de tot arreu interessades per la filologia catalana i fomentar els estudis de llengua i literatura catalanes. L’Associació organitza un Col·loqui cada tres anys per a debatre temes científics de l’especialitat. Els Col·loquis han tingut lloc a Estrasburg (1968), Amsterdam (1970), Cambridge (1973), Basilea (1976), Andorra-Barcelona (1979), Roma (1982), SalouTarragona (1985), Tolosa de Llenguadoc (1988), Alacant-Elx (1991), Frankfurt am Main (1994), Palma de Mallorca (1997), París (2000), Girona (2003), Budapest (2006), Lleida (2009), Salamanca (2012) i València (2015). L’Assemblea General de l’AILLC celebrada a València l’any 2015 va aprovar la candidatura de Bucarest com a seu del XVIII Col·loqui.


Barcelona acull unes jornades internacionals d’Acció Comunitària : Servei de Premsa\nEl principal objectiu és el d’obrir perspectives i mirades en relació al paper que pot tenir l’administració a l’hora de generar condicions per enfortir l’Acció Comunitària.\nAquesta trobada busca donar respostes col·lectives als reptes socials mitjançant l’escolta i el coneixement de polítiques públiques foranies sobre Acció Comunitària i vinculades a aspectes de democràcia, enfortiment i empoderament del conjunt de la ciutadania, i que reforcin la idea de transversalitat a través de polítiques locals concretes.\nEl tinent d’alcaldia, Jaume Asens, i al Directora de l’IGOP, Raquel Gallego, seran els encarregats de donar la benvinguda a les jornades. Durant la jornada, a través de diferents taules i xerrades, es tractaran diversos temes al voltant de l’acció comunitària, la cultura i la comunitat, entre d’altres. Alguns dels temes a tractar seran, el rol de les organitzacions comunitàries a països com el Brasil o els Estats Units, la cultura com a oportunitat per a promoure comunitat i com a mecanisme d’expressió i enfortiment de la ciutadania; la figura de les treballadores comunitàries, les comunitats que es construeixen al voltant de les TIC i les formes de treballar plegats al territori amb un mateix enfocament comunitari.\nDivendres, la benvinguda anirà a càrrec de la tinenta d’alcaldia, Laia Ortiz; i del comissionat de Participació i Democràcia Activa, Fernando Pindado. L’agenda se centrarà en el debat polític al voltant de l’acció comunitària i es posaran a debat les polítiques públiques locals amb perspectiva comunitària. Finalment, el comiat institucional el farà la regidora de Participació i Districtes, Gala Pin.\nA més, durant els dos dies participaran, entre d’altres, el comissionat d’Economia Social i Desenvolupament Local i Consum, Álvaro Porro; la comissionada de Salut, Gemma Tarafa; el comissionat d’Educació, Infància i Joventut, Miquel Àngel Essomba; i el comissionat de Cultura, Joan Subirats.\nNOTA: Adjuntem el programa complet de les jornades


(S'ha redirigit des de: Madrileny)\nCom a capital estatal, Madrid acull les seus del Govern d'Espanya, el Congrés i el Senat, els ministeris, i les principals institucions i organismes oficials, així com la residència oficial dels reis d'Espanya. En el vessant econòmic, Madrid és un important centre financer i industrial. Acull el principal mercat de valors del país i és seu de nombroses empreses nacionals i d'algunes de les corporacions més grans del món. En el vessant internacional, acull institucions com la seu mundial de l'Organització Mundial del Turisme (OMT) i organitza esdeveniments com el FITUR. Madrid també és un dels centres culturals més importants d'Europa i del món, i acull tres museus de referència internacional: el Museu del Prado, el Museu Thyssen-Bornemisza i el Museu Reina Sofia.\nAl voltant de la ciutat de Madrid, s'han conformat una sèrie de nuclis urbans lligats estretament a la ciutat. No hi ha una definició oficial, per part de l'estat ni del govern autonòmic, de l'àrea que conforma; i les xifres provenen de diferents estudis independents i organismes oficials indirectes. Segons el projecte AUDES5, l'àrea metropolitana de Madrid té 5 843 031 habitants, una superfície de 4609,7 km² i una densitat de 1021,6 habitants per km²\nLa capital espanyola és seu dels equips de futbol més destacats de la ciutat: el Reial Madrid, l'Atlético de Madrid i el Rayo Vallecano de Madrid. Els equips de bàsquet locals són el Reial Madrid i l'Estudiantes.[cal citació]\nMadrilenyes i madrilenys il·lustres\n↑ 41,00 41,01 41,02 41,03 41,04 41,05 41,06 41,07 41,08 41,09 41,10 41,11 41,12 41,13 41,14 41,15 41,16 41,17 41,18 41,19 41,20 41,21 41,22 41,23 41,24 41,25 41,26 41,27 41,28 41,29 41,30 41,31 «Agreements with cities». Ajuntament de Madrid. [Consulta: 23 febrer 2019].\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Madrid&oldid=25112271»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 30 set 2020 a les 13:35.