Arxius de Renda | Gestoria Barcons\nCom poden els autònoms modificar la seva declaració de la Renda si la van presentar amb errors?\nEls autònoms poden modificar dades de la seva declaració de la Renda després d’haver-la presentat. El procediment dependrà de si l’error els perjudica a ells o a l’Agència Tributària. Equivocar-se en presentar la declaració de la Renda és una cosa molt comuna entre els contribuents. Especialment entre els autònoms, ja que han de presentar més...\n24 de maig de 202124 de maig de 2021per barconsDins Publicacions, Renda\nOrdre HAC/320/2021 Fraccionament Extraordinari de la Renda de les Persones Físiques\nOrdre HAC/320/2021 Fraccionament Extraordinari de la Renda de les Persones Físiques per als beneficiaris en el 2020 de prestacions vinculades a Expedients de Regulació Temporal d’Ocupació. 1.- Objecte Els contribuents de l’Impost de la Renda de les Persones Físiques podran fraccionar el pagament de la liquidació corresponent al 2020, tant en tributació individual com conjunta....\n8 d'abril de 20218 d'abril de 2021per barconsDins Renda\nEls efectes de la Covid19 i les ajudes reconegudes\nEls efectes de la Covid19 i les ajudes reconegudes. El seu efecte en la futura declaració de la Renda sobre les Persones Físiques. Els treballadors en ERTO, afectats per la COVID19 hauran d’ajustar comptes amb Hisenda en el 2021, amb una important probabilitat que la seva declaració de l’Impost sobre la Renda de les Persones...\n11 de novembre de 202011 de novembre de 2020per barconsDins Covid-19, Renda


Vint anys després de la inauguració del pantà de Rialb (Noguera), el més gran de Catalunya, els municipis del seu entorn atreuen un nou turisme rural sorgit durant el confinament. Es tracta de famílies que busquen la seguretat de...\nEls veïns d'Aitona, la Granja d'Escarp i Seròs, al Baix Segre, poden des d'aquest dilluns tornar a obrir les piscines municipals amb restriccions i prenent les mesures sanitàries necessàries. Així ho van demanar els seus alcaldes...\nAquest dilluns 20 de juliol s’han fet públics els resultats de les votacions dels primers Pressupostos Participatius de Tàrrega. Un total de 1.204 persones, un 8,32% del cens, han exercit el seu dret a vot per decidir com...\nEl Conselh Generau ampliarà amb un tercer tren turístic el servei a l'Artiga de Lin\nJa està en funcionament el servei del tren turístic de l'Artiga de Lin, un servei que enguany s'ampliarà durant el mes d'agost amb un tercer vehicle per a evitar aglomeracions a la zona i escurçar els temps d'espera dels usuaris...\nMollerussa esdevé aquesta setmana seu de les proves d’anglès dels nivells Key, Preliminary i First de Cambridge\nMollerussa es converteix aquesta setmana en una seu autoritzada per acollir exàmens oficials de diferents nivells de Cambridge. Així, un total de 118 alumnes d’acadèmies del Pla d’Urgell, l’Urgell, la Segarra i la Noguera...\nCauen els campaments aquest estiu a Catalunya i es manté la xifra de casals d'estiu per la covid-19\nLa participació de nens i joves de 3 a 17 anys a casals d'estiu, colònies i campaments ha patit una "petita caiguda" respecte a l'any passat a Catalunya a causa de la covid-19. La directora general de Joventut de la...\nSuspès el concurs de gossos d'atura de Llavorsí per la Covid-19\nLa Federació de Concursos de Gossos d'Atura dels Països Catalans ha decidit suspendre el tradicional concurs que se celebrava anualment a Llavorsí (Pallars Sobirà). També s'ha suspès el que se celebra cada any l'últim cap de...\nAlcarràs activa un nou sistema per pagar rebuts a través del seu web\nL’Ajuntament d’Alcarràs activa aquest mes de juliol un nou sistema de pagament de rebuts no domiciliats telemàtic a la seva pàgina web municipal el qual evitarà desplaçaments innecessaris dins de l’actual context d’emergència...


La selecció espanyola femenina d'hoquei es classifica per als quarts de final a Rio | La torre del Palau\nper A.P. , 14 d'agost de 2016 a les 08:50 |\nLa terrassenca Glòria Comerma va marcar el tercer gol contra Corea. Foto: Rio 2016\nTot i haver-ho tingut molt coll amunt, jugarà els quarts de final de la competició olímpica. La selecció espanyola d'hoquei herba ha acabat fent els deures en el darrer partit de la fase de grups contra Corea, amb una victòria per 2 a 3, i ha vist com Nova Zelanda donava un cop de mà en derrotar la Xina.\nDesprés de les tres derrotes inicials tot es veia negre. El triomf contra Alemanya va ajudar a mantenir les esperances. I aquest dissabte a la nit, contra Corea, es tractava de fer els deures i esperar. Espanya va dominar des de l'inici, tot i que en el primer quart el pobre balanç ofensiu va ser d'un llançament entre els tres pals per a cada equip. En el cas espanyol, la terrassenca Berta Bonastre va veure com la portera coreana desviava a córner el seu intent de gol.\nCorea es va avançar en el marcador mitjançant Cheon, en els primers compassos del segon quart. Va ser un gol immerescut, en un contraatac i amb la jugadora coreana molt apurada, però un gol en contra al cap i a la fi. Va ser un gerro d'aigua freda per a l'equip espanyol, que va trigar uns minuts a reaccionar. Un intent de Gloria Comerma ja en el tram final abans del descans va tornar a ficar la selecció en el matx.\nEl tercer quart va ser el de la remuntada. Després d'haver errat un parell d'ocasions perilloses, l'egarenca Gigi Oliva va assistir Bego García per a què l'aragonesa punxés i marqués el gol de l'empat. En menys d'un minut, amb la confiança recuperada, el combinat estatal va transformar el primer penal córner del partit amb un llançament directe de la valenciana Lola Riera.\nSi el penal córner havia estat l'assignatura pendent durant els primers dies a Rio de Janeiro, contra Corea per fi va donar els resultats esperats. En arrencar el darrer quart, una altra acció de penal va permetre la terrassenca Glòria Comerma marcar el gol de la sentència.\nCorea va anar a la desesperada a per l'empat. Va retallar diferències mitjançant Bomi Kim a cinc minuts del final i va convertir els últims instants en un patiment. La portera basca María López de Eguílaz va realitzar un parell d'actuacions magistrals que servien per mantenir el triomf.\nTres hores després de la victòria espanyola, l'accés als quarts de final es confirmava amb la derrota de la Xina contra Nova Zelanda (3-0). El rival als quarts de final de la competició olímpica serà la selecció de la Gran Bretanya. El primer objectiu del combinat d'Adrian Lock ja s'ha complert, amb una dinàmica de menys a més. Ara, les seves jugadores buscaran la major recompensa possible.


Gans Hotel Ivano-Frankivsk Ucraïna - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nUrochysche Vyshnya ski lift â„–5, Ivano-Frankivsk Centre, Ivano-Frankivsk, Ucraïna, 78593 - Veure al mapa\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Gans Hotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Ivano-Frankivsk. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Gans Hotel, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Els clients de l'hotel poden gaudir de servei d'habitacions, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia, servei de llançadora.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, servei de despertador, escriptori, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres) a cada habitació. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen parc infantil estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Gans Hotel la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ivano-Frankivsk.\nTots els tipus de viatgers (152) Parelles (44) Viatgers en solitari (11) Famílies amb infants petits (51) Famílies amb infants grans (13) Grups (33)


S’inaugura el quadre del brigadista de la senyera | Diari de Tarragona\nS’inaugura el quadre del brigadista de la senyera\nUna acció de la Comissió de la Dignititat per homenatjar Micheál O’Riordan l’any del 80è aniversari de la batalla de l’Ebre\n30/07/2018 11:51 | Actualizado a 30/07/2018 11:51\nImatge de la inauguració del quadre, dissabte al matí, a Gandesa. FOTO: Joan Revillas\nS’inaugura finalment el quadre en homenatge a O’Riordan, el brigadista de la senyera.\nLa Comissió de la Dignitat va lliurar el passat mes de maig un quadre molt especial al Centre d’Estudis de la Batalla de l’Ebre a Gandesa. Es tracta del quadre en homenatge al brigadista de la senyera, Micheál O’Riordan. Un quadre encarregat aquest any amb motiu del 80è aniversari de la batalla de l’Ebre.\nPintat per l’artista Pere Piquer, el quadre va arribar al centre fa uns mesos, però estava inacabat. La imatge recull el moment en què el membre de la Columna Conolli, O’Riordan, de la famosa 15a Brigada de les Brigades Internacional, va creuar l’Ebre, a Vinebre, la matinada del 25 de juliol de 1938 portant una senyera a l’espatlla.\nLa Comissió de la Dignitat va voler enguany retre homenatge al brigadista internacional i engegà una campanya de Verkami, a través de la qual es van assolir 2.000 euros, per encarregar un quadre de 2 per 5 i 1 per 5 d’aquest precís moment.\nEl quadre ha estat pintat per l’artista Pere Piquer i, tot i que va arribar al centre fa uns mesos, no ha estat totalment acabat fins ara.\nEl matí de dissabte, al centre de Gandesa es va viure un moment molt especial i emotiu, quan per fi es mostrava al públic l’obra d’art de Piquer. I per sumar-li encara més emoció, a la inauguració va estar present el propi fill de Michéal O’Riordan.\nTot un homenatge a la història, al patriotisme i a la lluita. O’Riordan va dedicar tota la seva vida als ideals socialistes i a combatre el feixisme.\nA partir d’ara, tothom qui vulgui ja pot apropar-se a Gandesa per gaudir-lo.\nLa Comissió de la Dignitat és una entitat sense ànim de lucre que treballa per la recuperació de la Memòria Històrica, la rectificació dels crims del franquisme i la recuperació dels béns.\nLa Comissió va ser, així, l’entitat que va encarregar el quadre en homenatge a O’Riordan.\nQuadre en homenatge al brigadista de la senyera. FOTO: Joan Revillas


← ANY DE LA MISERICÒRDIA\nLA IMMACULADA →\nPublicada el 5 diciembre, 2015 por Joan\nDIUMENGE SEGON :\nLucas tiene interés en precisar con detalle los nombres de los personajes que controlan en aquel momento las diferentes esferas del poder político y religioso.Ellos son quienes lo planifican y dirigen todo. Sin embargo, el acontecimiento decisivo de Jesucristo se prepara y acontece fuera de su ámbito de influencia y poder, sin que ellos se enteren ni decidan nada.\nL'essencial consisteix en molt poque coses…\nNi les intrigues del Procurador romà –Pilat– ni les manipulacions d’Antipes o d’Herodes no arribaven al desert. Tampoc el soroll del Temple de Jerusalem ni els negocis dels terratinents de Galilea.\nSegons Isaïes, què era el desert? Era el millor lloc per obrir-se a Déu i per iniciar la conversió, el canvi de vida de cara al bé. Segons el profeta Osees és al desert a on Déu parla al cor. És encara possible escoltar avui aquest Déu en el desert?\nEn el desert només es viu de l’essencial; no hi ha lloc per a l’innecessari, pel superflu. S’hi escolta la veritat de Déu millor que en els centres comercials. En el desert tampoc hi ha lloc per a l’autoengany i la complaença personal. El desert apropa més a Déu que no pas el Temple de Jerusalem del que tan orgullosos n’estaven els jueus.\nQuan la veu de Déu ens ve del desert no ens arriba distorsionada\n–pels interessos econòmics\n–per les mentides polítiques\n–per les conveniències religioses\n–per la comèdia humana, que gairebé sempre ho enreden i emboliquen tot.\nÉs una veu neta que ens parla de l’essencial, no de les nostres\nEn què consisteix l’essencial? L’essencial consisteix en molt poques coses. Només les necessàries. Així és el missatge de Joan: “Poseu-vos davant de Déu i reconegueu el vostre error. Sospiteu de la vostra pretesa innocència. Aneu a l’arrel.”\nCadascú és còmplice de les injustícies i egoismes que hi ha en nosaltres mateixos.\nCada creient tenim alguna cosa a veure amb la infidelitat de l’Església a l’Evangeli. En el desert, el decisiu és cuidar la vida. Vet aquí la nostra primera responsabilitat.\nSi jo no canvio per millorar, què estic aportant a la transformació de la societat? Si jo no em converteixo a l’Evangeli, com contribueixo a la conversió de l’Església actual?\nEnmig del soroll, l’agitació, la informació i difusió constant de missatges\n–qui s’aturarà a escoltar la veu del desert?\n–qui ens parlarà de l’essencial?\n–qui obrirà camins a Déu en aquest món histèric i descentrat?\nPer exemple, tu mateix, jo mateix, nosaltres mateixos. Fer-ho està al nostre abast, perquè només depèn de nosaltres mateixos.


Sergi Belbel, primer autor català que estrena una obra a La Comédie-Française\n"Després de la pluja", la comèdia de joventut de Belbel sobre la prohibició de fumar al lloc de treball, es representarà al cèlebre teatre parisenc durant les festes de Nadal\nGemma Ruiz 06/12/2017 - 23.13 Actualitzat 07/12/2017 - 15.54\nNi Guimerà, ni Rusiñol ni Segarra s'han representat mai a La Comédie-Française, l'olimp del teatre francès. La fita històrica per al teatre català l'ha aconseguida Sergi Belbel amb "Després de la pluja". Durant totes les festes de Nadal, a la segona sala de la Comédie-Française s'hi representarà la comèdia agredolça del dramaturg i director català, sobre uns personatges que volen vulnerar la llei antitabac.\nBelbel va escriure "Després de la pluja" quan tenia 29 anys i era fumador d'un paquet i mig de tabac diari. L'obra tracta la prohibició de fumar als espais públics i al lloc de treball, un tema ben sensible a França.\n"Ho vaig escriure perquè assajant 'Carícies' al Romea es va prohibir per primer cop fumar al teatre. Ho vaig trobar una agressió tan forta contra mi que aquella mateixa nit vaig escriure la primera escena"\nDes d'aleshores, "Després de la pluja" s'ha representat a una trentena de països, però li faltava el gran temple de la cultura europea. Laurent Muhleisen, conseller literari i teatral de la Comédie-Française, explica que Belbel no és l'únic dramaturg català que coneixen al teatre parisenc:\n"Lluïsa Cunillé, Josep Maria Miró, Pau Miró, Esteve Soler... són autors que han estat llegits en públic pels actors de la troupe, i diré, sense ànims d'ofendre, que hi són no perquè siguin catalans, sinó perquè són bons autors."\nAmb aquesta estrena a París, de fet, Belbel es considera un representant de la dramatúrgia catalana:\n"Em sento molt orgullós i em sento representant tots els meus companys, perquè les bones notícies no són notícia i la dramatúrgia catalana ja fa més de deu anys que volta per tot el món."\nSergi Belbel: el primer autor català que entra a la Comédie-Française


El Pebrasset: L'escoliosis\nEl creixement de la columna te 3 períodes. El primer y el segon en els primers tres mesos de vida i el tercer fins als 18 anys esta en creixement. Hi ha un gran espai de temps en el qual la columna pot sofrir deformacions que no s’aprecien en eixe instant, i quan les descobreixen ja es tard, per això es realitzen tantes revisions als xiquets de menuts.\nPer a parlar d’escoliosis la columna te que tindre les tres desviacions, lateral, rotacio i gibositat, es diferent a la actitud escoliotica, soles hi ha desviacio lateral que desapareix quna el xiquet es tomba. En certs casos si es sap la rao de la deformitat tratanse de Patologia Congenita per malformacions de la columna es perque tambe han habut mal formacions en els organs o Escoliosis secundaries a enfermetats de tipo Neurologic com la Polio, la paralisis celebral. Doncs en el grup mes gran un 75% la escoliosis no es reconeix i no perque no estiga simplement no es reconeix i a mes a mes amb el control dels metges pot anar reduin-se, es referim a la escoliosis Idiopatica, pot apareixer a qualsevol edat sense mostar –se i provocar grans deformacions.\nSi apareix abans dels 3 anys pot ser molt perillosa, denominada Escoliosis Infantil. Entre els 4 i 9 anys Escoliosis Juvenil y Escoliosis del Adolescent des de que mahuren fins que parem de creixer. Si la deformitat es produeix després dels 5 anys soles pot produir deformacions estetiques. Si es desvia en les cervi-toraciques pot ser greu perque desvia el cap, toraciques li costaria respirar\nPer que ens fa mal l'esquena?\nPublicado por Xavi Pascual en 4:06\nEtiquetas: biogeo4eso, curs 2010-2011 plaportal escoliosis


Etapa de Pedrouzo a Santiago de Compostel·la | Consumer\nEstàs en la següent localització: Portada > Viatges > Camí de Sant Jaume > > Etapa de Pedrouzo a Santiago de Compostel·la\nEtapa 31: Etapa de Pedrouzo a Santiago de Compostel·la\nTelèfon: 981 57 54 38\n( 1803 vots ) M’agrada!\n( 1056 vots ) M’agrada!\n( 925 vots ) M’agrada!\n( 843 vots ) M’agrada!\nAlberg del Munti do Gaudeixo\n( 275 vots ) M’agrada!\n( 224 vots ) M’agrada!\nAlbergui Seminari Menor L’Asunción\n( 143 vots ) M’agrada!\nTelèfon: 981 59 46 24, 639 228 617\n( 109 vots ) M’agrada!\nAlbergui Fi del Camí\nTelèfon: 981 587 324\nAlberg L’Estel de Santiago\nTelèfon: 881 255 386\nTelèfon: +34 881 255 386\nInformació sobre l’etapa 31: Etapa de Pedrouzo a Santiago de Compostel·la\nEl caminar es torna serè, potser per por d'acabar i no saber o no voler què fer després. Sobre pistes de fullaraca, entre les últimes taques d'eucaliptus i roures, arriben els últims llogarets d'O Pi. El municipi de Santiago espera en un alt, al costat de l'aeroport, i condueix al pelegrí per la parròquia de Sabugueira. Des de la talaia de la Muntanya do Goig s'obté la primera panoràmica de Santiago de Compostel·la i dóna principi un recorregut urbà que conclou als peus de la façana barroca de la catedral. L'Obradoiro és la fi i el començament.\nKm 9,5. Lavacolla (Alberg. Bar. Botiga. Farmàcia)\nDesprés d’una corba tancada passem al costat de la parroquial de Sant Pelayo, que llueix inscrit l’any de la seva construcció: 1840. Seguidament creuem la N-634a (alberg Labacolla) i agafem el desviament a Villamaior. En tot just cent metres travessem el riu Sionlla, cobert d’ovas i conegut com a rierol de Lavacolla, lloc on els pelegrins es despullaven de les seves brutes vestimentes i es rentaven en vistes de la seva pròxima arribada a Santiago (Km 10).\nDesprés de pujar per l’escalinata de la catedral, admirar el Pòrtic de la Glòria, fer l’abraçada al Sant i descendir al seu sepulcre, la gran majoria es dirigeix a l’Oficina del Pelegrí. Està en la rúa dónes Carretes, 33 (nou emplaçament!), carrer pegat a l’Hostal dels Reis Catòlics. Esperarem el nostre torn, emplenarem un petit formulari, ens posaran el segell de Santiago en la credencial i ens donaran, si així ho volem, la Compostela (gratuïta) i el també opcional Certificat de Distància, on apareix el dia i el punt d’inici de la peregrinació, els quilòmetres realitzats, a més del dia de l’arribada i la ruta per la qual s’ha peregrinat (3 euros). Els últims anys recomanen des de l’Oficina del Pelegrí segellar un parell de vegades per dia la credencial a Galícia, entre mitjanes i al final d’etapa, però si no es fa no passa res, a ningú que recorri almenys els últims cent se li nega la Compostela. En horari d’estiu (per Setmana Santa i de l’1 d’abril al 31 d’octubre) obre tots els dies de 8 a 21 hores i la resta de l’any de 10 a 19 hores. Telèfon: 981 56 88 46.\nDes del gran complex en què s’ha convertit la Muntanya do Goig es veu, per fi, Santiago de Compostel·la i les torres barroques de la seva catedral. Santiago, la meta de totes les rutes jacobeas, és una gran ciutat de 95.000 habitants que compagina espais de modernitat amb l’halo misteriós, religiós, romàntic i cosmopolita de la plaça de l’Obradoiro. El feliç caminante descobreix una ciutat de pedres enfosquides pel pas del temps i la pluja persistent. Rúas velles amb olor a Ribeiro i a polp es disseminen per tot el Barri antic. La catedral representa el cim del Camí i en ella descansa l’apòstol, que provoca que centenars de milers de persones emprenguin any rere any un viatge ple de fatigues i experiències que es convertiran en records per a tota la vida. Monuments no falten a Santiago de Compostel·la. El preciós i excels Pòrtic de la Glòria, obra romànica aixecada pel Mestre Mateo i completada en 1188. És un filigranero conjunt de tres arcs, amb el central dotat de trencallums, de variada iconografia rescatada de l’Apocalipsi de Sant Joan. La façana occidental de la catedral, barroca i alçada entre 1738 i 1749 per l’arquitecte Fernando de Casas i Novoa. La Porta Santa, amb relleus del Maesto Mateo i que únicament s’obre durant els Anys Sants. L’Hostal dels Reis Catòlics, avui Parador de Turisme; el monestir benedictí de Sant Martí Pinario; el pazo de Raxoi, seu de l’Ajuntament, etc.\nEls pelegrins opinen sobre l'etapa 31: Etapa de Pedrouzo a Santiago de Compostel·la\nPerfil de l’etapa 31: Etapa de Pedrouzo a Santiago de Compostel·la\nMostra l’etapa 30 de :\nEtapa d’Arzúa a Pedrouzo


Alonso Caparrós, el presentador que va vèncer les drogues, torna a estar en perill\nAlonso Caparrós ha estat un dels presentadors estrelles. | Cedida\nAlonso Caparrós ha pres una decisió que podria marcar el seu futur per sempre\nper Daniel H. Marín 28/02/2022 17:30h\nAlonso Caparrós ha estat una de les cares més ben pagades de la televisió, però no va saber gestionar l'èxit i va acabar vivint un autèntic infern.\nSempre ha estat honest amb el públic, així que va confessar quin va ser el seu veritable turment: era addicte a les drogues. Va tocar fons i es va adonar que no podia seguir amb determinats hàbits, així que va canviar de vida del tot.\nAlonso Caparrós és un comunicador de primera i actualment està treballant de tertulià al programa Sálvame. Ha solucionat els seus problemes laborals, ja que fa molt de temps que és a primera línia i el públic ha recordat que té un talent indiscutible.\nPerò els últims dies ha posat en perill aquesta estabilitat acostant-se a una cara molt polèmica: a Paz Padilla.\nAlonso Caparrós va superar les seves addicions i va fer emocionar la seva filla Claudia. | Telecinco\nAlonso ha estat una de les poques cares de Telecinco que ha tingut el plaer d'assistir a l'última festa organitzada per Anna Ferrer, la filla de Paz. El comunicador té una bona relació amb la humorista, tot i que sap que aquesta s'ha convertit en una persona força controvertida.\nPadilla fa molt de temps que no apareix a Sálvame, concretament des que es va enfrontar a la col·laboradora Belén Esteban.\nAlonso és conscient del problema, però no consent que ningú l'aparti dels seus amics, per això no ha deixat de banda Paz Padilla. La premsa li ha preguntat sobre el futur laboral de l'humorista, però ell vol ser prudent i no ha revelat cap informació.\nPer aquest motiu no ha revelat si tornarà a treballar a Telecinco, dada que manté l'audiència a l'espera.\n«No en tinc ni idea, avui he somiat que de sobte apareixia, però si et dic la veritat he parlat d'això amb ella. Sé que ha estat un temps disgustada, no tant per la feina sinó per les amistats i les companyies. Jo crec que ara està més bé», contesta el presentador quan li pregunten per la reaparició de la mare d'Anna Ferrer.\nAlonso Caparrós revela la clau del conflicte\nFa molt temps que Alonso treballa als mitjans de comunicació i té prou experiència per reconèixer qualsevol anomalia. És conscient que el veritable motiu pel qual Paz Padilla es nega a presentar Sálvame té a veure amb Belén Esteban.\nLa presentadora va tenir una discussió acalorada amb l'ex de Jesulín d'Ubrique i se sent molt decebuda amb ella.\nCaparrós ha posat en perill la seva estabilitat a Telecinco, ja que Belén és una persona molt influent i ell no està disposat a cedir. És un professional de primer nivell i sempre és al costat de la justícia, no de qui té més poder a la petita pantalla.\nTot i això, el missatge que ha transmès és esperançador perquè pensa que Paz acabarà perdonant la princesa del poble.\nCaparrós ha comentat que l'humorista acabarà parlant amb Belén Esteban tard o d'hora, gest que canviarà la situació. «Estic convençut que parlaran i personalment ho arreglaran, sempre passa», ha comentat recentment.\nAquestes paraules han tranquil·litzat els fans de la presentadora, que estan desitjant tornar-la a veure a la televisió.\nAlonso Caparrós va viure un infern que ha aconseguit enterrar\nAlonso ha parlat sense cap problema de la seva addicció a les drogues, problema que va superar amb èxit fa molt de temps.\nQuan es va adonar de tot allò que havia après va decidir escriure el procés en un llibre titulat Un trozo de cielo azul.\nAquesta obra ha servit perquè molta gent s'animi a seguir els seus passos, ja que és tot un exemple de superació.\n«Estic en un bon moment després d'un llarg camí de recuperació, una llarga aventura i ara és quan m'he sentit recuperat.\nL'alliberament ha estat el que explico al llibre perquè és un procés llarg, que ha durat anys», explica el comunicador. Sempre ha deixat clar que l'addicció a les drogues malauradament és un malson que dura massa temps.\nAnar a portada Última hora Televisió Última hora Belén Esteban Última hora Paz Padilla\nKarlos Arguiñano pateix un nou revés després dels problemes familiars\nPaolo Vasile entra en pànic i confirma que Telecinco ha de canviar-ho tot


María Jesús Elorza és responsable de diversos assassinats en els anys 80 i estava en la clandestinitat des de 1984\nActualitzat 8/6/2014 16:08:12 +00:00 CET\nLa membre d'ETA María Jesús Elorza Zubizarreta, àlies 'Karakate', detinguda aquest diumenge a Madrid és responsable de diversos assassinats de membres de les Forces i Cossos de Seguretat de l'Estat comesos en els anys vuitanta. Estava en la clandestinitat des de 1984.\nFou col·laboradora del comando d'il·legals Donosti i va fugir a Veneçuela l'any 1996 arran de les detencions de José Antonio Aguirre Lete i Petra Elser, als quals se'ls va intervenir diversa documentació falsificada amb la fotografia d'Elorza, segons ha informat el ministeri de l'Interior.\nL'arrest s'ha produït a les 7.30 hores a l'aeroport Adolfo Suárez Madrid-Barajas en virtut d'una Ordre Europea de Detenció i Lliurament emesa el desembre del 2006 per les Autoritats judicials franceses per al compliment de tres anys de presó per pertinença a organització terrorista.\nLa detinguda, nascuda a Elgoibar (Guipúscoa) el 1948, es trobava en la clandestinitat des de l'any 1984, quan va fugir després de ser desarticulat l'entramat del comando d'il·legals Donosti al qual proporcionava suport i cobertura.\nDurant el temps que el comando va estar operatiu, es van cometre diversos assassinats a Guipúscoa, fonamentalment contra membres de les Forces i Cossos de Seguretat de l'Estat. Després de la desarticulació del comando l'any 1984, Elorza va fugir a França, on va ser-hi fins a finals de la dècada dels 90, integrant-se en les estructures clandestines d'ETA, concretament en el seu aparell logístic.\nLa seva tasca durant aquesta època va consistir des d'assegurar els trasllats dels integrants del comando d'il·legals Donosti, fins a facilitar-los allotjament a l'habitatge que Elorza posseïa a Sant Sebastià (Guipúscoa).\nDurant aquests anys va participar en la fabricació dels explosius artesanals de l'organització terrorista ETA sota les ordres del màxim responsable de l'aparell logístic, Julián Achurra Egurrola, àlies 'Pototo'.\nDesprés de la detenció en un control policial a França, el novembre de 1996, dels membres d'ETA José Antonio Aguirre Lete i Petra Elser, se'ls va intervenir diversa documentació, entre la qual es trobava un sobre amb l'anotació 'Karakate', un passaport espanyol falsificat amb la fotografia de María Jesús Elorza i 18 fotografies seves destinades a la falsificació de documents.\nEl ministeri de l'Interior creu que, possiblement, arran d'aquestes detencions, Elorza hauria fugit a Veneçuela, on ha romàs fins al seu retorn a Espanya.\nPer aquests fets, el Tribunal de Gran Instància de París (França) va condemnar en rebel·lia a María Jesús Elorza a tres anys de presó i prohibició definitiva de residència en territori francès per associació de malfactors amb fins terroristes, equivalent a la pertinença a organització terrorista a Espanya, emetent una Ordre Europea de Detenció i Lliurament (OEDE) en virtut de la qual s'ha procedit avui a la seva detenció.


2014 0409. “El nostre país se’ns desfà” - Gironès per la independència\n2014 0409. “El nostre país se’ns desfà”\n“El nostre país se'ns desfà”\nemotivitat · Rovira desgrana al Congrés les raons que han portat molts catalans a voler la independència\n“No ens accepten tal com som”\n09/04/14 02:00\t- BARCELONA - RICARD PALOU\nL'emotivitat va marcar el discurs de la secretària general d'ERC. Marta Rovira, que anant cap al faristol es va aturar a donar la mà a Mariano Rajoy i Soraya Sáenz de Santamaría, va dedicar la seva intervenció a desgranar els motius que han portat una gran majoria dels catalans a reclamar una consulta per decidir el seu futur. Amb alguns problemes per expressar-se en castellà –menys dels que presenten altres congressistes per parlar en una llengua diferent de la de Cervantes–, Rovira va encetar la seva al·locució recordant el caràcter inclusiu d'un referèndum obert a tothom i que respon a un mandat emanat de les últimes eleccions catalanes, les més participades de tota la democràcia, on les forces que reclamen la consulta van obtenir el 70% dels vots. I va continuar expressant el profund desencant d'una majoria de catalans “que no tenim la sensació de tenir l'Estat de la nostra banda”. “El nostre país se'ns desfà a les mans. No tenim prous recursos, instruments i competències per ajudar els nostres ciutadans”, va il·lustrar Rovira, abans d'afirmar que “volem construir un nou país que inverteixi en trens carregats d'oportunitats en lloc de fer-ho en trens d'alta velocitat sense passatgers ni mercaderies; que desallotgi els bancs tòxics i rescati les persones” va exemplificar.\n“Abans d'arribar a aquesta conclusió, ho hem provat tot.” La secretària general d'ERC va recordar als congressistes els esforços fets pel catalanisme polític amb l'únic objectiu de trobar un encaix definitiu de Catalunya a Espanya. “Els sonen, els esforços ingents de diàleg i entesa del president Pujol i el president Maragall? Els sona allò de l'encaix? Ho hem intentat tot, tenim la sensació que amb cada pacte hem perdut oportunitats i benestar”, va subratllar. “Hem arribat aquí després de sis pactes fiscals que el govern espanyol ha incomplert; d'un estatut que va ser retallat i retallat abans de ser liquidat pel Tribunal Constitucional; i en aquesta legislatura, estem patint moltíssim perquè ens prenen de les mans els pocs instruments i recursos que tenim per poder ajudar la nostra gent i perquè tornen les amenaces sobre la immersió lingüística i l'escola catalana”, va afegir. Per tot això, va continuar Rovira, “és lògic que els ciutadans de Catalunya tinguin la sensació que no ens accepten tal com som; que no els agrada ni com parlem, ni com pensem ni com somniem”.\nEnfront d'aquesta percepció “d'haver arribat al final del camí” i de les amenaces rebudes per alguns ministres del govern espanyol “que ens han arribat a dir que vagarem per l'espai”, Rovira va oferir als assistents l'oportunitat “de passar al color una fotografia, la de la democràcia, que fa molts anys que els catalans veiem en blanc i negre”. Una opció que, al parer de la secretària general dels republicans, ja ha convençut molts ciutadans vinguts d'arreu. “Som un poble integrador que ha arribat a la conclusió que la millor manera d'assegurar el futur dels seus fills és votar; aquesta és la nostra esperança”, va reblar. Rovira va tancar la seva intervenció citant uns versos de Vicent Andrés Estellés: “No podran res davant un poble alegre, unit i combatiu.”\nDarrera actualització ( Dimecres, 9 d'abril del 2014 07:38 )


La Generalitat retalla a la meitat l´aportació per acollir immigrants - Diari de Girona\nLa Generalitat retalla a la meitat l´aportació per acollir immigrants\nLa reducció pels programes comarcals en aquesta matèria ha estat d'un 66% en només dos anys\nLa Generalitat retalla a la meitat l´aportació per acollir immigrants marc martí/adrià\nReinserció laboral de discapacitats, en perill. Tema del dia\nGIRONA | JESÚS BADENES La Generalitat ha reduït a la meitat les aportacions a l'acollida d'immigrants que feia als Consorcis de Benestar Social de les comarques gironines. El Govern ha comunicat ja als consells comarcals quines són les aportacions que farà i encara que la reducció general és molt minsa, els plans d'acollida d'immigrants es veuran afectats de manera dràstica. Segons l'argumentació de la Generalitat, el motiu és que s'ha reduït l'arribada de gent estrangera, a excepció dels reagrupaments familiars i que, per tant, es poden destinar a altres recursos. L'any passat la reducció ja va ser del 30%, de manera que, en el seu conjunt, el govern de CiU ha retallat les aportacions un 66% en només dos anys.\nAixí per exemple, la fitxa d'immigració es redueix al 50% en el Consorci de la Benestar Social de la Selva. El president d'aquest organisme, Joan Garriga, va informar que l'aportació passa de 56.000 euros als 28.000 euros. L'any 2010, la xifra arribava a més de 80.000 euros. Garriga admet que "la gent més que venir està marxant cap a altres països, especialment els llatinoamericans i els originaris de països de l'Est i els marroquins també comencen a marxar cap al centre d'Europa". El mateix passa al Consorci de Benestar Social del Gironès-Salt, també ha vist reduïda la seva aportació un 50% per l'acollida d'immigrants. Els diferents organismes consideren que el criteri general ha estat retallar aquesta partida per poder destinar-la a altres recursos. Tant l'organisme que gestiona els serveis socials del Gironès, a excepció de Girona, com el de l'Alt Empordà i la Garrotxa, no han facilitat informació sobre les xifres exactes del contracte programa, encara que la reducció és general.\nUna prova que la reducció principal se centra a disminuir les polítiques d'immigració és que el conjunt del pressupost es manté gairebé intacte en tots els casos. El president del Consorci de la Selva, Joan Garriga, explica que en el contracte programa de la Selva baixa en el seu conjunt un 1% però que el capítol destinat a personal patirà una reducció del 3%. "Mirarem de fer les maniobres oportunes per no rebaixar els sous als professionals, que són els que donen suport els programes", va advertir. Per contra, la Selva rebrà 34.000 euros per al servei d'assistència a la dona, que l'any passat no rebia. També ha augmentat el servei de dependència, amb 44.000 euros. En conjunt, el Consorci de Benestar de la Selva rebrà 1.857.000 euros, uns 18.000 euros menys que el pressupostat l'any passat.\nA la Selva el nombre de persones estrangeres empadronades ha crescut tímidament els últims anys, passant de les 36.000 el 2009 a les 36.885 el 2011. Una tendència marcada per un menor volum d'entrades, per un lleuger retorn als llocs d'origen i pel trasllat a països tercers. Tot i això, la comarca registra un 21,41% d'immigrants, un percentatge que la situa per sobre de la mitjana catalana, del 15,73%.\nPer afavorir la convivència i integració dels nouvinguts la Selva compta amb el Pla comarcal de ciutadania i immigració, que tot i que ha patit una important retallada en el pressupost el 2011 ha intentat donar continuïtat a les polítiques d'acollida. En xifres, de les 12.042 persones ateses el 2011, 1.050 eren d'origen immigrant.\nLa mateixa situació es repeteix en altres comarques amb menys immigració. Així, al Ripollès, l'any 2011, per primera vegada des del 2000, es va registrar una disminució en la taxa de població immigrada, que havia crescut ininterrompudament des del 2000 fins al 2010. Al Ripollès, la taxa d'immigració sempre s'ha situat entre les més baixes de tot Catalunya, la majoria de vegades hi ha ocupat la darrera posició. Tot i això, any rere any, ha anat augmentant moderadament, fins a situar-se en el 8,6% l'1 de gener del 2011. El nombre total de població empadronada al Ripollès ha decrescut en 187 persones respecte al 2010, mentre que el nombre de persones immigrades va augmentar, concretament amb 49 persones més.


Elliot Fernandez » L’independentisme guanyaria en un referèndum d’autodeterminació\nL’independentisme guanyaria en un referèndum d’autodeterminació\nAixò és el que conclou un estudi sobre el “Suport Social a la independència de Catalunya (1991-2008)” presentat aquest setmana pel Cercle d’Estudis Sobiranistes, després d’analitzar àmpliament 21 enquestes publicades en els darrers 18 anys. Aquest estudi recull totes les enquestes sociològiques i polítiques fetes a Catalunya en els darrers trenta anys, i que contenen […]\nElliot Fernandez Hernandez | Publicat el 21/09/2008\nAixò és el que conclou un estudi sobre el “Suport Social a la independència de Catalunya (1991-2008)” presentat aquest setmana pel Cercle d’Estudis Sobiranistes, després d’analitzar àmpliament 21 enquestes publicades en els darrers 18 anys. Aquest estudi recull totes les enquestes sociològiques i polítiques fetes a Catalunya en els darrers trenta anys, i que contenen almenys una pregunta directa sobre la independència de Catalunya. Feia dies que en volia parlar al blog sobre l’estudi però fins ara no havia trobat cap anàlisi que em fes el pes. Racó Català oferirà per capítols un ampli anàlisi d’aquest estudi.\nEn l’article publicat ahir dissabte Racó Català analitza què passaria si es convoqués un referèndum per l’autodeterminació. Assegura que si aquest es convoqués a dia d’avui l’opció independentista seria la guanyadora:\nAquest 35% del total de persones favorables a la independència votarien que sí en cas de referèndum, tots ells, però com que el 65% restant no anirien tots a votar (segurament la meitat, i serien tots del bàndol del no), el resultat del referèndum seria favorable al sí. L’abstenció decantaria la balança cap al triomf independentista.\nL’estudi especifica el repartiment poblacional d’aquests percentatges:\nAquests valors són: al voltant del 35% de gent a favor de la independència, al voltant del 45% en contra, i un 20% d’indecisos o que no volen contestar. És més, l’estudi més recent, el de la Universitat Oberta de Catalunya que es va presentar el març d’enguany, situa el rebuig a la independència en valors per sota del 25% del total.\nSi només el 35% de la població de Catalunya estaria a favor de la independència, perquè guanyaria aquesta opció?\n2 milions de vots asseguren el triomf del referèndum. Si el 35% del cens del Principat hi vota a favor, el que afirma estar a favor de l’independentisme, el referèndum té altíssimes possibilitats de triomfar. I això és així perquè la bossa abstencionista afectaria principalment, com demostrarem més endavant, el sector clarament unionista. O sigui, hi pot haver més ciutadans contraris a la idea de la independència que els que hi estan a favor, perquè tothom contesta una enquesta, però en cas que es convoqui un referèndum molts dels que a l’enquesta afirmen estar-hi en contra es quedarien a casa.\nPodeu trobar l’anàlisi complert a l’estudi del CES aquí. Per la descàrrega dels resultats preliminars de l’estudi del CES, podeu clicar aquí (PDF).


Barcelona = 70% París | FEM vallès\nBarcelona = 70% París\nby Arnau Vila | abr. 14, 2020 | Articles | Regió Metropolitana de Barcelona | 0 comments\nComparar-se amb París\nLa capital més jacobina ens pot servir d’inspiració en l’organització del fet metropolità de Barcelona. Aquesta seria la hipòtesi d’aquesta text. Els ordres de magnitud de París i Barcelona guarden una certa proporció en nombre d’habitants. Barcelona assoleix el 72% de la capital francesa i el 69% si comparem les regions respectives i, al mateix temps, la relació de pes entre capital i regió és similar (de l’ordre del 32 al 34%, respectivament). La regió que comparem en el cas de Barcelona és la formada per cinc comarques: Barcelonès, Baix Llobregat, Maresme i Vallès i en el cas de París la definida administrativament. L’àmbit barceloní inclou la dimensió real del fet metropolità continu: de Marató a Castelldefels i de Granollers a Martorell, més les extensions lineals per la costa del Maresme (Alt Maresme) i la Tordera (Baix Montseny), tot respectant l’espai del Penedès com a regió exterior, per la seva demanda de vegueria pròpia i pels menors vincles de mobilitat.\nFins i tot el terme municipal de Barcelona es comparable al de París (101 i 105 km2 respectivament). Més densa París que Barcelona, però amb la presència de Collserola la realitat s’assembla força més. En termes superficials, la regió de Barcelona supera la de París però la presència de parcs de muntanya dibuixa aquí una realitat menys urbana, tot i que coincidim també en nombre de municipis: 127 a Barcelona, per 131 a París. L’ordre de magnitud dels problemes administratius i els seus llindars no apareix, doncs, realment massa diferent.\nAspirar a una regió i un fet metropolità que situïn Barcelona en el llindar del 70% de la capital francesa no deixa de ser una realitat avui ja efectiva en termes de població, alhora que és una bona aspiració en un horitzó de presència efectiva al món.\nSi inundem per una mediterrània hipotètica una part de la regió i de la capital París obtindrem un mapa comparable amb el de Barcelona. Allà tenim una ciutat al mig d’un centre arrodonit, mentre que aquí el tenim tallat per una línia de costa. Amb mar o sense les realitat s’assemblem.\nSi, en canvi, comparem l’àmbit de l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), el resultat és força diferent: Barcelona presenta el 48% de la població de l’Àrea, com també l’AMB representa també el 48% de la regió de París. Ja no seriem el 70% de París, sinó menys de la meitat!, però amb una mega capital sense rera fons metropolità reconegut.\nAprendre de París\nLa qüestió central és com París ha sabut organitzar un territori de 7 milions d’habitats. amb un fet metropolità que s’estén en les quatre direccions geogràfiques. I la resposta combina dos fets:\nAmb organització interna, no pas amb un sòl i uniforme llindar “metropolità”.\nAmb la presència autònoma i directe de la capital, dialogant amb tots els altres.\nSense corones de gradual perifèria metropolitana (diferenciant, per exemple, Àrea de Regió).\nParís s’organitza en 12 territoris. un dels qual és el municipi de París. Mentre que la capital compta amb districtes interiors, la resta de territoris es composen de diversos municipis:\nLa major part dels territoris tenen contacte de frontera amb la capital, però no tots (3 d’11 no ho fan).\nAlguns dels espais externs tendim a pensar que són París, però no és el cas. Per exemple, La Defénse (la nostra plaça d’ Europa a l’Hospitalet) és a un altre territori.\nEls 11 territoris de perifèria contenen un ordre intern i no són simplement una suma de municipis ja que, en general, es composen de grups de 4 a 6 municipis. Aquest reconeixement geogràfic no es tradueix, en principi, en l’ordre administratiu.\nL’organització administrativa defineix competències regionals del conjunt i competències territorials, sovint molt coincidents en contingut. Són mes precises les competències dels territoris que les de conjunt. Regeix una certa idea de subsidiarietat.\nLa representació política defineix consellers territorials (1.062) i consellers metropolitans (209). Els presidents de cada territori són, alhora, vice-presidents de l’àmbit regional, tot integrant les dues dimensions. Els consellers regionals són força proporcionals a la població (no és el cas de Barcelona dins l’AMB), encara que venen marcats pel seu origen als municipis (mínim 1, més d’altres en funció de llindars de població).\nConstatar les nostres dificultats\nEl grau de les nostres incoherències és majúscul:\nL’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) està mal definida i no respecta cap consideració tècnica (mobilitat, mercats laborals,…).\nLa AMB no pot créixer i no sap créixer per vici d’origen.\nLa AMB nega el fet comarcal i contraposa en la seva organització amb la resta de Catalunya.\nLa AMB ignora la seva frontera exterior i funciona en base a una perifèria negada en termes de serveis i inversions (exclou 2 milions d’habitants).\nLa AMB ha arribat a teoritzar una dualitat capital/país (metròpoli/ruralitat), una contraposició bloquejant, que no se sosté i que cal superar amb urgència.\nLa dualitat de dues escales, Àrea i Regió metropolitanes de Barcelona, és improductiva, no equitativa, ingovernable.\nNo es pot organitzar un país en corones graduals de perifèria (capital > 18 municipis TMB > AMB > ciutats de l‘arc metropolità > Regió >…).\nEl debat de l’elecció directa del president de l’AMB tendeix a planejar la construcció de la ciutat real, més que no un fet de regió metropolitana. Aquesta disputa de poder polític allunya el plantejament de la regió efectiva.\nLa construcció de la ‘ciutat real’ no pot anar en detriment de la relació directa de Barcelona amb tota la seva metròpoli.\nAvui el vol ignorar que Barcelona ja és plenament regional en les seves relacions (tant en entrades com en sortides de mobilitat obligada), mentre la seva rodalia immediata és, sobretot, una perifèria de la capital (estretament lligada a ella).\nLa mateixa redacció del PDU (Pla Director Urbanístic) de l’AMB xoca amb dificultats de dimensió que només es podran resoldre en base a una subdivisió territorial.\nLa tendència a la uniformitat en la AMB consolida un model que no podrà ser Regional. Per exemple: una sola zona tarifària en transport públic, el mateix recàrrec a l’IBI, els mateixos serveis arreu,…\nLes lliçons de París\nTot i l’esperit jacobí de França i alguns elements d’excessiva complexitat, els aspectes a retenir que són interessant per a Barcelona serien:\nLa definició de diferents territoris dins la regió.\nLa flexibilitat de sub àmbits territorials formats per petits grups de municipis.\nEl diàleg directe de la capital amb tota l’escala regional.\nLa no definició d’una primera corona immediata prioritària per a la capital.\nUn sentit de competències amb subsidiarietat.\nLa suma de municipis per a construir les agregacions superiors i la mateixa representació política.\nL’habilitat en reconèixer identitats locals, espais de referència, límits administratius de diferent ordre i fer-ho tot compatible.\nI, amb tot, l’Estat manté competències funcionals importants al si de la regió capital.\nAplicació a Barcelona del model París.\nTot i que s’hagi dissolt en Consell comarcal del Barcelonès, apareixen realitats que atenyen la ciutat central que són diferents de la resta de l’AMB i de la Regió, com són:\nLa voluntat de crear un àmbit de treball al voltat del Besòs (Barcelonès Nord).\nLa ciutat del Metro, la qual representa el veritable Barcelonès, a diferència de l’escala regional (Rodalies). Hi ha, doncs, un Barcelonès Sud i un Barcelonès Nord efectius. Vindrien a ser dos territoris comparables a alguns de París (els quals, per definició, superen sempre els 300 habitants).\nEl plantejament a escala regional de Barcelona podria resoldre tant la relació amb els territoris de la seva perifèria immediata com amb els de l’escala regional a partir de:\nAdmetre que les comarques (Maresme, Vallesos i Baix Llobregat) s’incorporen senceres a la Regió i que poden treballar com a àmbits propis, com també de menor dimensió (subcomarcals).\nUna representació sistemàtica de regidors municipals com a consellers metropolitans permetria diverses escales de treball, compatibles entre si, tant en àmbits més formalitzats com en els àmbits de treball.\nAdmetre que les realitats comarcals són realitats metropolitanes de caràcter específic i que han de ser resoltes localment en alguns aspectes (transport intern, espai agroforestal, especialitat econòmica…).\nAdmetre una delimitació específica i acotada per a determinats serveis, com es el cas de l’àmbit de l’empresa TMB.\n7 territoris formarien la Regió metropolitana de Barcelona: la capital Barcelona, el Barcelonès Nord, el barcelonès Sud, el Baix Llobregat, Vallès Occidental, el Vallès Oriental i el Maresme. Si cal, es pot reassignar alguns municipis a diferent comarca de les actuals. Els municipis del conjunt Barcelonès poden cooperar intensament entre ells, com també ho poden fer els dos Vallès, per la mateixa raó de vinculacions fortes. Es poden crear subàmbits a cada territori i poden ser formals o de treball. Entre els més destacats: Martorell, el Delta del Llobregat el Baix Montseny, l’Alt Maresme.\nL’actual AMB podria ser l’administració compartida de determinats àmbits i subàmbits. No hi ha d’haver contradicció en compartir serveis i el mapa general de la Regió.\nSón uniformes les àrees metropolitanes?\nL’experiència internacional no avala àrees metropolitanes uniformes i sense organització interior, excepte en el cas que siguin de petita dimensió o de menor població que permetin la seva uniformitat en base a un centre sobresortint respecte la perifèria. Les majors apareixen clarament organitzades en entitats interiors, com és el cas de Londres (amb comtats), París, el Rhur (diverses ciutats i agrupacions de municipis), i el Randstad (diverses poblacions i províncies). El cas de Barcelona hauria de partir també del reconeixement la realitat territorial, abans que d’un concepte rígid imposat.\nManel Larrosa, membre de Via Vallès. Març de 2019.


El president del partit, Antoni Amengual, també ha exigit contundència a Sánchez i Armengol perquè s'allarguin els ERTO fins al 31 de maig\n2 min. Palma 25/09/2020 14:29\n651x366 Antoni Amengual ha exposat les mesures que proposa el seu partit. / EL PI Antoni Amengual ha exposat les mesures que proposa el seu partit. / EL PI\nEl Pi ha proposat aquest divendres una moratòria de l'amortització de capital dels préstecs durant un any per aconseguir la màxima liquiditat a empreses i famílies. Aquesta és una de les mesures econòmiques que la formació ha preparat per poder afrontar amb garanties la crisi econòmica derivada del coronavirus.\nEl partit presentarà un paquet de propostes a totes les institucions on tenen representació. En aquest sentit, el president de la formació, Antoni Amengual, ha criticat que "falten cinc dies i encara no sabem com acabarà la pròrroga dels ERTO en vigor". Segons Amengual, "les famílies i les empreses no poden continuar amb aquesta incertesa i manca de previsió de l'Administració".\nEl president ha exigit contundència a Sánchez i Armengol perquè "els ERTO a les Balears s'allarguin fins al 31 de maig", i ha afegit que "esperem que el Consell de Ministres de dimarts aprovi una pròrroga justa amb els territoris que estan patint amb més duresa la crisi".\nAmengual també ha apuntat que una de les altres mesures per pal·liar la manca de liquiditat d'empreses ha d'anar encaminada als ajuntaments; en concret, "perquè s'aprovin modificacions legislatives per tal que els consistoris puguin suspendre taxes per serveis no utilitzats", ha destacat.


Índex de transparencia dels ajuntaments (ITA) – Consell Insular de Formentera\nÍndex de transparencia dels ajuntaments (ITA)\n1. Informació sobre els càrrecs electes i el personal\n1. S'especifiquen les dades biogràfiques del batle o la batlessa i dels regidors o les regidores de l'Ajuntament.\n2. S'especifiquen les adreces electròniques del batle o la batlessa i dels regidors o les regidores de l'Ajuntament.\n5. Es publica en un apartat específic del web la relació individualitzada de càrrecs (llocs) de confiança de l'Ajuntament, i l'import individual o col·lectiu de les seves retribucions.\n6. Es publica l'oferta de treball de l'Ajuntament, i el seu desenvolupament i execució.\n2. Informació sobre l’organització i el patrimoni\n7. S'especifiquen els diversos organismes de govern i les seves funcions respectives (incloses, si escau, les juntes de districte o barris)\n8. S'especifiquen les dades bàsiques d'organismes descentralitzats, ens instrumentals i societats municipals, així com els enllaços als seus webs.\n9. Es publica de forma completa la Relació de llocs de treball (RLT) o les plantilles de personal dels organismes descentralitzats, els ens instrumentals i les societats municipals, indicant de forma expressa els càrrecs de confiança que hi hagi.\n10. Estan aprobats i es publiquen l'Agenda Local 21 i el Pla estratègic (o Mapa estratègic) municipal.\n3. Informació sobre normes i institucions municipals\n13. Ordres del dia previs dels plens municipals\n14. Actes íntegres dels plens municipals\n15. Acords complets de les Juntes de Govern i actes íntegres quan actuen per delegació del ple.\n16. Es poden seguir en directe al web i/o hi queden emmagatzemats els vídeos dels plens municipals\n17. Existeix i es publica un “Codi ètic o de bon govern" de l'Ajuntament.\n18. Es publiquen les resolucions judicials (íntegres o un enllaç als seus continguts) que afecten l'Ajuntament (en l'ordre contenciós, laboral, etc)\n1. Característiques de la pàgina web de l'Ajuntament\n19. S'ha implantat un Portal (o secció específica) de transparència al web de l'Ajuntament. S'han creat les URL:\n20. Hi ha un Cercador intern clarament visible al web de l'Ajuntament\nA la part superior dreta de la pàgina d'inici de la web del Consell.\n2. Informació i atenció a la ciutadania\n21. Es pot veure a la portada d'inici el mapa del mateix web de l'Ajuntament.\nA la part inferior de totes les pàgines de la web del Consell.\n23. Es publica el catàleg general de serveis, així com les seus dels serveis i els equipaments de l'entitat amb adreça, horaris d'atenció al públic i enllaços als seus webs i/o adreces electròniques.\n24. Es publica el catàleg actualitzat dels procediments administratius de la seva competència indicant-ne l'objecte, els tràmits, els terminis, el sentit del silenci administratiu, i en el seu cas formularis associats, especificant els susceptibles de tramitació electrònica.\n25. S'informa al web sobre la situació i els talls de trànsit i/o les incidències als serveis municipals.\n27. Es preveu un espai al web municipal perquè els grups polítics municipals expressin les seves opinions i propostes\n28. Es preveu al web un espai reservat a les diferents associacions de veïns del municipi i s'hi publica una relació dels temes o preguntes formulades per les dites associacions.\n29. Existeix al web municipal fòrums de discussió o perfils de xarxes socials.\nEs poden trobar els enllaços als perfils de les xarxes socials al marge dret de la pàgina del Consell.\n3. Grau de compromís amb la ciutadania\nEs pot trobar a la llista de reglaments a la web del Consell.\n31. Existeix i se n'informa, Consells Municipals i/o altres canals de participació ciutadana (Fòrums ciutat, consells socials d'urbanisme...) i se'n publiquen els acords, informes o propostes.\n32. Es possibiliten els suggeriments i la participació ciutadana en l'elaboració dels plans econòmics i dels pressuposts municipals.\nDins la secció 'Altres'\n33. Existeix i se n'informa sobre una/es carta/es de Serveis Municipals i del grau de compliment dels compromisos establerts en la/es mateixa/es.\n34. Hi ha i es publiquen els resultats de les enquestes sobre prestació dels serveis\n35. Es publiquen les modificacions pressupostàries aprovades pel Ple o per la Junta de Govern, el batle o el regidor delegat.\n36. Es publiquen els pressuposts dels organismes descentralitzats, els ens institucionals i les societats municipals.\n38. Autonomia fiscal (Drets reconeguts nets d'ingressos tributaris / Drets reconeguts nets totals).\n40. Ingressos fiscals per habitant (ingressos tributaris/nombre d'habitants).\n41. Despeses per habitant (obligacions reconegudes netes / nombre d'habitants).\n42. Inversions per habitant (obligacions reconegudes netes (Cap. VI i VII) nombre d'habitants).\n43. Període mitjà de cobrament (drets pendents de cobrament (Cap. I a III) x 365 / drets reconeguts nets).\n44. Es publiquen els informes trimestrals relatius a les mesures de lluita contra la morositat en les operacions comercials de pagament a proveïdors (art. 16.7 de l'Ordre ministerial HAP (2012/2015)\n45. Es publica l'import del deute públic municipal i la seva evolució en comparació amb exercicis anteriors\n1. Procediments de contractació de serveis\n46. S'informa sobre la composició, la forma de designació i les convocatòries de les Meses de Contractació.\n2. Proveïdors i costos dels serveis\nTransparència en matèries d'urbanisme i obres públiques\n1. Plans d’ordenació urbana i convenis urbanístics\n50. Està publicat el Pla General d'Ordenació urbana (PGOU) i es publiquen els mapes i els plànols que el detallen.\n51. Es publiquen les polítiques i els programes de l'Ajuntament relatius al medi ambient, així com els seus informes de seguiment.\n52. Es publiquen els estudis d'impacte ambiental i paisatgístics, i avaluacions del risc relatius a elements mediambientals\n53. Es publiquen (i es mantenen publicats) les modificacions aprovades del PGOU i els Plans Parcials aprovats.\n55. Es publica informació precisa sobre els usos i les destinacions del sòl.\n2. Anuncis i licitacions d’obres públiques\n56. Es publica informació precisa de la normativa vigent en matèria de gestió urbanística de l 'Ajuntament.\n58. Es publiquen les modificacions, reformats i complementaris dels projectes de les obres més importants\n3. Informació sobre concurrents, ofertes i resolucions\n59. Es publica la llista d'empreses que han concorregut a la licitació de les obres públiques.\n61. S'aporta informació precisa sobre cadascuna de les obres més importants d'infraestructura en curs (objectius de l'obra i responsable municipal, contractista/tes responsable/es, import pressupostat, període d'execució)\n62. Es difon periòdicament (almenys semestralment) informació sobre les obres d'infraestructura realitzades i/o les aprovades pendents d'execució (informes, comunicats, notes de premsa, etc.).\n1. Planificació i organització\n65. Es publiquen els plans i programes anuals i plurianuals en els quals es fixen objectius concrets, així com les activitats, els mitjans i el temps prevists per a la seva consecució.\n66. Es publica un organigrama actualitzat que permet identificar els responsables dels diferents òrgans, així com les seves funcions i relacions de dependència.\n67. Es publiquen els informes interns dels òrgans d'assessorament jurídic i de la intervenció, quan són definitius\n68. Es publiquen tots els contractes formalitzats, amb indicació de l'objecte, l'import de licitació i d'adjudicació, el procediment utilitzat, els instruments a través dels quals en el seu cas s'hagi publicitat, el nombre de licitadors participants al procediment i l'entitat dels adjudicataris.\n70. Es publiquen periòdicament (com a mínim trimestralment) els contractes menors formalitzats, amb infomació detallada dels seus imports i els seus adjudicataris.\n71. Es publiquen dades estadístiques sobre el percentatge en volum pressupostari de contractes adjudicats mitjançant cada un dels procediments prevists a la legislació de contractes del sector públic.\n72. Es publica la relació dels convenis subscrits, amb menció de les parts signants, el seu objecte i, si s'escau, les obligacions econòmiques convingudes.\n73. Es publiquen les subvencions i les ajudes públiques concedides, indicant-ne l'import, l'objectiu o finalitat i els beneficiaris.\n3. Alts càrrecs de l’Ajuntament i entitats participades\n74. Es publiquen les retribucions percebudes pels alts càrrecs (almenys dels càrrecs electes i si s'escau directors generals) de l'Ajuntament i els màxims responsables de les entitats participades per aquest.\n76. Es publica el Registre d'interessos d'activitats i de béns dels alts càrrecs de l'Ajuntament (que preveu la Llei de bases de règim local).\n77. Es publica la relació d'immobles (oficines, locals, etc.), tant propis com en règim d'arrendament, ocupats, i /o adscrits a l'Ajuntament.\n78. Es publiquen els pressuposts de l'Ajuntament, amb descripció de les principals partides pressupostàries i informació actualitzada (almenys trimestralment) sobre el seu estat d'execució.\n79. Es publiquen els comptes anuals / compte general de l'Ajuntament (balanç, compte de resultat economicopatrimonial, memòria, i liquidació del pressupost).


Recurs:Plató: la reminiscència en el Menó - Wikisofia\nSÒCRATES: Els sacerdots i els poetes diuen que l'ànima de l'home és immortal, i que unes vegades li arriba la fi –a la qual anomenen morir– i unes altres neix de nou; però que mai es destrueixen [...] Així, ja que l'ànima és immortal i neix moltes vegades, ha vist totes les coses abans, tant les d'aquí com les de l'Hades. Així que no hi ha res que no hagi après i no és estrany que sigui capaç de recordar el que sap sobre la virtut i sobre altres qüestions, que ja coneixia anteriorment, ja que tota la naturalesa és homogènia i l'ànima ho ha après tot, res impedeix que, amb recordar una sola cosa –a què els homes anomenen aprendre– pugui descobrir totes les altres, si és decidit i no defalleix en la recerca: perquè indagar i aprendre és, en definitiva, recordar [...] Aquesta actitud ens fa actius i curiosos. I com crec que és cert, vull indagar amb tu què és la virtut.\nMenó: D'acord, Sòcrates. Però, com és això que dius, que no prenem, sinó que és recordar el que anomenem aprendre? Pots ensenyar-me com és això?\nSÒCRATES: Ja t'he dit fa un moment, Menó, que ets molt astut: jo he dit que no s'aprèn, es recorda. I ara tu em preguntes si puc ensenyar-te, per a agafar-me en contradicció.\nSòcrates: És que no és fàcil. Però, per tu, estic disposat. A veure, fes venir a un dels molts esclaus que t'acompanyen, al que tu vulguis, i t'ho demostraré amb ell.\nSòcrates: (A l'esclau) A veure, digues-me, noi: tu saps que un quadrat és una figura així?\nSòcrates: Si aquest ludo tingués dos peus i aquest altres dos, quants peus tindria la superfície? Però mira-ho d'aquesta forma: si aquest tingués dos peus i en canvi aquest només un, la figura, no tindria una vegada dos peus?\nSòcrates: Però ja que aquest també té dos peus, no ha de tenir 2x2, dues vegades dos?\nSòcrates: Quants són dues vegades dos peus? Pensa-ho i digues-m'ho.\nSòcrates: Es podria fer un altre quadrat que fos el doble d'aquest, però semblant a aquest, amb totes les línies iguals, com aquest?\nSòcrates: Venja llavors. Tracta de dir-me quina longitud tindrà cadascuna de les seves línies. Les d'aquest tenen dos peus. I les del doble d'aquest?\nSòcrates: Doncs observa a continuació com cal recordar. I tu, digues-me, creus que el quadrat doble resulta de la línia doble? Com aquest dic, no amb un costat llarg i l'altre curt. Ha de ser pertot arreu igual a aquest, només que el doble, de vuit peus. Mira a veure si encara et sembla que ha de ser del costat doble.\nSòcrates: Aquest costat, no resulta doble d'aquest, si li afegim un altre igual?\nSòcrates: I tu dius que d'aquesta línia resultarà el quadre doble, si tenim quatre iguals?\nSòcrates: I que d'aquesta línia, la meitat de l'altra, resulta un quadrat\nSòcrates: No haurà de tenir el costat major que el d'aquest i menor que el d'aquest? O no?\nSòcrates: Molt bé. Perquè has de respondre el que a tu et sembla. Digues-me: ¿no tenia aquest dos peus i l'altre quatre?\nSòcrates: Perquè tingui tres peus, veritat que hem d'afegir-li la meitat d'aquesta i així tindrà tres peus? Perquè això són dos peus i això un. I per aquí l'isme: això dos, i això un. I així resulta el quadrat que dius.\nSòcrates: I de quants peus ha de ser l'espai doble?\nSòcrates: T'adones, Menó? Aquest ja està en camí del record. Perquè al principi no sabia quin era el costat del quadrat de vuit peus, com tampoc el sap ara. Però és que llavors creia saber-ho i contestava amb la seguretat del que sap, perquè pensava que no tindria dificultats. En canvi, ara, ja veu que sí, i com que no ho sap, tampoc creu saber-ho.\nMenó: A mi també m'ho sembla.\nSòcrates: Llavors, en fer-li dubtar i en entorpir-li com un torpede, per ventura l'hem perjudicat?\nSòcrates: ¿I tu creus que s'hagués posat a indagar o a aprendre una cosa que, encara que no la sabia, ell creia saber-la, abans que ensopegués amb la dificultat i s'adonés que no ho sabia i desitgés saber-ho?\nSòcrates: Doncs fixa't en el que a partir d'aquesta dificultat descobrirà, indagant amb mi. Jo no faré més que preguntar sense ensenyar-li absolutament res. Tu, estigues-te atent, per si m'agafes ensenyant-li o explicant-li alguna cosa, en comptes de preguntar-li les seves opinions. I tu, digues-me: no hem quedat que aquest és el quadrat de quatre peus? Em segueixes?\nSòcrates: No obstant això, havia de ser doble. O és que no t'acordes?\nSòcrates: Veritat que aquesta línia que va d'angle a angle talla en dos cadascuna d'aquestes figures?\nSòcrates: Fixa't ara: quina grandària té aquesta figura?\nSòcrates: Cadascuna d'aquestes línies, no ha tallat cap a dintre la meitat d'aquests quatre? O no?\nSòcrates: Bé, doncs, quantes d'aquestes meitats hi ha en aquesta figura?\nSòcrates: De la línia que va d'un angle a un altre del quadrat de quatre peus?\nSòcrates: Què et sembla, Menó? Ha respost alguna cosa que no sortís d'ell mateix?\nMENÓN: No, tot ha sortit d'ell mateix.\nSòcrates: I, ara, aquestes opinions s'han reactivat en ell, com en un somni. i, si algú continua fent-li preguntes sobre aquests mateixos temes, tingues per segur que acabarà per conèixer-los tan bé com el que més.\nSòcrates: I extreure coneixements d'un mateix, no és recordar?\nSòcrates: I aquest coneixement que ara posseeix, una de dues: o l'ha adquirit en algun moment o l'ha posseït sempre.\nSòcrates: Si l'ha posseït sempre, ha estat savi sempre. Si, en canvi, l'ha adquirit en algun moment, no pot haver estat en la vida present. Perquè ¿li ha ensenyat algú geometria? Tingues en compte que farà el mateix amb tota la geometria, i també amb les altres ciències. Així doncs, li ho han ensenyat tot? Tu ets el més indicat per a saber-ho, ja que ha nascut i s'ha criat a la teva casa.\nMenó: Estic completament segur que mai l'hi han ensenyat.\nSòcrates: Doncs bé, si tant en la seva vida com abans de ser home, ha d'haver-hi en ell opinions veritables, que, despertades per les preguntes, es converteixen en ciències, veritat que l'ànima ha de saber-ho tot des de sempre? Perquè, evidentment, al llarg de tot el temps, s'és o no s'és home.\nSòcrates: Per tant, si des de sempre tenim en l'ànima la veritat de tot l'existent, llavors l'ànima ha de ser immortal. De manera que cal ser decidit i fer el possible per a buscar i recordar el que un actualment no sap, és a dir, la qual cosa no recorda.\nVegeu La reminiscència en el Fedó (72c-77a).\nObtingut de «https://www.wikisofia.cat/w/index.php?title=Recurs:Plató:_la_reminiscència_en_el_Menó&oldid=60039»\nDarrera modificació de la pàgina: 9 gen 2019 a les 19:59.


Més morts, record de nous casos positius per coronavirus, brots i pressió hospitalària a la Safor - Diari Serpis\nMés morts, record de nous casos positius per coronavirus, brots i pressió hospitalària a la Safor\n– Els experts en epidemiologia vaticinaven que a partir d’ahir es notaria els efectes de les festes nadalenques i així ha sigut\nMalauradament ahir es produïa el record de nous casos positius per coronavirus a l’arribar a la xifra de 211, detectats per proves de PCR o test d’antígens, si aquesta situació es prolonga, que de segur serà així, les conseqüències seran desastroses tant per als hospitals com l’augmenten de noves víctimes de la COVID19.\nFins a tres víctimes de coronavirus en només un dia, el pitjor dels resultats de la pandèmia. Les víctimes són dos homes de la comarca de la Safor de 83 i 86, i una dona de 88 anys del municipi de Gandia.\nD’altra banda la pressió hospitalària es manté en 89 persones ingressades per la COVID19, i d’elles 14 necessiten atenció mèdica a la Unitat de Vigilància Intensiva, per la seua evolució de la malaltia.\nTambé en l’actualització de la Conselleria de Sanitat es notificava un nou brot de coronavirus a la ciutat de Gandia, l’origen del brot és d’àmbit laboral i de moment són quatre les persones contagiades.\nDes del Departament de Salut insisteixen que s’ha de mantindre la bombolla familiar de convivents per tal de no estendre més la pandèmia, evitar els contactes en amics i cercles pròxims, és a dir el distanciament social. Eixir al carrer l’estricament necessari, la importància de tindre els llocs tancats perfectament ventilats, el distanciament, la neteja de mans i desinfecció i l’ús correcte de la mascareta.\nArticle anteriorPrieto: “Enfront de la pandèmia sols cal un repte col·lectiu en forma d’inversions i d’oportunitats”\nArticle següentGandia ha participat en les jornades per a crear Entitats de Gestió i Modernització en les àrees empresarials


Conèixer Catalunya: Tresors de Moja. St. Cugat o St. Esteve, la torre, i sobretot la seva gent.\nTresors de Moja. St. Cugat o St. Esteve, la torre, i sobretot la seva gent.\nDivendres Sant, anàvem : el Tomàs Irigaray i Lopez, la Paqui Cabeza Carrasco, la Maria Jesús Lorente Ruiz , i l’Antonio Mora Vergés, la nostra destinació en aquesta ocasió era Moja, al Penedès.\nEl romànic d’aquesta comarca de l’anomenada Catalunya Nova – molt abundant – té, si el comparem amb els edificis de la Catalunya Vella, una “qualitat” que s’explica per la major tècnica dels mestres d’obres, aconseguida pel mestratge exercit per un més llarg període- en aquestes terres - pels sarrains. En trobem per arreu mostres evidents : . Gelida, Masquefa, Mediona,.....\nEns facilitaven l’accés al actual temple de Sant Jaume, i també a la Capella de Sant Cugat, dita ara de Sant esteve, que fa funcions de “santíssim” , i que en paraules de la senyora que ens atén, es celebren aquí els molts dels actes religiosos , atès “l’habitual” nombre de participants .\nEl Tomàs farà un excepcional recull d’imatges.\nQuan al indret, recollim alguna informació d’interès :\nMoja ; Poble i nucli principal del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès), prop del límit amb els de Vilafranca i de Santa Margarida i els Monjos. Vora l'església parroquial de Sant Jaume (Sant Cugat i Sant Jordi flanquegen al patró en els frescos pintats darrera de l’altar) hi ha l’antiga torre de Moja, de planta circular a l’entorn de la qual va néixer el poble.\nL'alou de Moja fou donat el 1010 al monestir de Sant Cugat del Vallès, que des d'aleshores tingué la jurisdicció de la quadra de Moja. Des del 1702 els Copons foren titulars del marquesat de Moja.\nSant Jaume és el patró de la població de Moja. Històricament trobem ja l'any 981 referències a l'existència d'una església o capella a Moja. L'any 1010 l'alou de Moja va ser donat per Adalbert al monestir de Sant Cugat del Vallès, motiu pel qual l'església antiga es coneix amb el nom de capella de Sant Cugat de Moja.\nActualment, però, se la coneix amb el nom de capella de Sant Esteve. L'actual capella de Sant Jaume va ser construïda abans de l'any 1876.\nCapella de Sant Cugat, dita ara de Sant Esteve; Antiga església romànica dels s. XI-XII que actualment es troba afegida a l’església parroquial de Sant Jaume de Moja. L’edifici és d’una nau i absis semicircular, adornat a l’exterior amb arcuacions cegues, bandes llombardes i tres finestres.\nAl bell mig del poble hi ha la Torre de Moja, antiga torre de defensa circular.\nLa pluja meravellada com nosaltres mateixos, davant d’aquesta població, els seus monuments, i l’extrema cordialitat dels seus veïns, davalla en intensitat i ens permet recollir imatges de l’exterior.\nEl Penedès és sense cap dubte un paradís proper al que dissortadament perjudica la seva proximitat a Barcelona, aquesta circumstància l’acaba fent invisible per la major part dels veïns del Barcelonès; el fet de compartir aquesta dissort amb els dos Vallès, no aporta cap consol, oi amics del Penedès ?.\nPublicat per antoniomora.verges@blogger.com a 1:33


octubre | 2014 | Assumpta Mercader\nAdolescents i paraigües\nA casa tinc adolescents i paraigües. Els adolescents són meus, els paraigües no. Fixeu-vos-hi: els joves no fan servir paraigües. Són intrèpids, poc temerosos de les adversitats i se saben impermeables. A més a més, diuen que no porten paraigües perquè sempre van abillats amb dessuadores amb caputxa. Només surten de casa amb un paraigües si cau una pluja torrencial (d’aquelles sota les quals un paraigües tampoc serveix de res) o si tenen uns progenitors suficientment “plastes” o amenaçadors que els torturen fins que aconsegueixen que l’adolescent compleixi. I tinc més que comprovat que , en aquests casos, un 99,97 % es deixarà el paraigües oblidat a la casa d’un amic o amiga, o a la casa d’un amic de l’amic o amiga de l’amic o amaga la mica i moca la moguda. En fi, a casa tinc uns quants paraigües que són de les amistats dels meus fills. Quan plou els faig servir sense manies ni remordiments. Segura de saber que en alguna altra casa estan fent servir els meus. Orgullosa de compartir una mica de la indolència de l’adolescència. I no és maco, això?\nHe anat a fer zumba. Sempre m’ha agradat ballar i al gimnàs on vaig a nedar n’ofereixen classes. Érem més de quaranta senyores i dos jubilats. El monitor ha començat la classe i tothom ha començat saltar i moure’s alegrement i jo també. La cosa ha començat prou bé, la música no era res de l’altre món però els moviments es podien seguir fàcilment. Això sí, hi havia massa gent i sense voler he ventat un bolet a la noia que tenia al costat dret que, molt amable, ha contestat amb un somriure. No ha estat culpa meva, jo intentava no pujar a cavall de la iaia que tenia al davant i no abraçar-me al jubilat de la meva esquerra. El monitor s’anava animant i tots mig embogits intentàvem seguir-lo fent desafortunats saltirons no sempre cap al costat que tocava. I llavors ha passat. Ha sonat un reggeton que explicava que un fuster feia servir el seu “serrutxu” i que es veu que l’home quan agafa un clau “lo clava” repetides vegades. Al principi m’he alegrat que l’home dominés tan bé l’ofici, però de seguida m’he adonat que aquella cançó tenia segones. Ho he descobert per les mirades malicioses d’unes senyores de mitjana edat i, sobretot, perquè el monitor ha començat a fer moviments lascius quan deia allò de “lo clava”. La meva sensibilitat s’ha sentit molt ofesa, i he actuat ràpidament. Interiorment he començat a repetir com un mantra els versos d’Ausiàs March “on és lo lloc, on ma pensa repose? On serà, on, que mon voler contente?” Crec que he defugit els efectes nocius del reggeton però no n’estic segura, per si de cas escoltaré Mishima una setmana seguida. El monitor ha dit que repetirà coreografia i música durant dos mesos. Li agraeixo molt que ho avisi. No hi tornaré. Vaig aconseguir no sentir del tot la cançó i, sincerament, no vull saber què fa el fuster quan agafa el “taladru”.\nI no demano que es facin classes de Zumba amb música d’Antònia Font però què costaria fer-les amb un xic de bona rumba o sí, si us plau, amb la música de la Fundación Tony Manero.\nGran troballa estiuenca\nGran troballa a Pineda de Mar\nA la platja de Pineda de Mar aquest estiu s’ha fet una gran troballa. Han quedat al descobert, gràcies al moviment de les aigües subsorralítiques, dos fòssils de caps d’ànec gegants. No se n’ha parlat gaire perquè els geoxperts (experts en pedres i geografies no en sabates geox) volien estar-ne segurs abans de donar la notícia definitiva. Després de passar-se l’estiu a Pineda, banyar-se cada dia al mar , estudiar els fòssils i beure gintònics als vespres, asseguren sense por a equivocar-se que els dos caps d’ànec són, sense cap mena de dubte, de temps molt reculats i que es pot afirmar que els ànecs estaven enamorats i que es van quedar de pedra al descobrir com de fantàstic és l’amor.\n• Ara hi ha un cap d’ànec tombat, no us alarmeu, no vol dir res, no és que els ànecs “s’ho hagin deixat”. El van tombar els geoexperts per saber si sota els caps hi havia el cossos. No hi sòn.\nestat de xoc en que un troba per una excessiva exposició i participació en actes ludico-divertido-culturals, amb la companyia de familiars i/o amb amics. Si no voleu quedar esmaglaïts descanseu de tant en tant, preferentment a l’hora de la migdiada.\nNova paraula catalana concebuda i cedida pel poeta Nutjú de Can Farnell. Gràcies!!


Vídeo 4t aniversari de La Bookman | Llibreria La Bookman\nEl 9 d’abril de 2020 La Bookman llibreria va fer 4 anys de la seva obertura. Enguany no ho vam poder celebrar com cal degut al confinament per la Covid-19, però més de 50 persones ens vau fer arribar les vostres felicitacions i bons desitjos, i no podem fer més que sentir-nos feliços pel camí recorregut.\nAquí us deixem amb el vídeo que vam editar amb els vostres missatges. Gràcies, gràcies i per molts anys més!\nPublicat a Bloc, Celebracions


Cambrils augmenta en 2 milions el seu pressupost municipal | Diari La República Checa\n25. Gener 2021\nCambrils augmenta en 2 milions el seu pressupost municipal\nEls pressupostos augmenten en 2 milions\nL’Ajuntament de Cambrils ha presentat el nou pressupost municipal, que comptarà amb més de 47 milions d’euros, uns comptes que s’han augmentat en 2 milions, i que segons el govern municipal permetrà reforçar les polítiques socials al municipi, amb les mesures d’habitatge, que permetrà també afrontar “projectes clau”.\nLes línies fonamentals del pressupost seran la priorització de l’acció amb relació a l’àrea de la persona i el benestar dels cambrilencs i cambrilenques, la dinamització del sector econòmic del municipi, la millora de l’espai públic i l’entorn, la disposició d’eines que aproximin l’administració a la ciutadania i l’eficiència en la gestió de recursos públics.\nEntre les prioritats, destaquen les polítiques socials com l’augment dels ajuts a l’habitatge per a famílies vulnerables o l’ampliació de la tarifació social; l’increment de les partides d’obra pública per redactar els grans projectes que es portaran a terme durant aquest mandat; el reforç en els serveis, manteniment i neteja de platges, o el compromís del govern amb la transparència.\nL’alcaldessa de Cambrils, Camí Mendoza, ha explicat que els pressupostos pel 2020 “reflecteixen la voluntat de portar a terme importants projectes iniciats en el mandat anterior així com nous projectes clau per a la ciutat, prioritzant l’atenció i el servei a les persones”.\npreviousEls rotarys de TGN descobreixen la màgia culinària d'El Terrat\nnextEl Velòdrom de Campclar torna a obrir, tres anys després\nCatalunya manté les restriccions fins al 7 de febrer


Seminari “Ambigüitats i límits del Regionalisme a Catalunya” – RegioCat\n“Ambigüitats i límits del Regionalisme a Catalunya”\nSegon seminari Regiocat\nDijous 21 de novembre, Sala Tony Bates (Avinguda del Tibidabo 39-43, UOC, Barcelona). Aforament limitat i sota invitació\n10:15 Presentació (Jaume Claret)\n10:30 Primera sessió (modera Marc Gil). El Regionalisme franquista: el cas de Falange i Catalunya, a càrrec del catedràtic de la URV i investigador ICREA, Joan Maria Thomàs\nLa meva intervenció girarà a l’entorn del concepte d’Espanya de José Antonio Primo de Rivera i de les seves visió i actitud envers el nacionalisme català, que van ser en part diferents dels de la resta de forces ultradretanes espanyolistes durant la Segona República. Es resseguiran aquestes concepcions i les seves plasmacions en polítiques durant la Guerra Civil, a la Zona dita Nacional i també en el moment de la conquesta del Principat, amb iniciatives específiques que no foren implementades. Seguidament, s’estudiaran les reaccions i elaboracions d’alguns falangistes catalans enfront de la represa d’expressions de catalanisme des de 1947 fins a les acaballes del règim, així como llurs propostes i, sobretot, fracassos.\n11:30 Pausa – esmorzar\n12:00 L’element catòlic, del nacionalcatolicisme a l’aixecament espiritual regionalista, a càrrec de la professora de la UdL, Mariona Lladonosa\nLa visualització d’espais-escletxa del regionalisme en el món catòlic es produeix a través de diverses expressions i moments de revisió profunda del paper dels catòlics catalans en la consecució del poder franquista. Ho veiem en moments de valor fundacional com les Festes d’Entronització de la Mare de Déu de Montserrat, però també en l’herència d’una tradició catalanista del regionalisme catòlic i els seus referents simbòlics, o en la reflexió intel·lectual d’una nova generació intèrpret que reavalua el compromís de passat i futur del món catòlic a través de la substitució del mite dels vencedors i vençuts per la idea de la reconciliació. Experiències primerenques com les del grup CC, però també la influència de noms significatius com l’Abat Escarré –entre d’altres que desglossarem– ens ajuden a dilucidar el progressiu camí de diferenciació entre catolicisme franquista i regionalista; així com la funció social d’aixecament espiritual d’aquesta evolució en el regionalisme catòlic, i cap a l’ús polític de la religió.\n15:00 Segona sessió (modera Jordi Amat) Franquisme i catalanisme cambonià: el manuscrit en català de la ‘Historia de la Segunda República española’ de Josep Pla, a càrrec del professor de la UdG i director de la càtedra Josep Pla, Xavier Pla\nL’any 1938, a Roma, l’escriptor Josep Pla va començar a escriure una història de la segona República espanyola per encàrrec de Francesc Cambó. Havia de ser una crònica històrica per justificar les posicions polítiques antirepublicanes del catalanisme conservador durant la guerra i per situar-se convenientment a Catalunya en els primers moments de la dictadura franquista. Interromput el projecte a finals de la guerra, Pla no el va reprendre fins al febrer de 1939, quan ja es va instal·lar en la Barcelona ocupada per les tropes franquistes. La recent troballa del manuscrit del primer dels quatre volums en què finalment es va publicar el llibre, que estava escrit, inesperadament, en català, sembla demostrar que Pla i Cambó creien factible la publicació d’aquest llibre en català el primer any de postguerra. Més enllà, la pregunta que planteja el manuscrit d’un llibre que Pla mai va voler reeditar seria més aviat: ¿va arribar a haver-hi una literatura franquista en català? La resposta, una vegada més, sembla negativa: l’adhesió al franquisme excloïa de l’esfera pública, indiscutiblement, la llengua catalana.\n16:40 Pausa – cafè


Expedient pel desamiantatge d'una nau a tocar de l'Escola El Sagrer | betevé\nTot i que les obres havien de començar a l'agost, quan no hi ha activitats al centre educatiu, l'empresa havia iniciat la intervenció abans d'hora\nEduard Colldecarrera | dijous, 23 de juliol del 2020, a les 18.30\nfont: Vanessa Fernández\nLa Guàrdia Urbana ha obert un expedient a l’empresa encarregada de retirar l’amiant de les naus que hi ha al carrer de Costa Rica, a la Sagrera, just davant de l’Escola el Sagrer i de l’Escola Bressol Municipal Icària. La raó és que han començat els treballs de retirada de la teulada, molt degradada i amb risc que s’alliberin fibres d’amiant, mentre hi ha els casals d’estiu en marxa als dos centres i sense avisar-ne els veïns. Això, malgrat que les obres no podien començar fins a l’1 d’agost per raons de seguretat. L’associació de veïns i els responsables dels casals havien alertat la Guàrdia Urbana que des de dimecres havien vist com els operaris hi treballaven.\nL’empresa admet els treballs\nbetevé ha pogut parlat amb l’empresa Orion Derribos, responsable del desamiantatge, i ha confirmat que dimecres es van fer uns preparatius i aquest dijous s’han fet treballs menors amb les plaques d’amiant. També ha justificat l’inici de les tasques de retirada del material tòxic pel risc d’ocupació de la nau que pertany a un privat. Segons afirma l’empresa, dues de les estances de la nau estan ocupades i han decidit començar l’actuació per evitar una nova entrada.\nObres en marxa a l’Escola l’Estel\nTambé a la Sagrera hi ha una segona escola pública afectada per la proximitat d’una teulada d’amiant en males condicions i que suposa un risc sanitari. Es tracta de l’Escola l’Estel, al carrer de Felip II, que té a prop uns tallers de TMB amb una teulada de fibrociment. En aquest cas la retirada d’amiant es va poder començar a fer a finals de juny, coincidint amb el final de l’estat d’alarma, perquè s’hi van suspendre els casals.\nEls casos de les escoles El Sagrer i L’Estel no en són únics a la ciutat. Hi ha centres com les escoles Gaia i dels Encants i l’Escola Bressol Leonor Serrano que també tenen edificis amb amiant a tocar. En aquest sentit, el govern municipal es va comprometre a principis d’any a retirar l’amiant proper a tots els centres educatius de Barcelona.


La regidora de Pobles de València, Lucía Beamud, ha donat a conéixer que l’Ajuntament continua endavant amb els següents passos de la tramitació de l’Entitat Local Menor de Benimàmet després de la recaptació de les signatures que s’ha produït en el poble durant els últims mesos. “Hi ha una majoria\nEl Pla d’Accessibilitat i Supressió de Barreres en Edificis Municipals iniciat durant el mandat anterior arribarà en les pròximes setmanes a l’Alcaldia de Benimàmet-Beniferri, segons ha anunciat la regidora de Gestió de Recursos, Luisa Notario, “gràcies a les obres que començaran d’aquí a poc temps per millorar l’accessibilitat en eixe\nLa Junta de Govern Local ha aprovat el projecte de l’equipament del Pou de Benimàmet per a millorar la qualitat del subministrament d’aigua potable de València. La regidora del Cicle Integral de l’Aigua, Elisa Valía, ha explicat que amb esta intervenció, que compta amb una inversió de 411.141,30€ i es\nEl servici de Mobilitat Sostenible de l’Ajuntament de València, ateses les peticions veïnals en aquest sentit, ha procedit a executar els treballs de senyalització de calmat del trànsit al carrer Còrdova i al dels Xiprers de Beniferri, en el districte dels Poblats de l’Oest. Els treballs, en el cas del\nAl llarg d’aquesta setmana el servici de Mobilitat Sostenible de l’Ajuntament de València ha començat a dur a terme els treballs de millora de la mobilitat per als vianants derivats dels pressupostos participatius votats pels veïns i veïnes de Benimàmet i Carpesa. El treball va començar en l’avinguda Palmaret de\nEl Parc Lineal de Benimàmet estrena una nova zona d'equipament esportiu\nEl vicealcalde i regidor d’Ecologia Urbana, Sergi Campillo, ha explicat que aquestes actuacions estan relacionades amb el projecte de condicionament del Parc Lineal de Benimàmet. L’Ajuntament ha invertit en aquestes obres 35.200 euros i estan emmarcades dins dels pressupostos participatius de València. D’una banda, s’ha habilitat una nova zona de\nEls veïns i veïnes de Benimàmet i Carpesa voran arribar a partir de setembre les noves millores per als vianants derivades dels pressupostos participatius votats per la ciutadania. Segons ha avançat el regidor de Mobilitat Sostenible, Giuseppe Grezzi, s’està tramitant tant la contractació de l’execució d’obres com la preceptiva direcció\nLa setmana vinent s’iniciaran les obres de condicionament del Parc Lineal, situat al poble de Benimàmet, i que formen part dels pressupostos participatius de ‘DecidimVLC 2018/2019’. Un projecte el pressupost d’adjudicació del qual supera els 35.000 euros i que s’executarà en un termini d’un mes. D’una banda s’habilitarà una zona\nLes obres per dotar el Cementeri General de 176 nous nínxols columbaris i el Cementeri de Benimàmet de 50 nous nínxols senzills ja han finalitzat. Així ho ha afirmat el regidor delegat de Cementeris i Servicis Funeraris de l’Ajuntament de València, Alejandro Ramon, qui ha destacat “la contínua inversió municipal\nL'Ajuntament estableix un dispositiu per a la poda d'un dels seus arbres monumentals a Benimàmet en col·laboració amb els bombers\nEl vicealcalde i regidor d’Ecologia Urbana, Sergi Campillo, ha posat en valor “l’ingent treball que fan els tècnics de jardineria per salvaguardar aquests arbres monumentals que estan protegits per llei, que requereixen un tractament especial i que, a més, són molt volguts pels veïns i veïnes que tenen la sort


Un centrifugat visceral, del qual surten blanquejats els draps més bruts del rock\nDes del 2018 i al voltant d’un dels epicentres més importants de l’escena de Pamplona; els estudis MOTU (amb Guillermo Mutiloa als comandaments, de Wilhelm i Antigua i Barbuda); sorgeix la conjunció entre Alicia (Kyoto), Germán (Antigua i Barbuda, Kabbalah), Javier (Kokoshca), Loren (Trocotombix) i el mateix Mutiloa. Músics, tots ells, que arriben a aquest projecte amb les taules i la solvència que aporten centenars de concerts i gires per Europa a l’esquena.\nDesprés de dos epés (‘Dimeleloqué’ el 2018, ‘Quelapasa’ el 2019) i un senzill ‘La playa’ (2021) publicats, el seu primer àlbum ‘Un estudio de la vida en provincias’ és un àlbum intransigentment personal, que suposa un centrifugat visceral del que surten blanquejats els draps més bruts del rock en forma de cançó indomable, animal, molt burra i alhora experimental.


Alentiment en l'accés a l'aplicació quan l'autenticació es fa via correu electrònic | Turró.Org\nAlentiment en l'accés a l'aplicació quan l'autenticació es fa via correu electrònic\nLa darrera actualització feta el passat cap de setmana portava un canvi en els enllaços de temes i dossiers. Aquest enllaç varia el flux d'accés a l'aplicació, fent-lo en ocasions innecessari, al portar a un visor web on ja es pot afegir informació i adjuntar arxius a temes.\nL'autenticació feta des de l'enllaç encriptat del correu és incompleta i produeix una sobre lectura del contacte autenticat, provocant un alentiment al veure els temes complets o durant l'accés a la pròpia aplicació.\nAquesta regressió quedarà solucionada avui mateix. En cap moment inhabilita treballar amb l'aplicació i fer les tasques normals. Si noteu l'alentiment podeu sortir de la sessió creada per l'enllaç del correu i tornar a entrar pel sistema habitual, Persona o usuari / clau.


Nom del joc: Tron\nFabricant: Bally / Midway\nAny de desenvolupament: 1982\nCategoria: Videojoc d’acció\nCPU de so: Zilog Z80 (2 Mhz)\nXips de so: 2x AY 8910\nResolució de vídeo: 512 x 480\nDesenvolupador principal: Bill Adams\nEl nom i el concepte de Tron foren llicenciats per Walt Disney, els creadors de la pel·lícula amb el mateix nom. Un dels tocs originals del joc és que els nivells, en comptes de ser només designats “Nivell 1, 2, 3”, etc., foren anomenats amb llenguatge de programació.\nEl moble fou dissenyat exclusivament pel joc i presenta personatges i objectes de la pel·lícula a la seua part lateral, al mateix temps que el control i gran part de les altres superfícies de la màquina en són pintades amb línies de circuit similars a les que es poden ver en diversos dissenys d’escenaris a la pel·lícula. El panel de control també hi presentava dos llums negres, un ubicat sota els controls darrere d’un protector de plàstic transparent i l’altra baix del panel, la qual cosa va fer brillar la palanca de control amb color blau translúcid i les línies del circuit. A un arcade obscur com és aquest, l’efecte hi és misteriós. També es van produir versions mini-upright i cocktel.\nTron té quatre “subjocs” que es basen en esdeveniments i personatges de la pel·lícula. En general, el jugador ha de controlar a Tron, ja siga amb la seua forma humana o amb un vehicle, fent ús d’una palanca de control de huit direccions pel moviment, un botó de dispar a la mateixa palanca i un disc giratori per apuntar. L’objectiu del joc és guanyar punts i avançar a través dels dotze nivells del joc al completar cadascun dels “subjocs”. La majoria dels dotze nivells porten noms de llenguatge de programació: RPG, COBOL, BASIC, FORTRAN, SNOBOL, PL1, PASCAL, ALGOL, ASSEMBLY, OS, JCL, USER. El joc admet dos jugadors alternats.\nEl quatre “subjocs” en són:\nLight Cycles: El jugador controla un Light Cycle que deixa un rastre blau. La palanca de control serveix per la direcció de desplaçament i el gallet controla la velocitat del vehicle. L’objectiu hi és forçar a l’enemic (Light Cycles yellow) xocar amb el seu rastre o amb els senders, al mateix temps que s’evita xocar.\nGrid Bugs: S’ha de destruir els Grid Bugs i escapar a la Torre d’E/S abans que s’acabe el temps. La palanca de control controla el moviment del personatge i el disc giratori controla la direcció del foc.\nTancs: S’han de destruir tots els tanques enemics o reconeixedors per aclarir el nivell. La palanca de control controla el moviment del tanque del jugador i el disc controla la direcció del foc.\nCon MCP: S’han de destruir els blocs similars a Breakout i moure el personatge al con per aclarir el nivell. S’atorga una bonificació si es destruïxen tots els blocs. La palanca de control controla el moviment del personatge i el disc controla la direcció del foc.\nA la etapa Light Cycle, els cicles en tenen un patró de comportament fixe per cada etapa i, per aquesta raó, com passa en Pac-Man, hi és possible encontrar un patró que derrote als enemics. A la etapa Tancs, si cap part del tanc del jugador toca la línia blanca que passa pel centre de cada corredor, el foc dels tancs enemics no poden aconseguir-li. Si s’hi va amb cura, el jugador es pot moure fins la meitat del diamant transportador central prou lluny com per eixir la línia blanca i replegar els tancs enemics con es vulga. No obstant això, s’ha de tindre en compte que els tancs encara poden envestir.\nEl joc que es convertí en Discs Of Tron hauria d’haver estat inclòs a Tron, però la programació no es va completar a temps.\nEncara que a la pel·lícula Tron les errades de la quadricula es van eliminar quasi per complet, hi quedaren uns dos segons d’animació amb una errada de quadricula que s’hi crea. Aquestes errades també hi apareixen al joc a causa de les pressions per desenvolupar-lo a temps pel llançament de la pel·lícula. L’estratègia de vendes de Disney per la campanya de llançament de Tron i els tràilers terminaven amb el lema Veure la pel·lícula. Jugar el joc. Per tant, els programadors del videojoc hagueren d’utilitzar els elements del guio que pogueren abans que la pel·lícula es completara.


PressReader - La Vanguardia (Català): 2019-10-10 - Messi: “Si em volen, continuaré aquí encantat”\nMessi: “Si em volen, continuaré aquí encantat”\nL’argentí, conciliador, proclama la lleialtat al Barça en una entrevista a RAC1\nLa Vanguardia (Català) - 2019-10-10 - PORTADA - ORIOL DOTRAS Barcelona\nFins no fa gaire, conversar amb Leo Messi durant gairebé tres quarts d’hora semblava impensable. Introvertit, ha tardat anys a voler posar-se altre cop davant dels micròfons i respondre amb naturalitat a les preguntes del periodista en qüestió. En una etapa de plena maduresa, l’argentí exerceix de capità també fora del camp i ofereix un discurs ric en matisos. Els periodistes Jordi Basté i Roger Saperas van poder corroborar-ho en primera persona durant l’entrevista concedida a El món a RAC1. En el marc de l’estrena aquesta nit de l’espectacle Messi10 by Cirque du Soleil, l’astre argentí va mostrar el costat més íntim i proper. Tot en la seva vida gira al voltant de la família i del Barça. D’això en va quedar constància en la conversa. Per més que al seu contracte estigui estipulada una clàusula que li permetria marxar lliure al final d’aquesta temporada, Messi, als 32 anys, no preveu aquesta possibilitat. El seu desig és acabar la seva brillant carrera al club que li va donar l’oportunitat de convertir-se en futbolista. Una part no s’entén sense l’altra. “Si em volen, estaré encantat de quedarme. La meva idea sempre ha estat aquesta. No ha canviat res”. El temptava jugar a l’Argentina, al seu estimat Newell’s, abans de penjar les botes, però fa temps que Rosario va deixar de ser la seva primera llar. La major part de la seva vida ha transcorregut a Barcelona, ciutat que el va acollir i on se sent còmode. No vol que els seus fills passin pel mateix que va haver de passar ell quan era un nen. “No m’agradaria canviar les amistats i que es trenqui el cercle de gent que tenen. A mi em va tocar viure-ho i no vull que passin pel mateix. Això ho valorem molt”.\nMalgrat el seu amor etern declarat al Barça, Messi va confessar que els anys 2013 i 2014 van ser els seus “pitjors moments”. Els problemes amb Hisenda li van fer replantejar-se seriosament la seva continuïtat al club. “Va ser molt difícil per a mi i per a tota la meva família. Es van rabejar amb mi. En aquella època vaig tenir al cap tocar el dos; no perquè volgués deixar el Barça, sinó per marxar d’Espanya. Em vaig sentir molt maltractat i no volia estar més temps aquí”. Messi va ser el primer d’una llarga llista de futbolistes sancionats pel fisc espanyol, per això admet que al principi va ser “tot tan dur”.\nAparentment més serè que en la seva última entrevista, Messi va repassar l’actualitat blaugrana\nsense defugir cap qüestió. Va aclarir que no va voler criticar la directiva quan li van preguntar si el club havia fet prou per portar altre cop Neymar. “Realment no ho sabia perquè no vaig participar en les negociacions. No ho vaig dir per tocar el crostó a ningú. No és un tema que em concerneixi. Si bé molta gent ho pensa, jo no faig els fitxatges”. Messi, que va dir que entén que “molts socis” no vulguin que torni el brasiler, va assegurar que aquest es va penedir aviat d’haver-se’n anat a París. “El vaig veure al Madrid”, va afegir en l’entrevista.\nVa insistir que el vestuari no té el poder que se li atribueix, si bé es va desmarcar de les maneres i el moment triat per Piqué per denunciar-ho: “Jo no ho hauria dit perquè la pilota es va fer més grossa”. Sí que va reconèixer que des del club els demanen opinió sobre fitxatges, com la possibilitat de recuperar Neymar o d’incorporar Griezmann, però va negar mantenir una mala relació amb el francès i que no el volgués a l’equip (“És mentida”). Creu que Griezmann “s’acabarà adaptant”, tot i que considera que “no és fàcil jugar al Barça”. D’un altre francès com Dembélé i la seva frase “No sap parlar” a Mateu Lahoz, es va explicar: “Potser em vaig expressar malament. Era difícil que li hagués dit alguna cosa perquè a l’Ousmane encara li costa formar oracions, parlar en castellà”.\nVa exculpar Valverde –de qui es va alegrar que continués com a entrenador– del fracàs europeu contra el Liverpool (“La derrota va ser culpa nostra, com a Roma”) i va lamentar “haver deixat escapar moltes oportunitats de guanyar més Champions”. Precisament des de després del partit d’Anfield no parla llargament amb Bartomeu, però assegura que no té “cap problema” amb el president. No amaga que la seva millor època la va viure amb Guardiola, “el millor\nLA FAMÍLIA, BÀSICA L’argentí es queda a Barcelona en part perquè els seus fills no pateixin una experiència com la seva\nentrenador” que ha tingut, seguit de prop per Luis Enrique. Guarda el millor record del 0-2 al Bernabeu en una semifinal de Champions contra el Madrid. Dels seus innombrables gols, es queda amb el de la final de Roma contra el Manchester United.\nTroba a faltar Cristiano a la Lliga i li preocupa poc qui dels dos acabi amb més Pilotes d’Or a les vitrines. Valora la Creu de Sant Jordi rebuda aquest any i rebutja el sobrenom de “Déu”. “No m’agrada que els meus fills ho sentin”. Menció especial per a en Mateo, el mitjà, el més entremaliat i mediàtic. “L’estem tallant una mica perquè se’ns està escapant de les mans”, va dir amb un tímid somriure.\nLeo Messi i Jordi Basté abans de l’entrevista, feta abans de l’estrena de Messi10 by Cirque du Soleil